GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
משה גפני:
אני נמצא כאן בהתלבטות גדולה.
משה גפני:
המטרה ראויה.
משה גפני:
אני חושב שהמטרה ראויה.
משה גפני:
שרון, אתה גם ידעת מיד לשים את זה על השולחן ולהדליק לחלק מאתנו את כל הזרקורים כי אנחנו רוצים בפתרון מצוקת הדיור, כדי שלא יאשימו אותנו אחר כך שהייתה כאן הצעת חוק שהייתה יכולה לקדם את נושא הדיור, לא לפתור אבל לקדם, ואנחנו לא נתנו לזה יד.
משה גפני:
בפניי עומדות שתי ברירות ואני הולך לדרך השלישית.
משה גפני:
אמרת שביל זהב.
משה גפני:
יש דרך אחת והיא להצביע עכשיו ולהפיל את זה כמעט טוטאלית.
משה גפני:
זאת אומרת, אם אתה שומע את חברי הוועדה, זה הולך ליפול וזה בסדר אבל אני לא רוצה להגיע לזה.
משה גפני:
יש לי עוד דרך.
משה גפני:
אני יכול לפצל את זה ולדון על זה באריכות בינואר-בפברואר.
משה גפני:
מה שאנחנו מפצלים בוועדה, אנחנו דנים, אנחנו לא זורקים שום דבר לסל אלא אם כן אנחנו נגדו ואנחנו מצביעים נגד.
משה גפני:
זאת הדרך השנייה אבל אני לא רוצה ללכת בשתי הדרכים הללו.
משה גפני:
עד אישור התקציב יש לנו הרבה זמן.
משה גפני:
אני בכלל לא יודע אם אני מביא את זה להצבעה, את התקציב, כי יכול להיות שבכלל אני לא אביא להצבעה.
משה גפני:
לפני שנתיים המדינה הייתה יכולה להיות בלי תקציב, והיא יכולה גם היום להיות בלי תקציב.
אמנון כהן:
אפשר לאשר גם בינואר-פברואר.
משה גפני:
אם בכלל.
משה גפני:
אולי באמת הגיע הזמן לעשות צעדים אחרים.
משה גפני:
יש זמן.
אמנון כהן:
עד מרץ.
משה גפני:
לא, גם אחרי מרץ יש זמן.
אמנון כהן:
אחר כך יש בחירות.
משה גפני:
אז יש בחירות.
משה גפני:
הכל תלוי והרשות נתונה.
משה גפני:
תראו, אנחנו צריכים להגיע להסכמה בעניין הזה.
משה גפני:
כמו שאמרו כאן החברים, באמת אמרו דברי טעם.
משה גפני:
צריך להגיע להסכמה.
משה גפני:
אתה לא יכול באבחת סכין לבוא ולפתור בעיה באמצעות זה שאתה העברת מוועדת החוקה לוועדת הכספים וועדת הכספים תעביר את זה.
משה גפני:
אני לא אוהב את זה ואני לא רוצה את זה.
משה גפני:
אמרתי, אתם מעבירים לכאן, בבקשה, אנחנו מקבלים את זה, זאת ועדה מקצועית, חשובה  שתעשה את העבודה אבל היא לא תעשה דברים שהם משוללי הגיון.
משה גפני:
לא יכול להיות בשום פנים ואופן שיש אנשים שנמצאים על קרקע, נמצאים כבר חמישים שנים, ופתאום באמצעות החוק הזה אנחנו פשוט נוציא אותם משם או שנוציא אותם גם בלי פיצויים.
משה גפני:
לא יכול להיות ואני הולך דווקא למקרים הקיצוניים כי אני מניח שיש הרבה מאוד מקרים שהם אינם מקרים קיצוניים ונמצאים בדיון מסוג שונה.
משה גפני:
אני מבקש כמה דברים.
משה גפני:
קודם כל, אני מבקש את הנתונים כדי שנדע על מה בדיוק אנחנו מדברים.
משה גפני:
זאת אומרת, מה הם הנתונים עליהם אנחנו מדברים.
חיים אורון:
תגדיר מה זה נתונים.
חיים אורון:
אני אומר מה אני מבקש.
יעקב אדרי:
עם הבחנה בין דרום וצפון לבין המרכז.
חיים אורון:
אני מבקש נתונים על כמה קרקעות שינו את ייעודן והועברו בהסכמה ואיפה.
חיים אורון:
הרשימה כאן לא נותנת את התמונה של ההיצע אלא רק של הביקושים.
משה גפני:
אדוני היועץ המשפטי של המינהל, תרשום לך מה אתה צריך להביא.
שי חרמש:
אני רוצה להוסיף עוד משהו.
שי חרמש:
כמה חוזים שוכבים במינהל ולא אושרו לחכירה לדורות.
יעקב קוינט:
יש ועדה לקרקע חקלאית.
שי חרמש:
לא, אל תגיד לי שיש.
שי חרמש:
אני מכיר.
שי חרמש:
אל תלמד אותי כי אני מכיר, אבל תגיד לי כמה חוזים שוכבים היום בוועדה הזאת ולא מקבלים אישור.
שי חרמש:
אבו, שנינו יודעים את המספרים וגם את השמות.
אבשלום וילן:
אדוני, לא אומרים אמת בוועדת הכספים.
משה גפני:
מותר לא לומר אמת.
משה גפני:
בשער פולומבו אין פסוק האומר מדבר שקר תרחק.
משה גפני:
זה לא מופיע שם.
משה גפני:
מותר להגיד אלא שצריך לדעת לעשות הבחנה מתי זה שקר ומתי זאת אמת.
משה גפני:
אפשר לשקר אנחנו נתפוס מי שמשקר.
משה גפני:
יש לנו כבר את החושים לזה.
משה גפני:
אם כן, אני רוצה את הנתונים.
משה גפני:
אני מבקש שתבואו לדיון הבא שנקיים בעניין הזה עם הצעות פשרה.
משה גפני:
הצעות הפשרה צריכות על שוני של שינוי ייעוד של קרקע, יש שוני בין קרקעות שהן במרכז הארץ לבין קרקעות בפריפריה, יש שוני בין המקרים לגופו של עניין שלא נעשה באמצעות החוק.
משה גפני:
אנחנו נקבע בחוק הזה את המשא ומתן שיש לכם עם האנשים אותם צריך לפצות.
משה גפני:
אני מבקש שלישיבה הבאה שנחליט מתי היא תהיה, תבואו עם הפרטים האלה ואז נוכל לאשר את החוק.
ציון פיניאן:
אחרי דברי היושב ראש, יש לי שאלה למינהל.
ציון פיניאן:
באיזה ימים אתם עובדים ומתי אתם עונים במענה אנושי?
ציון פיניאן:
באיזה ימים יש קבלת קהל?
שי חרמש:
מענה אנושי אין שם כשעונים בטלפון.
משה גפני:
השאלה יכולה להישאר באוויר כי יש רבים שסבורים כמוהו.
שי חרמש:
מדיניות פינוי הפולשים כבר התחילה עם פינוי הסטודנטים בכפר גלעדי מהמעונות.
שי חרמש:
הוחל בפינוי סטודנטים בכפר גלעדי כחלק מפינוי פולשים.
שי חרמש:
מדיניות מינהל.
משה גפני:
אתה מדבר על מכללת תל חי?
משה גפני:
אבל מנענו את זה.
שי חרמש:
מנעת?
שי חרמש:
לא מנעת.
שי חרמש:
ההוראה בעינה עומדת.
שי חרמש:
לא מנעת כלום.
משה גפני:
נטפל גם בזה.
משה גפני:
עורך דין קוינט, אני מבקש ממך לקחת את העניין הזה ברצינות.
משה גפני:
אם אתם רוצים שהחוק יאושר, אני אתן את ידי לאישור החוק ובתנאי שהוא יהיה סביר ונורמלי ולא אבחת סכין.
משה גפני:
החוק ייקח בחשבון את הפשרות, ייקח בחשבון את הנתונים עליהם דיברנו ושיונחו בפני חברי הוועדה.
משה גפני:
אז נגיע להסכמה.
משה גפני:
אתה רוצה להגיב לגבי השאלה על שעות הקבלה במינהל?
יעקב אדרי:
אתה מתקשר למינהל ואין מענה.
ציון פיניאן:
חברי הכנסת מחכים לפגישה במשך שנה.
יעקב קוינט:
יש רפורמה ואנחנו מקווים שהרפורמה תפתור את הבעיות האלה.
יעקב קוינט:
ב-6  בדצמבר נוכל להעלות בפני מועצת מקרקעי ישראל.
משה גפני:
לא הבנתי במה יש רפורמה.
יעקב קוינט:
יש רפורמה במינהל שמתעכבת בשל סכסוך עם העובדים ואנחנו מאוד מקווים שהסכסוך הזה ייפתר ויסתיים.
משה גפני:
תשובה מספקת.
משה גפני:
שיהיה כתוב בפרוטוקול שכאשר אמרתי תשובה מספקת, זה היה במירכאות כי עוד יבואו ויאמרו לי שהוא נתן לך תשובה מספקת כי כך כתוב בפרוטוקול.
משה גפני:
זה היה במירכאות.
משה גפני:
תשובה מספקת, הרפורמה במינהל.
משה גפני:
לכן לא עונים בטלפון ולא קובעים פגישה.
יעקב קוינט:
ב-6 בדצמבר אמורה לעלות בפני מועצת מקרקעי ישראל הצעה לפיצוי בגין שינוי ייעוד קרקע חקלאית.
יעקב קוינט:
אני חושב שההצעה הזאת תהיה הגונה והולמת.
שי חרמש:
אז נדון בזה אחרי כן.
שלי יחימוביץ':
נדון בשתי ההצעות ביחד.
שלי יחימוביץ':
אני בטוחה שזה פותר את הבעיה.
משה גפני:
ממש את זה עמדתי לומר.
שי חרמש:
אם כן, לא צריך את החוק.
משה גפני:
אם כן, יש דיון במועצת המינהל ב-6 בדצמבר.
יעקב קוינט:
בדבר הפיצוי בגין שינוי בקרקע חקלאית ואנחנו מקווים שהפיצוי הזה באמת יהיה פיצוי שיענה.
משה גפני:
אתה תהיה בישיבה הזאת?
יעקב קוינט:
ודאי שאהיה.
קריאה:
כבוד היושב ראש, זה אחרי שש שנים שהם לא נתנו תשובה.
משה גפני:
עורך דין קוינט, אני מבקש שתאמר במועצת המינהל כדלהלן: ועדת הכספים דנה בהצעת החוק הזאת, היא לא קיבלה אותה כמות שהיא ואחת הסיבות לסיפור הזה של הפיצויים, ונראה לנו גם שמכניסים לנו כאן דברים בדלת האחורית.
משה גפני:
אנחנו מבקשים שתתקבל החלטה שהיא החלטה מאוזנת אבל שתתקבל החלטה כי עם ההחלטה הזאת אנחנו נדון בחוק הזה.
משה גפני:
לכן מאוד חשוב שב-6 בדצמבר תתכנס מועצת המינהל כי לפעמים זה נדחה, שהיא תתכנס, שהיא תקבל החלטה.
משה גפני:
אם היא תתכנס משום מה בינואר, נדון על החוק בינואר.
משה גפני:
לכן אני מבקש לסיים את העניין הזה.
משה גפני:
זאת בקשת ועדת הכספים שכמובן לא חייבים להיענות לה, אבל אז גם אנחנו לא חייבים להיענות לבקשות מסוג אחר.
שי חרמש:
אפשר להציע ששני הדברים יבואו יחד?
שי חרמש:
אין טעם להפריד ביניהם.
משה גפני:
על זה אני אחליט.
משה גפני:
אנחנו  עוברים לנושא הבא.
ציון פיניאן:
אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכספים.
ציון פיניאן:
על סדר היום חוק המדיניות הכלכלית לשנים 2011 ו-2012 (תיקוני חקיקה), התשע"א-2010, פרק ט': תעשייה עתירת ידע, סעיפים 33 עד 36.
ציון פיניאן:
מנכ"ל האוצר יציג את המצגת ולאחר מכן נמשיך בסדר היום הרגיל.
חיים שני:
תודה רבה.
חיים שני:
בוקר טוב.
חיים שני:
כחלק מחוק ההסדרים הצגנו מספר חוקים שנוגעים לתעשייה עתירת ידע.
חיים שני:
מה שאתם תראו לפניכם עכשיו בדקות הקרובות זה את ההקשר היותר רחב של החוקים האלה.
חיים שני:
החוקים האלה הם למעשה שלושה סעיפים מתוך פרק שלם שהוצג לממשלה שכולל הרבה מאוד נושאים, גם חוקים, גם תקנות, גם שינויים מבניים ורצינו להציג לפניכם ממש בתמצית את התוכנית הזאת.
חיים שני:
את התוכנית שהוצגה לממשלה מיתגנו בשם יתרון יחסי והיא באה לגעת בתעשיות עתירות ידע.
חיים שני:
התוכנית הזאת הוכנה בשיתוף פעולה, בעבודה עם משרד התעשייה, שרון, המדען הראשי, המועצה הלאומית לכלכלה, ות"ת וכמובן אחרי הרבה מאוד פגישות עם נציגים מכל המגזרים של התעשייה עתירת הידע.
חיים שני:
כמו שאמרתי, אנחנו ניתן תמצות של התוכנית ולאו דווקא של כל אחד מהחוקים, כדי שיהיה הקשר.
חיים שני:
תעשיות עתירות ידע מהוות כ-40 אחוזים מסך היצוא הישראלי.
חיים שני:
התעשייה העסיקה 270 אלף אנשים, כ-13 אחוזים מהמועסקים בסקטור העסקי וכ-12 אחוזים מהתוצר.
חיים שני:
זה משתנה כך שלפעמים זה טיפה יותר ולפעמים טיפה פחות.
חיים שני:
התעשייה הזאת, אנחנו מדברים על העובדה שמ-2003 מאזן התשלומים של מדינת ישראל נמצא במגמה חיובית או הוא חיובי והתעשייה הזאת היא בין התורמים המשמעותיים לעובדה שמאזן התשלומים נמצא היכן שהוא נמצא.
חיים שני:
אם מסתכלים על הצמיחה, למעט 2009 שהייתה כמובן שנה קשה, התעשייה הזאת היא תעשייה מוטית יצוא, למעט 2009, במרבית השנים התעשייה הזאת צמחה בצורה משמעותית יותר מהתוצר.
חיים שני:
כמו שאמרתי, אנחנו יכולים לראות שמשקל התעשייה בתוצר משתנה בין השנים, אבל סדר גודל של 12-13 אחוזים מהתוצר וכך גם התרומה ליצוא כאשר בשנת 2009 היא הייתה גבוהה אבל היא מסתובבת מעל ה-30 אחוזים במהלך השנים האחרונות.
חיים שני:
כשהתבקשנו על ידי ראש הממשלה להציג תוכנית,  כמי היה במשך הרבה מאוד שנים בתעשייה הזאת – אם לדייק, 28 שנים -  אחת השאלות היא בכלל למה להציג תוכנית.
חיים שני:
זאת תעשייה שמאוד מצליחה ולמה לגעת בה.
חיים שני:
אמרנו שאנחנו לא נוגעים בתעשייה, אבל מה שאנחנו כן עושים זה מסתכלים על כל הנושאים בהם הממשלה על זרועותיה השונות יכולה להשפיע ולהוות פלטפורמה להמשך התפתחות התעשייה הזאת.
חיים שני:
התעשייה הזאת חשובה לישראל גם מהסיבות הכלכליות שמניתי קודם וגם – וכאן במאמר כמעט אישי אפשר לומר – התעשייה הזאת מהווה חלק ממקור הגאווה של מדינת ישראל.
חיים שני:
אנחנו נמצאים לא מעט בקשר עם מדינות, עם ארצות שונות, ולא פעם ולא פעמיים בכל המדינות ששואלים, הן אומרות שבישראל ההיי-טק נחשב לחלק מסיפור ההצלחה הישראלי ובימים אלה זה לא טריביאלי.
חיים שני:
תעשייה שמעסיקה ומהווה אחוז כזה משמעותי מהתוצר, כאשר מדברים על התעשייה הזאת, אנחנו מדברים על חברות הסטרט-אפ, אנחנו מדברים על מרכזי פיתוח של חברות רב לאומיות, אנחנו מדברים על חברות הפארמה, על חברות התוכנה ועל חברות החומרה.
חיים שני:
יש מגוון רחב של חברות, סוגי חברות – חברות מאוד גדולות, חברות קטנות – שמהוות את התעשייה.
חיים שני:
אין מה שנקרא סילבר בוליט.
חיים שני:
אין איזה דבר אחד שאם נעשה, אותם עשרים שנים של הצלחה לתעשייה, נבטיח שכך יהיה גם בעתיד.
חיים שני:
אותה הצלחה של עשרים שנים ויותר באה כתוצאה מאוסף של נסיבות שבחלקן הן מזל ובחלקן הרבה כשרון.
חיים שני:
מדינת ישראל פיתחה בדיוק את מה שהעולם היה צריך באותה תקופה.
חיים שני:
בוגרי היחידות השונות, בוגרי ממר"ם, בוגרי התעשיות הביטחוניות ידעו לפתח בדיוק את מה שהעולם היה צריך במה שנקרא תעשיית ה-ICT.
חיים שני:
הצליח לנו.
חיים שני:
היה לנו את הידע בנושאים שהעולם היה צריך בעשרים השנים האחרונות.
חיים שני:
אנחנו בנינו כאן תעשייה ונבנתה כאן תעשייה מימונית של קרנות הון סיכון, קרן יוזמה וכל מה שקרה בעקבותיה, וזה דבר שאפשר למדינת ישראל לפתח תעשייה של קרנות שמימנה חלק מהתעשייה.
חיים שני:
בנוסף לכך תוכנית מאוד מוצלחת של המדען הראשי שהיא עדיין מקור לחיקוי של מדינות העולם, וגם זה מהווה פלטפורמה.
חיים שני:
בנוסף לכך, העובדה שמערכת החינוך הישראלית, במיוחד ההשכלה הגבוהה, מייצרת או מאפשרת לאנשים לצאת עם השכלה אקדמית בתחומי ההנדסה והמדעים בצורה שהיא זמינה.
חיים שני:
כל הדברים האלה, כל הפרמטרים האלה, היוו מרכיבים שאפשרו לתעשייה הזאת להתפתח.
חיים שני:
כמו שאמרתי, זאת תוכנית אינטגרטיבית שכוללת מספר רב של סעיפים.
חיים שני:
לא מדובר באיזה דוח שמוגש לממשלה אלא בתהליך מתמשך בו אותו צוות שתיארתי ימשיך ללווות את התעשייה בשנים הקרובות ומתייחסת לכל שלבי הצמיחה בתעשייה, שימוש מגוון כלים רחב והתמקדות בתעשייה הישראלית.
חיים שני:
מה אנחנו עושים.
חיים שני:
מה שאתם רואים בשקף היחסית מורכב הזה זאת הסתכלות שלנו על כל השלבים שגורמים לתעשייה להתפתח, החל מהשלב בו יש את אותו מדען או מהנדס שנמצא באקדמיה וחושב על מוצרים ועל רעיונות חדשים, דרך השלב בו רעיונות הופכים לפעילות קטנה, פעילות כאשר קבוצה קטנה של אנשים באה ומנסה לגייס מימון ראשוני כדי לפתח את הנושא, דרך מעורבות של גופים שונים בתעשייה וכלה בשלבים האחרונים בהם חברה הופכת להיות חברה גדולה.
חיים שני:
מה עשינו, מה באופן פרטני הם הכלים שהצגנו לממשלה.
אלי אפללו:
הערת ביניים, סליחה.
אלי אפללו:
למה זה כתוב בלועזית ולמה לא כתוב בעברית?
חיים שני:
אתה צודק.
אלי אפללו:
אני צודק, אבל זה לא פותר את הבעיה.
אלי אפללו:
למה זה צריך להיות כתוב באנגלית?
ציון פיניאן:
ההערה במקומה.
שלי יחימוביץ':
העתקתם את המצגת הזאת ממקום כלשהו?
חיים אורון:
תכתבו OECD בעברית.
חיים שני:
ההערה במקומה.
חיים שני:
אנחנו משתמשים בשקף הזה גם לממשלה וגם לגופים האחרים.
חיים שני:
המושגים שהיינו צריכים להשתמש בהם היו צריכים להיות בעברית, ואתה צודק.
שלי יחימוביץ':
זאת תשובה מאוד מאוד בעייתית.
שלי יחימוביץ':
זה היה באירוניה ובלגלוג ואני דוחה את זה על הסף.
שלי יחימוביץ':
תעשו מצגות בעברית.
שלי יחימוביץ':
אם אני רואה מצגת באנגלית, אני חושדת שהעתקתם אותה ממקור אחר.
חיים שני:
לא.
שלי יחימוביץ':
אני לא אוהבת את התשובה הזאת.
ציון פיניאן:
נקודה.
ציון פיניאן:
אנחנו ממשיכים.
חיים שני:
להבא אנחנו נקפיד.
חיים שני:
התשובה שלי הייתה מהלב ולא חלילה אירוניה.
חיים שני:
המצגת הזאת לא הועתקה משום מקום אלא היא נבנתה על מנת להבהיר את שלבי ההתפתחות של התעשייה בישראל.
חיים שני:
זה מייצג את התמונה ובא לנסות להבהיר בצורה הטובה ביותר איך התעשייה נבנית, אבל ההערה מתקבלת.
חיים שני:
אם אני אוכל להתמקד במהות ובכלים שממשלת ישראל מציעה.
חיים שני:
אנחנו מציעים מסלול בו אנחנו נתמרץ את האקדמיה הישראלית לעבוד בצורה עוד יותר טובה עם התעשייה.
חיים שני:
יש כלי למדען הראשי במשרד התעשייה שמתוקצב בתקציב שנה הבאה ובו אנחנו רוצים לעלות ליגה.
חיים שני:
אנחנו כבר היום במצב טוב אבל אנחנו רוצים לעלות כיתה ואומר למה אני מתכוון.
חיים שני:
מכון ויצמן, אוניברסיטת ירושלים, יודעים לקחת רעיונות ולהפוך אותם למוצרים בתעשייה בצורה מאוד טובה.
חיים שני:
אין לנו מה להתבייש, אבל אנחנו רוצים שכל המוסדות האקדמיים יהיו באותה רמה.
חיים שני:
לכן בתוכנית הזאת יש סעיף, תקציב, בו המדען הראשי יקדם בצורה טובה את האקדמיה הישראלית בעבודה שלה עם התעשייה הישראלית.
חיים שני:
זה סעיף אחד.
חיים שני:
סעיף שני.
חיים שני:
כמו ששמעתם, הממשלה מתקצבת הבאת מוחות.
חיים שני:
25 אחוזים מהמדענים הישראלים בתחום מדעי המחשב נמצאים בחוץ לארץ.
חיים שני:
אין דבר כזה בעולם.
חיים שני:
המדינה הבאה אחרינו בתחום הזה היא קנדה עם לפי מיטב ידיעתי פחות מ-10 אחוזים.
חיים שני:
זה אחוז מטורף.
חיים שני:
הממשלה תקצבה תוכנית שתחזיר מוחות לישראל באמצעות מרכזי המצוינות.
חיים שני:
בתוכנית הספציפית של תעשיות עתירות הידע ובחוק שמונח לפניכם, אנחנו רוצים שאותם מרצים ישראלים שיש להם רעיונות מצוינים, יחזרו לישראל וימסחרו את אותם המוצרים בישראל ולא בחוץ לארץ.
חיים שני:
לכן את אותו ידע שנצבר בחוץ לארץ, רק על אותו ידע שנצבר בחוץ לארץ, אנחנו רוצים לתת להם הטבות מס כדי שהם יהפכו לחברות בישראל ולא בסיליקון וליו.
אלי אפללו:
מה התקציב שתוקצב?
חיים שני:
אני אתייחס לזה, אבל אני מבקש קודם לסיים את המצגת.
אלי אפללו:
אם היית אומר את הנתון הזה, לא היינו שואלים שאלות.
חיים שני:
אני לא יודע למה אתם כל כך אנטי.
חיים שני:
אנחנו בסך הכל רוצים להחזיר אנשים.
אלי אפללו:
אני לא אנטי.
אלי אפללו:
אנחנו רוצים לדעת.
ציון פיניאן:
חבר הכנסת אפללו, הוא יתייחס לזה.
חיים שני:
אני אענה לשאלה.
חיים שני:
אני מסביר את הכלים.
חיים שני:
אמרנו שכלי ראשון הוא לקדם קשר בין אקדמיה לתעשייה ישראלית.
חיים שני:
כלי שני הוא להביא מדענים ישראלים שימסחרו רעיונות בישראל ולא בחוץ לארץ, וזה אחד משלושת החוקים שמונח לפניכם – תמריצי מס לטובת הנושא הזה.
שלי יחימוביץ':
כל המסלול הוא מסלול הטבות מס או שיש כאן מסלול מענקים?
חיים שני:
הנושא הראשון עליו דיברתי, בו אנחנו מתמרצים את החוקרים באקדמיה הישראלית לעבוד יותר טוב עם התעשייה, זה מסלול תקציבי.
חיים שני:
יש תוספת תקציב שאני לא זוכר את המספר, אבל שרון יאמר.
חיים שני:
נדמה לי שמדובר בכמה עשרות מיליוני שקלים לכל שנה בשנים הקרובות, ובו יש מסלול מיועד רק לטובת הדבר הזה.
חיים שני:
זאת דוגמה למסלול שהוא תקציבי.
חיים שני:
המסלול הבא, מה שתיארתי עכשיו, של הטבת מס לחוקרים ישראלים מחוץ לארץ לבוא ולמסחר טכנולוגיה, זה מסלול שהוא מסלול מיסוי.
חיים שני:
דוגמה נוספת שאנחנו מתייחסים בשלב המימון, בשלבים הראשונים, זאת הצעה של חבר הכנסת רוברט אילטוב שאימצנו אותה בחום רב.
חיים שני:
אני יודע שמתקיימים עדיין דיונים כדי לעשות בה את השינוי הסופי.
חיים שני:
ראינו בתעשייה הישראלית בשנים האחרונות ירידה מדאיגה בגיוסים בשלב – אני עכשיו מנסה לחשוב על המילה העברית ל-סיד – הראשוני מאוד, וזה מה שכתוב כאן.
חיים שני:
בשלב הראשוני אנחנו ראינו ירידה מדאיגה, אנשים גייסו כסף ממקורות פרטיים והייתה ירידה של עשרות אחוזים, ולכן הייתה כאן הצעה שאימצנו אותה כחלק מהתוכנית לתת – וזה החוק השני שמונח לפניכם – תמרוץ מס לישראלים שישקיעו בשלבים המאוד ראשוניים, במצב שיש רעיון, חברה מתגבשת, היא עדיין לא הולכת לקרנות, לתת תמרוץ, למעשה רק דחיית תשלום.
חיים שני:
זאת לא הטבה  אלא דחייה בתזרים המזומנים של אותו משקיע על מנת לתמרץ אותו להשקיע בתעשייה.
חיים שני:
גם זאת הטבת מס וזה החוק השני שמונח לפניכם.
חיים שני:
הנושא הבא בו טיפלנו, הוא אינו קשור והוא עדיין בשלב המימוני.
חיים שני:
הוא קשור לנושא תקציבי.
חיים שני:
ראינו ירידה מדאיגה בגיוסים של הקרנות שמממנות את התעשייה.
חיים שני:
מעבר לירידה המדאיגה הזאת, ראינו שבעשור האחרון קרנות הפנסיה הישראליות משקיעות הרבה כסף בתחומים שונים בתעשייה הישראלית.
חיים שני:
מול המקבילים האמריקאים שלהם, בה ההשקעה היא בין שני אחוזים מההון, בישראל אנחנו מדברים על 0.2.
חיים שני:
עשינו מחקר, דיברנו עם הקרנות, דיברנו עם המוסדיים וקיבלנו סדרה ארוכה של הסברים מדוע אין שיתוף פעולה בין השניים.
חיים שני:
האוצר יצר איזשהו מנגנון שמגן בצורה מסוימת מפני הפסד השקעה.
חיים שני:
המנגנון הזה יצא לדרך והוא אמור לעודד.
חיים שני:
שוב, זה לא חלק מהדבר שמוצג אלא זה מנגנון של ערבות שבו אנחנו מגינים על ירידה בהשקעה של עד 25 אחוזים.
חיים שני:
המנגנון הזה יצא לדרך.
חיים שני:
מדובר בסכומים לא גדולים.
חיים שני:
אנחנו מגינים עם סכום של 200 מיליון שקלים על השקעה של עד כמיליארד שקלים.
חיים שני:
שוב, יחסית לגיוסים של הקרנות לא מדובר בסכום גבוה אלא מדובר בעיקר ברצון של האוצר, יחד הם התעשייה, לעודד דיאלוג בין המוסדיים לבין התעשייה כדי שלא יהיה מצב שאנחנו נהיה תלויים אך ורק בכספים מחוץ לארץ כיוון שהכספים מחוץ לארץ עלולים להתעכב או להידחות וזה כלי מימוני קריטי לתעשייה.
חיים שני:
יש נושא נוסף שאנחנו בונים יחד עם התוכנית והוא תקציבי.
חיים אורון:
25 אחוזים יספקו את העניין?
חיים שני:
להערכתנו.
חיים שני:
אנחנו יצאנו עם זה לדרך ואנחנו נראה בשבועות הקרובים.
חיים שני:
הנושא הבא, ודיברתי עליו גם עם חבר הכנסת גפני, ועדכנתי אותו אישית.
חיים שני:
אנחנו יוצאים לדרך בניסיון להביא לכאן, לישראל, מוסדות פיננסיים שיפתחו טכנולוגיה בישראל ולא רק בחוץ לארץ.
חיים שני:
גוגל, מייקרוסופט, אינטל ואחרים משקיעים סכומי עתק בפיתוח טכנולוגיה ומחזיקים בישראל אלפי מהנדסים.
חיים שני:
לעומת זאת, הבנקים הגדולים בעולם שהם הצרכנים הגדולים ביותר של טכנולוגיה, משקיעים את כספם – ואני מדבר על מאות מיליארדי דולרים – בהודו, באוקראינה, בלונדון, בניו יורק, בעוד שלנו יש גם הון אנושי וגם ידע טכנולוגי לצרכים של התעשייה הזאת וחלק מהתוכנית הזאת – שוב, זה לא בחוק  ואני נותן תמונה כאשר שלושת החוקים שמונחים לפניכם הם חלק מתמונה הרבה יותר רחבה -  ואנחנו מאמינים שעם פיתוח התעשייה הישראלית גם בתחום הזה, אנחנו נוכל בסופו של דבר לייצר מקומות עבודה לקהילות רחבות שאנחנו רוצים שייכנסו לתעשייה הזאת, בין אם זאת אוכלוסייה חרדית, בין אם אלה אוכלוסיות ממגזרי המיעוטים, שייכנסו.
חיים שני:
אנחנו יודעים שיש הרבה השקעה בלימודי טכנולוגיה, בלימודי הנהלת חשבונות, בלימודי מיסוי.
חיים שני:
לקוח שלי בעבר, בנק אמריקאי גדול, החזיק 10,000 אנשים בהודו שמפתחים טכנולוגיה.
חיים שני:
זה יותר מכל מה שגומרים כאן במכללות בתעשייה בתחומים האלה.
חיים שני:
עם התוכנית הזאת יוצאים לדרך ויש תקציב ממשלתי של כ-100 מיליון שקלים לשנים הקרובות וזה אמור לעודד בנקים ענקיים וגדולים לפתח כאן בישראל.
חיים שני:
התוכנית הזאת יצאה לדרך -  כל התוכנית היא בשיתוף עם משרד התעשייה – במהירות שיא.
חיים שני:
רק בשבועות האחרונים הגיעו שלושה בנקים גדולים לישראל כדי לבחון אותה  ואני מקווה שאנחנו נראה כאן התפתחות.
חיים שני:
זה יכול לייצר מקומות עבודה חדשים גם במרכז וגם בפריפריה.
משה גפני:
למה צריך קהילות גדולות?
משה גפני:
למה אי אפשר לקחת מהציבור הכללי לקחת יחידים?
משה גפני:
דיברת על המוסדות הפיננסיים ונקבת במספר של 10,000 אנשים.
חיים שני:
נתתי דוגמה לפוטנציאל של התעשייה הזאת כמעסיקה של הרבה אנשים.
חיים שני:
הדוגמה שנתתי של הודו היא פשוט דוגמה שיש השקעה כבדה בטכנולוגיה והמוסדות הפיננסיים האלה הם מעסיקים של הרבה מאוד אנשים.
משה גפני:
זאת אומרת, החרדים יהיו במקום ההודים במקרה הזה.
חיים שני:
את זה לא אמרתי.
משה גפני:
אני לא מתנגד.
משה גפני:
אני רק שואל אם זאת הכוונה.
חיים אורון:
גפני, באת מאוחר מדי.
משה גפני:
ממש לא באתי מאוחר.
משה גפני:
ישבתי אתו ואני יודע.
משה גפני:
אני דווקא חושב שהתוכנית היא תוכנית טובה.
משה גפני:
אגב, למה זה לא בחוק?
חיים שני:
זה חלק מהתקציב.
חיים שני:
זאת תוכנית עם תקנות ותקציבים שיצאה לדרך.
חיים שני:
אנחנו עכשיו מקוים שתהיה לנו פריצת דרך.
חיים שני:
זה תקציב שהממשלה שמה.
חיים שני:
נושא נוסף שמופיע בחוק לפניכם והוא למעשה החוק השלישי.
חיים שני:
אנחנו יודעים שחברות ישראליות בעשור האחרון, למעשה כמעט לא ראינו כניסת חברות ישראליות גדולות.
חיים שני:
אותן החברות, אותם שמות שמככבים שם – בין אם זאת צ'ק פוינט, בין אם זאת אורבוטק, בין אם זאת גילת ולא אמנה עוד שם של חברה שאני הייתי המנהל שלה – לא ראינו חברות גדולות קמות בשנים האחרונות ויש לזה הרבה סיבות.
חיים שני:
חלק מזה, יש קונסולידציה בתעשייה הזאת שזה דבר טבעי, אבל בכל זאת אנחנו לא נגד תופעות המכירה לזרים או אגזיטים.
חיים שני:
אנחנו צריכים שחברות שמשקיעות כאן קרנות הון סיכון, גם יימכרו במאות מיליוני דולרים כיוון שזה שמן שמניע את התעשייה, אבל מהצד השני יש הרבה חברות שנמכרות במחירים נמוכים מאוד, נמכרות כי אין להן ברירה וכאשר חברה קטנה נמכרת בסכומים יחסית קטנים לחברה אמריקאית, בחלק מהמקרים, לא תמיד, מעבר לטכנולוגיה שנשארת אולי בפיתוח בישראל, כל מה שמסביב עלול ללכת לאיבוד, בין אם זה היצור, בין אם זה הנהלת חשבונות, בין אם אלה דברים אחרים שהם חלק מכוח האדם של התעשייה הזאת.
חיים שני:
אנחנו מאמינים שאחד הפתרונות הוא דווקא לחזק את החזקים.
חיים שני:
אותן חברות ישראליות שכבר בנו את מערכי השיווק בחוץ לארץ, יש להן ידע איך להתפתח, אם אנחנו נאפשר להן, ניתן להן הטבה שתאפשר להן לקבל החלטה יותר קלה על אותם אשכולות שנמצאים לידן, יש עשרות חברות שעוסקות בתחומי האלקטרוניקה, חברות קטנות, יש עשרות חברות שעוסקות בתחומי האינטרנט, חברות קטנות, והסיכוי שלהן להצליח הוא לא גבוה וזה חלק מהגדרת התעשייה.
חיים שני:
אנחנו רוצים שהחברות האלה תתחברנה לתוך חברות ישראליות על מנת שניצור כאן חברות ישראליות גדולות וחזקות יותר.
חיים שני:
לכן החוק השלישי שמונח לפניכם אמור לתת מוטיבציה, תמרוץ מיסוי לחברות ישראליות למזג לתוכן חברות ישראליות יותר קטנות על מנת שייווצרו כאן גרעיני ידע, חברות יותר חזקות.
חיים שני:
אלה הם שלושת החוקים.
משה גפני:
למה המצגת באנגלית?
חיים שני:
בהיעדרך קיבלנו וכיבדנו את הדברים.
חיים שני:
ההערה התקבלה.
חיים שני:
בתעשייה ממנה אני מגיע, כל המיילים הפנימיים כולם באנגלית.
חיים שני:
אנחנו עשינו עדיין את הרוב בעברית.
חיים שני:
יש דוגמאות לצעדים נוספים שאנחנו לוקחים, צעדים ארגוניים.
חיים שני:
למשל, הממשלה היא צרכנית הטכנולוגיה הכי משמעותית במדינת ישראל.
חיים שני:
אין היום גוף שיש לו אחריות פורמלית לתכלל – אני מקווה שזאת מילה עברית נכונה – את כל צורכי הממשלה ולהבטיח שמידע – וזה נושא שמעניין את כולם, גם את הכנסת – איך משתמשים במידע כדי לקבל את ההחלטות החכמות והנכונות ביותר.
חיים שני:
מדינות המערב מינו מה שנקרא מנמ"ר או CIO צ'יף אינפורמיישן אופיסר ראשי למדינה כדי שיעשה שני דברים: גם יעזור למדינה, וזה אחד היעדים שלנו, להשתמש בטכנולוגיה ובמידע מסונכרן לקבל החלטות טובות יותר וגם על מנת שמדינת ישראל בעצמה תוכל להיות קרש לשימוש בטכנולוגיה על ידי החברות שלה.
חיים שני:
הנושא הזה הוא קריטי.
חיים שני:
מידע הוא קריטי.
חיים שני:
אנחנו רואים רק היום בנושא הנדל"ן שמעסיק את כולנו, יש דיונים וויכוחים מהו המידע הנכון, על בסיס מה משתמשים בו, ואחד היעדים של משרד האוצר הוא להבטיח אנחנו נעלה כיתה בנושא הזה.
חיים שני:
זאת דוגמה לאחד הכלים.
שלי יחימוביץ':
זה לא בא לידי ביטוי בחוק הזה.
חיים שני:
לא. התוכנית כולה היא תוכנית אינטגרטיבית.
חיים שני:
בחוק הזה מגיעים בסך הכל שלושה חוקים.
חיים שני:
בנוסף לזה יש צעדים ארגוניים.
שלי יחימוביץ':
איפה זה עומד, התכלול הזה?
חיים שני:
הוועדה ששר האוצר מינה אותי לעמוד בראשה, למעשה סיימה את העבודה.
חיים שני:
יש לנו תפיסת עולם סגורה על כל נושא המידע, איך לבנות מנמ"ר ממשלתי, מה יהיו הכלים, איך הוא יעבוד.
חיים שני:
זאת ועדה שהיו שותפים לה נציגים של משרדי הממשלה ויש לנו הסכמה איך זה יעבוד, מה הם הכלים, מה הם היעדים.
שלי יחימוביץ':
זה יהיה במשרד ראש הממשלה?
חיים שני:
כרגע רוב הפעילות המתוכללת שכוללת את ממשל זמין והפעילות שנמצאת תחת הפעילות של סגן החשב הכללי נמצאת דה פקטו באוצר אבל אנחנו רוצים להעלות אותה כיתה וחושבים שכרגע זה ימשיך להיות באוצר אבל כיחידה שהיא יחידה חזקה, משהו בסגנון הממר"מי של הצבא או אגף תקשור של הצבא.
שלי יחימוביץ':
מה העלות של דבר כזה?
חיים שני:
העלות של דבר כזה היא לא משמעותית כי הדבר המרכזי הוא יותר הצד של המבנה הפורמלי.
חיים שני:
מדובר בעוד – אני לא זוכר את המספרים המדויקים – מיליוני שקלים בודדים בצד של תקצוב גופי המטה.
חיים שני:
הדבר המשמעותי כאן הוא יותר הסמכויות, יכולת העבודה, ולאו דווקא הצד הכספי.
חיים שני:
מדובר במיליוני שקלים בודדים של תקני מטה לטובת היחידה.
חיים שני:
בזה אני מסכם.
חיים שני:
העיקרון אומר שאנחנו עם תוכנית כללית לתעשייה עתירת ידע.
חיים שני:
עברתי על חלק מהסעיפים ויש כאן תקציב, יש כאן שינויים ארגוניים ויש כאן גם שלושה חוקים שהם ספציפית מונחים לפניכם.
חיים שני:
העלות המשוערת של שלושת החוקים האלה  לשנים הקרובות, שלושתם ביחד, אני לא זוכר את המספר המדויק, 340 על השנתיים הקרובות.
חיים אורון:
אלה הטבות המס.
חיים שני:
זה הערך המשוערך של הטבות המס בהנחה שיממשו אותן כמובן.
חיים שני:
הצד התקציבי של הפעילויות שתיארתי, יש לנו סדר גודל לשנתיים של 150 מיליון בערך, ואולי קצת פחות.
חיים שני:
סדר גודל של 40 עד 50 מיליון על הנושא של האקדמיה, 100 מיליון על הצד הפיננסי אבל זה לחמש שנים, ולכן אם זה על שנתיים, הסכום פחות מזה.
חיים שני:
200 מיליון ערבות, שזה לשנים הקרובות אבל זה יותר צד של ערבות, זאת אומרת, צריכים גם לממש את זה וזה לא בדיוק תקציבי אלא חלקי.
חיים שני:
השאר אלה פעילויות ארגוניות.
שלי יחימוביץ':
תחולת החוק היא לאלתר?
שלי יחימוביץ':
הולכים ליישם את שלושת החוקים האלה מיד בתחילת 2001?