GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מיכל הנר דויטש:
לא. תוך שלושים ימים – לא.
מיכל הנר דויטש:
רק שומה עצמית.
מיכל הנר דויטש:
לא טופס ריק שאחר כך מתחילים לרדוף אחד אחרי השני.
שגית אפיק:
זה לא טופס ריק.
שגית אפיק:
יש פרטים.
שגית אפיק:
היום אתם לא מגישים פרטים?
מיכל הנר דויטש:
היום יש שתי אפשרויות.
שגית אפיק:
זאת רק שומה עצמית.
שגית אפיק:
הם לא רוצים הצהרה והוא מבקש לחזור להצהרה.
מאיר אסולין:
מה הבעיה לחשב?
שגית אפיק:
היום שומה עצמית היא חמישים ימים.
מאיר אסולין:
רק בגלל המדד.
שגית אפיק:
יש פרטים שלא צריך לחכות בשבילם למדד.
מאיר אסולין:
למעט חישוב המס.
מאיר אסולין:
לחישוב המס צריך לחכות למדד ולכן נתנו עוד עשרים ימים.
יצחק הדרי:
זה לא רק המדד.
יצחק הדרי:
זה להרבה נתונים שיודעים רק שנים אחרי כן.
מיכל הנר דויטש:
זה הפער בין שלושים לחמישים ימים.
יצחק הדרי:
צודק מאיר אסולין שהיסטורית חמישים הימים ניתנו בגלל המדד שלא היה.
יצחק הדרי:
זאת עובדה היסטורית.
יצחק הדרי:
באותה ישיבה שהייתה לנו עם רשות המסים, סוכם שנתונים אינם, יוגשו לפי הערכה.
יצחק הדרי:
כלומר, הם ייכללו לפי הערכה ויתחייבו בבוא העת להמציא את הקבלות וכולי, דברים שאינם.
מיכל הנר דויטש:
כתוב.
מאיר אסולין:
כתוב הנדרשים.
מאיר אסולין:
לא כתוב כלום יותר.
מאיר אסולין:
כל מה שיש בידיך, תגיד.
מאיר אסולין:
כתוב הניכויים הנדרשים ולא כתוב לך שם הוכחה ולא יתווכחו אתך אם זה כן או לא.
מאיר אסולין:
תעשה שומה עצמית.
מאיר אסולין:
זאת שומה עצמית.
מיכל הנר דויטש:
כשאתה מגיש דוח למס הכנסה, אתה מצרף את כל הקבלות?
נדב הכהן:
מה אני אעשה אם חתמתי הסכם עם מישהו באוסטרליה ואין לי נתונים?
מאיר אסולין:
אני לא יודע איך חתמת על הסכם עם מישהו באוסטרליה אם אין לך ייפוי כוח.
מאיר אסולין:
אני פשוט לא מבין איך אדם שרוצים להחתים אותו על חוזה, לא אומרים לו מה עלות המס שלו.
מאיר אסולין:
את זה אני בכלל לא מבין.
משה גפני:
לפני שאנחנו יוצאים להפסקה של עשר דקות אני רוצה להציע הצעה.
משה גפני:
אני מציע שהתקופה תהיה ארבעים ימים.
ציון פיניאן:
אנחנו מצטרפים להצעה.
משה גפני:
אנחנו מבקשים  שבסעיף 73(ד) בעמוד 99: המוכר העושה פעולה או רוכש וכולי, כאילו לא הגיש הצהרה.
משה גפני:
אם שוכנע המנהל כי הפרטים האמורים אינם מצויים בידיעת המצהיר, לאחר ששקד שקידה ראויה וסבירה להשיגם – מוחקים.
מאיר אסולין:
כבוד היושב ראש, זה פוגע בהם.
שגית אפיק:
היושב ראש אומר שהוא לא רוצה שיהיה מבחן של שיקול דעת אך ורק לגבי החסרת הפרט של התמורה.
שגית אפיק:
זה בעצם מה שאתם מציעים.
מאיר אסולין:
לא.
שגית אפיק:
זה לא רק למאזן.
שגית אפיק:
הוא לא מדבר על המאזן אלא על אי מסירת פרטים.
משה גפני:
אתה המנהל, אני באתי ואמרתי לך שהיה לי בפרק הזמן הזה משהו אישי ואתה השתכנעת שאני באמת לא התרשלתי, באמת לא יכולתי למלא פרט כזה או אחר.
משה גפני:
אני רוצה שתהיה לך אפשרות כי עליך אני סומך – ואני לא יודע מה יהיה בקדנציה הבאה – שאתה תשתכנע שבאמת לא התרשלתי, לא רציתי לפגוע במדינה ולא רציתי לפגוע בשום דבר אלא היה לי עומס שהתורה פוטרת אותי.
משה גפני:
אני רוצה להכניס את זה בחוק, שתהיה לך את הסמכות ולא  לאחר ששקדת שקידה ראויה.
מיכל הנר דויטש:
אם הוא לא יודע מה הוא קנה?
משה גפני:
זה לשיקול דעתו של המנהל.
מיכל הנר דויטש:
אבל צריך הגיון בשיקול דעת.
מיכל הנר דויטש:
אתה באמת מצפה שמנהל ישתכנע שהוא לא יודע מה הוא קנה?
משה גפני:
לא. אם הוא לא ישתכנע, הוא לא יפטור אותו.
משה גפני:
הוא השתכנע שהיה שם חלק שהוא היה צריך להביא והוא לא יכול היה להשיג את זה כי היו לו בעיות אישיות בגינן הוא היה צריך להיות במקום אחר ולא יכול היה לטפל בזה.
מאיר אסולין:
כאן הוא לא צריך להביא כלום.
מאיר אסולין:
בהצהרה הוא לא צריך להביא כלום.
משה גפני:
אז מה מפריע לכם?
משה גפני:
אני מבקש את זה.
שגית אפיק:
היושב ראש מבקש שיהיה אפשר לפטור מאי מסירה, אם שוכנע המנהל שהוא לא יכול למסור את הפרט.
מיכל הנר דויטש:
לא יכול היה או לא מצוי בידיעתו?
משה גפני:
לא, לא יכול היה.
משה גפני:
הוא השתכנע בכך.
משה גפני:
המנהל השתכנע שהאיש לא התרשל.
משה גפני:
אתם הרי רוצים לייעל תהליכים ולקצר אותם.
משה גפני:
המנהל השתכנע שהאיש באמת לא יכול היה להגיש בארבעים ימים אלא הוא צריך עוד עשרה ימים.
ציון פיניאן:
בכל מקרה זה בידי המנהל.
משה גפני:
אתה צודק בהגיון בריא.
מיכל הנר דויטש:
הסעיף הזה קיים בקנסות.
ציון פיניאן:
ההחלטה היא בכל מקרה בידי המנהל.
משה גפני:
הבעיה שלנו עם רשות המסים היא שהם מקובעים ועל כל מה שאנחנו אומרים, הם אומרים לא אפילו שאתה מדבר בהגיון.
משה גפני:
הסמכות אצלם.
מיכל הנר דויטש:
שומה לפי מיטב שפיטה אני אוציא גם אם הוא הגיש הצהרה.
מיכל הנר דויטש:
אם הוא הגיש הצהרה ריקה, אני אוציא שומה לפי מיטב שפיטה.
משה גפני:
תביאו את עמדתכם, נצביע ושלום על ישראל.
מיכל הנר דויטש:
אנחנו מנסים לעשות את מה שאתה מבקש.
משה גפני:
אנחנו לא לוקחים מכם סמכות.
ציון פיניאן:
אתם תהיו חזקים גם בלי הסעיף הזה כי הסמכות היא בכל מקרה אצלכם.
משה גפני:
מה שהקדוש ברוך הוא נתן לי, זה איי-קיו מוגבל.
משה גפני:
מעבר לזה, כמה שתסבירי לי, אני לא אתפוס, אז חבל על הזמן.
יצחק הדרי:
אני מציע שזה ייאמר לגבי פרטים שאינם בחוזה.
יצחק הדרי:
מה שיש בחוזה, ורוב הדברים שמצויני כאן, הם בחוזה.
משה גפני:
זה לא משנה.
משה גפני:
הסמכות אצלו.
מיכל הנר דויטש:
שומה אנחנו נוציא בכל מקרה.
משה גפני:
אנחנו עושים הפסקה בדיון.
שגית אפיק:
אנחנו עוברים לפסקה (6) שהיא העניין של המדד.
שגית אפיק:
עמוד 96.
שגית אפיק:
למעשה כבר הסברנו את זה.
משה גפני:
זה רק הקטע הקטן של המדד.
שגית אפיק:
למעשה כבר הסברתם את זה.
מיכל הנר דויטש:
(6)	בסעיף 47, בהגדרה "מדד", במקום "המתפרסם מדי פעם מטעם" יבוא "שמפרסמת" ובמקום "הכנסת" יבוא "הכנסת, והכל כפי פורסם לאחרונה לפני היום שבו מדובר, זול אם היום נקוב בתאריך".
מיכל הנר דויטש:
את (7) עשינו, את (8) עשינו.
מיכל הנר דויטש:
סעיף (9) ו-(10) בסעיף 51ב.
מיכל הנר דויטש:
(9)	בסעיף 51(2), במקום "50 אחוזים" יבוא "30 אחוזים".
מיכל הנר דויטש:
(10)	בסעיף 52(2), במקום "50 אחוזים" יבוא "שלושים אחוזים".
שגית אפיק:
תסבירי את זה שוב במנותק מהסיפור הקודם.
מיכל הנר דויטש:
נכון להיום, מועד החיוב במס נדחה כאשר לא משתלמת על חשבון התמורה  50 אחוזים מן המחיר או אם החזקת המקרקעין היא בידי הקונה או אם המתחייב נתן ייפוי כוח בלתי חוזר לקונה או לאדם אחר לרשום זכות במקרקעין על שם הקונה או לפקודתו.
מיכל הנר דויטש:
אנחנו מבקשים להקדים את השיעור ששולם על חשבון התמורה לשלושים אחוזים במקום חמישים אחוזים וזה כדי לעשות שימוש מבוקר במנגנוני דחיית המס.
משה גפני:
כן, אבל כל זה מותנה בכל מה שדיברנו על תיקון החוק באופן מדויק לגבי אלה שפטורים.
מיכל הנר דויטש:
זה לגבי ניכוי מס במקור.
מיכל הנר דויטש:
אבל מעבר לזה, אנחנו מבקשים להקדים את המועד לתשלום המס, והכל בכפוף להוראות סעיף 91 לחוק, אם שולמו שלושים אחוזים על חשבון התמורה ולא חמישים אחוזים.
משה גפני:
אבל זה צריך להיות לפי קצב התשלומים וצריך להיות שמי שיש לו פטור, זה לא יחול לגביו.
מיכל הנר דויטש:
זה ניכוי מס במקור.
שגית אפיק:
זאת פסקה (2) שדיברנו עליה.
נדב הכהן:
גם כאן זה לא עקרוני, אבל למה נקבעו חמישים אחוזים?
נדב הכהן:
המס הוא מהותי.
נדב הכהן:
ברווח הון אין הערות כאלה, ובמקרקעין יש הסדר מיוחד כאשר המחוקק אמר שהוא לא צריך לשלם את המס דבר ראשון, הוא לא צריך לשלם את המס דבר אחרון, הוא צריך לשלם את המס ויש למועד חיוב המס משמעות כי זאת גם ריבית עם הפרשי הצמדה שאתה לא משלם.
נדב הכהן:
המועד לתשלום המס נקבע כאשר קיבלת חצי מהתמורה.
נדב הכהן:
זה הגיוני ולכן למה לשנות?
משה גפני:
בסדר, אבל אנחנו עשינו לזה סייגים.
שגית אפיק:
המשמעות היא שזה יוביל להקדמת מועד תשלום המס.
נדב הכהן:
חובת תשלום המס היום היא כאשר המוכר קיבל חצי מכספו.
נדב הכהן:
זה דבר הגיוני ולמה לשנות את זה?
נדב הכהן:
אין לו מאיפה לממן את זה.
נדב הכהן:
דיברנו על זה במובן אחר, מתי הקונה מנכה במקור.
נדב הכהן:
את זה הם רוצים להפעיל בלי שום קשר לחובת ניכוי במקור, גם כאשר הקונה לא מנכה במקור.
שגית אפיק:
סעיף 51 קובע מנגנונים לדחיית מועד תשלום המס.
שגית אפיק:
היום מועד התשלום הוא 14 ימים מיום שנעשתה שומה סופית.
מאיר אסולין:
מועד שנקבע ב-91 או 51, המאוחר ביניהם.
שגית אפיק:
סעיף 51 היום קובע כל מיני מנגנונים.
שגית אפיק:
למשל, אם נדחית לך מסירת החזקה בדירה, אם שילמת לפי מועדי התשלומים שלך וכולי.
שגית אפיק:
כאן מציעים להקדים את מועד תשלום המס ולקבוע שהדחייה שקיימת בסעיף 51 שקובע את המנגנונים לדחייה, תחול רק עד למועד שבו הקונה שילם שלושים אחוזים עבור הדירה במקום חמישים אחוזים.
שגית אפיק:
המשמעות של זה היא שיוקדם מועד תשלום המס גם במקרים בהם היה מנגנון לדחיית מועד התשלום ומישהו יספוג את זה.
נדב הכהן:
למה שהמדינה תקבל את המס לפני שהמוכר קיבל 31 אחוזים מכספו?
נדב הכהן:
זה לא נכון.
אהוד ברק:
המוכר צריך לספוג את ההשפעה.
אהוד ברק:
המוכר בדרך כלל בעצמו צריך להשתמש בכסף כדי לקנות את הדירה השנייה שלו, את הדירה הבאה שלו.
אהוד ברק:
המוכר שצריך את הכסף כדי לממן את הדירה הבאה, היות שעכשיו הוא מקדים את תשלום, יצטרך למצוא מקורות מימון חלופיים כדי לשלם עבור הדירה הבאה שלו.
משה גפני:
מה אתם עונים על זה?
שגית אפיק:
הוא יצטרך יותר כסף נזיל.
אהוד ברק:
אנחנו לא מדברים דווקא על דירות חדשות.
אהוד ברק:
מוכר משפר דיור, מכר את הדירה שלו וקונה דירה חדשה.
אהוד ברק:
עד עכשיו הוא ידע שהוא מקבל עד חמישים אחוזים והוא יכול לשלם כבר על הדירה החדשה שלו, עכשיו הוא צריך למצוא איזשהו מימון ביניים, מישהו שיממן לו.
יעל מבורך:
משפרי דיור, זה לא רלוונטי לגביהם כי הם לא משלמים מס שבח.
אהוד ברק:
זה נכון גם לגבי מקרקעין ולא רק לגבי דירות.
יעל מבורך:
אנחנו מדברים כאן על נכסים יקרים יותר, בדרך כלל חברות שמשלמות מס שבח כי הרי הרוב לא משלמים מס שבח.
ורד אולפינר:
יש להם מסלול פטור בחוק.
ורד אולפינר:
אם אנחנו מדברים על חברות שמעונינות למכור את הנכס ולרכוש תחתיו נכס חלופי לאותו מבנה עסקי שלהם, יש להם סעיף פטור ספציפי בחוק.
ורד אולפינר:
זאת אומרת שהדוגמאות שניתנות כאן, הן לא כאלה.
נדב הכהן:
לא נתתי דוגמאות.
ורד אולפינר:
הדירות הן לא רלוונטיות, העסקאות בהן מדובר לא רלוונטיות.
שגית אפיק:
למה השינוי הזה?
שגית אפיק:
מה הוא ייתן, חוץ מהקדמת מועד תשלום המס?
שגית אפיק:
מה זה ייתן לקונה ולמוכר?
קריאה:
שום דבר.
משה גפני:
למה אתם יורדים מחמישים אחוזים לשלושים אחוזים?
משה גפני:
למה אתם לא יורדים מחמישים אחוזים לארבעים אחוזים?
משה גפני:
קרה משהו?
משה גפני:
מה איכפת לכם לרדת לארבעים אחוזים?
קריאה:
שלושים אחוזים זה הוגן.
ציון פיניאן:
אתם כל הזמן אומרים זירוז הליכים.
ציון פיניאן:
אני מבין שהחוק הזה כולו בנוי על זירוז הליכים.
קריאה:
הוא לא מזרז הליך.
קריאה:
הוא מזרז גביית מס ולא הליך.
מאיר אסולין:
כל המהלך הזה בא כדי לקצר את המועדים.
ציון פיניאן:
כאן רוצה לברך, יצא מקלל.
מאיר אסולין:
לא. המשמעות היא שאם אתה מדבר על שלושים אחוזים, חובת המס היא על שלושים אחוזים ואז הקונה יכול לקבל את האישור בטאבו.
ענת לביא קוברסקי:
המס ממילא משולם עם ריבית והצמדה מיום העסקה.
ענת לביא קוברסקי:
כלומר, אין סיבה להזדרז כאן בתשלום המס.
ענת לביא קוברסקי:
אם אותו קונה ירצה, יוכל לשלם 15 אחוזים – אם התיקון הזה ייכנס לחוק – אם הוא ירצה לקבל את האישורים, ישלם 15 אחוזים מהתמורה ויקבל את האישורים.
שגית אפיק:
את אומרת לעשות את זה רשות בהמשך לדיון הקודם.
מאיר אסולין:
המוכר לא ישלם כלום  וזה לא חל עליו.
משה גפני:
אתם מסכימים לארבעים אחוזים?
משה גפני:
נמשיך.
שגית אפיק:
אנחנו עוברים לסעיף (15), עמוד 100.
מאיר אסולין:
המהלך הזה הוא בעצם מה המנהל צריך לעשות כאשר הנישום כבר העביר אליו את ההצהרות כפי שפירטנו.
מאיר אסולין:
(15)	במקום סעיף 78 יבוא:     	"78	שומה במכירת זכות במקרקעין או בפעולה באיגוד מקרקעין     (א)	נמסרה למנהל הצהרת מוכר או עושה פעולה לפי סעיף 73(א) או (ב), יראו את ההצהרה כקביעת שבח בידי אותו אדם (להלן – שומה עצמית) והמנהל ישלח למוסר ההצהרה, בתוך עשרים ימים מיום שנמסרה לו ההצהרה, הודעה בדבר סכום המס שמוסר ההצהרה חייב בו לפי ההצהרה.
מאיר אסולין:
דין הודעה כאמור כדין שומה שנמסרה לגביה הודעת שומה לפי סעיף 86.
מאיר אסולין:
(ב)	המנהל רשאי, בתוך שמונה חודשים מיום שנמסרה לו ההצהרה, לבדוק אותה ולעשות אחת מאלה:     			(1)	לאשר את השומה העצמית.
מאיר אסולין:
(2)	אם יש לו טעמים סבירים להניח שההצהרה אינה נכונה – לקבוע לפי מיטב שפיטתו את יום המכירה, שווי המכירה, יום הרכישה, שווי הרכישה, סכום השבח, התוספות, הפטורים המותרים מהשבח על פי כל דין והמס החל.
מאיר אסולין:
שומה לפפי פסקה זו יכול תיעשה בהתאם להסכם נערך עם המוכר או עושה הפעולה, לפי העניין.
מאיר אסולין:
(3)	אם שוכנע שנפלה בשומה כאמור בפסקה (1) או (2) טעות חשבון – לתקנה, ביוזמתו או לבקשת המוכר או עושה הפעולה.
מאיר אסולין:
תיקן המנהל כאמור שומה שאושרה לפי פסקה (1), יוסיפו לראות בה שומה עצמית.
מאיר אסולין:
(ג)	הוראות סעיפים קטנים (א) ו-(ב) יחולו, בשינויים המחויבים, גם על הצהרת רוכש זכות במקרקעין או זכות באיגוד מקרקעין, לפי סעיף 73(ג)".
משה גפני:
מה זה משנה מהמצב הקיים?
משה גפני:
מה המצב הקיים ומה אתם עושים עכשיו?
מאיר אסולין:
המצב הקיים הוא שיש לי נישום שמגיש שומה עצמית ואני יכול תוך שישה חודשים לעשות שומה זמנית ועוד שישה חודשים שומה סופית.
מאיר אסולין:
אנחנו מקצרים את הזמן.
משה גפני:
אתה, זה המנהל.
מאיר אסולין:
כן.
מאיר אסולין:
בשלב ראשון אנחנו שולחים הודעה תוך עשרים ימים למי שהגיש את ההצהרה ואומרים לו שהמס על פי הצהרתו הוא איקס, נא לשלם.
מאיר אסולין:
אחר כך אנחנו מבטלים את ההליך של שומה זמנית ומאשרים למנהל לאשר את השומה העצמית כמו שהיא, או אם אנחנו חושבים שאחד הנתונים לא נכון, אנחנו מוציאים שומה תוך שמונה חודשים מיום ההצהרה.
משה גפני:
כאשר למנהל יש טעמים סבירים שההצהרה אינה נכונה, הוא צריך לנמק את זה בכתב.
מאיר אסולין:
כרגע יש לנו עוד שלב שנקריא אותו, שלב דיון שומה.
מאיר אסולין:
המנהל לא יכול לשנות אחד מהנתונים מבלי שזימן את הנישום ומקיים אתו דיון שומה ומסביר לו היכן הוא חושב שיש טעות בהצהרה או לא.
מאיר אסולין:
הוא מקיים לגבי זה דיון.
מאיר אסולין:
מעבר לזה, המנהל, אחרי שקיים את הדיון, צריך להוציא נימוקים בכתב.
מאיר אסולין:
זה בנוסף.
מאיר אסולין:
בחוק הקיים אין דיון שומה.
מאיר אסולין:
במצב של היום אין דיון שומה ואנחנו הוספנו אותו.
שגית אפיק:
למה היום כשהייתה לכם חצי שנה, לא עשיתם את זה בתוך עשרים ימים?
שגית אפיק:
אם זה אפשרי.
שגית אפיק:
אני מבינה מכל מיני גופים שכתבו לוועדה שהיום זה לקח חצי שנה במקרה הטוב.
שגית אפיק:
למה לא עשיתם את זה בתוך עשרים ימים אם זה אפשרי?
משה גפני:
החוק מחייב אותם.
מאיר אסולין:
זה לא משנה כי היום החוק מאפשר לי שישה חודשים.
מאיר אסולין:
זה חלק מהמטרה אותה לקחנו על עצמנו בקיצור התהליכים.
משה גפני:
אחרי שהחוק יתקבל, אם לא תגישו תוך עשרים ימים, מה יקרה?
משה גפני:
נגיד שאישרנו את החוק, הוא נמצא בספר החוקים.
שגית אפיק:
500 שקלים לשבועיים.
משה גפני:
מה יקרה אם לא תעמדו בזה?
מאיר אסולין:
צריך לזכור שהוא צריך לעשות שומה עצמית.
מאיר אסולין:
אנחנו בסך ה כל מבצעים פעולה נוספת.
משה גפני:
אני שואל שאלה.
משה גפני:
החוק יחייב את רשות המסים בתוך עשרים ימים אבל אם לא תעשו זאת, מה יקרה?
מאיר אסולין:
אם זה לא יקרה, הנישום לא קיבל הודעת חיוב, הוא לא הופך להיות סרבן ולא יוכלו לטעון נגדו באכיפת פגיעה.
מאיר אסולין:
לא יעשו לו עיקולים וכל מיני דברים כאלה.
מאיר אסולין:
המשמעות של ההודעה היא שאני הודעתי לו מה סכום המס ועליך לשלם.
משה גפני:
אם תודיע לו לא אחרי עשרים ימים אלא אחרי חצי שנה?
מאיר אסולין:
כל חצי השנה הזאת הוא לא צריך לשלם.
משה גפני:
ואחרי חצי שנה הוא יהפוך להיות סרבן.
מאיר אסולין:
אחרי שהודעתי לו.
שגית אפיק:
אז איך זירזתם לו את התהליך?
משה גפני:
החוק מחייב עשרים ימים.
משה גפני:
אני צריך לדעת כי אני עושה את החשבון שלי, אני יושב עם רואה החשבון שלי ועם עורך הדין, ואומרים לו שתוך עשרים ימים החוק מחייב אותו ואז אתה תדע להיערך בהתאם.
משה גפני:
המנהל בתוך עשרים ימים יגיש לך תשובה מנומקת בכתב, יקרא לך ויאמר לך אם זה כן טוב או לא טוב.
מאיר אסולין:
לא. עשרים ימים, אני נותן את סכום המס על פי נתוני ההצהרה שלו.
מאיר אסולין:
אני לא משנה כלום.
מאיר אסולין:
זה טכני.
מאיר אסולין:
לכן אין לנו בעיה עם עשרים ימים.
שגית אפיק:
ואז הארכתם את חצי השנה לשמונה חודשים?
משה גפני:
תשאירו על שישה חודשים.
מאיר אסולין:
אחרי הפעולה הטכנית היה לי עוד חצי שנה להוציא שומה זמנית ועוד חצי שנה להוציא שומה סופית.
מאיר אסולין:
קיצרנו כך שבמקום שנה, כל ההליך עד לסיומו, יהיו שמונה חודשים.
נדב הכהן:
יושב ראש הוועדה אמר שיש לזה משמעות.
נדב הכהן:
במצב היום אדם לא יכול לשלם בלי שובר.
נדב הכהן:
פעם היה אפשר לשלם אבל היום לא.
נדב הכהן:
יש ריבית אותן עסקאות שבאמת קיבלת כבר את החלק שמגיע.
נדב הכהן:
הריבית והצמדה רצה עם העסקה.
נדב הכהן:
אני הגשתי את ההצהרה ולא הוציאו לי את הדבר הזה אלא באיחור.
נדב הכהן:
נכון שלא יעשו לו עיקולים, אבל כשאני אשלם, אני אשלם ריבית והצמדה גם על התקופה הזאת.
משה גפני:
הם אומרים שעשרים הימים זה רק טכני.
נדב הכהן:
אני יודע.
נדב הכהן:
הם יוציאו לי אחרי שישים ימים.
נדב הכהן:
אומר מאיר, בצדק, שעיקולים לא יעשו לי, אבל ריבית והצמדה אני כן משלם.
משה גפני:
אבל גם היום הוא יכול לתת לך את זה בתוך שנה.
נדב הכהן:
לא, זאת השומה.
נדב הכהן:
אלה שני דברים.
נדב הכהן:
תוך שנה הוא יכול לעשות את השומה וזה משהו אחר.
נדב הכהן:
כשאני מגיש הצהרה, אני צריך לקבל שובר תשלומים ואם אני לא מקבל את שובר התשלום בזמן – דרך כלל אני מקבל – זאת בעיה.
משה גפני:
מה קורה  היום?
נדב הכהן:
היום בדרך כלל אני מקבל את שובר התשלום בזמן.
משה גפני:
מה זה בזמן?
נדב הכהן:
לפני עוברים חמישים ימים.
נדב הכהן:
אני מקבל את שובר התשלום ומקבל.
משה גפני:
את חמישים הימים מבטלים?
נדב הכהן:
עכשיו התקופה תתקצר.
משה גפני:
אז להפך, זה יותר טוב כי לא תשלם ריבית והצמדה.
נדב הכהן:
בסדר, אבל אני ממשיך את שאלתך והיא מה קורה אם לא נקבל את השובר.
משה גפני:
אני אשיב.
משה גפני:
לפי ההצעה הזאת יש עשרים ימים והוא מודיע לך שקיבלו את ההצהרה וכולי.
משה גפני:
מכאן ואילך מתחיל הדיון שמקצרים את השומה משנה לשמונה חודשים.
משה גפני:
לגבי שובר התשלום, אתה תמשיך לקבל כמו שהיה עד היום – לא אחרי חמישים ימים אלא אחרי ארבעים ימים.
משה גפני:
שלושים ימים לפי ההצעה שלהם וארבעים ימים לפי מה שאם יאושר, זה יאושר.
נדב הכהן:
אם אנחנו מתקנים, בואו נתייחס למקרים שהשובר לא מגיע בזמן וזה קורה.
נדב הכהן:
צריך שלא תהיה ריבית והצמדה על תקופה שלא קיבלתי את השובר בזמן.
משה גפני:
תענה רק על זה.
מאיר אסולין:
היום חובת התשלום היא שלושים ימים מיום העסקה  או חמישים ימים מיום העסקה.
מאיר אסולין:
בהצעה שאנחנו מביאים מדובר בשישים ימים.
מאיר אסולין:
הוספנו עוד עשרה ימים בלי הפרשי הצמדה וריבית.
נדב הכהן:
התייחסתי לזה שאם תוך שישים ימים אני לא מקבל את ההודעה.
מאיר אסולין:
עדיין אפשר לשלם באינטרנט.
משה גפני:
לקראת ההצבעה אנחנו נשקול להטיל את הקנסות גם על רשות המסים.
נדב הכהן:
אני רוצה לומר משהו ברוח הזאת.
נדב הכהן:
היום כתוב שאם יש טעמים סבירים, הוא לא מקבל את ההצהרה שלי וזה בסדר.
משה גפני:
מי ישלם את הקנס?
נדב הכהן:
אני מדבר עכשיו על כך שהוא לא מקבל את ההצהרה.
נדב הכהן:
אם הוא מוציא שומה והנציגים הולכים לוועדת ערר, נקבע מה שנקבע.
נדב הכהן:
צדק – צדק, לא צדק – האזרח זוכה.
נדב הכהן:
שימו לב שאזרח צריך להוכיח בשקידה ראויה  וכולי.
משה גפני:
לא, את השקידה הראויה הורדנו.
נדב הכהן:
אני שמח על כך.
נדב הכהן:
יש מקרים נדירים שמסתבר שהשומה שהוצאה, לא היו למנהל טעמים סבירים.
נדב הכהן:
מדובר בהליך שיפוטי.
נדב הכהן:
כמו שאומר היושב ראש, היום כולם רק מפעילים שיקול דעת, אבל מחר יכול מישהו להוציא שומה בלי טעמים סבירים ואנחנו חושבים שצריכה להיות ענישה.
משה גפני:
יש לי חוק על חיוב אישי של ראשי ערים ואתה מציע שיהיה חיוב אישי על פקיד השומה או על המנהל.
נדב הכהן:
לפחות שהמדינה תפצה את האזרח שלך לוועדת ערר, ששילם לעורכי דין, שלא ישן בלילות ועכשיו מתברר שהכל עורבא פרח.
משה גפני:
תשקלו את העניין שהוא מעלה.
יעל מבורך:
והפוך.
יעל מבורך:
אם אדם טרטר את מערכת המס בשביל לערער, נעשה זאת גם כאן.
נדב הכהן:
תשקלו  את שני המקרים.
שגית אפיק:
סעיף (17).
מיכל הנר דויטש:
(17)	במקום סעיף 79א יבוא:     	"79א	הנמקה במיטב השפיטה ומתן זכות טיעון     (א)	נעשתה שומה לפי מיטב השפיטה לפי סעיף 78(ב)(2) או 78(ג), יפרט המנהל, נוסף על הנימוקים לאי אישור השומה העצמית, את הדרך שלפיה נעשתה השומה.
מיכל הנר דויטש:
(ב)	לא תיעשה שומה לפי מיטב השפיטה כאמור בסעיף קטן (א), בלי שניתנה למוכר, לעושה הפעולה או לרוכש, לפי העניין, הזדמנות סבירה להשמיע את טענותיו".
מיכל הנר דויטש:
הסמכות שמפעיל המנהל היא סמכות מעין שיפוטית.
מיכל הנר דויטש:
הביטוי שומה לפי מיטב שפיטה, הוא ביטוי שמופיע היום בחוק, הן בחוק מע"מ והן בפקודת מס הכנסה.
מיכל הנר דויטש:
הפעולה שעושה מנהל מיסוי מקרקעין כשהוא מוציא שומה, הוא עושה אותה לפי מיטב שפיטתו.
מיכל הנר דויטש:
על מה שעשה המנהל יכול המוכר-הקונה להגיש השגה.
מיכל הנר דויטש:
מה שקורה כאן, ב-79א, זה לעשות את השלב שבו מוציא המנהל את השומה לפי מיטב שפיטה לשלב אמיתי.
ציון פיניאן:
אני מציע שבמקום לפי מיטב שפיטה, ייאמר לפי שיקול דעתו.
מיכל הנר דויטש:
זה ביטוי שקיים בחקיקת המס.
מיכל הנר דויטש:
זה ביטוי שקיים גם היום.
מיכל הנר דויטש:
זה ביטוי שקיים בחקיקת המסים.
מיכל הנר דויטש:
הפעולות שעושה פקיד השומה ומנהל מיסוי מקרקעין הן פעולות מעין שיפוטיות.
ציון פיניאן:
אני מציע שתחשבו על זה.
ציון פיניאן:
זה בעייתי.
שגית אפיק:
סעיף (18).
מיכל הנר דויטש:
(18)	בסעיף 82, במקום הסיפה החל במלים "לשום את שווי הרכישה" יבוא "לקבוע לפי מיטב שפיטתו את יום המכירה, שווי המכירה, יום הרכישה, שווי הרכישה, סכום השבח ואת המס שאותו אדם חייב בו".
מיכל הנר דויטש:
(19)	סעיף 83 – בטל.
משה גפני:
מה זה סעיף 83?
שגית אפיק:
ערובה.
מיכל הנר דויטש:
היום זאת דרישת ערובה.
מיכל הנר דויטש:
אנחנו לא מפעילים את הסעיף הזה שמהווה אות מתה.
מיכל הנר דויטש:
(20)	בסעיף 85, האמור בו יסומן "(א)", ברישה, במקום "שנעשתה לפי הסעיפים 78, 79 ו-82" יבוא "שנעשתה לפי הסעיפים 78(ב), 78(ג) או 82", במקום "מיום שנעשתה" יבוא "מיום שאושרה כשומה עצמית או מיום שנקבעה  שומה לפי מיטב השפיטה, לפי העניין" ואחריו יבוא:     "(ב)	הורשע מוכר זכות במקרקעין, עושה פעולה באיגוד מקרקעין, רוכש זכות במקרקעין או רוכש זכות באיגוד מקרקעין, בעבירה לפי סעיף 98, או הוטל עליו כופר כסף לפי סעיף 101, רשאי המנהל לפעול כאמור בסעיף קטן (א), בתוך התקופה המסתיימת בתום שנה מיום ההרשעה או מיום תשלום הכופר, לפי העניין, או עד תום התקופה הקבועה בסעיף קטן (א), לפי המאוחר".
משה גפני:
תסבירי.
מיכל הנר דויטש:
נכון להיום קיימת תקופת התיישנות, כלומר, יש את הזמן שבו המנהל יכול לתקן את השומה.
מיכל הנר דויטש:
אותו סעיף שבו השומה מתיישנת ולא ניתן לגעת בה מופיע הן בחוק מס ערך מוסף והן בפקודת מס הכנסה.
מיכל הנר דויטש:
שני החוקים האחרים מדברים בסיטואציה – מה שאנחנו מבקשים להוסיף בסעיף קטן (ב) – לפיה בהליך פלילי שהתנהל מול אותו נישום התגלו עובדות מאוחרות – כי ההליך הפלילי לא בהכרח מסתיים במועד בו מתיישנת השומה – שמשפיעות על השומה.
מיכל הנר דויטש:
כדי שהחוטא בעניין הזה לא יצא נשכר, כלומר, השומה האזרחית שלו תישאר צולעת ותהיה לו הרשעה בפלילים במסגרת חוק מיסוי מקרקעין, אנחנו אומרים שנאריך את הזמן לעשות לו כך שגם השומה האזרחית תתאים להרשעה שלו בפלילים, תוך שנה מיום ההרשעה או מהטלת כופר הכסף.
שגית אפיק:
כופר מבחינתך זה גם הליך פלילי?
מיכל הנר דויטש:
כופר זה הליך פלילי.
שגית אפיק:
איך בדיוק תתקנו את השומה?
מיכל הנר דויטש:
בסעיף 147 לפקודת מס הכנסה יש את אותו סעיף.
מיכל הנר דויטש:
כלומר, יש שומה אזרחית.
שגית אפיק:
איך תעשו את זה?
מיכל הנר דויטש:
אני מוציאה שומה.
שגית אפיק:
תוציאי שומה חדשה?
מיכל הנר דויטש:
בדיוק כמו סעיף 147 לפקודת מס הכנסה שאומר שיש נתונים חדשים שהתגלו בעקבות ההרשעה או בעקבות הטלת כופר הכסף ואנחנו עושים את ההתאמה של השומה האזרחית לכך.
מיכל הנר דויטש:
אני בטוחה שאף אחד לא רוצה שהחוטא יצא נשכר כי ההליך הפלילי הסתיים שש שנים אחרי.
שגית אפיק:
רק לא ברור לי איך תתקנו את השומה.
מיכל הנר דויטש:
בדיוק כמו 147.
שגית אפיק:
זה אותו ניסוח?
מיכל הנר דויטש:
כן, בדיוק אותו הדבר.
יצחק הדרי:
אנחנו לא מתנגדים כי אנחנו לא חושבים שצריך להגן על האנשים האלה, אבל כן מפריע לנו ואנחנו מבקשים שבמקביל יתוקנו המקרים ההפוכים.
יצחק הדרי:
סעיף 83 קובע תקופה של ארבע שנים וההתיישנות היא סימטרית.
יצחק הדרי:
נכון שיש פסיקה של ועדת ערר, אבל היא שנויה במחלוקת ויש כל מיני פסיקות.
יצחק הדרי:
יש מקרים נדירים שהבן אדם מקבל נתונים שלא יכול היה לדעת ומודיעים לו שש שנים בדיעבד ומצדיקים הפחתת השומה.
יצחק הדרי:
את זה הם לא נותנים.
יצחק הדרי:
לכן אנחנו אומרים שבמקביל לתיקון הזה צריך לתת סמכות למנהל לאחר שהשתכנע שהנישום לא יכול היה לדעת, הוא יכול להביא נתונים גם אחרי תקופת ההתיישנות ולהציל את עצמו.
יצחק הדרי:
זה הוגן וצודק.
מאיר אסולין:
סעיף 85 קובע התיישנות לשני הצדדים.
מאיר אסולין:
גם המנהל יכול שימצא טעות בשומה שלו ולא הליך פלילי.
מאיר אסולין:
הוא לא נוגע בשומה.
מאיר אסולין:
זה סעיף שמיישב את כל ההליך ואנחנו מדברים כאן על כמעט חמש שנים של הליך שומה שאותו אדם היה יכול למצוא את מה שהיה לו.
מאיר אסולין:
אנחנו מדברים על עבריין שהיה נגדו הליך פלילי והוא הורשע.
משה גפני:
הלאה.
שגית אפיק:
סעיפים (21) ו-(22), עמוד 102.
מיכל הנר דויטש:
(21)	בסעיף 85א, במקום "שנעשתה שומה לפי סעיפים 78, 79 ו-82" יבוא "מיום שאושרה כשומה עצמית או מיום שנקבעה שומה לפי מיטב השפיטה, לפי העניין".
מיכל הנר דויטש:
(22)	בסעיף 86, במקום הקטע החל במלים "עשה המנהל" עד המילה "חדה" יבוא "אישר המנהל שומה עצמית או שעשה שומה לפי פרק זה".
משה גפני:
יש השגות?
משה גפני:
אין.
מיכל הנר דויטש:
אלה התאמות טכניות לשינויים שעשינו ב-78 ו-73.
משה גפני:
סעיף (23).
מיכל הנר דויטש:
(23)	במקום סעיף 87 יבוא:     	87.
מיכל הנר דויטש:
השגה     (א)	יהיה אדם חולק על השומה, רשאי הוא לבקש מהמנהל, בהודעת השגה, בכתב, לחזור ולעיין ולשנות את השומה.
מיכל הנר דויטש:
בקשה כאמור תפרש בדיוק את הנימוקים להשגה על השומה, את סכום המס הנובע מהם ואת דרך חישובו (להלן – סכום המס שאינו שנוי במחלוקת), ותוגש בתוך שלושים ימים מיום שנמסרה לו הודעת השומה.
מיכל הנר דויטש:
הוכח להנחת דעתו של המנהל שהאדם החולק על השומה היה מנוע מלהגיש את הבקשה בתוך המועד האמור משום שנעדר מן הארץ או היה חולה או מכל סיבה סבירה אחרת, רשאי הוא להאריך את המועד ככל שנראה סביר לפי הנסיבות.
מיכל הנר דויטש:
(ב)	לא הגיש אדם הצהרה לפי הוראות סעיף 73 והוצאה לו שומה לפי סעיף 82, יראו כהשגה על אותה שומה רק הצהרה מפורטת, כאמור בסעיף 73, שהגיש לגבי העסקה או הפעולה.
מיכל הנר דויטש:
(ג)	בא המשיג על השומה שנערכה לו לידי הסכם עם המנהל, תתוקן השומה לפי זה ותומצא לו הודעה על המס שעליו לשלם.
מיכל הנר דויטש:
(ד)	המנהל ייתן למשיג את החלטתו המנומקת בכתב בתוך שמונה חודשים מיום שנמסרה לו הודעת ההשגה או בתוך שלושים ימים מיום שאישר כי המשיג המציא את כל המסמכים והפרטים שנדרש להמציאם, לפי המאוחר.
מיכל הנר דויטש:
המנהל יהיה רשאי, מטעמים מיוחדים, להאריך את התקופה האמורה עד לתום שנה מהיום שנמסרה לו הודעת ההשגה.
משה גפני:
מה זה שלושים ימים?
משה גפני:
עוד הפעם הגעתם לזה?
מיכל הנר דויטש:
מהמצב הקיים.
מיכל הנר דויטש:
זה משהו אחר.
מאיר אסולין:
היה שנה והקטנו לשמונה חודשים.
משה גפני:
למה 12 חודשים?
מיכל הנר דויטש:
כאן מדובר בהשגה שהיא בעצם התחילה את ההליך.
מיכל הנר דויטש:
האיש לא הגיש הצהרה, המנהל הוציא לו שומה מכוח סעיף 82 שאין לפניו שום פרטים, ההשגה שהאיש מגיש היא בעצם הפעם הראשונה בה אנחנו יודעים את עמדתו.
משה גפני:
לא מספיק למנהל שמונה חודשים?
מיכל הנר דויטש:
לא, שמונה חודשים זה במצב הרגיל, שזה התחיל משומה עצמית שהייתה לו.
משה גפני:
אני מדבר על המקרה הזה.
משה גפני:
הרי החלטנו לייעל את הכל.
מיכל הנר דויטש:
לכן רשמנו רק מטעמים מיוחדים עוד ארבעה חודשים.
משה גפני:
כל החוק הזה עליו אנחנו יושבים כאן, מדובר על ייעול ההליכים.