GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
קרן טרנר: את צריכה להחליף את ראש העיר.
אלעזר במברגר: קודם כל, אלה לא אנחנו אלא הרשות המקומית קובעת, אבל אני חייב להסביר שוב ברמה העקרונית, בתי המשפט הכירו בעובדה הזאת של יכולת לשלם שהיא כן, מבחינת בתי המשפט, פקטור רלוונטי לחקיקת מסים מוניציפאליים.
אלעזר במברגר: לכן בנקים משלמים יותר.
משה גפני: איגוד לשכות המסחר.
אילן רובינשטיין: בשם איגוד לשכות המסחר.
אילן רובינשטיין: אני רוצה לעשות קצת סדר.
אילן רובינשטיין: אם הנכס ראוי לשימוש, כמו שאנחנו מסתכלים על הנכס הזה והוא ראוי לשימוש, אבל לא עושים בו איזשהו שימוש מסוים, לא משכירים אותו ולא מוכרים אותו, זכאי הבעלים פעם אחת – אלא אם כן מתחלף הבעלים – לפטור.
אילן רובינשטיין: זה משהו אחר.
אילן רובינשטיין: נכס שהוא לא ראוי לשימוש, זה לא פטור אלא מדובר על אי חיוב.
אילן רובינשטיין: למה אי חיוב?
אילן רובינשטיין: כי ארנונה מיועדת לצורך כיסוי של מתן שירותים של הרשות המקומית ולכן ההגיון אומר שאם הנכס לא ראוי לשימוש, הוא גם לא צורך שירותים.
אילן רובינשטיין: לכן המחוקק הכיר בזה בסעיף 330 שנכס שהוא לא ראוי לשימוש – שוב, לא מדובר על פטור אלא מדובר על אי חיוב  ואי חיוב שלא מוגבל בזמן מכיוון שכל עוד הנכס לא ראוי לשימוש, הוא לא צורך שירותים, אין לחייב אותו בארנונה כללית.
אילן רובינשטיין: נשאלה שאלה בפסיקה, וזה התעורר כמה וכמה פעמים, בפסיקה, מה זה נכס לא ראוי לשימוש.
אילן רובינשטיין: לא מדובר על איזושהי שבירה של מרצפת או הורדת השלטר.
אילן רובינשטיין: היו לזה מבחנים בפסיקה, יש את המבחן ההנדסי, צריך גם לומר שכאשר זה מגיע לבתי המשפט, לפעמים צריך להגיש חוות דעת הנדסית, להראות שהכשרת הנכס דורשת משאבים וכספים רבים.
אילן רובינשטיין: באו הרשויות המקומיות עם מבחן נוסף שהעמיסו.
אילן רובינשטיין: אמרו: לא, אנחנו גם רוצים לבדוק את ההשקעה הנדרשת ביחס לשווי הנכס.
אילן רובינשטיין: זה הגיע לכמה וכמה פסיקות לרבות בפסיקה אחרונה שנקראת המגרש המוצלח בבית המשפט העליון, ושם בית המשפט העליון אמר בין היתר שזה לא יתכן ליצור אפליה בין נכס יקר לנכס זול, ואפילו באותה רשות מקומית יוצא שאם הנכס הוא יקר, שני נכסים באותו מצב שצריכים להכשיר אותם אבל האחד יקר והשני זול, לאחד נכיר באי החיוב ולשני לא.
אילן רובינשטיין: לכן בית המשפט העליון אומר שזה לא יתכן, זה גם לא קבוע בחוק, והוא לא מאפשר את המבחן הזה, מה נקרא מבחן הכלכלי.
אילן רובינשטיין: התיקון הזה נועד למעשה לעקוף את פסק הדין שניתן לפני פחות משנה.
אילן רובינשטיין: שוב, הוא נקרא המגרש המוצלח.
אילן רובינשטיין: פסק הדין של בית המשפט העליון.
משה גפני: זה לעקוף את הבג"ץ?
אילן רובינשטיין: את בית המשפט העליון.
אילן רובינשטיין: הפסיקה הזאת ניתנה בדצמבר 2009, פסק הדין נקרא המגרש המוצלח.
משה גפני: זאת אומרת, לפי דעתך זה חוק עוקף בג"ץ.
אילן רובינשטיין: זה חוק עוקף פסיקה.
אילן רובינשטיין: אנחנו לא באנו לדבר כאן על מישהו שהוריד מרצפת.
משה גפני: אותי לא מעניין חוק עוקף בג"ץ וחוק עוקף פסיקה.
משה גפני: זה לא רלוונטי מבחינתי.
אילן רובינשטיין: אני לא אמרתי את זה אדוני.
אילן רובינשטיין: נשאלתי ועניתי.
משה גפני: אתה לא אמרת.
משה גפני: אני אמרתי.
משה גפני: אותי מעניין מה אני צריך להחליט.
משה גפני: אני מעל בית המשפט.
משה גפני: בית המשפט צריך לפסוק על פי מה שאני מחליט.
משה גפני: אני רוצה לדעת האם אתה בעד זה שאני אחליט שמבנה שעומד והוא לא ראוי לשימוש, מה שמביאים כאן בסעיף הזה, האם זה נכון לחייב בארנונה אחרי שלוש שנים, כן או לא.
אילן רובינשטיין: אני נותן שתי תשובות.
אילן רובינשטיין: ראשית, זה לא צריך להיות מוגבל בזמן כפי שהיה, ושנית, אין לחייב כי זאת הקונספציה של ארנונה.
אילן רובינשטיין: אם הנכס לא צורך שירותים, אין לחייב.
אילן רובינשטיין: אני רוצה לתת דוגמאות ולא של שבירת מרצפות.
משה גפני: דוגמאות למה?
אילן רובינשטיין: דוגמה אחת למשל.
אילן רובינשטיין: בבניין.
אילן רובינשטיין: עומדת קומה, שתי קומות ברמת מעטפת.
אילן רובינשטיין: אף אחד לא רוצה להתחמק ממס.
אילן רובינשטיין: הרי בעל הנכס, המטרה שלו היא להפיק מהנכס הכנסה, בין אם להשכיר או בין אם למכור.
אילן רובינשטיין: הוא רוצה לעשות עם הנכס אבל הוא לא מצליח לעשות אתו משהו.
אילן רובינשטיין: עכשיו יבואו ויאמרו לו: לא, תשמע, זה ברמת מעטפת, אתה לא מוצא שוכר, לא מוצא קונה, שלם ארנונה.
אילן רובינשטיין: זה לא מתקבל על הדעת.
אילן רובינשטיין: עכשיו אתם כן תחייבו אותו.
אילן רובינשטיין: אני אומר לכם שעל פי הפסיקה אתם כן תחייבו אותו כי אתם תאמרו שההכשרה של הנכס ביחס לשוויו.
אמנון כהן: עוד נקודה להבהרה.
אמנון כהן: יש מבנה לגובה, יש קומה שרצו להקים בה משרדים אבל כתוצאה מחוקי תכנון, לא מקבלים רשיון.
אמנון כהן: בעל המקום רוצה מאוד להשכיר את המקום בגלל הצד הכספי, אבל בגלל שיש חריגה, בגלל שהמבנה גבוה, יש בעיה מסוימת.
אמנון כהן: עברו שלוש שנים, הוא רוצה להקים שם משרדים אבל הוא לא יכול.
אמנון כהן: הוא צריך לשלם?
אלעזר במברגר: בעיני זה נכס שאין אפשרות לעשות בו שימוש מבחינה חוקית.
אלעזר במברגר: שוב, זה קיים גם היום.
אלעזר במברגר: נכס שאין אפשרות חוקית לעשות בו שימוש, אמיתי, גם אי אפשר לתקן את הדבר הזה.
אלעזר במברגר: מבחינת דיון בבית משפט, זה נכס שאי אפשר לעשות בו שימוש.
אלעזר במברגר: אני אומר עוד דבר כי ל דעתי הוא הובלע.
אלעזר במברגר: מדובר בתופעה אמיתית.
אלעזר במברגר: זה לא שאנחנו מכסים כאן איזו פינה.
אלעזר במברגר: מדובר בתופעה.
אלעזר במברגר: אני בוועדה ממשלתית לרפורמה בארנונה שגם אדוני הופיע בפניה.
אלעזר במברגר: באו ראשי רשויות גדולות והציגו את זה כתופעה.
אלעזר במברגר: זה תמריץ מסוכן, תמריץ יוצא דופן, מאוד חריג באקלים של עולם הפטורים וההנחות מארנונה.
אלעזר במברגר: זה פשוט מכשול בפני עיוור.
משה גפני: אתם תסכימו לחמש שנים?
אלעזר במברגר: היו רעיונות על פחות משלוש שנים אבל חשבנו ששלוש שנים, בנוף של הארנונה, זאת תקופה מאוד ארוכה.
קרן טרנר: זאת החלטה של הוועדה.
ציון פיניאן: גם הנושא של התחולה.
עדי מוסקוביץ: המטרה היא לכאורה למנוע הפיכתם של מבנים לפילים לבנים ולהכניס אותם למעגל החיים של הנכסים.
עדי מוסקוביץ: לכאורה זאת המטרה.
עדי מוסקוביץ: המטרה הזאת לא תושג באמצעות המהלך החקיקתי הזה ואני לא רוצה להסביר מדוע.
עדי מוסקוביץ: אגב, בית המשפט העליון בנושא של המגרש המוצלח מסביר מדוע זה לא יעבוד, להחזיר אותם למעגל החיים של הנכסים.
עדי מוסקוביץ: אני רוצה לומר שזה ישיג בדיוק את המטרה ההפוכה.
עדי מוסקוביץ: היום מי שמשקם את הנכס שלו, משפץ אותו, זכאי לפטור מארנונה בתקופה בה הוא משפץ או משקם את הנכס משום שהוא בגדר בניין שנהרס או ניזוק באותה תקופה.
עדי מוסקוביץ: אם אנחנו כרגע מקבלים את הסעיף הזה, יוצא שבעלי הנכסים ישלמו ארנונה גם בתקופה בה הם משפצים או משקמים את הנכס וזה בדיוק הפוך ממה שאנחנו רוצים להשיג.
עדי מוסקוביץ: מדובר על הרבה מאוד נכסים שנמצאים בתהליך שיפוץ ואין שום הצדקה בתקופה הזאת לחייב אותם בארנונה.
עדי מוסקוביץ: זאת נקודה אחת שצריך לשים אליה לב.
עדי מוסקוביץ: נקודה נוספת, הנושא של תקופת הפטור.
עדי מוסקוביץ: החוק כפי שהוא מנוסח, לא ברור האם פטורים שניתנו בעבר – זאת אומרת, האם את השלוש שנים אנחנו מונעים גם על פטורים שכבר ניתנו בעבר – אמנם יש עיקרון שתחולתו של החוק היא אקטיבית, מיום זה ואילך, אבל אני אומר שכבר מהניסוח לא ברור האם ייקחו כאן בחשבון את הפטורים שכבר ניתנו לנכס עד היום.
עדי מוסקוביץ: צריך לשים לזה לב.
עדי מוסקוביץ: אגב, עיריית תל אביב היא הנפגעת העיקרית מהדבר הזה ובעיריית תל אביב אפילו קרקע יכולה להיחשב כבניין שנהרס וניזוק, שיש כדאיות להשמיש אותו מכיוון שהקרקע בתל אביב היא כל כך יקרה שאין מבנה שלא כדאי להשמיש אותו.
עדי מוסקוביץ: לעומת זאת בצפת אף אחד לא ישמיש כי אין כדאיות לשפץ את הנכס ושם דווקא יצטרכו לשלם ארנונה.
עדי מוסקוביץ: יש גם אפליה.
עדי מוסקוביץ: יש שלושה סוגי נכסים שלא משלמים ארנונה.
עדי מוסקוביץ: יש נכס שעומק  ריק, יש נכס שבנייתו לא הושלמה ויש נכס שהוא נהרס וניזוק, ועליו אנחנו מדברים.
עדי מוסקוביץ: אם אנחנו יוצרים דין אחר לנכס שנהרס או ניזוק, אנחנו יוצרים מצב אנומלי.
עדי מוסקוביץ: הנקודה הזאת, הפתרון לנושא של נכסים שלא ראויים לשימוש, לא מקומה בדיני הארנונה.
עדי מוסקוביץ: יש המון חוקים שנותנים מענה לסוגייה הזאת.
עדי מוסקוביץ: היא נותנת מענה רק לעיריית תל אביב שהפסידה הרבה מאוד הכנסות וארנונה כתוצאה מפסק הדין של המגרש המוצלח, פסק דין מאוד מוצלח מבחינתם של הנישומים, וגרם לעיריית תל אביב להרבה מאוד נזק.
עדי מוסקוביץ: החוק הזה נותן מענה לעיריית תל אביב העשירה אבל הוא לא נותן מענה לרשויות מקומיות אחרות.
עדי מוסקוביץ: שימו לב שיש את חוק שיפוץ בתים ואחזקתם, סעיף 249(13) לפקודת העיריות שמאפשר לעירייה לעשות כל מיני דברים בקשר לבניינים שנהרסו.
עדי מוסקוביץ: אני אומר רק עוד דבר אחד ובזה אני אסיים, ברשות היושב ראש.
עדי מוסקוביץ: מדובר כאן בהפקעה של נכס מבעליו.
עדי מוסקוביץ: הלכה למעשה יש כאלה שירשו בניינים הרוסים, הם לא ישלמו ארנונה והיו דברים מעולם.
עדי מוסקוביץ: הנכסים האלה יצברו חובות ויעברו לבעלות הרשות המקומית.
עדי מוסקוביץ: למעשה אנשים שירשו נכסים ומחזיקים בנכסים, פתאום הפכו לנטל.
עדי מוסקוביץ: מדובר בהפקעה וספק אם זה עומד בכלל בחוקי היסוד.
נועה בן אריה: הדברים שנאמרו כאן, אני לא כל כך רואה איך הם מתיישבים עם הוראת הסעיף שרוצים להעביר.
משה גפני: כתוב בסעיף הזה נכס שלא ניתן לתקנו.
משה גפני: אמרה קודם חברת הכנסת רונית תירוש שגפני יגיד שאין דבר כזה שלא ניתן לתקן.
משה גפני: אין מציאות כזאת בעולם.
משה גפני: אין נכס שלא ניתן לתקן.
משה גפני: היא צודקת ביחס אלי.
נועה בן אריה: זאת אומרת שאתה מסכים עם הסעיף.
משה גפני: זה הפירוש שאנחנו מחייבים.
משה גפני: לא נכס שלא ניתן לתקנו.
משה גפני: פשוט להוריד את זה.
משה גפני: מחייבים את כולם.
משה גפני: אין מצב שלא ניתן לתקן.
משה גפני: רבי נחמן מברסלב אומר שכל עוד הנר דולק, אפשר לתקן.
שגית אפיק: עמוד 87.
מיכל צוק: אנחנו עוסקים במעונות היום.
מיכל צוק: המטרה לתת לאימהות עובדות אפשרות לצאת לעבודה ולספק סיוע בעלויות של השגחה על הילדים הצעירים שלהן או ילדים טיפה יותר מבוגרים כאשר מדובר בצהרונים.
רונית תירוש: שאלה.
רונית תירוש: מולאה ההבטחה לציפי חוטובלי בתחילת השנה?
מיכל צוק: מולאה.
משה גפני: מה הייתה ההבטחה?
רונית תירוש: אני כעסתי אז כי אז רציתי פטור ממס על מטפלות ואז שיחדו אותה ואמרו לה שייתנו לה 300 מיליון שקלים.
משה גפני: היא הייתה שולית בעניין הזה.
משה גפני: הם שיחדו אותי כאן בוועדה.
משה גפני: אנחנו העברנו את החוק.
משה גפני: השוחד היה כאן על השולחן.
קרן טרנר: בירושלים על השולחן.
רונית תירוש: והוא שולם?
משה גפני: את אומרת שמשלמים שוחד ומוציאה אותי מהעניין.
מיכל צוק: אני אתייחס.
מיכל צוק: את שואלת ואני אענה גם בהקשר הזה.
מיכל צוק: מערכת מעונות היום, התקציב שלה בשנים האחרונות זכה לתגבורים מאוד מאוד משמעותיים.
מיכל צוק: בשנת 2011, בהמשך להתחייבות הממשלה בנושא שנדון כרגע של ההכרה בהוצאות מטפלת, בהתאם להתחייבות, מתוקצבת תוספת של 320 מיליון שקלים לבסיס התקציב והתקציב בשנת 2011 יהיה למעלה ממיליארד שקלים.
משה גפני: ההחלטה שלנו בוועדה הייתה- אני לא יודע אם היית בדיון - שהכרה בהוצאות מס על מטפלות תעזור עם הרבה מאוד כסף, עם כמה מיליארדים, למעמד הביניים ומעלה.
רונית תירוש: כי הן לא מגיעות לסף המס.
רונית תירוש: הייתי בדיון, זה חוק שלי.
רונית תירוש: הסיכום שהיה הוא שאנחנו מבטלים בחוק את ההכרה במס על מטפלות, ולעומת זאת יינתן כסף למעונות, לצהרונים ולכל הדברים הללו עם נקודת זיכוי, אבל העיקר יהיה שזה הולך לכל הנשים העובדות, בזמן שכשאת נותנת יותר מעונות ויותר צהרונים, את יותר מאפשר לנשים לצאת לעבודה ולא רק כאלה שנמצאות במעמד הביניים.
רונית תירוש: זה היה צריך להיות כבר בתקציב של 2010.
משה גפני: זה התווסף.
מיכל צוק: זה אמור להתחיל בשנת הלימודים הנוכחית.
מיכל צוק: התקציב היה אמור להינתן בבסיס של 2011 כשאפשר היה להתחיל להפעיל את זה בעצם כבר משנת הלימודים הנוכחית שמתחילה בספטמבר 2010.
משה גפני: מה אתם רוצים עכשיו בחוק הזה?
מיכל צוק: אני מסבירה.
מיכל צוק: כפי שאמרתי, מערכת מעונות היום היא מערכת שמאוד התרחבה ועומדת בפני הרחבה מאוד גדולה כשהסיוע של המדינה ניתן למעשה לפי קריטריונים, עמידה בתנאי זכאות מסוימים, קריטריונים מסוימים שההורים שמבקשים את הבקשה נדרשים להוכיח אותם ולעמוד בהם על מנת ליהנות מההטבות.
מיכל צוק: משעמדו בקריטריונים של מספר שעות עבודה וקריטריונים נוספים, היקפי משרה וקריטריונים נוספים שצריך להראות – אם יש מישהי שנמצא בהכשרה מקצועית וכיוצא באלה – בעצם נכנסים למבחן הכנסה שקובע את דרגת ההנחה.
מיכל צוק: מבחן ההכנסה כאן יוחל גם על שכבות חלשות וגם על שכבות ביניים.
מיכל צוק: האוכלוסייה הזכאית להטבות לנפש, להכנסות לנפש, עד 5,000 שקלים לנפש.
מיכל צוק: כלומר, אלה יכולות להיות גם משפחות ממעמד הביניים.
מיכל צוק: , המטרה שלנו כאן בהצעת החוק היא בעצם לאפשר לעשות שני דברים: האחד, להקל על המשפחות שהיום נדרשות להביא הרבה טפסים בבקשות שלהם להנחה, לייעל את ההליך של הבקשות, ותכף אני אסביר איך, ומצד שני גם לוודא שבאמת מי שמקבל את ההנחה, הוא מי שזכאי להנחה לפי הדרגות של ההכנסה לנפש.
מיכל צוק: ככל שיש אנשים שלא זכאים, אנחנו נוכל לתת את ההטבות ולהמשיך להרחיב את המערכת לאנשים נוספים שזכאים.
מיכל צוק: הדרך שאנחנו מבקשים לעשות היא באופן הבא.
מיכל צוק: אנחנו מבקשים בעצם שכאשר בן אדם בא ומבקש את ההטבה הזאת עבור ההנחה במעון בגין ילדיו, הוא צריך היום להגיש תלושים ומידעים נוספים שהם רלוונטיים.
מיכל צוק: אנחנו רוצים בעצם לאפשר לו לקצר את התהליך הזה ולבקש ממנו אישור שהוא יסכים שרשות המסים תעביר את המידע שהוא נדרש להביא ממילא, להביא באופן ישיר.
משה גפני: זה כמו ברשויות המקומיות.
מיכל צוק: זה דומה, אבל זה לא אותו עניין ואני מיד אסביר.
משה גפני: ההסבר אותו הסבר.
רונית תירוש: אם זה אותו הדבר, חבל על הדיון.
מיכל צוק: יש כמה דברים שונים ואני רוצה להסביר ואתם.
מיכל הנר דויטש: זאת אלטרנטיבה יותר מאוזנת.
שגית אפיק: היא מאוזנת במהות.
מיכל צוק: היא לא מסורבלת ואני רוצה להסביר.
מיכל צוק: כיוון שעלו דברים בדיון הקודם, אני רוצה לחדד כמה הבדלים שאני חושבת שהם חשובים כאן.
מיכל צוק: בשתי שניות אני אסביר את העיקרון ואחר כך את ההבדלים.
מיכל צוק: בעצם אנחנו רוצים לבדוק גם את ההכנסות של אותו אדם שממילא הוא נדרש להביא לנו את הטפסים.
מיכל צוק: אנחנו מנסים לעשות את זה בשתי דרכים.
משה גפני: העיקרון הוא אותו עיקרון.
מיכל צוק: העיקרון דומה.
מיכל צוק: הוא לא זהה.
רונית תירוש: מעבר מידע מרשות לרשות.
מיכל צוק: נכון.
מיכל צוק: אותו אדם שמבקש הנחה בעניין מעונות היום, בעצם היום חלק מהטפסים שהוא יידרש להביא, אנחנו מצמצמים לו ולא דורשים ממנו את תלושי ההכנסה, ככל שהוא מסכים לכך.
מיכל צוק: במידה שהוא לא מעונין שרשות המסים תעביר באופן ישיר את המידע, באופן מקוון, למשרד התעשייה, למספר מסוים ומצומצם של עובדים שיוסמכו לכך בנושא הזה – כי עלו כאן חששות לגבי כל הנושא של המידע  - כאן אנחנו מצמצמים את המספר של האנשים שיכולים לקבל מידע כאשר מדובר בעובדי מדינה, כמובן שייקבעו גם הוראות לעניין השמירה של המידע וכיוצא באלה.
מיכל צוק: הוא יוכל לומר שהוא לא מעונין בדבר הזה אלא הוא מעונין שרשות המסים תעביר אליו את המידע באופן ישיר כדי שהוא יוכל, אם הוא מעונין לבקש את ההטבה, ללכת ולהעביר אותו בעצמו.
רונית תירוש: האזרח יבוא עם מסמך.
מיכל צוק: הבחירה היא שלו.
מיכל צוק: האזרח יידרש – הוא נדרש גם היום – להביא נתונים.
מיכל צוק: אנחנו מאפשרים לו כאן מצד אחד קיצור של התהליכים, ואני חושבת שזה מאוד ייעל את המערכת.
מיכל צוק: מדובר במערכת שכבר היום יש בה כ-96 אלף ילדים שהם מסובסדים.
מיכל צוק: המערכת הזאת, כפי שהסברנו, הולכת להתרחב מאוד בהמשך להרחבות של התקציב שניתנו.
מיכל צוק: לכן אנחנו חושבים שיש כאן חשיבות לנסות ולייעל את התהליך הזה, מבחינת השירות שאנחנו נותנים להורים ומבחינת היכולת שלנו ככל שיש דיווחים היום שהם לא נכונים, לאפשר להורים נוספים ליהנות מההטבה.
מיכל צוק: אם אותו אדם לא מעונין בדבר הזה, שהמידע יעבור בין הרשויות, הוא פשוט יקבל את המידע בעצמו מרשות המסים ויעביר אותה.
מיכל צוק: זה משהו שאנחנו כותבים בחוק.
מיכל צוק: יש לו את אפשרות הבחירה.
שגית אפיק: רשות המסים ערוכה לכך?
שגית אפיק: כמה זמן זה ייקח לכם?
מיכל הנר דויטש: לשלטון המקומי זה מקוון, לתמ"ת זה מקוון.
מיכל הנר דויטש: בגלל הכמות הצפויה, רשות המסים לקחה על עצמה את האלטרנטיבה לשלוח בדואר כאשר הציפייה היא שרוב האנשים לא ידרשו את זה בדואר.
מיכל צוק: זאת ציפייה סבירה.
מיכל הנר דויטש: בכל מקרה הם צריכים לחתום על כתב ויתור על סודיות כדי לקבל מידע.
מיכל הנר דויטש: זה לא פוטר את החתימה על כתב ויתור על סודיות כי זה מידע של האיש.
משה גפני: למה לא מצאת באותה הזדמנות להביא עוד כמה משרדים או רשויות?
משה גפני: שיחתמו על כתב ויתור על סודיות בכלל.
מיכל הנר דויטש: איזה עוד זכאויות יש?
משה גפני: אני אומר לכם.
רונית תירוש: לא קשור לעניין עצמו אלא למעונות.
רונית תירוש: גיליתי לאחרונה בדיון בוועדת החינוך שמורות לא זכאיות למעונות כי הם דורשים היקף משרה שונה בסביבות נגיד ארבעים שעות ולא מוכנים לשנות את המילה ארבעים שעות במשרה מלאה.
משה גפני: נלחמתי עם משרד התעשייה על זה.
משה גפני: חשבת שהם יבואו לכאן לתקן את הארבעים שעות?
משה גפני: הם יבואו לתקן את הוויתור על הסודיות.
משה גפני: זאת אחת הסיבות שהיה הסיפור עם משרד התעשייה.
ציון פיניאן: משרה יישובית היא 42 שעות.
משה גפני: אני נכנעתי.
משה גפני: פואד פגש אותי במזנון וצעק עלי.
משה גפני: הייתה העברה של משרד התעשייה, וזאת ההעברה היחידה בקדנציה אני מכהן כאן, שהצבעתי נגד.
משה גפני: הפלתי את ההעברה.
משה גפני: הוא צעק עלי במזנון.
רונית תירוש: ועוד ממי לוקחים, ממורות שמשתכרות אלפיים ומשהו שקלים.
מיכל צוק: בלי ציניות, אני חושבת שבנושא הזה של מעונות היום אנחנו באים בידיים  מאוד נקיות.
מיכל צוק: אני רוצה להתייחס לשאלת חברת הכנסת תירוש.
מיכל צוק: אני חושבת שאנחנו באמת באים בידיים נקיות בנושא של מעונות יום במכלול הנושאים, ואני לא מדברת רק על הסעיף הספציפי שתכף נסביר.
מיכל צוק: אנחנו באמת מוסיפים משאבים רבים, אנחנו עובדים בצורה מאוד מתואמת עם משרד התעשייה על מנת לאפשר לממש את ההטבה הזאת שאנחנו חושבים שהיא מאוד מאוד חשובה.
מיכל צוק: לשאלת חברת הכנסת תירוש בנושא של האימהות.
מיכל צוק: זה לא אחד או אפס.
מיכל צוק: כלומר, יש לנו טבלה של מדרגות הנחה.
מיכל צוק: יש את אופק חדש שעובדים 36 שעות והמורות זכאיות כמעט למלוא ההנחה.
מיכל צוק: ההגיון בסך הכל בא ואומר שאם מישהו עובד 40 שעות, כנראה שהוא זקוק להנחה יותר גדולה כי ההשגחה האלטרנטיבית שנדרשת לילדים היא יותר גדולה.
מיכל צוק: אני חושבת שבאמת יש לנו כאן הצעה שהיא מאוד מאוזנת מבחינת הצורך בה מצד אחד, מבחינת המערכת הזאת שאני חושבת שכולנו כאן חפצים ביכולת שלה להתרחב ובאמת להעניק את השירות ואת הסיוע בצורה הכי מהימנה.
מיכל צוק: מבחינת ההיקפים שאנחנו נותנים כאן, תקציב של למעלה ממיליארד שקלים שאנחנו רוצים שיגיע לייעוד הנכון שלו, מתן הטבות להורים שבאמת נזקקים.
משה גפני: היום משפחה או האישה העובדת נדרשת להביא תלושי שכר ולהביא את הכל.
מיכל צוק: גם בהקשר הזה אני חושבת שיש כאן שיפור שירות.
משה גפני: אנחנו רוצים לעזור לאישה העובדת.
מיכל צוק: אנחנו רוצים לעזור לאישה העובדת ולשפר.
מיכל צוק: גם היא, אם היא לא רוצה שיעבור מידע בין הרשויות, היא פשוט תקבל את זה בעצמה ותמסור את זה.
מיכל צוק: אני חושבת שאת הקשר הזה בשלב שבו אנחנו נמצאים אפשר  - לפחות לגבי מי שמעונין בכך – לתת אותו ואנחנו כן מעריכים שיהיו כאלה.
משה גפני: אנחנו צריכים לקבל החלטה עקרונית.
משה גפני: הוועדה צריכה לקבל החלטה עקרונית שדינה יהיה גם על השלטון המקומי וגם על משרד התעשייה.
משה גפני: אנחנו צריכים לקבל החלטה עקרונית בנושא הזה של הוויתור על הסודיות.
משה גפני: יש חתימה על ויתור על סודיות גם במשרד התעשייה וגם בשלטון המקומי.
משה גפני: אנחנו צריכים לקבל בעניין הזה החלטה עקרונית.
משה גפני: אם ההחלטה העקרונית היא כן, אנחנו נעביר את זה.
משה גפני: אני אצטרך לדעת מה עמדת חברי הוועדה.
משה גפני: על סדר היום הצעת חוק המדיניות הכלכלית לשנים 2011 ו-2012 (תיקוני חקיקה), התשע"א-2010, פרק ח' (מחקר ופיתוח), סעיף 32.
יונתן רגב: הכנו מצגת קצרה, אבל עקב השעה המאוחרת ואין היכן להקרין אותה, אני אתן פתיחה קצרצרה שתאמר על מה אנחנו מדברים ותיתן תמונה רחבה יותר לתיקון הזה שהוא בעצם חלק מהתוכנית לקידום התעשייה עתירת ידע, תוכנית שהציגו מנכ"ל משרד התעשייה, מנכ"ל משרד האוצר, יושב ראש ות"ת והמועצה הלאומית לכלכלה שהיא תוכנית יתרון יחסי.
יונתן רגב: אנחנו מקדמים בממשלה מספר רב של כלים כדי לקדם את התעשייה שללא ספק היא אחד הקטרים המרכזיים של המשק מבחינת התרומה לשוק העבודה, לצמיחה, ליצוא וכדומה, אבל גם נתקלת – בעיקר בשנתיים האחרונות – בהרבה מאוד קשיים שאם לא יקבלו טיפול, זה יכול ליצור איזשהו כדור שלג של היחלשות משמעותית של אותו יתרון יחסי שקיים לנו בתעשייה הזאת.
יונתן רגב: מספר כלים שאנחנו מקדמים, חלקם הם בחקיקה ומופיעים בחוק ההסדרים הזה.
יונתן רגב: למשל, מה שנקרא חוק האנג'לים שחבר הכנסת אילטוב קידם ואנחנו ביחד אתו.
יונתן רגב: יש כלים שלא דורשים חקיקה כמו למשל עידוד משקיעים מוסדיים להשקיע בתעשייה עתירת הידע, כלי שאנחנו בגיבוש מאוד מתקדם שלו.
יונתן רגב: נושא של חיזוק היכולת לקדם מחקר אקדמי דווקא עם איזושהי ייתכנות יישומית, פתיחת מסלול חדש במדען הראשי שיתמוך בקידום של מחקרים כאלה ועוד מספר שינויים.
יונתן רגב: התיקון הזה הוא חלק ממכלול של פעולות שאנחנו עושים.
יונתן רגב: ספציפית לגבי התיקון הזה, לשכת המדען הראשי, משרד התעשייה ואנחנו חשבנו שבמסגרת אותה תוכנית כוללת נכון לעשות התאמות בחוק שהוא מאוד מרכזי לקידום התעשייה, חוק המו"פ, חוק שמאפשר את התמיכה המאוד חשובה של הממשלה בתעשייה והוא דורש מספר תיקונים ולכן אנחנו כאן.
יונתן רגב: זאת ההקדמה.
משה גפני: יש עוד מישהו שרוצה להוסיף?
משה גפני: אנחנו נתחיל לעבור סעיף סעיף.
משה גפני: אני מבקש גם מחברי הכנסת וגם מהאורחים להעיר את הערותיהם, אם יש להם, לגבי כל סעיף וסעיף.
שגית אפיק: עמוד 52.
תמים עבדאלחלים: פרק ח': מחקר ופיתוח     32.
תמים עבדאלחלים: תיקון חוק לעידוד מחקר ופיתוח בתעשייה     	בחוק לעידוד מחקר ופיתוח בתעשייה, התשמ"ד-1994 -     	(1)	בסעיף 17, אחרי סעיף קטן (ב) יבוא:     "(ב1)	ועדת המחקר תאשר תכנית רק אם המבקש התחייב כי הידע שנובע ממחקר ופיתוח על פי התכנית המאושרת וכל זכות הנובעת ממנו, יהיו בבעלותו מרגע היווצרם".
תמים עבדאלחלים: (2)	בסעיף 18, אחרי סעיף קטן (א1) יבוא:     "(א2)	הוגשה נגד מקבל אישור בקשה לפירוק, בקשה לכונס נכסים או בקשה לפשרה או להסדר, או שהתקבלה החלטה על פירוקו מרצון, ידווח מקבל האישור לראש המינהל על הבקשה או על ההחלטה כאמור בהקדם האפשרי ולא יאוחר משבעה ימים לאחר הגשת הבקשה או לאחר המועד שבו נודע לו על הגשתה, לפי המוקדם מביניהם או  לאחר מועד קבלת ההחלטה לפי העניין.
תמים עבדאלחלים: מונה למקבל האישור בעל תפקיד, תחול חובת הדיווח האמורה גם עליו.
תמים עבדאלחלים: ל לעניין סעיף קטן זה - 	 "בעל תפקיד" – מפרק, מפרק זמני, כונס נכסים, כונס נכסים זמני, או בעל תפקיד שמונה לפי סעיף 350 לחוק החברות.
תמים עבדאלחלים: "בקשה לכינוס נכסים" -  בקשה לכינוס נכסים לפי פקודת החברות.
תמים עבדאלחלים: "בקשה לפירוק" – בקשה לפירוק לפי פקודת החברות, לפי פקודת האגודות השיתופיות, או לפי חוק העמותות, התש"ם-1980.
תמים עבדאלחלים: "בקשה לפשרה או להסדר" – בקשה לפשרה או להסדר לפי סעיף 350 לחוק החברות.
תמים עבדאלחלים: "חוק החברות" – חוק החברות, התשנ"ט-1999.
תמים עבדאלחלים: "פקודת החברות" – פקודת החברות (נוסח חדש), התשמ"ג-1983.
תמים עבדאלחלים: סגן המדען הראשי יסביר.
עמוס אפרתי: בחברות שנכנסות לכינוס או פירוק יש תהליך שבו בית המשפט ממנה כונס ומנסים למכור את הידע בצורה מרבית.
עמוס אפרתי: הידע במקרה כזה בדרך כלל כמעט נתמך על ידי חוק המו"פ.
עמוס אפרתי: בתי המשפט לא תמיד יודעים על הכפיפות הזאת ואנחנו נדרשים לפעמים לענות לבית המשפט על הצעת המכר תוך זמן קצר מאוד.
עמוס אפרתי: לכן אנחנו רוצים לדעת על מקרים כאלה לפני שהם מגיעים ללחץ זמן כזה, כדי להתכונן ולתת תשובות מלאות.
עמוס אפרתי: התמ"ר הביע את הסכמתו לתיקון הזה.
מירב תורג'מן: אין לנו הערות.
משה גפני: יש הערות לאורחים?
משה גפני: אל תקרא מהר כי נסיים את החוק לפני זמן.
תמים עבדאלחלים: יש תוספת בסעיף שלאחר מכן.
משה גפני: לא, אל תביא לי עכשיו תוספות.
משה גפני: אני מבין שהיו שינויי נוסח.
תמים עבדאלחלים: תוספת מוסכמת על משרדי הממשלה, על משרד המשפטים, על משרד האוצר ומשרד התעשייה.
משה גפני: מוסכם על הוועדה כאן, על הייעוץ המשפטי של הוועדה?
תמים עבדאלחלים: אני מניח שכן.
מירב תורג'מן: אנחנו ראינו עכשיו את הנוסח.
משה גפני: תמשיך בהקראה.
תמים עבדאלחלים: (3)	בסעיף 19, אחרי סעיף קטן (ב1) יבוא:     "(ב2)	מקבל האישור יבטיח כי הידע הנובע ממחקר ופיתוח על פי התכנית המאושרת וכל זכות הנובעת ממנו, יהיו בבעלותו מרגע היוצרם, אלא אם כן ניתן לו אישור להעברתם בהתאם להוראות חוק זה".
אמנון כהן: מה זה סעיף 19?
מירב תורג'מן: זאת תמונת הראי לדרישת הבעלות.
מירב תורג'מן: כאן מבקשים שמקבל האישור יבטיח כי הוא יישאר הבעלים של הידע.
מירב תורג'מן: בשונה מהסעיף הקודם, שהוועדה תאשר תכנית רק אם המבקש הוא הבעלים של הידע.
דניאל אילון: אני עורך דין במשרדו של יגאל ארנון.
דניאל אילון: אני עובד עם חברת ביוליין.
דניאל אילון: שאלה בקשר לסעיף הזה.
דניאל אילון: בדברי ההסבר בסוף הפסקה הראשונה כתוב: "עם זאת, ככל שהדבר אמור בתוכנית מאושרת".
משה גפני: על איזה סעיף אתה מדבר?
דניאל אילון: אני מתייחס לסעיף 19(ב2).
דניאל אילון: יש שאלה האם יהיו עוד הבהרות לגבי העניין הזה בקשר עם מוסדות להשכלה גבוהה.
משה גפני: תמים מקריא את הסעיף ואנחנו מדברים רק על מה שהוא קרא.
משה גפני: אם הוא הביא תוספת שעדיין לא הוקראה, אל תתייחסו אליה.
משה גפני: תתייחסו אליה רק ברגע שהוא תוקרא והיא תוסבר על ידי הממשלה.
משה גפני: תשמור את ההערה שלך ותוכל להעיר אותה לאחר מכן.
תמים עבדאלחלים: עכשיו בא התוספת.
תמים עבדאלחלים: (ב3) אחרי (ב2).
מירב תורג'מן: אולי תסביר לפני כן מה הסיבה לתוספת שאתה מביא.
עמוס אפרתי: הרבה תוכניות מתבססות על רשיון.
מירב תורג'מן: התוספת הובאה לכאן עכשיו.
משה גפני: אני מצטער, אין תוספת עכשיו.
משה גפני: בישיבה הבאה.
עדנה הראל: אדוני, הממשלה מבקשת לדון במיוחד ב-17(ב2), 19(ב2) והתוספת.
עדנה הראל: כפי שכתוב, כפי שגם הוזכר עכשיו מהציבור, בסיפא של דברי ההסבר לעניין 17(ב1) נאמר שככל שהדבר אמור בתוכנית מאושרת המתקיימת על בסיס ידע ממוסד להשכלה גבוהה, יידרש עוד לבחון את מהותו של התנאי המבוקש בסעיף זה וב-19(ב2) המוצע.
עדנה הראל: בעצם כמקשה אחת אנחנו מביאים גם את הסעיף שהוקרא בפסקה (1), גם את הסעיף שהוקרא עכשיו בפסקה (3) וגם את התוספת כי הן מהוות תמונה אחת.
אמנון כהן: למה לא הבאתם את זה לממשלה?
משה גפני: עורכת הדין הראל, אני מקבל משכורת מהכנסת ולא מהממשלה.
משה גפני: אני עובד אצלכם בהתנדבות.
משה גפני: לא יכולתם להביא את זה קודם?
משה גפני: הרי זה חוק הסדרים שכבר אושר במליאה בקריאה ראשונה כבר לפני זמן רב.
משה גפני: היה לכם זמן.
משה גפני: עכשיו תוך כדי הישיבה אני יכול לדון על תוספת שעוד לא ראיתי אותה?
משה גפני: הייעוץ המשפטי של הוועדה עוד לא ראה אותה.
משה גפני: זה לא פייר כלפינו.
משה גפני: באמת, אנחנו נמצאים כאן מהבוקר.
עדנה הראל: כל מה שאמרתי לאדוני זה הפוך, להפחית לך מהעבודה היום, שבבקשה הוועדה גם לא תאשר את פסקה (1) ופסקה (3) כי הם  מהווים מקשה אחת יחד עם הסעיף המוצע.
משה גפני: תמשיך בפסקה (4).
תמים עבדאלחלים: (4)	בסעיף 19א -     		(א)	אחרי סעיף קטן (א) יבוא:     "(א1)	כללה הצהרה בדבר מקום ייצור ושיעור הערך המוסף, פרטים בדבר ייצור המוצר או חלק ממנו מחוץ לישראל, ישלם מקבל האישור תמלוגים בשל הייצור מחוץ לישראל, בשיעורים ובתנאים שנקבעו לפי סעיף 21(ג)"|.
תמים עבדאלחלים: (ב)	בסעיף קטן (ד), בסופו יבוא "הועבר ייצור אל מחוץ לישראל כאמור בסעיף קטן זה, ישלם מקבל האישור תמלוגים בשל העברת הייצור כאמור, בשיעורים ובתנאים שנקבעו לפי סעיף 21(ג)".
עדנה הראל: ברשותך, לאור העובדה שהסכמת אתי כל כך מהר קודם, אני מבקשת להסביר.
עדנה הראל: התוספת היא תוספת בתחום מסוים.
משה גפני: נדבר בהמשך.