GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
משה גפני: להתחיל להסביר מה אתם מביאים גם לגבי המעסיקים.
טלי ארפי: אני ממשיכה להקריא את סעיף 12(2).
משה גפני: אני עשיתי טעות.
משה גפני: מהבוקר הייתי צריך להביא את כל המכלול מפני שהאחד קשור בשני.
משה גפני: צריך לממן את ענף הילדים.
משה גפני: השאלה כמה כסף הולך לענף הילדים ואנחנו עוד לא יודעים.
משה גפני: אני  מבקש את כל המכלול.
משה גפני: אחרי כן כל אחד יתייחס.
טלי ארפי: (2)	בסעיף 32(ג1)(1)(א), במקום "7.92 אחוזים" יבוא "7.75 אחוזים".
טלי ארפי: סעיף 32 מדבר על הקצבות אוצר המדינה למוסד.
טלי ארפי: כאן בעצם אנחנו מקטינים את ההשתתפות של אוצר המדינה ושם התוספת שצפויה להתקבל.
שמרית גיטלין שקד: זה המצ'ינג שהם צריכים לעשות מול ענף ביטוח ילדים והם מקטינים אותו.
משה גפני: למה אתם מקטינים את זה?
טלי ארפי: התיקון שאנחנו מציעים אמור להגדיל את הכנסות המוסד.
טלי ארפי: בהתאמה אנחנו מפחיתים את ההשתתפות של האוצר.
משה בר סימן-טוב: לא בהתאמה.
משה בר סימן-טוב: אנחנו לא מגדילים את חלקנו בשל הגידול שחל אצלם.
ציון פיניאן: מקטינים את השתתפות המדינה ומגדילים את השתתפות הביטוח הלאומי.
טלי ארפי: לא מגדילים את השתתפות המדינה.
משה בר סימן-טוב: אני אסביר שוב.
משה בר סימן-טוב: כל שקל שהמוסד לביטוח לאומי גובה, יש השתתפות של אוצר המדינה.
משה בר סימן-טוב: אם הוא גובה יותר, אוצר המדינה היה צריך להשתתף יותר.
משה בר סימן-טוב: אנחנו לא באים ואומרים שהמוסד לביטוח לאומי יגבה יותר, אנחנו ניתן לו פחות כסף.
משה בר סימן-טוב: אוצר המדינה לא יגדיל את ההשתתפות שלו על דלתת הגבייה של המוסד לביטוח לאומי.
משה גפני: סעיף 13(א).
טלי ארפי: 13.	חוק הביטוח הלאומי – תחילה ותחולה     (א)	תחילתו של סעיף 32(ג1)(1)(א) לחוק הביטוח הלאומי כנוסחו בסעיף 12(2) לחוק זה, ביום כ"ו באדר ב' התשע"א (1 באפריל 2011).
טלי ארפי: זאת תחילת הסעיף.
משה בר סימן-טוב: כי עד אפריל יש הוראת שעה שמגדילה את הגבייה מהמעסיקים ב-0.4 עד 60 אחוזים השכר הממוצע.
משה בר סימן-טוב: אנחנו לא רוצים ליצור כפל.
משה בר סימן-טוב: זה נגמר באפריל ולכן זה מתחיל באפריל.
טלי ארפי: 16.	חוק הביטוח הלאומי – הוראת שעה לעניין לוח ב'     (א)	בתקופה שמיום כ"ו באדר ב' התשע"א (1 באפריל 2011) ועד יום ה' בטבת התשע"ב (31 בדצמבר 2011), ייקרא לוח ב' שבחוק הביטוח הלאומי כך: בטור שכותרתו "שיעור", במקום "210 אחוזים", יקראו "200.5 אחוזים" והלוח בנוסחו כאמור יחול על הקצבות אוצר המדינה המשתלמות בעד אותה תקופה.
טלי ארפי: (ב)	בתקופה שמיום ו' בטבת התשע"ב (1 בינואר 2012) ועד יום י"ח בטבת התשע"ג (31 בדצמבר 2012) ייקרא לוח ב' שבחוק הביטוח הלאומי כך: בטור שכותרתו "שיעור", במקום "210 אחוזים" יקראו "204.5 אחוזים" והלוח בנוסחו כאמור יחול על הקצבות אוצר המדינה המשתלמות בעד אותה תקופה.
משה גפני: זה המצ'ינג בגין ענף הילדים.
משה בר סימן-טוב: לא. זה בענף הילדים בגין עבירות מינהליות והתקרות.
שמרית גיטלין שקד: זה לא קשור לעבירות המינהליות.
שמרית גיטלין שקד: מבחינתכם חישוב פנימי אלה הן העבירות המינהליות אבל כאן זה המצ'ינג.
חיים אורון: למה אין דברי הסבר על 16?
משה גפני: כדי שלא תדע.
משה גפני: למה אין דברי הסבר?
חיים אורון: אף אחד לא יכול להבין מה אתם רוצים.
חיים אורון: אתם משגעים את כולם בכוונה.
חיים אורון: תסבירו לי למה את סעיף 16 אתה קורא שמונה פעמים ולא מבין אותו, אתה מחפש דברי הסבר אבל אין דברי הסבר.
חיים אורון: אתם מזיזים מיליונים מצד לצד, אבל אף אחד לא מבין מה אתם עושים.
משה בר סימן-טוב: אין כאן מעשה מכוון.
משה בר סימן-טוב: זה לא מכוון.
חיים אורון: לפחות תסבירו.
משה גפני: לא ניתן להם ללכת  לפני שנבין את הכל.
חיים אורון: אני לא מצליח להבין מה זה 16.
משה בר סימן-טוב: אני אסביר.
משה בר סימן-טוב: בשל הגדלת ההכנסות העצמיות של המוסד  לביטוח לאומי, כדי שלא תהיה גם הגדלה בהשתתפות של אוצר המדינה על דלתת הגבייה, אנחנו עושים התאמה בהשתתפות שלנו.
שמרית גיטלין שקד: אתה לא מסביר את 16.
קריאה: זה לא 16 אלא זה 13.
שמרית גיטלין שקד: זה הסבר למניע ולא הסבר לסעיף.
טלי ארפי: לוח ב' מדבר על שיעור הקצבות אוצר המדינה למוסד.
טלי ארפי: אנחנו מתקנים את הלוח כדי שתבוא לידי ביטוי העובדה שבתקופה הזאת אנחנו בעצם מקטינים את שיעור ההשתתפות של אוצר המדינה.
שמרית גיטלין שקד: חבר הכנסת אורון, אוצר המדינה צריך להעביר כסף למוסד לביטוח לאומי כנגזרת ממה שהמוסד לביטוח לאומי גובה בענף ביטוח ילדים ומהתשלומים של האוצר לענף ביטוח ילדים.
שמרית גיטלין שקד: הוא לוקח אחוזים מהסכום שהם גובים מענף ביטוח ילדים והוא צריך להעביר כסף תחת הסכום הזה, מה שאנחנו קוראים מצ'ינג.
שמרית גיטלין שקד: בסעיף הזה הם מציעים להקטין את הסכום של המצ'ינג שלהם.
שמרית גיטלין שקד: מוצע לקבוע שתי הוראות שעה.
שמרית גיטלין שקד: הוראת שעה אחת, במקום 210 אחוזים, הם רוצים לתת 200.5 אחוזים ב-2011, וב-2012, במקום 210 אחוזים, הם רוצים לתת 204.5 אחוזים.
שמרית גיטלין שקד: אלה שתי הוראות.
שלי יחימוביץ': בעצם למה?
שלי יחימוביץ': למה ההפחתה הזאת?
משה בר סימן-טוב: אנחנו מגדילים את ההכנסות העצמיות של המוסד לביטוח לאומי.
משה בר סימן-טוב: אנחנו לא מגדילים את ההשתתפות שלנו כנגד הגדלת ההכנסות העצמיות של המוסד לביטוח לאומי.
שלי יחימוביץ': אני עכשיו מגיעה מדיון בוועדת העבודה והרווחה.
משה בר סימן-טוב: סך ההכנסות של המוסד גדלות.
שלי יחימוביץ': שם דובר על הקפאת קצבאות הזקנה ואנחנו לא ניתן לזה לקרות.
משה בר סימן-טוב: מדובר על תוספת לקצבאות הזקנה בינואר.
שלי יחימוביץ': אמרה לנו מנכ"לית הביטוח הלאומי אסתר דומיניסיני שהגבייה שתהיה כתוצאה מהקפאת קצבאות הזקנה, הגדלת ההכנסות, בכלל לא תלך לקופת הביטוח הלאומי אלא לקופת המדינה.
משה בר סימן-טוב: לא. זה לא נכון.
שלי יחימוביץ': פקיד האוצר לא סתר את דבריה בישיבה.
משה בר סימן-טוב: אני אסביר, ואם אני לא מדייק, אני אחזור עם תשובה.
משה גפני: כולם ייתנו תשובה לשאלה הזאת וכולם יהיו צודקים.
משה גפני: התשובה היא שאת צודקת.
משה גפני: משרד האוצר לפני כמה שנים הלאים את הביטוח הלאומי ואני אומר לך באמת.
משה גפני: אין לי טענות על העניין הזה.
משה גפני: אני נלחמתי נגד זה.
משה גפני: אז היה דיון בתל אביב של ועדת הכספים, לפני כמה שנים.
אמנון כהן: שמו חשב מלווה.
משה גפני: שמו חשב מלווה.
משה גפני: למעשה הלאימו את הביטוח הלאומי.
משה גפני: הביטוח הלאומי יושב כאן על תקן של יועץ והוא לא על תקן של מחליט.
שלי יחימוביץ': הוא יושב על תקן של אסיר.
משה גפני: לא אסיר.
משה גפני: המציאות היא שהם מחליטים.
משה גפני: הם כמובן צריכים לעשות את זה באמצעות חקיקה, ואז הם צריכים את האישור שלנו, אבל הם באים ואומרים שהם לא משתתפים עכשיו באותו שיעור השתתפות בו הם השתתפו קודם.
אורלי לוי אבקסיס: זה אומר שהגירעון נשאר.
אורלי לוי אבקסיס: במקום שאותם כספים שנגבים כיתר יכסו את הגירעון, האוצר אומר שהוא מעמיד פחות.
שלי יחימוביץ': מה שאורלי אומרת זה גם לא, אבל  מילא אם זה היה הולך לקופת הביטוח הלאומי.
חיים אורון: אתה קורא לזה הלאמה.
חיים אורון: יש לפי דעתי כאן דבר שהוא הרבה יותר מרחיק לכת.
משה גפני: מהלאמה?
חיים אורון: יש כאן את המשחק הזה כל הזמן בהשתתפות שהוא בעצם משליך על תקציב המדינה.
חיים אורון: מפנים מקורות בתקציב, מעבירים לביטוח הלאומי וכולי.
חיים אורון: יש כאן מרכיב נוסף, משה, ואתה יודע אותו.
חיים אורון: הרזרבות של הביטוח הלאומי הן אחד ממקורות ההכנסה הגדולים של הביטוח הלאומי.
חיים אורון: ברגע שהרזרבות האלה לא גדלות, האחוזים שהם מקבלים על הרזרבה הזאת, שהם אחד ממקורות הביטוח של המאזן האקטוארי של הביטוח הלאומי, אתם פוגעים בו.
חיים אורון: ברגע שאתה מקטין את הרזרבה הזאת, אתה בעצם בא ואומר להם פעמיים: קודם כל, אתם תגבו מהציבור וזה בסדר, אבל יש לכם עכשיו שם שבעה – אני לא זוכר את המספר המדויק – סכום שהוא חלק מהמערכת הביטוחית, אקטוארית של הביטוח הלאומי.
חיים אורון: אתם פוגעים בו.
חיים אורון: זה עובר כאילו שלא, אבל זה מה שקורה.
חיים אורון: ברגע שאתם משנים כל שנה בהתאם לגבייה ובעצם מאזנים את תקציב המדינה ואחר כך כותבים, יש כאן סעיף בדברי ההסבר, שנוצר גירעון בביטוח הלאומי וצריך לאזן אותו על ידי קיצוץ קצבאות.
חיים אורון: סליחה, אפשר לאזן אותו על ידי תקציב המדינה ולא על ידי קיצוץ קצבאות.
משה בר סימן-טוב: אבל אז זאת תהיה הלאמה.
חזקיה ישראל: אחרי הריבית אין גירעון.
חיים אורון: בסדר, אבל הם מורידים את הקרן.
משה גפני: אל תגיד שזה עובר ככה, כי זה לא עובר ככה.
משה גפני: לפי דעתי כולם, בוודאי חלק גדול מהמשתתפים בדיון, יודעים למה הכוונה וחלק גם ידעו על כך קודם, עוד לפני שזה בא לכאן לדיון.
משה גפני: יודעים מה הכוונה בעניין הזה.
משה גפני: זה ברור, אפילו שזה לא כתוב בדברי ההסבר.
משה גפני: טוב שמעלים את זה.
משה גפני: משה, תענה לדברים.
משה גפני: לא לגבי ההלאמה.
משה בר סימן-טוב: ברשותך, אני אתייחס.
משה בר סימן-טוב: אנחנו מבצעים כאן מספר מהלכים וביצענו בוועדת העבודה, מהלכים שנועדו להגדיל את ההכנסות העצמיות של המוסד לביטוח לאומי.
משה בר סימן-טוב: זה ההפך מהלאמה.
אורלי לוי אבקסיס: אתה מדבר על תפיסת אלה שמרמים?
משה בר סימן-טוב: גם קנסות מינהליים שהמוסד לביטוח לאומי יקבל.
אורלי לוי אבקסיס: מישהו שהייתה לו טעות והוא לא עדכן בזמן.
משה גפני: איך הגיעה לכאן הטעות?
אורלי לוי אבקסיס: הם רוצים לתפוס את ארבעת האחוזים שמרמים ולכן הכניסו כל מיני סעיפים וזה אומר שגם אם מישהו בשוגג לא דיווח, הוא בפנים.
משה גפני: הבנתי, אבל זה לא הדיון כאן.
אורלי לוי אבקסיס: אבל יש לזה השלכות.
אורלי לוי אבקסיס: בגלל שעכשיו מדובר כאן על הדיון של קצבאות הילדים, צריך להבין.
משה גפני: אלה לא קצבאות הילדים עכשיו.
אורלי לוי אבקסיס: לדוגמה, על גירעון שנוצר בביטוח הלאומי בכל העניין של האבטלה, הוא מכוסה מאותה קופה של הביטוח של הילדים.
אורלי לוי אבקסיס: הם לוקחים מכאן ומעבירים לשם.
אורלי לוי אבקסיס: כאן נוצר אבסורד שצריך לסדר אותו.
משה בר סימן-טוב: אנחנו מבצעים כאן צעדים שמגדילים את ההכנסות של המוסד לביטוח לאומי ומגדילים את החלק של ההכנסות העצמיות.
משה בר סימן-טוב: זה נכון שבגין הגידול בהכנסות העצמיות, אנחנו לא מגדילים את השתתפות האוצר.
משה בר סימן-טוב: נשאל כאן הרבה, גם על ידי חבר הכנסת אורון וגם על ידי חברת הכנסת יחימוביץ, על האיתנות הפיננסית של המוסד לביטוח לאומי לטווח ארוך.
משה בר סימן-טוב: יש ועדה ציבורית שעוסקת בנושא הזה בימים אלה.
משה בר סימן-טוב: יושבת ראש הוועדה היא מנכ"לית המוסד לביטוח לאומי והממונה על התקציבים.
משה בר סימן-טוב: חברים בה נציגי ציבור שונים.
משה בר סימן-טוב: הוועדה עוסקת בדיוק בזה, איך אנחנו מבטיחים את היציבות ואת האיתנות של המוסד לביטוח לאומי לאורך שנים.
משה בר סימן-טוב: אגב, זאת גם הסיבה שהנושא של גירעון בענף אבטלה נקבע בהוראת שעה כי לכאורה המהלך שהיה צריך להתבצע זה שאוצר המדינה יפחית את ההשתתפות שלו דרך קבע בענף ילדים ויקבע איזושהי השתתפות בענף אבטלה.
משה בר סימן-טוב: אנחנו חושבים שכל עוד הוועדה יושבת, נכון שנשמור על הסטטוס קוו בעשר השנים האחרונות.
משה בר סימן-טוב: אנחנו מאריכים את הוראת השעה.
שמרית גיטלין שקד: מוצע להאריך את הוראת השעה  עד ה-31 בדצמבר 2016 שזה מעבר לשנות הכספים אליהן מתייחס חוק התקציב הנוכח.
משה גפני: תורידו את השנים האלה.
משה גפני: תקצרו.
משה גפני: אנחנו מדברים על תקציב דו שנתי ואתם הופכים את זה לתקציב חמש שנתי.
משה בר סימן-טוב: כמו שאני אומר, זה רץ משנת 2000.
משה גפני: בסדר, אבל זה לעשות צחוק.
חיים אורון: הם בעצם רוצים את זה במצב קבוע.
משה גפני: אי אפשר לעשות צחוק מהעניין.
משה גפני: זה שאתם רוצים את זה קבוע, תביאו קבוע.
משה גפני: אם אתם רוצים לעשות את זה בהוראת שעה, אתם לא יכולים להביא את זה לחמש שנים, במיוחד כשאתם אומרים שיושבת ועדה שדנה בכל המכלול הזה.
משה גפני: זה לעשות צחוק, גם מהוועדה.
משה בר סימן-טוב: הוועדה תביא המלצות לחקיקה שיבואו לכאן.
משה גפני: משה, אין טעם.
חיים אורון: גם המילה המכובסת שהכנסות הביטוח הלאומי גדלות, זאת העלאת מס.
חיים אורון: מס אחד אפשר להעלות, אין בעיה, ומסים אחרים אסור להעלות.
משה בר סימן-טוב: הן גדלות באמצעות העלאת מס.
חיים אורון: בסדר, אבל הבנתי שראש הממשלה אמר שמורידים מסים.
חיים אורון: אז למה אתם מעלים מסים?
חיים אורון: מהבוקר עד הערב אתם מסבירים שאתם מורידים מסים.
משה גפני: סעיף 12(4).
טלי ארפי: (4)	בלוח י', בטור ג', שכותרתו "אחוזים מההכנסה או מהשכר לפי סעיפים 337(א) ו-340(א)", בכותרת המשנה "על חלק העולה על 60 אחוזים מהשכר הממוצע", בטור משנה "לעובד", במקום האחוזים המפורטים בו, יבוא:     		"1.11     		-     		2.08 	 		0.9     		0.28     		0.03     		2.28     		0.23     		5.89     		12.90".
טלי ארפי: סעיף 13(ב):
שמרית גיטלין שקד: כאן מדובר על הגדלת שיעור דמי ביטוח שמשתלמים עבור עובד, על חלק השכר שעולה על 60 אחוזים מהשכר הממוצע.
שרגא ברוש: כבודו, כמה זמן יש לי?
משה גפני: חמש דקות.
שרגא ברוש: היות ולא נמצאים כאן הרבה חברי כנסת, הייתי מאוד מבקש ממך אדוני יושב ראש הוועדה שתקשיב כי מה שאני הולך לומר קשור למה שאנחנו מדברים כאן שנים ולצערי נדבר כאן עוד בשנתיים הקרובות לא מעט, וזה כושר התחרות של המשק הישראלי.
שרגא ברוש: היצוא מוביל את זה אבל בסופו של דבר, המשק כולו, על הצמיחה של המשק ואיך הנושא הזה של העלאת הביטוח הלאומי משפיע על המעסיקים.
שרגא ברוש: ב-3 באוקטובר פניתי לשר האוצר.
שרגא ברוש: הסיבה שבאתי לכאן היא כדי לבקש מכם רחמים.
שרגא ברוש: פשוט כך, רחמים.
שרגא ברוש: אין לי מילה אחרת.
שרגא ברוש: פניתי ב-3 לאוקטובר לשר האוצר וכתבתי לו:     "נוכח היחלשות של הדולר ביחס לשקל, יובהר כי אני רואים במשרד האוצר, שאתה, כמי שמוביל אותו, מוביל הערכה משקית לפגיעה בכושר התחרות של המגזר העסקי בישראל שהוא תוצאה של שינויי שער המט"ח.
שרגא ברוש: בשל התחזקות השקל והפגיעה בכושר התחרות, עברה התעשייה הישראלית תהליך התייעלות מקסימלי ואף נאלצה לפטר עשרות אלפי עובדים ישירים.
שרגא ברוש: לשמחתנו, בין השאר בשל ייצוב שער סל המטבעות על ידי בנק ישראל, הצליח היצוא התעשייתי לרשום התאוששות מרשימה.
שרגא ברוש: היחלשותו הנשנית של הדולר לצד העובדה כי יכולתו של בנק ישראל להמשיך ולהתערב בשוק המט"ח מתקרבת למיצוי, עלולה להוות פגיעה משמעותית ביכולת היצוא הישראלי לתחרות בחוץ לארץ, כמו גם קושי לעסקים בישראל להתחרות ביבוא זול.
שרגא ברוש: מדובר בתרחיש אשר עשוי לסכן את ההתאוששות של המשק הישראלי ולהותירו בלתי תחרותי וחשוף בצורה מסוכנת להישנות מיתון עולמי.
שרגא ברוש: המשמעות הכלכלית לחברה ולמשק בישראל  עלולה להיות כבדה.
שרגא ברוש: כאמור, אנחנו רואים במשרד האוצר אחראי להכנת המשק הישראלי לתרחיש זה.
שרגא ברוש: הכנה זו צריכה לכלול מיפוי סל של כלים האפשרי ובו כלים להשפעה אפשרית על שער החליפין, חיזוק כושר התחרות דרך הפחתת עלויות תשומות היצוא ובהן הוצאות נמלים, מסים מוניציפאלי, מיסוי אנרגיה, כוח עבודה וכיוצא באלה, וכמובן עידוד השיווק.
שרגא ברוש: לפיכך אני מבקש כי תקיים דיון דחוף במשרדך שמטרתו התמודדות עם תרחיש של המשך שינוי שערי המטבעות".
שרגא ברוש: זה היה כאמור ב-3 באוקטובר.
שרגא ברוש: ב-16 בנובמבר – שר האוצר למד את הנושא במשך חודש וחצי – קיבלתי תשובה האומרת:     	"התיסוף בשער השקל אל מול הדולר נובע בין היתר מהביקוש למטבע המקומי שמבטא את האמון של משקיע החוץ במשק הישראלי ואת גידול נפח הסחר העולמי במטבעות החליפין לדולר שתוצאתו היא מעבר גלובלי ממסחר בדולר למסחר במטבעות אחרים.
שרגא ברוש: אחת ההשפעות של תיסוף זה, התייקרות היצוא הישראלי בשווקים הבין לאומיים ואולם תיסוף זה הוא תוצאה של מגמה עולמית הכוללת הנותנת השפעתה על כלל המשקים בעולם ואין למשק הישראלי יכולת להפכה.
שרגא ברוש: כך למשל בחודש האחרון חל תיסוף קיצוני יותר מאשר ביחס לדולר בערכם של מטבעות אחרים, ביורו וכך הלאה.
שרגא ברוש: עם זאת, חשוב לציין את הצד השני של התיסוף והוא הוזלה של מוצרי יבוא ותשומות מיובאות לתעשייה, מכונות וחומרי גלם.
שרגא ברוש: מעבר להשפעה על הוזלת התשומות, השפעה על הוצאות משקי הבית אשר תורמת גם היא לעלות הביקוש בשוק המקומי".
שרגא ברוש: עד עכשיו נתן לי שיעור במקרו כלכלה.
שרגא ברוש: "לסיכום.
שרגא ברוש: משרד האוצר מנהל מעקב שוטף אחר השינויים בשער החליפין, כמו גם אחר פרמטרים אחרים בעלי השפעה על משק המדינה.
שרגא ברוש: עמדתי היא כי התעשייה הישראלית תחרותית ובר קיימא".
שרגא ברוש: כלומר, אין בכלל בעיה.
שרגא ברוש: "יחד עם הגברת הגיוון של היצוא הישראלי לשווקים נוספים, הם המפתח ליציבות וכולי וכולי.
שרגא ברוש: לשם השגת מטרות אלה, הצגנו רפורמות מרחיקות לכת בתוכנית הכלכלית ב-2011-2012 ואנו ממשיכים לבחון מהלכים נוספים".
שרגא ברוש: רבותיי, עם תשובה מטומטמת כזאת משר האוצר לבעיה קריטית של הצמיחה במשק, שהיצוא הישראלי ירד ב-9 אחוזים ברבעון האחרון, שהציפיות קדימה הן נוראיות, מטילים ומשיתים עלויות נוספות שכל כוונתן להימנע מחובתה של המדינה לממן גירעון אם וכאשר הוא נוצר ובמקום זה, מטילים את זה על הציבור.
שרגא ברוש: המיליארד שקלים האלה על המעסיקים, רבותיי, זה חלק משבעה מיליארד שקלים שמטילים שלושה עלינו ושלושה על האזרחים.
שרגא ברוש: אני אגיד לכם יותר מזה כי אף אחד לא אומר לכם את האמת.
שרגא ברוש: בביטוח הלאומי יש גירעון של 3,8 מיליארד שקלים בשוטף, אם לא לוקחים בחשבון את הכנסות שנובעות כתוצאה מהשקעות של הביטוח הלאומי.
שרגא ברוש: אבל יש עודף של 3,8 מיליארד שקלים אם כן לוקחים בחשבון את ההכנסות מההשקעות האלה.
שרגא ברוש: בלי להיכנס לדיון אם צריכים לקחת או לא צריכים לקחת, אבל בשנים האלה של המשבר הכלכלי, במקום לאפשר למגזר העסקי לעבור, לבוא ולשאול איך עוזרים לו לעבור כדי לקלוט עובדים, העובדים ישלמו ביטוח לאומי, ייכנס כסף לביטוח הלאומי, במקום זה כמובן שבתקופה כזאת משלמים דמי אבטלה, אלא מה אתם חושבים?
שרגא ברוש: שאנחנו נפטר אנשים ולא ישלמו להם דמי אבטלה?
שרגא ברוש: במקום לעודד את הצמיחה, במקום לטפל בדברים האמיתיים כדי לפתור את הבעיה, אין שום בעיה, המעסיקים ייתנו כסף.
שרגא ברוש: רבותיי, זה לא פופולרי לדבר בשם המעסיקים.
שרגא ברוש: מה הבעיה?
שרגא ברוש: שהמעסיקים ייתנו.
שרגא ברוש: אני אפילו לא מעלה כאן על השולחן את ההסכם שבמקרה אותו אוצר חתם עליו אתנו בגלל שהצלנו את קרנות הפנסיה של העובדים לפני חמש שנים.
שרגא ברוש: אותו ראש ממשלה היה שר אוצר וחתם אתנו הסכם.
שרגא ברוש: אני לא נכנס לדיון אם אוהבים את ההסכם או לא.
שרגא ברוש: אמרתי, אני לא נכנס לזה אבל הוא נחתם והוא אושר כאן.
שרגא ברוש: אני בא מסקטור שכאשר חותמים הסכמים, מקיימים אותם גם אם לא אוהבים אותם.
שרגא ברוש: אי אפשר פעם אחת לחתום הסכם, בשנה שעברה לבקש חד פעמית שנוותר, ותרמנו את זה לעסקת החבילה, ועכשיו אומרים שזה בעצם טוב, אז בואו נעלה את זה מחדש.
שרגא ברוש: יותר חמור מהכל, אם לא היינו בתקופה הזאת ואם היינו בתקופה של צמיחה וצריכים עוד כסף לביטוח הלאומי כי אין מהיכן לקחת את זה, נניח, אבל עכשיו?
שרגא ברוש: קחו את העודפים שיש בביטוח הלאומי כתוצאה מהכנסות, יש עודף של 3,8 מיליארד, ותחזרו אלינו בעוד שנתיים כאשר הכל יהיה טוב יותר.
שרגא ברוש: מצד אחד אני קורא שהוא כותב בעיתון שהוא מודאג מהיצוא, אבל מצד שני הוא שולח אותי לשיעור ראשון במבוא לכלכלה ומספר לי מה קורה כשיש עודף ביקוש על היצע.
שרגא ברוש: לכן, עם כל הכבוד, ממנו כבר התייאשתי, אבל אני בא אליכם חברי הכנסת.
שרגא ברוש: יש כאן אחריות, ואני אומר לכם אחריות שהיא לא לכיס הפרטי של המעסיק כי התוצאה היא פיטורי עובדים.
שרגא ברוש: התוצאה של הקטנת כושר התחרות היא פיטורי עובדים.
שרגא ברוש: התוצאה של פיטורי עובדים זה עוד דמי אבטלה, וזה עוד יותר גירעון בקופה של הביטוח הלאומי.
שרגא ברוש: מצד אחד לא מכניסים כסף, מצד שני מוציאים על דמי אבטלה.
שרגא ברוש: אני מבקש מכם בכל לשון של בקשה.
שרגא ברוש: תאמינו לי, תצילו אותנו מהאנשים האלה.
אמנון כהן: יהודה, בבקשה.
יהודה טלמון: ברשותכם, אני רוצה להתייחס לנושא התמים לכאורה של הארכת הוראת השעה של כיסוי הגירעון בענף ביטוח אבטלה למימון באמצעות העברה.
יהודה טלמון: לכאורה זה משחק סכום אפס.
יהודה טלמון: ענף אחד ביתרות זכות, ענף אחד ביתרות מינוס, בואו נעביר ולא קרה שום דבר.
יהודה טלמון: אני מבקש מכם, אם אני יכול לשנייה את תשומת לבכם, להסתכל על הטבלה שחילקתי לכם.
יהודה טלמון: הטבלה הזאת מדברת על ההפרשות, על הענפים השונים של המוסד לביטוח לאומי.
יהודה טלמון: אנחנו מכירים את המוסד לביטוח לאומי כמכלול אחד, בערך כ-16 אחוזים גרוסו מודו הפרשה לביטוח לאומי אבל הביטוח הלאומי בנוי מענפים ואנחנו מפרישים לענפים בשיעורים מסוימים.
יהודה טלמון: אם אתם הולכים לחלק העליון של הטבלה שמדבר על הפרשות, למי שמשתכר מעל למחצית השכר הממוצע והולך לטור השני שהוא טור של עצמאי, יראה שעצמאי בסך הכל במכלול הענפים מפריש 16.23 אחוזים לביטוח הלאומי בעוד שהשכיר מכיסו שלו מפריש 12 אחוזים בלבד.
יהודה טלמון: עוד 5.43 אחוזים באים מכיסו של המעביד.
יהודה טלמון: דהיינו, העצמאי שמפריש יותר, בסופו של יום יש לו רשת ביטחון סוציאלית פחותה.
יהודה טלמון: ולמה?
יהודה טלמון: משום שאם אתם תראו את ענף האבטלה, ואם אתם תראו את ענף זכויות פשיטת רגל, לעצמאי אין דריסת רגל בענף הזה.
יהודה טלמון: מה באים ואומרים לכם?
יהודה טלמון: יש יתרות זכות בענף ילדים.
יהודה טלמון: אנחנו העצמאים מפרישים לענף ילדים ואנחנו מפרישים 2,4 אחוזים לענף הזה.
יהודה טלמון: נוצרות שם יתרות זכות גדולות.
יהודה טלמון: במקום לאפשר לנו לקבל דמי אבטלה, לוקחים ומכסים את הגירעון בענף האבטלה של שכירים.
יהודה טלמון: אני לא נגד דמי אבטלה לשכירים, אבל מי שמע על השערורייה הזאת שבמקום לתת לנו, אומרים שאנחנו לא יכולים לקבל דמי אבטלה, ואנחנו משלמים יותר ביטוח לאומי, אבל לא מקבלים דמי אבטלה.
יהודה טלמון: כשנוצר גירעון בענף דמי האבטלה של השכירים, לוקחים מהכיס שלנו ונותנים לממשלה שמסירה מעצמה את האחריות.
יהודה טלמון: זאת גניבה של כסף.
יהודה טלמון: זה לא יעלה על הדעת.
יהודה טלמון: הייתה הוראת שעה, בסדר, חשבנו שזה יהיה לשנה, שאנחנו תורמים משהו, אבל הזמני הופך להיות הכי קבוע.
יהודה טלמון: אומרים לכם להאריך את זה עד 2016 ולמה לא נעשה כמו במינהל מקרקעי ישראל, חכירה לדורות, ל-99 שנים ונגמר?
יהודה טלמון: אסור לכם לתת יד למשחק, וסליחה על הביטוי, המלוכלך הזה.
יהודה טלמון: לקחת מהכסף שלנו.
יהודה טלמון: אנחנו נלחמים על דמי אבטלה לעצמאים, אבל אומרים לנו שאנחנו לא יכולים לקבל.
יהודה טלמון: אנחנו משלמים יותר ביטוח לאומי מהשכיר ומקבלים פחות זכויות.
יהודה טלמון: אני לא נגד זכויות השכירים.
יהודה טלמון: יוזכר שאנחנו חתמנו על הסכם פנסיה חובה לשכירים אצלנו בעסק, אנחנו בעד הזכויות שלהם, אבל לא יתכן שייקחו מהעודפים שלנו ולא ייתנו לנו.
אמנון כהן: הדברים ברורים.
אמנון כהן: חברת הכנסת אורלי לוי, בבקשה.
אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה את תשומת לבכם לסעיף 33 לחוק הביטוח הלאומי הקובע כי "על הממשלה לממן גירעון בענף האבטלה במידה שייווצר.
אורלי לוי אבקסיס: הוראה זו נובעת מהתפיסה לפיה לממשלה יש אחריות על מכלול הגורמים בשוק התעסוקה במדינה ובכלל זה גם לאבטלה ולמובטלים".
אורלי לוי אבקסיס: אם אנחנו מסתכלים על הגירעון שנוצר, הוא גירעון שהוא בעצם  פרי חקיקה ממשלתית.
אורלי לוי אבקסיס: הממשלה – וזה הבסיס של החוק הזה – הייתה צריכה לקחת אחריות על זה, אבל במקום זה אנחנו רואים איזושהי נוסחה.
אורלי לוי אבקסיס: אמרת סכום אפס, אבל אני לא חושבת שמדובר בסכום אפס.
אורלי לוי אבקסיס: זה סוג של אחיזת עיניים.
אורלי לוי אבקסיס: מי שלא יורד לעומק הדברים, חושב שזה משחק אפס.
חזקיה ישראל: מאז שנת 2000 השווי הוא כ-40 מיליון שקלים.
אורלי לוי אבקסיס: יכלו באוצר לצפות את הגירעון הזה.
אורלי לוי אבקסיס: יכלו להבין שמתוך החקיקה הזאת ייווצר מצב מסוים שמישהו יצטרך לתת את הדין על זה.
אורלי לוי אבקסיס: החוק בעצם מטיל את האחריות על האוצר בעניין הזה, על המדינה.
אורלי לוי אבקסיס: כשאנחנו מסתכלים על דוח העוני שפורסם לאחרונה ואנחנו מסתכלים על מספר הילדים שנכנסו אל מתחת לקו העוני, כשאנחנו מסתכלים על המומחים לכלכלה שאומרים שקצבאות מוציאות מעוני – סליחה, זאת לא תפיסת העולם, לא של האוצר ובטח לא משנת 2002-2003 ואנחנו זוכרים מי היה בראשו, והיום בראשות הממשלה.
אורלי לוי אבקסיס: צריך להבין שהתפיסה הזאת הביאה לכך שישנם יותר ויותר ילדים מתחת לקו העוני.
אורלי לוי אבקסיס: כשאנחנו מסתכלים מבחינת מה קורה משנה לשנה, לא רק שאנחנו לא מצליחים לבלום את זה אלא אנחנו לא נשארים באותה נקודה אלא אנחנו הולכים ומדרדרים לתהום הנשייה.
אורלי לוי אבקסיס: אין כאן שום הסבר אחר.
אורלי לוי אבקסיס: המצב ילך ויהיה הרבה יותר גרוע בהמשך.
אורלי לוי אבקסיס: אם אנחנו לא מתמודדים עם זה היום ואם אנחנו באמת מקפיאים כאן את העניין הזה של דמי הילדים, לא רק שאנחנו לא עוזרים אלא אנחנו גם מכבידים כאן על הביטוח הלאומי ובעיקר על המשפחות עם הילדים, כי היום שני ההורים עובדים ולא מצליחים לשים את הראש מעל המים, מעל קו העוני.
אורלי לוי אבקסיס: אותם ילדים לא יוכלו לקבל הזדמנויות שוות, לא יוכלו לקבל חינוך ראוי שיוכל להוציא את אותם ילדים מקו העוני בהמשך, ואם אתם מדברים על מתמטיקה, אפשר לדבר כאן על סדרה הנדסית, שזה ילך ויגדל ואולי הדור הבא יצטרך להתמודד עם זה.
אורלי לוי אבקסיס: אולי לא אתם תהיו שם אלא יהיה מישהו אחר, אבל השאלה היא לגבי אותם ילדים כאשר פר ילד זאת קטסטרופה וזה באמת  משהו שאנחנו בעצמנו שולחים את אותם ילדים לגורל האכזר הזה.
אורלי לוי אבקסיס: כאן אנחנו צריכים להיות אחראים ומצד שני לבוא לאוצר ולומר לו שיש להם אחריות מסוימת ואל תעשו את זה.
אמנון כהן: תבואי להצבעות כשיעלה הנושא הזה ובהצבעה תשפיעי.
שלי יחימוביץ': למה מנכ"לית הביטוח הלאומי לא נמצאת כאן?
אמנון כהן: יש כאן נציגים בכירים של המוסד לביטוח לאומי ואני רואה אותם.
אמנון כהן: משה, בבקשה, תענה על ההערות.
רועי קרת: סליחה היושב ראש, אפשר להשלים בכמה מלים?
שרגא ברוש: אני הייתי רוצה לבקש, אם אתם מוכנים לפצל כך שההצבעה על ההתייקרויות על המעסיקים  תהיה בנפרד ולא בתוך כל חוק ההסדרים.
שרגא ברוש: אני מבקש לפצל את זה מחוק ההסדרים.
אמנון כהן: יושב ראש הוועדה הקבוע יצטרך להחליט.
שרגא ברוש: אתה לא יכול לקחת החלטה כשהוא איננו?
אמנון כהן: אנחנו לא עושים דברים בחיפזון.
אמנון כהן: אנחנו לא מנצלים את המצב.
אמנון כהן: זה כן בסמכותי, אבל אני נותן זכות ליושב ראש הקבוע.
אמנון כהן: משה, בבקשה.
אמנון כהן: תגיב לדברים.
אמנון כהן: לאחר מכן ניתן גם לביטוח  לאומי את האפשרות להגיב.
משה בר סימן-טוב: קודם ביטוח לאומי.
רועי קרת: קודם כל, בוודאי שאין מקום בחוק שמסדיר את כלכלת ישראל לשנתיים הקרובות לקבוע הוראה לחמש שנים.
אמנון כהן: למה לא התנגדתם בממשלה?
רועי קרת: התנגדנו.
רועי קרת: ודאי שהתנגדנו.
רועי קרת: אנחנו מתנגדים גם לשנתיים.
רועי קרת: נאמר כאן שביטוח לאומי הולאם על ידי משרד האוצר.
רועי קרת: הוא לא הולאם, אבל אם הוא הולאם, זה לא על ידי משרד האוצר אלא על ידי תיקוני חקיקה שאושרו כאן בכנסת וזאת דוגמה לתיקון חקיקה שאנחנו מבקשים שלא לאשר אותו.
רועי קרת: אחת מהסיבות שנוצר גירעון בענף האבטלה בנוסף לכך שמדיניות הממשלה היא זו שמתווה את רמת המובטלים במשק, היא העובדה שב-1970 כאשר ענף האבטלה נכנס לתוקף, שיעור דמי הביטוח שנגבו בגינו היו 3 אחוזים.
רועי קרת: היום שיעור דמי הביטוח שנגבים לענף הספציפי הזה הם 0,19 אחוז.
רועי קרת: פחות מעשירית האחוז.
רועי קרת: זאת הסיבה שמ-1999 יש גירעון בענף הזה.
רועי קרת: ביום שבו הממשלה הייתה צריכה לכסות את הגירעון שבעצם הכנסת יצרה בחוקים שהיא העבירה, כשהיא קיצצה את דמי הביטוח שאפשרו למוסד לגבות לעניין הזה, ביום שבו צריך היה לכסות את הגירעון, אז התחילו תיקוני החקיקה שאמרו שאנחנו נכסה את הגירעון אבל לא עכשיו אלא בשנה הבאה, בעוד שנתיים, בעוד שלוש שנים, אבל עברו עשר שנים מאז התחלנו עם הוראות השעה הזמניות האלה והגיע הזמן להפסיק את זה ולא לאשר את התיקון הזה.
משה בר סימן-טוב: לגבי הגבייה, לדברי עורך דין רועי קרת ואמר חבר הכנסת אורון.
משה בר סימן-טוב: ההפחתות שהיו בצד הגבייה למעסיקים עולות על ההעלאות שאנחנו מבקשים לתת כאן.
משה בר סימן-טוב: עד 60 אחוזים השכר הממוצע לדוגמה בשנת 2005 גבו 5.93 אחוזים, בשנה הבאה, החל מה-1 באפריל, זה ירד ל-3.45 אחוזים.
שרגא ברוש: זה בהסכמים.
שרגא ברוש: שילמנו דברים אחרים במקום זה.
שרגא ברוש: עכשיו אתה מוכר לנו את זה?
שרגא ברוש: מי הציל את קרנות הפנסיה של העובדים?
שרגא ברוש: את קרנות הפנסיה אנחנו הצלנו.
משה בר סימן-טוב: יושב ראש התאחדות התעשיינים אומר שלא יגעו בהם אבל שהמדינה תיכנס ותביא כסף.
שרגא ברוש: בהחלט כן.