GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
משה גפני: את רוצה שאני אדון בבעיה הזאת עכשיו בלי חברי כנסת ורק כאשר חלק מהם נמצא?
שגית אפיק: עמוד 95, פסקה (4).
משה גפני: הדבר היחיד שחשוב לי בכל הדיון הזה הוא לשמור על כבודה של ועדת הכספים, כל עוד אני היושב ראש.
שגית אפיק: נעבור לעמוד 95, לסעיף (4) בסעיף 19.
שגית אפיק: (4)	בסעיף 19, אחרי פסקה (3) יבוא:     "(3א)	במכירת זכות במקרקעין המותנית בהתקיימות תנאי עתידי שלפיו יוגדלו אפשרויות הניצול של הזכות לפי תכנית כמשמעותה בחוק התכנון והבנייה, שתמורתה הושפעה מהגדלת אפשרויות הניצול כאמור וכולה אינה בכסף – יום אישור התוכנית".
מיכל הנר דויטש: יחד אתו הולך גם סעיף 14 בעמוד 99.
שגית אפיק: (14)	אחרי סעיף 5 יבוא:     		"75א.
שגית אפיק: הודעה על עסקה המותנית בתנאי עתידי     נעשתה עסקה שיום המכירה שלה נקבע לפי הוראות סעיף 19(3א), ימסרו הצדדים למנהל בתוך שלושים ימים מן היום שהיה נקבע כיום המכירה אילולא היו חלות הוראות סעיף 19(3א), הודעה על ביצוע העסקה, בטופס שקבע המנהל".
מיכל הנר דויטש: הכלל של חוק מיסוי מקרקעין, יום המכירה הוא היום שבו בוצעה העסקה.
מיכל הנר דויטש: כדי להקטין חיכוך עם הנישומים אנחנו בעצם ניסינו לזהות את העסקאות בהן יש דיווח אבל יותר מדיי פרטים לא ברורים ומאוד קשה לכמת את אותה העסקה.
מיכל הנר דויטש: לכן אנחנו מציעים לתקן את סעיף 19 של החוק כך שאם יש עסקה לפיה העסקה מותנית בשינוי תוכנית עתידית והתמורה שתגיע למוכר תלויה באותן זכויות שיינתנו בעקבות אותו שינוי עתידי, אנחנו רוצים לדחות את המועד של העסקה ליום אישור התוכנית.
מיכל הנר דויטש: כך אותו יום אישור תוכנית, ביום אישור התוכנית, התמורה ברורה, התנאי המתלה התקיים, אנחנו יודעים לכמת את זה נכון, זה לא מוערך ביתר, לא מוערך בחסר כפי שזה קורה היום ואז אנחנו ממשיכים להליכי שומה, ומה שאנחנו מבקשים במקביל זה שאם היום נדחה, שיודיעו לנו שהתקיימה כזאת עסקה והיא קיימת.
אהוד ברק: מעבר למה שאדוני הציע עוד לפני ההפסקה, יש כאן מהפכה שלמה ונדמה לי שכולנו מסכימים.
שגית אפיק: אנחנו לא במהפכה.
שגית אפיק: עכשיו אנחנו בתיקונים שונים בחוק מיסוי מקרקעין.
מיכל הנר דויטש: אנחנו לא בעסקים.
משה גפני: אני לא חוזר למהפכה כי חלק מחברי הכנסת עזבו ואז זה יידון בישיבה הבאה.
אהוד ברק: אבל זה חלק מהמהפכה.
משה גפני: לא. זה דווקא דבר טוב.
אהוד ברק: הסעיף הזה הוא לא דבר טוב ואני אסביר למה.
אהוד ברק: ראשית, על קצה המזלג, היסטוריה.
אהוד ברק: בעבר הרחוק, בשנות ה-80 שלטה ההלכה של בית המשפט העליון, הלכת גן, שדיברה על כך שעסקה היא תנאי מתלה על מועד אירוע המס, וממילא תשלום המס, וכשהתקיים התנאי המתלה.
אהוד ברק: מאוחר יותר פסיקה אחרת של בית המשפט העליון, עשר שנים אחר כך, פסק דין אלדר-שרון שתמך בעמדת רשות המסים באותו זמן שאמרה שעסקה עם תנאי מתלה, מועד אירוע המס, הוא ביום עריכת החוזה ולא ביום התקיימות התנאי.
אהוד ברק: אם לא התקיים התנאי, לא תהיה עסקה ויוחזר המס, 102 וכולי.
אהוד ברק: מה קרה.
אהוד ברק: כל השוק הייזומי מאורגן היום לפי הנתונים הידועים בזמן חתימת העסקה.
אהוד ברק: התמורה מחושבת לפי מה שידוע בזמן עריכת העסקה.
אהוד ברק: כאשר עושה קבלן דוח פרפורמה, בודק מה העלויות שיהיו לו, הוא בודק את זה היום.
אהוד ברק: הוא יודע מה יש לו.
אהוד ברק: ההצעה הזאת כאן, מה שהיא מבקשת לעשות זה להעביר את הכל למועד התקיימות התנאי שיכול להיות גם שנה-שנתיים ויותר קדימה, ואז המחירים הם אחרים.
אהוד ברק: כאשר אני התקשרתי לרכישת הקרקע, עם התנאים, עם עדכון התמורה, אני גם לקחתי סיכונים מסוימים.
שגית אפיק: אתה טוען שהתמורה עלולה להיות גבוהה יותר?
אהוד ברק: התמורה לדוגמה עלולה להיות גבוהה יותר.
אהוד ברק: אני לא לקחתי את זה בחשבון כאשר תמחרתי את הפרוייקט הזה.
מיכל הנר דויטש: היום אנחנו בשיטת שוק.
מיכל הנר דויטש: יש לי חוזה ביד עם עסקה שהפרטים בה מאוד מאוד עמומים, תלויים ביותר מדיי דברים שצריכים להתקיים בעתיד, ועכשיו או שאני אעריך בחסר, הם יגישו מש"ח עם איזה סוג של אומדן של מה שצפוי, מנהל מיסוי מקרקעין זה או אחר יעריך אותה כך או אחרת, התמחור יכול להיות בחסר או ביתר.
מיכל הנר דויטש: גם כמדינה אנחנו רוצים לשום עסקאות אמת.
מיכל הנר דויטש: אני לא רוצה להפסיד, אני גם לא רוצה להרוויח.
מיכל הנר דויטש: אני לא רוצה יותר אבל גם לא פחות.
משה גפני: פסקה (7).
שגית אפיק: (7)	בסעיף 49כב -     		(א)	בסעיף קטן (א)(1), בהגדרה "תקרת השווי" אחרי פסקה (2) יבוא:     "(3)	שווי דירת מגורים, כהגדרתה בסעיף 9(ג), באותו מתחם, ששטחה 150 אחוזים משטחה של יחידת המגורים הנמכרת, ולא יותר מ-200 מ"ר".
שגית אפיק: (ב)	אחרי סעיף קטן (א) יבוא:     "(א1)	המוכר ליזם את כל הזכויות שיש לו ביחידת המגורים הנמכרת במתחם, שתמורתה בכסף בלבד, זכאי בשל המכירה לפטור ממס לפי הוראות סעיף קטן (א), בתנאים הקבועים בו, ובלבד שהוא רכש, בכספי התמורה, כולה או חלקה, בתוך שנים עשר החודשים שלפני המכירה או שנים עשר החודשים שלאחריה, זכות למגורים בבית אבות, למגוריו או למגורי בן זוגו, והתקיים בו או בבן זוגו אחד מאלה: 	 				(1)	מלאו לו 60 שנים.
שגית אפיק: (2)	טרם מלאו לו 60 שנים והוא נזקק לשירותי סיעוד.
שגית אפיק: בסעיף זה -     			"בית אבות", "זכות למגורים בבית אבות" – כהגדרתם בסעיף 49יג(ד).
שגית אפיק: "שירותי סיעוד" – כמשמעותם בסעיף 49יג(ב)".
משה גפני: חבל שהבאתם את זה היום.
משה גפני: הייתם צריכים להביא את זה כבר לפני שלוש שנים.
אהוד ברק: הערה טכנית.
אהוד ברק: צריך לשנות את הניסוח.
אהוד ברק: כנראה שרצו לברך ויצאו מקללים.
אהוד ברק: נכון להיום בפינוי-בינוי התמורה יכולה להשתלם גם במזומן ועדיין יש פטור.
אהוד ברק: כל עוד התמורה היא עד 150 אחוזים משווי הזכויות, יש פטור.
אהוד ברק: רצו כאן כנראה לברך.
ורד אולפינר: זה לא מדויק.
ורד אולפינר: אי אפשר לקבל רק מזומן.
ורד אולפינר: אתה יכול לקבל יחידה קטנה פלוס מזומן.
אהוד ברק: אפשר לקבל גם מזומן.
ורד אולפינר: לא רק מזומן.
אהוד ברק: כאן רצו לתת לקשישים שאמורים לעבור לדיור מוגן, וזה בסדר גמור, להעלות אפילו את התקרה ל-200 אחוזים אלא ששפכו את התינוק עם המים.
אהוד ברק: ה-150 אחוזים שהיו ממילא למזומן, עכשיו הפכו להיות רק לבני שישים ומעלה.
שגית אפיק: לא. זה בנוסף.
מיכל הנר דויטש: זה בנוסף.
אהוד ברק: זה לא בנוסף.
מיכל הנר דויטש: לא החלפנו את ההגדרה תקרת השווי.
מיכל הנר דויטש: יש שלוש חלופות.
משה גפני: מיכל, היות שאין ויכוח על הרעיון, תעיר בבקשה ליועצת המשפטית של הוועדה.
משה גפני: אם אכן יתברר שצריך לשנות את הניסוח כך שהוא יהיה מותאם למה שהם אומרים ברשות המסים, נעשה זאת.
שגית אפיק: אין צורך.
שגית אפיק: אני מסתכלת ואין צורך.
שגית אפיק: נשארו שתי הפסקאות הקיימות.
משה גפני: פסקה (8).
שגית אפיק: (8)	אחרי סעיף 49לב יבוא:     		"49לב1	יום המכירה     על אף האמור בחוק זה, הייתה המכירה של הזכות הנמכרת מותנית בתנאי מתלה, או מכירה של זכות לרכישת זכות במקרקעין (בפרק זה – האופציה), יום המכירה יהיה המוקדם מבין אלה, ובלבד שנמסרה הודעה למנהל כאמור בסעיף 49לב2.
שגית אפיק: המועד שבו התקיים התנאי או שבו מומשה האופציה, לפי העניין.
שגית אפיק: המועד שבו הוחל במתן שירותי בנייה לפי תכנית החיוק.
שגית אפיק: 49לב2	חובת הודעה ודיווח     (א)	המוכר יודיע למנהל על הסכם למכירה כאמור בסעיף 49לב1 בתוך שלושים ימים מיום ההסכם, על גבי טופס שקבע המנהל.
שגית אפיק: (ב)	לעניין הצהרה על מכירת הזכות הנמכרת, יחולו הוראות חוק זה מיום המכירה כמשמעותו בסעיף 49לב1".
משה גפני: צריך גם לקרוא את פסקה (12) בעמוד 99?
מיכל הנר דויטש: לא. זאת מהימנות.
משה גפני: הסבר.
מיכל הנר דויטש: בדומה להוראה שקיימת בפרק של פינוי-בינוי שדוחה את יום המכירה עד למועד התקיימות העסקה השלמה, גם בתמ"א 38, בעסקאות של תמ"א 38, אלה עסקאות עם הרבה שלבים.
מיכל הנר דויטש: כלומר, מתחילים מהדייר הראשון, משהו שלוקח יותר זמן.
מיכל הנר דויטש: אנחנו באים ואומרים שעד שלא מתקיים התנאי המתלה או שבא היזם ומממש את אותה אופציה או שהוא מתחיל בשירותי הבנייה, אתה לא צריך לבוא אליו.
מיכל הנר דויטש: אתה לא צריך להגיש מש"ח על כל דירה בנפרד אלא אתה צריך רק ביום שבו התקיים אחד מאלה להגיש מש"ח כולל אבל רק תודיע שאתה שם.
מיכל הנר דויטש: מאוד דומה  להוראות שמופיעות בפרק 54.
אהוד ברק: עד כמה שאני רואה, זה יצא גורף.
אהוד ברק: תמ"א 38, זה ברור אבל לכאורה יצא כאן מצב שכל עסקה שיש אופציה, גם אופציה רגילה בזכות במקרקעין.
מיכל הנר דויטש: לא, זה מפרק אחר.
אהוד ברק: אבל כתוב "על אף האמור בחוק זה".
מיכל הנר דויטש: אותו דבר כמו פינוי-בינוי.
מיכל הנר דויטש: כאשר אתה משתמש בהגדרות, תסתכל בשימוש בהגדרות שמשמשות רק בפרק הזה, תסתכל בסעיף המקביל בפינוי-בינוי, על אף האמור בחוק זה, אם מדובר במכירה של זכות נמכרת, כלומר, אם ההגדרות רק של הזכות הזו.
אהוד ברק: מה שאני אומר זה לטובתכם.
אהוד ברק: אם דעתכם נחה, בסדר, אבל לדעתי כתוב בחוק זה ולא בפרק זה.
אהוד ברק: תקנו כך שיהיה כתוב בפרק זה ולא בחוק זה.
שגית אפיק: מיכל, התחילה של זה לגבי איזה עסקות תהיה?
שגית אפיק: אתם תחילו את זה רטרואקטיבית?
קריאה: אין כרגע סעיף רטרואקטיבי.
שגית אפיק: אז בואו נגדיר.
שגית אפיק: אין סעיף רטרואקטיבי.
ורד אולפינר: אנחנו רוצים להחיל את זה רטרואקטיבית.
שגית אפיק: ממתי?
ורד אולפינר: מהמועד שהחלנו את החוק.
משה גפני: איך מנסחים את זה?
מאיר אסולין: באותן עסקאות שהמכלול לא התגבש.
מאיר אסולין: כלומר, הרעיון הוא שהוא חותם עם כל דייר ודייר, הוא לא השיג את כל החתימות בכל הבניין.
מיכל הנר דויטש: אין לכם בעיה לעשות את זה רטרואקטיבית.
מיכל הנר דויטש: 2003?
אהוד ברק: עם כניסתו של הפרק לתוקף.
אהוד ברק: זה 2007 או 2008.
שגית אפיק: (12)	בסעיף 74, במקום "רשאי להודיע למנהל" יבוא "יודיע למנהל, בטופס שקבע המנהל".
מיכל הנר דויטש: היום יש לנו בעיה עם עסקאות של נאמנות.
מיכל הנר דויטש: לפי הוראות החוק אדם שרוכש זכות במקרקעין על שמו אבל עבור אחר, רשאי להודיע למנהל שהוא עושה את זה בנאמנות עבור אחר אבל הוא לא חייב.
מיכל הנר דויטש: לאחר מכן, כשהוא בא ומוכר את זה, שזה יכול להיות שנים רבות לאחר מכן, הוא בעצם אומר שכשהוא קנה אז, הוא בעצם היה נאמן.
מיכל הנר דויטש: יש לנו בעיית הוכחה, מה שמגביר את החיכוך שלנו מול אותו נישום אם כן היה נאמן או לא היה נאמן.
מיכל הנר דויטש: אנחנו מבקשים שהוא יאמר לנו.
אהוד ברק: זה לא פותר להם את הבעיה.
משה גפני: אני מתחיל להיות מודאג מכך שאתם שם מתחילים לדאוג לרשות המסים.
זיו שרון: זה לא פותר את הבעיה לכולם כי יש מצבים, במיוחד מצבי ביניים ובמיוחד במצבים של תושבי חוץ שאין שליטה גם בדברים האלה עד הסוף, שהרבה פעמים גם אין מודעות לידיעה של הנאמנות ועדיין הוויכוחים אם הייתה נאמנות או לא הייתה נאמנות, ובית המשפט העליון אמר את דברו לדברים האלה בפסק דין בשם אביגדור זיו שאם הייתה נאמנות מהותית, שאלת הדיווח או אי הדיווח לא צריכה לפסול את קיומה של הנאמנות המהותית.
קריאה: אבל גם עכשיו זה לא מפריע.
מאיר אסולין: הוא יצטרך להוכיח נאמנות מהותית ולא תהיה בעיה.
מיכל הנר דויטש: לא תיקנו את זה שדיווח הופך להיות תנאי בלעדיו אין לנאמנות.
זיו שרון: שזה יירשם בפרוטוקול.
מיכל הנר דויטש: זה כתוב.
מיכל הנר דויטש: (24)	בסעיף 89(ב), במקום הרישה עד המלים "לא להגדילה" יבוא "הוועדה רשאית לאשר את השומה, להפחיתה, להגדילה, לבטלה או להחליט בדרך אחרת כפי שתראה לנכון".
מיכל הנר דויטש: בדומה לדיני המס האחרים, אנחנו היום נמצאים בסיטואציה לפיה הנישום נמצא בווין-וין.
מיכל הנר דויטש: המקסימום שיכול להיקבע לו זה מה שהמנהל קבע.
מיכל הנר דויטש: אם הוועדה מוצאת לנכון או שהיא מגלה משהו אחר על פניו, כך שצריך להגדיל את השומה, ידיה כבולות.
מיכל הנר דויטש: אותו בית משפט שדן במס הכנסה, אותו בית משפט שדן במע"מ, לבית המשפט יש את הפרורוגטיבה להקטין, לתקן, לבטל ולהגדיל.
מיכל הנר דויטש: אותו דבר אנחנו מבקשים שיחול גם במיסוי מקרקעין.
משה גפני: להוריד את זה מהחוק?
אהוד ברק: זה חלק מהרפורמה.
אהוד ברק: יש לנו כאן ערכאה שיפוטית שיושבת בבית המשפט המחוזי והיא בודקת את שיקול הדעת.
אהוד ברק: ועדת ערר, שמה הוא קצת מטעה.
אהוד ברק: אלה שופטים של בית המשפט העליון בדימוס, לפחות יושב ראש הוועדה, אלה דיונים שמתקיימים בבית המשפט המחוזי, אלה דיונים שסדרי הדין של בית המשפט חלים עליהם, זאת ערכאה שיפוטית עד הסוף ולא עד האמצע.
אהוד ברק: זאת לא השגה או מעין השגה או השגה סופר.
אהוד ברק: בערכאה זאת בודקים את שיקול דעתו של המשיב כאשר הוא קבע את השומות שלו.
אהוד ברק: זה כל תכליתה.
אהוד ברק: בוודאי בסופו של דבר אנחנו בדין המינהלי וקובעים האם בדין הוא קבע את מה שקבע או לא.
אהוד ברק: לבוא ולומר שעכשיו אנחנו ניתן יותר, לא המשיב טען את זה, לא הנישום טען את זה, זה משהו שדורש התייחסות.
משה גפני: מיכל, אני שאלתי אותך האם אלה הטבות ואת אמרת שאלה הטבות.
משה גפני: אתם מיטיבים עם הציבור וזה גם התפקיד שלכם.
משה גפני: מה שקורה בסעיף הזה, אתם עושים הרעה.
משה גפני: מכיוון שעל פי החוק הקיים ועדת ערר לא יכולה להגדיל אלא היא יכולה רק להפחית או לאשר.
משה גפני: היא לא יכולה להגדיל.
משה גפני: ברגע שאנחנו נוסיף את הסעיף הזה שאתם מציעים עכשיו, אנשים פשוט לא יגישו ערר כי הם יפחדו שיגדילו להם.
מיכל הנר דויטש: מדברים בסיטואציה מאוד נדירה.
משה גפני: אבל זה הערר.
מיכל הנר דויטש: אנחנו מדברים על סיטואציה מאוד נדירה.
מיכל הנר דויטש: בית המשפט הוא לא בית דין מינהלי.
מיכל הנר דויטש: בית המשפט שדן בערעורי מס הכנסה, אני לא רואה שאין לי ערעורים במס הכנסה, אני לא רואה שאין לי ערעורים במע"מ.
מיכל הנר דויטש: זה מעמד של בית משפט שעליו יש ערעור לעליון.
מיכל הנר דויטש: זה מעמד של בית משפט מחוזי לכל דבר ועניין.
מיכל הנר דויטש: הוא לא דן בשיקול הדעת של המנהל.
משה גפני: אנחנו מדברים על ועדת ערר ולא על בית משפט.
מיכל הנר דויטש: זה בית משפט.
משה גפני: כשאני רואה חוקים של פעם, אני חושב שאלה שעשו את החוקים האלה היה להם גם הגיון.
משה גפני: אני מתחיל לחשוב מה ההגיון.
משה גפני: החוק הקיים אומר שהם לא יכולים להגדיל.
משה גפני: כתוב במפורש בחוק.
משה גפני: למה כתבו את זה?
משה גפני: "אך לא להגדילה".
מיכל הנר דויטש: צריך לקרוא את הפרוטוקול.
משה גפני: תקראי את הפרוטוקול.
משה גפני: אני לא רוצה לגרום להרעה.
מיכל הנר דויטש: למה אנחנו צריכים לכבול את ידי בית המשפט?
מיכל הנר דויטש: בערעורי מע"מ אפשר להגדיל.
משה גפני: למה כבלנו?
מיכל הנר דויטש: המחוקק יכול גם לטעות.
מיכל הנר דויטש: דווקא כאן  יושבים שני נציגי ציבור.
שגית אפיק: אז זה לא בית משפט.
שגית אפיק: אלה שני נציגי ציבור.
משה גפני: אני שאלתי אותך שאלה.
משה גפני: לא מצאתי אף פעם בשאלות ששאלתי אותך אומרת שאת לא יודעת.
מיכל הנר דויטש: הנה, מצאת.
משה גפני: אם את אומרת שאת לא יודעת למה, את מסתירה משהו ואני אסביר לך למה אני מתכוון.
משה גפני: לא חס וחלילה שאין תום לב.
משה גפני: את יודעת למה קבעו את זה, מכיוון שמדברים על ועדת ערר.
משה גפני: אתם רוצים לשנות עכשיו את העניין.
משה גפני: ללכת לבית המשפט, הולכים לבית המשפט, בסדר, אין ברירה.
מיכל הנר דויטש: אז בוא נשנה את זה לבית משפט מחוזי.
מיכל הנר דויטש: זה אותו הדבר.
זיו שרון: צריך לזכור שערעור על החלטתה של ועדת ערר לבית המשפט העליון הוא בשאלה משפטית בלבד.
זיו שרון: התוצאה של ההצעה של רשות המסים היא כזאת שאם מגדילים את השווי, וזה עניין של שווי, אין רשות ערעור.
זיו שרון: זה לא יכול לעבור, זה לא הגיוני שזה יעבור, אלא אם כן בית המשפט העליון יוכל לדון בכל העניינים שנדונו בשלב של ועדת הערר.
משה גפני: פסקה (25).
משה גפני: מיכל, אני לא אתן להעביר את זה.
שגית אפיק: (25)	במקום סעיף 90א יבוא:
מיכל הנר דויטש: זה ביחד עם (27), עם ניהול הליכים.
מיכל הנר דויטש: (25) עד (27).
שגית אפיק: גם (27), גם (28).
משה גפני: תאמרו לי מה בטוח שייך לכאן.
מיכל הנר דויטש: (26).
מיכל הנר דויטש: זה שייך לדיון עכשיו.
שגית אפיק: (26)	בסעיף 91, במקום סעיפים קטנים (א) ו-(ב) יבוא:     (א)	נמסרה לאדם הודעת שומה לפי סעיף 86, חייב הוא בתוך 15 ימים מיום מסירת הודעת השומה, לשלם את יתרת המס המגיעה ממנו לפיה, ואם הגיש השגה לפי סעיף 87 – ישלם את סכום המס שדאינו שנוי במחלוקת בתוך שלושים ימים מיום מסירת ההודעה כאמור.
שגית אפיק: (ב)	נמסרה לאדם החלטה בהשגה  לפי סעיף 87, ישלם את סכום המס המגיע ממנו לפיה בתוך 15 ימים מיום שנמסרה לו ההחלטה.
שגית אפיק: הגיש ערר לפי סעיף 88 – ישלם את סכום המס שאינו שנוי במחלוקת בתך שלושים ימים מיום שנמסרה לו ההחלטה.
שגית אפיק: (ב1)	ניתנה החלטה של ועדת ערר לפי סעיף 89 – ישולם סכום המס המגיע לפי ההחלטה בתוך 45 ימים מיום שניתנה, זולת אם קבע בית המשפט העליון אחרת.
שגית אפיק: (ב2)	ניתן פסק דין של בית המשפט העליון בערעור לפי סעיף 90 – ישולם סכום המס המגיע לפי פסק הדין בתוך 15 ימים מיום שניתן".
מיכל הנר דויטש: ההוראה הזו היא בעצם הוראה שאנחנו מציעים, זאת הוראה שקיימת ביתר חוקי המס.
מיכל הנר דויטש: היום בחוק מיסוי מקרקעין יש עיכוב ביצוע אוטומטי ברגע שמוגשת השגה, ערר או ערעור, כך שלא קמה חובה לשלם את המס שאינו שנוי במחלוקת כל עוד לא ניתנה החלטה או פסק דין בערכאה הבאה.
מיכל הנר דויטש: הדבר הזה מרחיק את המנהל מאפשרות גביית המס.
מיכל הנר דויטש: אנחנו מבקשים שעצם הגשת השגה, ערר או ערעור לא ייצרו עיכוב ביצוע אוטומטי בדיוק כמו בפקודת מס הכנסה או בחוק מע"מ, מה שאינו שנוי במחלוקת, אתה צריך לשלם.
קריאה: יש השגה על השומה, הוא לא משלם כלום.
קריאה: בואו נגיד את העובדות.
מאיר אסולין: הכוונה בתיקון הזה היא הסיפא של 91(א) שבו כאשר מתקבלת החלטה בוועדת ערר, הוא לא חייב לשלם את פסק הדין, את אותו מס שנובע מההחלטה אם הוא פונה לעליון.
מאיר אסולין: כל הדין הכללי, אתה חייב ליישם את ההחלטה של הערכאה הנמוכה, אלא אם קיבלת צו עיכוב ביצוע.
מאיר אסולין: זה מה שאנחנו מבקשים לעשות.
מאיר אסולין: כאשר מתקבלת החלטה של ועדת ערר או שהמנהל זכה או שהוא הפסיד או שהנישום זכה או שהוא הפסיד, ליישם את ההחלטה.
שגית אפיק: מה המצב היום במס שבח?
מאיר אסולין: אם הוא הולך לעליון, הוא לא צריך לבצע את פסק הדין.
שגית אפיק: עד שהעליון מכריע.
מאיר אסולין: נכון.
מיכל הנר דויטש: וזה יכול לקחת שבע שנים ועשר שנים.
מיכל הנר דויטש: זה בדיוק מה שקורה בפקודת מס הכנסה.
מיכל הנר דויטש: הוא צריך לקבל עיכוב ביצוע.
מיכל הנר דויטש: פקודת מס הכנסה בחוק מע"מ, וגם הדין הכללי, עיכוב ביצוע, אין עיכוב ביצוע מעצם הגשת ערעור לעליון.
שגית אפיק: הזמנים שאת קובעת לסכום השנוי במחלוקת, הם לא קצרים מדיי?
מאיר אסולין: זה בחוק הקיים.
מיכל הנר דויטש: זה בחוק הקיים.
מיכל הנר דויטש: זה מועתק משם.
מיכל הנר דויטש: השינוי היחידי הוא (ב1).
שגית אפיק: בית המשפט העליון, שביטלתם את עיכוב הביצוע.
מיכל הנר דויטש: זה השינוי היחידי.
מאיר אסולין: לא ביטלנו אלא הוא צריך לבקש.
מאיר אסולין: יש לו את הזכות לבקש את עיכוב הביצוע.
מאיר אסולין: אם בית המשפט העליון אישר לו, ועדת הערר אישרה, אין בעיה.
משה גפני: אם הוא ביקש ובית המשפט העליון עדיין לא קבע?
מיכל הנר דויטש: מחכים להחלטה.
מיכל הנר דויטש: בעיכוב ביצוע, זאת החלטה מיידית.
משה גפני: אבל אם הוא הגיש בקשה והיא עדיין לא נדונה בבית המשפט העליון?
מיכל הנר דויטש: לעיכוב ביצוע פסק הדין של ועדת הערר?
מיכל הנר דויטש: לא גובים.
משה גפני: אתם מתקנים את החוק.
מיכל הנר דויטש: אנחנו לא גובים.
משה גפני: יושב פקיד שומה רשע באיזשהו מקום.
מיכל הנר דויטש: זה לא פקיד השומה אלא זה מנהל מקרקעין.
מיכל הנר דויטש: אלה צדיקים.
משה גפני: אני מדבר על הקדנציה הבאה.
משה גפני: הוא קורא לו ואומר לו שגפני תיקן כאן את החוק ואתה צריך לשלם.
משה גפני: יש לך עיכוב ביצוע או אין לך?
משה גפני: אין לך ביד עיכוב ביצוע.
מיכל הנר דויטש: יש הנחיה.
משה גפני: מה זה הנחיה?
שגית אפיק: אבל היום המצב שונה.
מיכל הנר דויטש: נכון אבל יש הנחיות.
שגית אפיק: היום לבית המשפט אין סמכות להורות על עיכוב התשלום?
מיכל הנר דויטש: לא צריך.
שגית אפיק: בלי חקיקה לבית המשפט העליון אין סמכות?
מיכל הנר דויטש: לא, היום הנישום יודע שהוא לא צריך לשלם כי הוא הגיש ערעור לעליון.
שגית אפיק: ובית המשפט יכול להורות על עיכוב ביצוע.
מיכל הנר דויטש: יש עיכוב ביצוע.
משה גפני: היום הוא לא משלם והיום הכל בסדר.
מיכל הנר דויטש: היום הוא לא משלם כי יש לו את הזכות ואז הוא יכול לחכות עם המס עשר שנים ואז לך תחפש את סכום המס אחרי עשר שנים.
משה גפני: לא צריך לחפש.
משה גפני: אתם תמיד מוצאים את האנשים.
משה גפני: היום זה בסדר והוא לא צריך לשלם.
משה גפני: אתם רוצים לתקן את החוק.
משה גפני: החוק אומר, מה שכתוב כאן, שאם אני מקבל עיכוב ביצוע, אני לא צריך לשלם.
משה גפני: כל עוד שאין לי עיכוב ביצוע, אני חייב לשלם.
משה גפני: אני הגשתי בקשה לעיכוב ביצוע, ההחלטה בעיניי היא לא נכונה, הגשתי בקשה לעיכוב ביצוע, בית המשפט בשביתה, הקלדניות שבתו ואי אפשר לפתוח את שערי בית המשפט, אני בא לצדיקים שלכם ואני אומר להם שהגשתי בקשה, אומר לי אותו צדיק שהאמת היא שהוא באמת צדיק, שהוא רוצה לעזור לי, הוא אומר לי שאני אפילו צודק, אבל זה מה שגפני עשה בחוק.
משה גפני: הוא אמר: תראה לי עיכוב ביצוע, אל תספר לי על שביתות, על כך שבית המשפט עדיין לא דן, ולכן אתה צריך לשלם.
משה גפני: הנחיות או לא הנחיות, אבל מה מעניין אותי הנחיות?
אהוד ברק: אין כאן סכנה לזליגת מס.
עופר מנירב: אני אחדד את מה שאמר נדב.
עופר מנירב: אין בעיה משום שאתם לא נותנים אישור להעביר את הנכס בטאבו.
עופר מנירב: זאת אומרת, הנכס נשאר כבן ערובה עד שייגמר כל הדיון.
עופר מנירב: אין בעיה שלא תקבלו את המס, כי תמיד תקבלו אותו ויש לכם ביטחון את מלוא הנכס, כך שאין לכם בעיה.
זיו שרון: הערה נוספת.
זיו שרון: אם כבר הולכים לכיוון הזה, שתהיה גם הדדיות.
זיו שרון: היה והנישום שילם את הכסף, שהמנהל לא יחזיק את הכסף עד לגמר  הדיון בבית  המשפט העליון אלא שיחזיר את הכסף.
זיו שרון: כאן כתוב שישולם סכום המס המגיע על פי החלטה.
אהוד ברק: אני רוצה להזכיר כמה דברים שקיימים בחוק היום.
אהוד ברק: קודם כל, הנושא של עיכוב ביצוע.
אהוד ברק: ההלכה היום בנושא של עיכוב ביצוע, הלכה מאז ומתמיד בנושא של עיכוב ביצוע, כאשר אנחנו עוסקים בכספים, אין עיכוב ביצוע.
אהוד ברק: זאת ההלכה בכל בתי המשפט, כולל העליון.
אהוד ברק: זאת אומרת, כאשר אנחנו מדברים על כך שבית המשפט ייתן עיכוב ביצוע, אלא אם כן יש נסיבות חריגות שבחריגות וכסף זה לא מסוג הדברים האלה, אין עיכוב ביצוע.
אהוד ברק: זאת אומרת, הנישום נאלץ להביא כסף על דברים שהרבה פעמים בסוף בית המשפט העליון יקבל את ערעורו.
אהוד ברק: הדבר השני.
אהוד ברק: אנחנו צריכים להבחין בין שני תשלומי מס.
אהוד ברק: סכום שאינו שנוי במחלוקת משולם.
אהוד ברק: אנחנו לא מדברים על הסכום הזה.
אהוד ברק: זה סכום שכבר נמצא אצל רשות המסים עוד בשלבים המוקדמים יותר.
אהוד ברק: אנחנו מדברים רק על הסכום שהוא שנוי במחלוקת וזה לא הכל.
אהוד ברק: הכסף הזה בוודאי מאיפה יבוא אותו הנישום?
אהוד ברק: הדבר השלישי.
אהוד ברק: כמו שאמרו כאן חבריי, אנחנו מדברים כאן במס שבח להבדיל ממס הכנסה שבאמת יכול להיות שעוד עשר שנים לא יהיה ממי לגבות.
אהוד ברק: אנחנו מדברים כאן במס שבח.
אהוד ברק: יש כל הזמן ממי לגבות.
אהוד ברק: זה מהנכס וממי שרוצה שהנכס יירשם על שמו.
מאיר אסולין: תחזור על המשפט האחרון שלך.
מאיר אסולין: אתה אומר שאם המוכר לא ישלם לי את מס השבח, הקונה ששילם את מלוא התמורה, הוא יביא עוד כסף מהבית.
עופר מנירב: בדיוק הפוך.
עופר מנירב: הקונה לא שילם את מלוא התמורה, הוא שומר על חלק כפיקדון עד לקבלת האישור.
עופר מנירב: הקונה לא ישלם את מלוא התמורה משום שעורך הדין שלו אחרת יפוטר והוא יהיה אשם ברשלנות מקצועית.
עופר מנירב: הוא ידאג לשמור כסף עד לקבלת האישור להעברת הנכס.
עופר מנירב: זאת אומרת, אם היום המוכר יצטרך לשלם את המס, אין לו מאיפה, הקונה מעכב את הכסף אצלו, לא מעביר לו עד לאישור, ואז הוא יצטרך להביא כסף מהיכן שאין לו.
מאיר אסולין: אין כאן בעיית גבייה.
משה גפני: קודם כל, לגבי ההערות הקודמות, אני מבקש לנסח את זה.
משה גפני: שגית, אני מבקש לנסח את זה גם לגבי הנושא הזה שהוא הגיש בקשה לבית המשפט – לא גובים ממנו את הכסף.
מיכל הנר דויטש: והדדיות.
משה גפני: הנושא של ההדדיות.
מאיר אסולין: לפני שבוע היה פסק דין של העליון של גד שילר שהגיש בקשה לקבל אישורי מסים.
מאיר אסולין: הוא הרוכש.
מאיר אסולין: עורך הדין, המומחה למסים, ביקש פיקדון של 45 אלף דולר כאשר החוב היה 900 אלף שקלים.
מאיר אסולין: 45 אלף דולר אלה לא כיסו את המס והוא נאלץ ללכת לבית המשפט ולבקש אישור.
מאיר אסולין: בית המשפט כפה עליו עוד 120 אלף שקלים.
מאיר אסולין: אלה אותם אנשים שאתה בונה עליהם שהם שומרים פיקדונות וכל מיני דברים כאלה.
מאיר אסולין: חבר'ה, יש לנו כאן מיליארדים של חובות במס שבח.
מאיר אסולין: בקצה השני יושבים רוכשים שלא יקבלו לעולם.
שגית אפיק: זה יפתור את זה?
מיכל הנר דויטש: זה יקרב אותם לגמר העסקה.
מאיר אסולין: זה יקצר כי כאשר אתה מרחיק את תשלום המס מיום המכירה, הסיכוי שתגבה את הכסף הוא קשה מאוד.
שגית אפיק: ואחרי פסק דין, איך אתם מחזירים אם פסק הדין יהפוך?
מאיר אסולין: מיד.
מאיר אסולין: עם הפרשי הצמדה וריבית, הוא מקבל את זה מיד.
שגית אפיק: יש את הקנס שזה סעיף (28).
שגית אפיק: זה גם שם וגם כאן.
שגית אפיק: זה גם וגם.
משה גפני: אבל כאן זאת הגדלה.
מיכל הנר דויטש: תלוי מה סכום המס.
מיכל הנר דויטש: הרי היום זה אחוז מהמס.
שגית אפיק: לגבי מוכר.
משה גפני: מה זה 500 שקלים ו-400 שקלים?
שגית אפיק: נדון בזה שם.
שגית אפיק: אנחנו עוברים לסעיף (31).
שגית אפיק: זאת הגדלה לגבי הקונה ולגבי המוכר אי אפשר לדעת.
מיכל הנר דויטש: למה לגבי הקונה?
מאיר אסולין: אני אגיד בגדול מה זה.
מאיר אסולין: לגבי עסקאות פטורות, מי שלא הצהיר בזמן, אין עליו קנס.
מאיר אסולין: לגביו זאת הגדלה.
מאיר אסולין: כלומר, הוא יהיה חייב אם הוא לא הצהיר במועד.
מאיר אסולין: אנחנו מטילים עליו קנס כי אנחנו רוצים שגם הוא יהיה שותף לדיווח.
מאיר אסולין: לגבי עסקאות חייבות, זאת הקטנה כי היום שיעור הקנס הוא 39 אחוזים לשנה.
מאיר אסולין: אנחנו היום מורידים את זה ל-500 שקלים לכל 14 ימים,  שבגדול זה 11 אלף או 13 אלף שקלים.
מאיר אסולין: כלומר, מבחינת חייבי המס זאת הקטנה, מבחינת הפטורים, זאת הגדלה.
מאיר אסולין: עדיין זה סכום סביר וקצוב, 500 שקלים.
שגית אפיק: נדון בזה ברפורמה.
מיכל הנר דויטש: אין סנקציה על מישהו שלא מדווח.
מיכל הנר דויטש: כל החוק הזה בנוי על דיווח.
שגית אפיק: יש היום סנקציה.
מיכל הנר דויטש: זה 0.000025.
מיכל הנר דויטש: זה 25 שקלים ישנים.
משה גפני: לכן אני חושב שזאת הגדלה.
שגית אפיק: זאת הגדלה.
מיכל הנר דויטש: אלה עסקאות פטורות.
מיכל הנר דויטש: זה שניים שלא דיווחו.
קריאה: היום זה 2.5 אגורות.
שגית אפיק: בעסקאות פטורות, זאת תהיה הגדלה.
מיכל הנר דויטש: רוב העסקאות פטורות אבל כדי שאני אדע שהן פטורות, הם צריכים לדווח לי על כך.
משה גפני: למה 500 שקלים?
מיכל הנר דויטש: דיווח במס הכנסה זה 1,400 שקלים.
משה גפני: למה לא מאה שקלים?
משה גפני: זה לא מספיק?
מיכל הנר דויטש: תלוי מה שווה לי, לדווח או לא לדווח.
משה גפני: אנחנו נדון בזה שם.
שגית אפיק: אנחנו עוברים לעמוד 106, סעיף (31).
שגית אפיק: (31)	אחרי סעיף 95 יבוא:     		"95א.
שגית אפיק: גביית מס בנסיבות מיוחדות     (א)	בסעיף זה, "חוב מס סופי" – חוב מס כמשמעותו בסעיף 94ד שאין לגביו עוד זכות להשגה, לערר או לערעור.
שגית אפיק: (ב)	היה לאדם חוב מס סופי, והוא העביר את נכסיו למי שיש לו עמו יחסים מיוחדים בלא תמורה או בתמורה חלקית, או העבירם לאחר בלא תמורה, ולא נותרו לו אמצעים בישראל לסילוק חובו האמור, אפשר לגבות את חוב המס הסופי -		     (1)	אם המעביד הוא איגוד – ממי שקיבל את הנכסים מאותו איגוד בנסיבות האמורות.
שגית אפיק: (2)	אם המעביר או יחיד – ממי שקיבל את הנכסים מאותו יחיד בנסיבות האמורות, כל עוד לא חלפו שלוש שנים מתום השנה שבה הועברו הנכסים כאמור, או מתום השנה שבה היה חוב המס לסופי, לפי המאוחר.
שגית אפיק: (ג)	לא ייגבה ממי שקיבל את הנכסים כאמור בסעיף קטן (א) יותר משווי הנכסים שקיבל בלא תמורה או מההפרש שבין התמורה החלקית ששילם לבין שווי הנכסים, לפי העניין, ואם שילם מס בקשר להעברת הנכסים או הפעילות כאמור – לא יותר מהשווי או מההפרש כאמור, פחות סכום המס ששילם.
שגית אפיק: (ד)	על גביית סכומים לפי סעיף זה תחול פקודת המסים (גבייה).
שגית אפיק: (ה)	החליט המנהל לפעול לפי סעיף זה, יודיע על כך למעביר ולנעבר.
שגית אפיק: על החלטת המנהל אפשר להשיג לפני המנהל בתוך 21 ימים מיום שנמסרה.