GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
חיים אורון: באשכול שמונה היא 4,700.
חיים אורון: זה גם ברור למה.
חיים אורון: המצ'ינג, היכולת להוציא את השעות מעבר לתקן, יש על זה נתונים אין ספור ואני לא ממציא את זה עכשיו כאן.
חיים אורון: אני מתפלא עליך, אלה נתוני 2006.
חיים אורון: אני אומר לך שהנתונים ב-2009 הם יותר קשים.
חיים אורון: אני לא ממציא את הנתונים כאן.
חיים אורון: אגב, אני יכול להעביר לך את כל החוברת.
חיים אורון: אני לוקח את זה מתוך הדף הזה.
חיים אורון: כולם קיבלו את הנייר הזה ואפשר להסתכל בעמוד האחרון שלו.
חיים אורון: תסתכלו על משרד החינוך, על הרשות המקומית, כאשר הרשות המקומית באשכול אחד ושתיים לא נותנת כלום והאשכולות הגבוהים נותנים 3,000 ו-4,000.
חיים אורון: מה שאני אומר נמצא בדף האחרון.
חיים אורון: אני רואה בנושאים הללו את הנושא המרכזי של השאלות אתן צריך להתמודד.
חיים אורון: מזה נדרשת מדיניות ונדרשת מדיניות של העדפה מתקנת או שימוש יותר מגוון במשאבים באופן הרבה יותר דרמטי כי אין סיכוי בעולם בהוצאה לתלמיד של 4,000 שקלים להתמודד עם הוצאה לתלמיד ב-8,000 שקלים או ב-9,000 שקלים.
חיים אורון: אין לזה סיכוי.
חיים אורון: לכן ההישג של התוספת התקציבית שהיא מאוד משמעותית, אבל בוא נתמודד עם הבעיה כפי שהיא נאמרת כאן.
חיים אורון: אני חושב שהפערים בתוך החברה הישראלית שמשליכים אחר כך על ההשתכרות, משליכים אחר כך על רמת החיים, משליכים אחר כך על רמת האבטלה וכולי, זה המנגנון העיקרי שאתו התקציב הזה לא מתמודד.
משה גפני: אדוני השר, אתה תשיב אחר כך על הכל.
משה גפני: אני מציע לך, סתם הערה ידידותית, לא להתווכח עם ג'ומס על מה שהוא אומר.
גדעון סער: מאחר שראיתי את הטבלה, גם אין צורך להתווכח כי היא הרבה יותר רב משמעית.
חיים אורון: הוא לא נתן לי זמן.
משה גפני: זה נתון שהוא ברור לחלוטין.
משה גפני: גם לא צריך את הטבלה הזאת.
משה גפני: המציאות היא שרשות מקומית ענייה משקיעה בחינוך הרבה פחות מרשות מקומית חזקה.
משה גפני: זה ברור שרשות מקומית חלשה איננה יכולה לתת מצ'ינג ולכן היא לא מקבלת, ולא רק ממשרד החינוך אלא היא גם לא מקבלת ממשרדים אחרים.
משה גפני: הגמרא אומרת שאחרי העוני נמשך העוני הנוסף.
משה גפני: זה ברור לגמרי וזה לא נוגע דווקא למדיניות של משרד החינוך אלא זאת המדיניות הכוללת ובמשרד החינוך אתה מקבל את זה בפנים.
חיים אורון: השתתפות ההורים היא פי ארבע.
משה גפני: צריך להגיד לך את זה?
משה גפני: אני אזכיר לך כמה נאומים אופוזיציוניים שלך בעניין הזה.
יוחנן פלסנר: דברים שרואים מכאן לא רואים משם.
משה גפני: כן, אבל במקום לדבר על הדתיים, היית צריך לדבר על מה שג'ומס מדבר, שזאת הבעיה האמיתית.
משה גפני: הדתיים הם אופנה חולפת.
משה גפני: אני לא הולך לתת לך במה נוספת.
משה גפני: קיבלת את הבמה, תשלם על זה וזהו.
משה גפני: זה הנושא ולא מה שאתה העלית.
יוחנן פלסנר: מה עם יום לימודים ארוך?
משה גפני: לך מותר הכל.
יוחנן פלסנר: אין לי ציון גבוה ממך.
משה גפני: אין לך.
משה גפני: גם לי מותר להגיד.
משה גפני: אנחנו לא יודעים מה הבעיות במערכת החינוך של כולנו?
אמנון כהן: כבוד השר, גם אני רוצה לברך אותך על הגדלת התקציב אבל אנחנו יושבים כאן בוועדת הכספים והתקציב של החינוך בעשור האחרון קוצץ בהרבה מאוד כסף.
אמנון כהן: מה שאתה היום עשית לתקציב של 2011 ו-2012 בא על מנת לתקן מעט את הדברים.
אמנון כהן: כמובן צריך להמשיך ולהגדיל את התקציבים.
אמנון כהן: אני גם מסכים למי שאמר שגם מהביטחון אפשר לקחת תקציב לטובת החינוך כי כל שקל שנשקיע בחינוך, נשקיע בעתיד פחות בנושאים שליליים של החברה.
אמנון כהן: אנחנו צריכים גם לתת מענה לאזורי הפריפריה, שם הילדים לא מגיעים כשווים בין שווים לשירות בצבא, ללימודים באוניברסיטה, ולכן הפערים בחברה גדלים.
אמנון כהן: גם כאן צריך לתת את הדעת כאשר ההורה באופקים ובשדרות לא יכול לתת חינוך נוסף לילד שלו כך שיגיע באותו מעמד לאחר שהוא מסיים את הבגרות או בכל תקופת הבגרות.
אמנון כהן: אני בטוח שהמשרד יעשה את עבודתו על מנת לגשר בין הפערים הללו.
אמנון כהן: אני גם מברך את כבוד השר על הכנסת ערכים ותכנים ללימודים.
אמנון כהן: אני גם מבקש להעמיק אותם יותר.
אמנון כהן: אין לנו במה להתבייש, יש לנו מבחינת ערכיות את תורה שבתורה שכל העולם לומד מזה ואכן יש שם חלקים מאוד אמיתיים של אהבת הזולת, ואהבת לרעך כמוך, וזה דבר שמונע אלימות, מכבד את ההורים ואת המורים.
אמנון כהן: אנחנו צריכים להתגאות בדברים האלה ואכן חלק מהדברים נעשים ואני מודה לך אדוני כי זה דור ההמשך לעם ישראל, דור ההמשך של מדינת ישראל וצריך גם לשמור על ערכיות.
אמנון כהן: גם כאשר אנחנו משקיעים בהם כבר בלימודים, שיישארו בארץ.
אמנון כהן: עוד נושא שרציתי להעלות.
אמנון כהן: ללשכתי הגיעה פנייה של אחד המוסדות שהוא מוכר ואינו רשמי שפועל כבר מספר חודשים ולא יכול לשלם משכורות כי מתברר שיש איזושהי החלטה חדשה במשרד – לא יודע של מי – שאומרים שעד שלא יהיה לו רשיון, הוא לא יקבל את התקציב, אבל התהליך הזה שונה בן רגע בתחילת שנת הלימודים ולא נערכו לכך.
אמנון כהן: אני חושב שנהלים צריכים לכבד אבל צריך גם להסדיר נהלים כך שהציבור יוכל לעמוד בגזרות האלה.
אמנון כהן: חשוב שהמורים שהם באים משכבה סוציו אקונומית מאוד נמוכה יקבלו את שכרם והם לא מקבלים שכרם במשך שלושה-ארבעה חודשים בגלל החלטה טכנית.
אמנון כהן: אני חושב שיש כאן שינוי דרסטי למצב שהיה קיים במהלך עשרים שנים ואני בטוח שכבודו מכיר את הנושא הזה ולכן הייתי רוצה לקבל התייחסות.
אמנון כהן: פעם היו מקבלים מקדמות ואז היו משלימים את המסמכים.
אמנון כהן: כמובן שהם חייבים לעמוד בכל התקנים ובכל התנאים, אבל שכר המורים חייבים לקבל כי אדם שעובד, אסור לא לשלם לו את שכרו.
משה גפני: אגב, זה רק בחינוך המוכר שאינו רשמי.
משה גפני: חברת הכנסת רונית תירוש ואחריה חברת הכנסת שלי יחימוביץ.
רונית תירוש: אדוני השר, כמו כולם אני מברכת  ואפילו מתקנאת בתוספת התקציבית שניתנה למשרד החינוך והחזר השעות למערכת, שעות חיוניות שנגזלו ממנה.
אמנון כהן: שר מוכשר.
רונית תירוש: דווקא בגלל זה אני רוצה להעיר כמה הערות.
רונית תירוש: אני לא באה כאופוזיציה שצריכה אולי להתנגד לתקציב ולהצביע נגד, אלא אני מדברת עכשיו כאשת חינוך, כמקצוענית, ואני אשמח מאוד אם תקשיב להערות שלי.
רונית תירוש: דווקא כשיש תוספת של כמעט 4 מיליארד שקלים, הייתי מצפה שלכל אורך ורוחב הסעיפים אנחנו נראה עלייה ובאמת כמעט כל הסעיפים עלו, כולל החינוך העצמאי, כולל כל האחרים, ובצדק.
משה גפני: חוץ מהמוסדות התורניים, אבל לא חשוב.
רונית תירוש: אני אתייחס גם לזה.
רונית תירוש: אני אהיה יותר פרטנית בהמשך.
רונית תירוש: לא יכול להיות – ואני אומרת את זה באמת בכאב – שהחינוך הקדם יסודי ככלל נגרע ממנו כמיליארד שקלים.
רונית תירוש: זה פשוט דבר שלא נתפס בעיניי.
רונית תירוש: תכף אני אראה לך את זה.
רונית תירוש: החינוך הקדם יסודי, ככל שנפקיר אותו, "הבשורה" לדורות הבאים הולכת ונכחדת.
רונית תירוש: אני אדם של הגיל הרך ואני חושבת שהשקעה נכונה בחינוך צריכה להיות בגיל הרך.
רונית תירוש: אני גם מודעת לכך שלשרים קשה להשקיע בגיל הרך כי בצדק או לא בצדק הם רוצים להראות תוצרים מיידיים בקדנציה שמתחלפת מהר מאוד, והשקעה בגיל הרך לא תניב את מה שהמדיה מצפה מהם.
רונית תירוש: לכן שר בדרך כלל לא נוטה להשקיע שם, אבל לקצץ שם – אני אשב אתך אחר כך על המספרים, אבל גם אם זה לא מיליארד שקלים, אני אומרת לך שזה מתקרב למיליארד שקלים – לא יכול להיות.
רונית תירוש: זה דבר שאני לא תופסת אותו.
רונית תירוש: יתרה מזאת.
רונית תירוש: כל קיצוץ בחינוך בגיל הרך מפקיר סקטוריאלית למשל את כל המגזר הערבי לתנועות האיסלאמיות הקיצוניות ואנחנו מכירים את זה.
רונית תירוש: נמצאת אתנו נשיאת אוניברסיטת בן גוריון והיא מכירה את זה מקרוב ויודעת מי פועל שם בגני הילדים ואלה הן התנועות האיסלאמיות כי המדינה לא נותנת מספיק.
רונית תירוש: אז עוד לקצץ?
רונית תירוש: זה דבר שאני ממש מבקשת לא רק התייחסות אלא לקחת לתשומת לבכם ולעשות מעשה.
רונית תירוש: לסבר את האוזן.
רונית תירוש: אם ב-2010 היו 3 מיליארד ו-400 מיליון, בשנת 2012 זה יורד ל-2,8 מיליארד, עם עליות וירידות ואני לא נכנסת לסעיפי המשנה כאן.
רונית תירוש: אלה מספרים של ספר התקציב, של החינוך.
רונית תירוש: סעיף 25 ירד ולזה צריך לתת את הדעת.
רונית תירוש: יש גם ירידה בשונה מכל יתר הסעיפים בטלוויזיה החינוכית, אבל אני לא רוצה להרחיב את הדיבור על זה.
רונית תירוש: לנושא עצמו.
רונית תירוש: יש כאן שתי הסתייגויות מהותיות שאנחנו נגיש לגבי שני חוקים בחוק ההסדרים.
רונית תירוש: האחד, חוק יום חינוך ארוך שהזכיר אותו חבר הכנסת פלסנר מהיבטים של המספרים, ואני רוצה לדבר על המהות.
רונית תירוש: יום חינוך ארוך הוא לא פטנט של השר הנוכחי שמקפיא את זה אלא זה מוקפא כבר כמעט 17 שנים.
רונית תירוש: הנימוק להמשך ההקפאה מובא בכך שיש אופק חדש ואופק חדש נותן בעצם את התחליף.
רונית תירוש: אני רוצה לומר לכם שמי שניסח נימוק כזה, לא מבין חינוך בכלל משום שאופק חדש נכנס ספורדית בבתי ספר שחדרי המורים מוכנים להיכנס לזה.
גדעון סער: כל בתי הספר.
גדעון סער: מה זאת אומרת שמוכנים?
רונית תירוש: לא כל בתי הספר.
גדעון סער: 93 אחוזים מבתי הספר היסודיים נכנסו לאופק חדש.
גדעון סער: את מדברת על הקדנציה הקודמת, על תחילת הרפורמה.
רונית תירוש: אני עוד לא ראיתי שזה 93 אחוזים.
גדעון סער: אני מודיע לך.
רונית תירוש: יום לימודים ארוך מיועד להיות מיושם רק בשכבות סוציו אקונומיות בשכונות.
רונית תירוש: אין הלימה בין הדברים, מה גם שמהותית באופק חדש נותנים בעיקר שעות פרטניות.
רונית תירוש: זאת אומרת, דולים מהכיתה תלמיד אחד, שניים, שלושה שיש להם חסר ופער ומתגברים אותם.
רונית תירוש: יום חינוך ארוך מדבר על כלל התלמידים.
רונית תירוש: מה גם שאם אתה מוציא את התלמיד משיעור, אז אדרבא, תוציא אותו למסגרת של יום החינוך הארוך ששם המורה נשאר עד השעה 4:00 ולא לקחת אותו כפי שנעשה היום במסגרת שיעור מתמטיקה שבמקרה הוא נמצא בסדר היום של הילד בשעה השלישית, ומוציאים אותו לתגבור במתמטיקה.
רונית תירוש: זאת אומרת, יוצרים לו חסר מובנה בזה שמוציאים אותו ואז מחזירים אותו לכיתה אחרי שכאילו מתגברים אותו.
רונית תירוש: אלה שני דברים שלא הולכים ביחד.
רונית תירוש: הבהרתי את הנושא הזה ותאמין לי, עשיתי כאן הרבה שיעורי בית.
רונית תירוש: הדבר נכון גם לחוק הנוסף שמוקפא כרגע, הנושא של פיצול כיתות א'-ב'.
גדעון סער: השנה יש חמש שעות תוספתיות.
רונית תירוש: עוד לא שמעת מה אני רוצה לומר בנושא.
גדעון סער: אמרת שהוא מוקפא השנה אבל הוא לא מוקפא.
רונית תירוש: ועוד איך מוקפא.
רונית תירוש: התוספת של חמש שעות היא ברכה לבטלה.
רונית תירוש: או שנותנים את מה שהחוק התכוון – זאת פעם שנייה שאנחנו מקפיאים את החוק הזה – או שלא נותנים בכלל.
רונית תירוש: מה ההצדקה כביכול והנימוק להקפאה הזאת?
רונית תירוש: שוב, שאופק חדש נותן את הפתרון, אבל רבותיי, אותו ילד שמוציאים אותו במסגרת אופק חדש, מאתרים אותו כבעל לקות מסוימת או חסר מסוים או פער מסוים, איך זה קורה?
רונית תירוש: זה קורה בדיוק במסגרת של פיצול הכיתה כי שם המורה יותר נגישה לתלמידים – מדובר על כיתות א'-ב' – ושם היא מאתרת בזמן אמת מי התלמיד המתקשה ואז היא תשלח אותו לאופק חדש לקבל את התגבור שלו.
רונית תירוש: בלי זה, זה דבר שהוא לא הולך ביחד וחמש שעות זאת ממש ברכה לבטלה.
רונית תירוש: זה לא משנה כמה תיתן השנה, הדחייה של היישום הסופי שכל כיתות א' וכל כיתות ב' בארץ תקבלנה עשר שעות, זה נדחה ובזה לפחות אתה מודה אני מניחה.
רונית תירוש: יש כאן משהו שאתה אדוני היושב ראש תתפלא עליו.
רונית תירוש: בסעיף 26 בחינוך היסודי, יש סעיף שמדבר על גידול טבעי במערכת החינוך.
רונית תירוש: בשנת 2010 מדובר על תקציב של כמעט שבעים מיליון שקלים, 66 ומשהו מיליון, אחר כך בתקציב 2011 זה גדל, וזה סביר, ל-75 מיליון וזה קופץ בשנת 2012 ל-381 מיליון שקלים.
רונית תירוש: אני לא יודעת איזה ילודה יש לכם אלא אם כן מדובר כאן על רזרבה מוסתרת שאין לי מושג למה היא מיועדת ואני אשמח לקבל התייחסות.
משה גפני: 70 מיליון הם שליש שנה ו-381 מיליון הם ההיקף המלא של שנה שלמה.
רונית תירוש: סעיף שעות תקן בחטיבות הביניים.
רונית תירוש: אם תאמר לי שזה אותו פטנט, בסדר.
רונית תירוש: בתקציב 2010 זה עומד  על 2,3 מיליארד שקלים כאשר אנחנו יורדים ל-1,9 ומשהו מיליארד בתקציבי 2011-2012.
רונית תירוש: יש ירידה בחטיבות הביניים בתקן שלהם?
רונית תירוש: זה דבר שהוא לא ברור לי.
רונית תירוש: לגבי המוסדות התורניים.
רונית תירוש: יש דבר שמציק לי.
רונית תירוש: העלייה שם היא מוצדקת והיא פרופורציונאלית ואין לי ויכוח עליה, אבל יש סעיף תמיכה בישיבות הסדר.
רונית תירוש: הייתה תמיכה בישיבות הסדר אדוני השר אבל היא נעלמה.
רונית תירוש: בתקציב  2009-2010 הייתה תמיכה בישיבות הסדר, אבל בתקציב 2011 ו-2012 היא אפס.
משה גפני: היא עלתה לסעיף אחר.
משה גפני: הם שינו את הסעיפים.
משה גפני: את הכל הם שמו בסעיף אחד.
רונית תירוש: מה זה הכל שמו?
רונית תירוש: אנחנו צריכים להבין.
משה גפני: יש קריטריונים במשרד החינוך.
רונית תירוש: אפשר לומר ששמו בסעיף אחר וזה לא ברור.
רונית תירוש: יש לי חובה כלפי  חבר הכנסת ראלב מג'אדלה.
רונית תירוש: יש כאן מסמך של מרכז המחקר והוא ביקש לומר גם לפרוטוקול – הוא היה צריך לצאת לישיבת נשיאות – שיש ירידה של 43 אחוזים בחינוך לדרוזים.
רונית תירוש: זה על פי מרכז המחקר והמידע של הכנסת.
רונית תירוש: הוא מבקש לדעת על מה, מדוע ולמה.
רונית תירוש: דבר אחרון, ואת היתר אני כבר אמצא את הדרך להעלות בפורומים נוספים, זה חינוך מוכר אחר.
רונית תירוש: חינוך מוכר אחר, בדרך כלל זה מתייחס לבתי ספר פרטיים או מעין פרטים שהם לא בזרם הכללי.
רונית תירוש: אני מכירה ומוקירה את מדיניות השר לגבי חינוך פרטי, בתי ספר פתוחים למיניהם, דמוקרטיים למיניהם, והוא כאילו לא נותן לזה יד אבל בתקציב, ומה שאין לכם מול העיניים זה תקציב 2008, זאת הטעייה.
רונית תירוש: צריך לראות מ-2008 מה קרה וכאן יש עלייה דרמטית.
גדעון סער: מוכר אחר חרדי.
גדעון סער: מוכר שאינו רשמי מחוץ לרשתות, יש רוב גדול מאוד של בתי ספר חרדיים.
רונית תירוש: אני לא חושבת שזה רוב.
גדעון סער: אני אומר לך שזה רוב.
גדעון סער: אני מודיע לך שזה רוב גדול וכאשר שמעתי חלק מהדוברים מדברים כאן, ואני לא אנקוב בשמות, חשבתי שהם רוצים לאסור על ריבוי טבעי אולי, כאשר ראיתי את הלהט הזה.
גדעון סער: אני לא מתחבר כל כך לרטוריקה הזאת.
גדעון סער: יש ילדים, יש גידול בילדים, מקבלים את מה שמגיע להם.
משה גפני: נראה לי שאתה לוקח את כל הדברים שלו ברצינות.
רונית תירוש: אני רואה כאן עלייה דרמטית.
רונית תירוש: לתשומת לב השר, אם זה הולך למקומות הנכונים, זה בסדר, אבל אם זה נוגד את המדיניות, זה דבר אחר.
רונית תירוש: דבר אחרון שאני רוצה לדבר עליו לא קשור לתקציב ספציפית אלא למדיניות וזאת ההזדמנות להעלות את זה.
רונית תירוש: המשרד לקח על עצמו משימה עליה השר הצהיר שהוא מתחייב לה, שהוא יראה עלייה בתוצאות של מבחנים בין לאומיים ואני בעד שנעלה במבחנים הבין לאומיים.
רונית תירוש: אני רק רוצה להזהיר מראש ולומר לגבי השקעה מסיבית שניתנת באופן נקודתי וכמעט חד פעמי, וכרגע היא חד פעמי ואני לא יודעת מה יעשה השר בהמשך.
גדעון סער: הכל בבסיס.
גדעון סער: אנחנו לא התפתינו.
רונית תירוש: חד פעמי  ונקודתי לשכבות גיל מסוימות שהולכות להיבחן במבחנים בין לאומיים ולא לכלל המערכת.
גדעון סער: זה היה בתקופות בעבר.
גדעון סער: אני לא אכנס לתקופות בהן עשו את הדברים האלה.
רונית תירוש: ידעתי שתענה כך.
רונית תירוש: אין לזה שחר כי בעבר היו רק קיצוצים.
חיים אורון: להיכנס לתורת הקבלה שלכם עכשיו?
רונית תירוש: זה דבר שנכון לומר כל הזמן ואפשר לומר כל הזמן שבעבר היו קיצוצים ולא היו תוספות.
רונית תירוש: לקחת תוספת דרמטית, היסטורית בעיניי, שניתנת ולמקד אותה בשכבות גיל מאוד מסוימות כדי להראות שעלינו שם במבחנים הבין לאומיים, זה לא מראה על שיפור מערכת החינוך וזה לא מראה על שיפור רמת ההשכלה.
שלי יחימוביץ': אדוני השר, אדוני היושב ראש, קודם כל, אני מתנצלת, אני לא אשאר לדיון על ההשכלה הגבוהה כי יש חוק שלי בוועדת כלכלה.
שלי יחימוביץ': כמובן שאני מצטרפת למברכים על העלייה בתקציבו של משרד החינוך.
שלי יחימוביץ': היא במיוחד ראויה לציון כיוון שאנחנו נמצאים אחרי עשור מזעזע במערכת החינוך, של קיצוצים חוזרים ונשנים.
שלי יחימוביץ': אני לא בטוחה שהמשוואה הזאת של הורדה מתקציב הביטחון לטובת תקציב החינוך תתפוס כי אותם אנשים שקיצצו בתקציבו של משרד החינוך, לא עשו את זה בגלל שלא היה כסף אלא הם עשו זאת בגלל אידיאולוגיה של הרזיית השירות הציבורי, בגלל אידיאולוגיה של הקטנת המדינה ויצירת אטמוספרה מתאימה להפרטה זוחלת של מערכת החינוך.
שלי יחימוביץ': לכן זאת סוגיה שהיא גם אידיאולוגית ולא רק כספית, אם כי כמובן זה הופך את האתגר לקשה שבעתיים.
שלי יחימוביץ': אנחנו כל פעם קוראים טבלאות על כך שבישראל ההוצאה לחינוך היא הכי גבוהה ובכל זאת מערכת החינוך לכאורה לא עומדת בציפיות.
שלי יחימוביץ': באמת ההוצאה לחינוך אכן גבוהה, אבל ההוצאה הציבורית היא נמוכה וזה בדיוק ההבדל.
שלי יחימוביץ': ציין כאן השר ובצדק שכאשר מחשבים את החישובים האלה, בכלל לא לוקחים בחשבון – אמר לי את זה עמי היום,  ואני מודה ששמעתי את זה בפעם הראשונה – את מספר הילדים במשפחה.
שלי יחימוביץ': כאשר מגיעים לחישובי האמת בהוצאה הציבורית פר ילד, מגיעים להוצאה ציבורית מאוד מאוד נמוכה וזה מעמיד אותנו במצב שהוא מאוד קשה.
שלי יחימוביץ': אני יודעת שלא צריך להאשים את מערכת החינוך בכל התחלואים ובכלל מערכת החינוך הפכה לשק חבטות מאוד מאוד נוח.
שלי יחימוביץ': במידה רבה הדה-לגיטימציה של מערכת החינוך שהיא בדרך כלל לא מוצדקת כי מערכת החינוך שלנו היא כן טובה והיא כן עושה את עבודתה, אבל במידה רבה זה נותן את המצע להפרטה של מערכת החינוך.
שלי יחימוביץ': מערכת החינוך לא טובה, בואו נקים עמותת הורים, מערכת החינוך לא טובה, בואו נקים בית ספר חדש, מערכת החינוך לא טובה, בואו נקים בית ספר פרטי לחלוטין, אותו בית ספר חברותא שקודם הודיע שהוא לא ייקח גרוש מקופת המדינה, הוא קם ומודיע שהוא לא צריך את הטובות של המדינה ומקים בית ספר פרטי בעלות של 35 אלף שקלים בשנה לילד - זה קריטריון הכניסה לבית הספר, מה שמבהיר לך בדיוק מי ייכנס ומי לא ייכנס בשעריו של אותו בית ספר – אבל שנייה אחרי כן הם כבר דורשים הכרה כמוסד רשמי וכבר רוצים תקציבים מקופת המדינה.
זבולון אורלב: רק אם הם מוסד מוכר.
שלי יחימוביץ': כלומר, במודל הקיצוני הזה של חברותא, הרי בסופו של דבר כל מקום שיש בו תשלומי הורים זה מקום שיש בו מידה מסוימת של הפרטה של מערכת החינוך וכולנו שותפים לפשע הזה, גם כהורים כי אנחנו רוצים לתת לילדים שלנו את המקסימום, אבל המודל של חברותא הוא כל כך קיצוני והוא מביא לידי אבסורד את העניין של ההתעלקות על המערכת הציבורית כי גם אתה מציב סף כניסה שלא מאפשר לילדים מעמד הביניים להיכנס וגם אתה רוצה שאותו מעמד ביניים יסבסד  את הלימודים לבני המאיון העליון.
שלי יחימוביץ': לכן אני מאוד מאוד מעריכה את המאבק שלך בתופעה הזאת.
שלי יחימוביץ': אני חושבת שזאת הפעם הראשונה שבכלל שר חינוך אומר עד כאן וסטופ לעניין הזה.
שלי יחימוביץ': זאת לא מערכה פשוטה כיוון שהיא דורשת התעמתות עם קבוצה של הורים שהיא מאוד חזקה ומאוד מקושרת וחלק ממנה הם עיתונאים, חלק ממנה הם עורכי דין, אבל זאת המערכה הכי קריטית היום במערכת החינוך.
יוחנן פלסנר: את יכולה לנקוב במספרים?
שלי יחימוביץ': אני כאן בחקירה?
משה גפני: יש נוהג בוועדת הכספים שנהוג לבקש רשות מהיושב ראש.
שלי יחימוביץ': אם אנחנו מסתכלים על מבחני פיזה שג'ומס דיבר עליהם, במסמך של מרכז המחקר הם מופיעים, ואנחנו רואים פער של 32 אחוזים בין הישגים של תלמידים עניים לבין הישגים של תלמידים עשירים, אנחנו יודעים שאין לנו מה להאשים את מערכת החינוך.
שלי יחימוביץ': הילדים האלה כבר מגיעים מהבית עם פער, הם נפגשים במערכת החינוך פעם ראשונה בחייהם כשהם מצוידים באותו פער.
שלי יחימוביץ': אנחנו יכולים לבקש ממערכת החינוך להיות הרקולס ולפעול בכלים אימתניים כדי למגר את הפערים בחברה הישראלית, אבל אנחנו לא יכולים להשאיר את מערכת החינוך בידיים חשופות כדי לבצע את המשימה הזאת.
שלי יחימוביץ': לכן תוספת התקציב הזאת היא בבחינת יריית פתיחה לקראת תוספות שמערכת החינוך זקוקה להן.
שלי יחימוביץ': אמר שר החינוך שזבולון אורלב מדבר על 7 מיליארד שקלים, וזה הסכום לו מערכת החינוך זקוקה וזה המאבק המרכזי שלנו.
שלי יחימוביץ': אני חושבת שהמערכה הזאת נגד ההפרטה של מערכת החינוך ונגד הדה-לגיטימציה שלה שמהווה את הכר על בסיסו מקבלים לגיטימציה בכלל להקים מערכת חינוך חלופית פרטית לעשירים בלבד, אני חושבת שזה מאבק מאוד מאוד חשוב ואני מזדהה אתו.
שלי יחימוביץ': אני מברכת אותך גדעון על המאבק הזה ואני מודה שלא העליתי בדעתי שתנהל את המאבק הזה ואני מופתעת לטובה.
שלי יחימוביץ': מדובר כאן בתפיסת עולם כלכלית אידיאולוגית ואני שמחה שבחר שר החינוך בגישה הממלכתית שאומרת שהחינוך הממלכתי הוא בסיס בכלל לעצם קיומה  של המדינה.
שלי יחימוביץ': זאת סוגייה שהיא ציונית, שהיא ערכית, וזאת אפילו לא סוגיה כלכלית וחברתית.
שלי יחימוביץ': אני גם רוצה לומר שאני מזדהה עם הפרק הזה שמופיע בעמוד 37 של ההדגשים המרכזיים בהצעת התקציב, של העמקת החינוך לערכים ציונים, יהודיים ודמוקרטיים, בצד שיפור בהישגים כי למערכת החינוך יש עוד תפקיד חוץ מלהוציא אנשים שהם מוכשרים ומסוגלים להשתלב בעולם העבודה והתפקיד הוא גם להעניק איזושהי זהות משותפת לחברה מפוררת ואני שמחה שהדברים האלה נאמרים בלי בושה ובלי לגמגם.
שלי יחימוביץ': אני מאחלת הצלחה לשר החינוך ולמערכת החינוך.
משה גפני: לא, אני לא נותן.
משה גפני: יש כאן חברי כנסת שמחכים זמן רב כדי להתבטא.
משה גפני: מרינה סולודקין ואחריה מירי רגב.
רונית תירוש: אני מבקשת להוסיף עוד משפט.
משה גפני: מה ששנוא עליך, אל תעשה לחברך.
פניה קירשנבאום: אני חייבת ללכת.
פניה קירשנבאום: אני מבקשת לשאול שאלה ואקבל את התשובה בפרוטוקול.
פניה קירשנבאום: השאלה שלי היא גם בנושא ההשכלה הגבוהה.
פניה קירשנבאום: אני יכולה להעביר את השאלה בכתב או לדחות את הדיון על ההשכלה הגבוהה לדיון נוסף.
חיים אורון: לא יהיה היום דיון על ההשכלה הגבוהה.
גדעון סער: הוא נדחה פעם שלישית.
חיים אורון: אתה דואג שלא יאושר בסוף?
גדעון סער: לא, אני לא דואג.
גדעון סער: אגב, אני שמח על התקדים שלמיטב ידיעתי לא היה בעבר, שוועדת הכספים עוסקת בתקציב ההשכלה הגבוהה כי אמרו לי שזה לא היה בעבר, ואתה חבר ותיק ואתה תוכל לומר לי אם זה היה או לא היה.
גדעון סער: זאת הפעם השלישית שמביאים לכאן את כל האנשים.
משה גפני: עכשיו אתה מבקר אותי?
גדעון סער: אמרתי הפוך.
גדעון סער: אמרתי שאני שמח על התקדים אבל צריך לבצע את הדיון.
גדעון סער: יושב כאן יושב ראש ות"ת, יושבת כאן נשיאת אוניברסיטת בן גוריון.
משה גפני: לא זומן דיון שלוש פעמים על המועצה להשכלה גבוהה.
משה גפני: פעם אחת זומן דיון אבל אז אתה לא יכולת.
גדעון סער: לא, יכולתי והתפניתי.
משה גפני: זה היה ממש כבר לפני הדיון.
גדעון סער: לא לפני הדיון.
חיים אורון: אדוני השר, מה שיקרה כאן הוא שמשעה 1:30 אתם תשבו ולא יהיו כאן אנשים.
משה גפני: פרופסור טרכטנברג לא יכול היה להגיע.
משה גפני: הוא היה בכנס שדרות.
משה גפני: עם כל הכבוד, הדיון על משרד החינוך נקבע לשעה 11:30  ולאחר הדיון על משרד החינוך נקבע דיון על המועצה להשכלה גבוהה.
משה גפני: אם באמת יהיה מצב שנצטרך לדחות אותו, אז פעם ראשונה שנדחה אותו, אם אכן נדחה אותו וזה בכלל לא בטוח.
מרינה סולודקין: אני רוצה להודות לשר החינוך ולמנכ"ל המשרד כי יש כתובת לפניות של חברי הכנסת שפונים אחרי שהציבור פונה אליהם.
מרינה סולודקין: מתקבלות תשובות ענייניות ומהירות.
מרינה סולודקין: אני רוצה להודות לשר על המאבקים שלו עבור התקציבים כי עשר שנים אנחנו לא הבנו איך זה שיש ילודה גבוהה במדינת ישראל אבל משום מה מקטינים את התקציבים של משרד החינוך.
מרינה סולודקין: עכשיו אנחנו מבינים שאם שר מוכן לסכן את עתידו הפוליטי, יש תקציב, אבל אם הוא לא מוכן לעשות כך, אין תקציבים.
מרינה סולודקין: אני הכנסתי ארבע הסתייגויות לתקציב משרד החינוך והסתייגות אחת לתקציב ההשכלה הגבוהה, אבל אני אדבר על שני דברים בלבד.
מרינה סולודקין: אם אנחנו מדברים על גישור פערים בחברה בנושא החינוך, אני לא מבינה את התקציבים ליום לימודים ארוך.
מרינה סולודקין: אני חושבת שזה כל כך חשוב וכל התקציבים הקטנים לפריפריות לא עובדים כמו שעובד תקציב ליום לימודים ארוך.
מרינה סולודקין: אם יש אפשרות, אני מבקשת לשקול להחזיר חצי מיליארד שקלים ליום לימודים ארוך ולא מאה מיליון שקלים שניתנים עכשיו.
מרינה סולודקין: הנושא השני אליו אני רוצה להתייחס הוא חינוך יהודי בתפוצות.
מרינה סולודקין: בדקתי במיוחד ואתם מפחיתים תקציב לחינוך היהודי בתפוצות, וגם נתיב עושה כך בנושא הזה.
מרינה סולודקין: אם זה כך,  לא יהיו יהודים בתפוצות מסוימות, אם לא יהיה חינוך יהודי.
מרינה סולודקין: בנושא ההשכלה הגבוהה אני אומר שהופתעתי מאוד לראות שיש הפחתה גם בפעולות המחקר בהשכלה הגבוהה  ואת זה אני לא מבינה.
מירי רגב: כבוד השר, אני מאוד שמחה על הסקירה ועל הגידול בתקציב.
מירי רגב: אני חושבת שמזמן לא ראיתי בוועדת כספים  כל כך הרבה חברי כנסת שלא חברים בוועדת הכספים אבל הם מגיעים לדיון בנושא הזה.
מירי רגב: זה מראה על חשיבות הנושא ועל המורכבות של התפקוד שלך.
משה גפני: אם אפשר לא לדבר על ועדת הכספים אלא לדבר על משרד החינוך.
משה גפני: בוועדת הכספים היו הרבה חברים שהם לא חברים בוועדה והם הגיעו להשתתף בדיונים אחרים.
משה גפני: אם הכוונה שלך לחבר הכנסת פלסנר, אז הוא מגיע לכאן הרבה פעמים.
מירי רגב: לא רק חבר הכנסת פלסנר אלא גם מרינה סולודקין ועוד חברים אחרים.
משה גפני: באים, אבל לא חשוב.
משה גפני: מעניין כאן.
מירי רגב: מותר לי לומר מה אני חושבת.
מירי רגב: אני רוצה להחמיא לשר.
מירי רגב: סוף כל סוף אני יכולה להחמיא לשר וגם לך כמובן.
מירי רגב: אני רוצה להצטרף לדברים שאמר ג'ומס בנושא של העדפה מתקנת של תקציב לטובת הפריפריה מהמרכז.
מירי רגב: אני חושבת שהוא משמעותי והוא חשוב ביותר בעקבות הפערים שיש לנו שהם רק הולכים ומתרחבים.
מירי רגב: אני רוצה להוסיף לנושא הזה שתי שאלות, כבוד השר.
מירי רגב: שאלה אחת היא לגבי תנועות הנוער.
מירי רגב: אני שלחתי את הילדים שלי לתנועת הנוער ואני משלמת המון כסף במשך השנה לתנועות הנוער.
מירי רגב: תנועת הנוער אמורה לתת מענה לאותם אנשים שלא מסוגלים לשלוח את הילדים שלהם לחוגים.
מירי רגב: נוצר מצב שאותם אנשים שלא שולחים את הילדים שלהם לחוגים, גם לא שולחים את הילדים שלהם לתנועות הנוער כי תנועות הנוער הפכו להיות פריבילגיה למרות שהן לא פריבילגיה.
מירי רגב: אם אנחנו רוצים לחנך לחינוך ציוני ולחינוך יהודי, אנחנו צריכים לשלוח את הילדים לתנועות הנוער ויש כיום מצב שיש הרבה מאוד הורים שפונים אלי, כולל בישובים מבוססים, שלא מסוגלים לשלוח את הילדים שלהם לתנועת נוער.
מירי רגב: הנושא השני שמפריע לי, ושוחחתי אתך עליו, זה הנושא של הסיורים של התלמידים לפולין.
מירי רגב: לא יכול להיות מצב שבבית ספר ובכיתה הילדים מחולקים לשתי קבוצות, לאלה שנוסעים לפולין ולאלה שלא נוסעים לפולין.
מירי רגב: או שכולם ייסעו לפולין או שאף אחד לא ייסע לפולין.
מירי רגב: לא יכול להיות שאנחנו נביך ילדים שרוצים לנסוע, שרוצים לשמור על הקשר שלהם וללמוד על מה שקרה שם אבל הם לא יכולים לנסוע כי להורים שלהם אין 10,000 שקלים לשלוח אותם לנסיעה הזאת.
מירי רגב: אני חושבת שאנחנו עושים כאן עוול להרבה מאוד ילדים והעוול הזה הוא פשוט לא נכון, הוא לא הוגן, הוא לא צודק ואתה כשר החינוך צריך לעשות הכל כדי שזה לא יחזור על עצמו.
זבולון אורלב: אדוני היושב ראש, הרבה פעמים בוועדת החינוך בדיונים אנחנו מרגישים מתוסכלים מאחר שהוועדות, חוץ מוועדת הכספים, לא יכולות לפעול באופן אמיתי ולתת מרפא לבעיות בתחומי החינוך.
זבולון אורלב: הפריבילגיה הזאת שמורה לוועדת הכספים.
זבולון אורלב: אם יש איזשהו משרד שבו ועדת הכספים יכולה להשפיע על חלקו בעוגה הלאומית, לדעתי זה משרד החינוך.
זבולון אורלב: אני חושב שיש על כך הסכמה רחבה מאוד בציבור.
זבולון אורלב: אם יש איזשהו נושא שבו יש פער עצום בין ההצהרות מראש הממשלה ומטה על חשיבות החינוך לעומת המציאות, זה בתחום החינוך.
זבולון אורלב: מצהירים גבוה גבוה, זה נכון, אני חושב ששר החינוך עשה היסטוריה ומגיע לו על כך הרבה מאוד שבחים, על שהצליח לשנות מגמה כואבת של קיצוצים קשים מאוד במערכת החינוך והביא תוספת.