GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מיכל הנר דויטש: ההסמכה כתובה ב-40ד, אבל נדרש אישור ועדת הכספים.
משה גפני: ההבדל בין החוק לבין הצו, אני הבנתי.
משה גפני: אני שואל לגבי הרעת המעמד של ישוב.
משה גפני: מה השם הראשון ברשימה?
קריאה: יוקנעם.
אמנון כהן: אבו בסמה.
גאלב מג'אדלה: לא, אבו בסמה זה אזור א'.
גאלב מג'אדלה: גרופית, אזור ב'.
משה גפני: אבו בסמה.
משה גפני: אם השרים מחליטים להוריד אותו ל-ב', איך עושים את זה היום?
יהודה נסרדישי: לא יהיה ב'.
יהודה נסרדישי: יהיה אחר.
משה גפני: בסדר, אחר.
מיכל הנר דויטש: מביאים צו חדש.
מיכל הנר דויטש: היום יש צו שקובע את התחומים של האזורים.
מיכל הנר דויטש: נמחק משם אבו בסמה, מביאים צו חדש בו אבו בסמה לא כלול מ-2012 וקדימה.
מיכל הנר דויטש: הוועדה צריכה לאשר את זה.
מיכל הנר דויטש: כל מפעל שיש באבו בסמה בשנת 2012 יהיה בפנים למשך שנה אחת נוספת.
גאלב מג'אדלה: שמעתי כאן את המילה כאילו.
משה גפני: לא נלך להדליק נרות חנוכה ונישאר עם המילה כאילו.
אמנון כהן: הערים האלה, זה לגבי תעסוקה.
משה גפני: אזור עדיפות לגבי עידוד השקעות הון.
קריאה: המפה בה מדובר כרגע היא לגבי עידוד השקעות הון.
משה גפני: זה רק על החוק של עידוד השקעות הון.
לימור תוסיה כהן: הצו היום הוא צו של קריטריונים ומה שיכול לקרות זה שהממשלה תשנה את המדיניות שלה ותחליט שצריך לקבוע קריטריונים שונים.
לימור תוסיה כהן: הדבר הזה צריך להגיע לאישור ועדת הכספים וכתוצאה מכך יכול להיות שישוב מסוים ייגרע או יכולה להיות תוצאה אחרת.
לימור תוסיה כהן: קבענו קריטריונים של מצב סוציו-אקונומי למשל, ויכול להיות שישוב מסוים, המצב שלו משתפר וכתוצאה מכך הוא לא אמור להיות בתוך הצו.
לימור תוסיה כהן: לכן קבעו כאן איזושהי הוראה שקיימת היום בצו וכבר היום בצו נקבעה הוראת מעבר שאומרת שמי שהיה לפי הצו הקודם ונגרע מהצו, אנחנו ניתן לו עוד שנה נוספת כדי לתת לו ודאות מסוימת, וזה מה שאנחנו מציעים להעלות כרגע.
משה גפני: הרשימה הזאת שנמצאת כאן היום עומדת בקריטריונים?
לימור תוסיה כהן: הצו היום קובע קריטריונים.
לימור תוסיה כהן: אין רשימה.
משה גפני: אני כן רוצה רשימה.
משה גפני: את כל הזמן אומרת לי שאין רשימה.
משה גפני: אותי מעניינת הרשימה כי אותי מעניין עידוד השקעות הון שהוא לא דבר ערטילאי.
משה גפני: אני רוצה לדבר עם משקיעים בחוץ לארץ, אחרי שהסביר לי מנכ"ל משרד האוצר כמה זה חשוב למדינת ישראל, ואני רוצה לומר למשקיע בארצות הברית שיקים מפעל באבו בסמה וכי זה כדאי לו כי הנה, העברנו חוק עידוד השקעות הון ושם הוא מקבל הטבות והוא נמצא באזור פיתוח א' ולא באזור פיתוח אחר.
משה גפני: שואל אותי אותו משקיע מי ערב, כי הרי הממשלות מתחלפות כל הזמן ושרים מתחלפים, ואפילו מנכ"לים מפעם לפעם מתחלפים ואז הם יוציאו את אבו בסמה מהרשימה.
משה גפני: מה יקרה אז?
משה גפני: אני רוצה להיות צמוד לרשימה.
משה גפני: איך אני יודע שהרשימה הזאת היא ודאית?
יהודה נסרדישי: אדוני היושב ראש, יש כאן מודל שלפחות את דעתנו הוא מניח ואני מקווה שהוא יניח גם את דעתך.
יהודה נסרדישי: יש כאן שני דברים.
יהודה נסרדישי: יש תוספת גריעה של ישוב.
יהודה נסרדישי: את החלק השני לא אמרו כאן.
יהודה נסרדישי: אם המפה תשתנה וב-2012 ישוב שהיה אחר עונה על הקריטריונים והוא משתנה לאזור א', הוא נכנס מיידית והגריעה היא בדיליי של שנה כי צריך לתת לו שנה נוספת ליהנות כי הוא בנה את עצמו בשנה הקודמת.
יהודה נסרדישי: לכן העניין הזה, יש לו שני פנים.
יהודה נסרדישי: לעניין שינוי המפה.
יהודה נסרדישי: שינוי המפה הוא בסמכות השרים וגם אם הם מחליטים, יבואו לכבודו לקבל אישור על השינוי בוועדת הכספים.
יהודה נסרדישי: לפי עניות דעתי הנושא הזה סגור והוגן דיו.
יהודה נסרדישי: תודה רבה לך.
משה גפני: חברי הכנסת רוצים להתייחס לעניין?
משה גפני: זה משנה לכם אם זה יהיה בחוק?
ערן פולק: יש כאן שתי רמות של פעילות.
ערן פולק: יש רמה אחת שמגדירה מהי ההסמכה לקביעת הטבות ומהי מסגרת ההטבה, וזאת רמה שנקבעת בחוק והיא צריכה להיקבע בחוק כי השינוי בה הוא באמת שינוי קיצוני.
ערן פולק: יש רמה שנייה שהיא רמה של הגדרת הישוב המועדף.
ערן פולק: ישוב מועדף או בכלל העדפה זה משהו שמבחינת ההגדרה צריך להיבחן מעת לעת, ושנית, מוגבל בזמן כדי שהממשלה תבחן את מדיניות העדפה שלה בתקופות קצובות.
ערן פולק: אם זה נכנס באופן קבוע לחוק, המשמעות היא שההעדפה הזאת לא נבחנת ולא תיבחן אלא במקרה של שינוי של כל החוק.
ערן פולק: לכן זה בעצם מוציא מכל מדיניות ההעדפה את האלמנט של מדיניות.
ערן פולק: לכן אנחנו חושבים שזה חייב להישאר גרמה של גמישות בצו של השרים באישור ועדת הכספים.
משה גפני: למה שלא נעשה את זה בחוק ובחוק יהיה כתוב שאפשר לשנות את זה בצו?
משה גפני: אז הבחינה שאתם מבקשים אכן תיעשה.
משה גפני: היא יכולה להיעשות.
משה גפני: אתה לא תצטרך לעבור שלוש קריאות כדי לשנות את זה אלא בצו תוכל לשנות את זה וגם זה יהיה באישור הוועדה.
יהודה נסרדישי: אבל מה ההבדל אם שני שרים מציעים הצעה ובאים אליך?
משה גפני: זה מה שאני שואל.
יהודה נסרדישי: הגורם היוזם הוא השרים והם באים לסמכות המחוקקת כדי לאשר אותה.
יהודה נסרדישי: אני חושב שהנושא די סגור.
משה גפני: זאת בדיוק השאלה שלי.
משה גפני: אלא אם כן מסתירים ממני משהו.
יהודה נסרדישי: אם אין הבדל, למה להתעקש לעשות את זה?
יהודה נסרדישי: אם אנחנו אומרים שנה בדיליי, נותנים שנה דיליי למי שנגרע.
משה גפני: נכון, מצוין.
משה גפני: עניתם על בקשות הוועדה.
משה גפני: השאלה שאתה שואל, זאת השאלה.
ערן פולק: אנחנו חושבים שזאת גמישות שצריכה להיות ברמה של משרדי הממשלה, של השרים, באישור הוועדה, בתקנות או בצו.
משה גפני: אנחנו נביא להצבעה שתי גרסאות.
משה גפני: אני מבקש להקריא את שתי הגרסאות.
משה גפני: לא תהיה הצבעה היום.
משה גפני: אני לא אעשה שום דבר דרסטי בלי לדבר אתכם.
משה גפני: להצבעה יובאו שתי גרסאות ואנחנו נדבר בינינו.
משה גפני: יהודה נסרדישי שכנע אותי בשאלות שלו.
יהודה נסרדישי: בניסוח השאלות.
יהודה נסרדישי: אני לא שאלתי.
גאלב מג'אדלה: צריך להסביר להם שיש הפרדת רשויות בין ממשלה לבין כנסת.
גאלב מג'אדלה: תקנות זה אנחנו וחוק זאת הממשלה.
משה גפני: בבקשה, תקריאי את שתי הגרסאות.
פניה קירשנבאום: אני עדיין לא מבינה למה יש בזה קושי.
פניה קירשנבאום: הרי ממילא זה צריך לעבור אישור של ועדת הכספים.
פניה קירשנבאום: למה אנחנו לא נחבר את זה ביחד?
פניה קירשנבאום: בסופו של דבר זה יוצר איזשהו בלבול בין הצרכנים שלא מבינים.
פניה קירשנבאום: באים לשאול ואז פעם אחת מפנים אותם לחוק, פעם שנייה מפנים אותם לתקנות, פעם שלישית מפנים אותם לצו.
פניה קירשנבאום: למה שכל זה לא ישב במקום אחד ואנחנו נגיד שזה המקום?
משה גפני: דווקא בעניין הזה יש סדר.
משה גפני: הסדר הוא שיש חוק והחוק מדבר על אזור עדיפות א'.
משה גפני: המפה שנקראת אזור עדיפות א' קבועה בקריטריונים והיא מופיעה בחוק.
שגית אפיק: בצו.
משה גפני: היא גם מופיעה בחוק.
משה גפני: העיקרון מופיע.
אמנון כהן: העיקרון.
אמנון כהן: לא הרשימה.
שגית אפיק: זה הכל בצו.
משה גפני: גם הקריטריונים בצו?
שגית אפיק: הקריטריונים בצו.
פניה קירשנבאום: אנחנו נצביע על החוק ואנחנו נצביע על חוק עידוד השקעות ואחר כך יהיו קריטריונים והמפות.
משה גפני: הם הביאו עכשיו את הצו חתום על ידי שני השרים לשנתיים.
משה גפני: אם יהיה שינוי בעניין הזה ונניח ישוב יוצא בגלל סיבה כלשהי, תהיה לו עוד שנה אפילו שהוא בעצם יצא.
משה גפני: זאת אומרת, נותנים ודאות לכל מפעל כזה למשך שלוש שנים.
משה גפני: השאלה שלנו היא למה את זה אי אפשר לעשות בחוק והשרים יכולים לשנות את זה באישור ועדת הכספים.
משה גפני: גרסה אחת היא הגרסה שקראה מיכל.
משה גפני: זאת הגרסה שמדובר בצו ולא בחוק.
ערן פולק: כן אמירה בחוק לגבי עוד שנה.
משה גפני: זה מה שהקריאה מיכל.
משה גפני: תקריאי את הגרסה השנייה.
שגית אפיק: הגרסה השנייה: בתוספת ייקבעו הקריטריונים שקבועים היום בצו כאשר את התוספת השרים, באישור ועדת הכספים, יהיו רשאים לשנות בצו.
מיכל הנר דויטש: הקריטריונים, משמע המפה.
שגית אפיק: המפה.
שגית אפיק: גם אצלך זה המפה.
שגית אפיק: גם אצלך המפה תישאר קבועה.
מיכל הנר דויטש: ללא סיום תוקף?
שגית אפיק: כרגע ללא סיום תוקף.
משה גפני: השרים יכולים לשנות את זה באישור ועדת הכספים, כמו היום.
מיכל הנר דויטש: לשנות את המפה?
משה גפני: לשנות את הכל.
שגית אפיק: את הקריטריונים.
משה גפני: את הקריטריונים ואת המפה.
משה גפני: כמו שאתם מציעים.
שגית אפיק: זה בדיוק כמו שאתם מציעים.
שגית אפיק: אתם מציעים שהקריטריונים יהיו בצו וכאן הוא מציע שהקריטריונים יהיו קבועים בחוק.
משה גפני: יש בעיות יותר קשות מהבעיה הזאת.
עופר מנירב: איך אנחנו מצפים ממשקיע שבא מחוץ לארץ שישקיע במפעל באבו בסמה משום ששם יש מצב של חוסר תעסוקה, הוא ישקיע עשרה מיליון דולר, התעסוקה תשתפר ואחרי שנתיים או שנה וחצי יאמרו שהתעסוקה השתפרה ולא מגיעות לו הטבות.
עופר מנירב: הוא יעביר עכשיו את המפעל למקום אחר?
משה גפני: אנחנו קיבלנו את עמדתך ולכן אנחנו מבקשים לעשות את זה בחוק, אבל אני חייב לסנגר על הממשלה, ואני מתנצל על כך.
משה גפני: העמדה של הממשלה היא שבכל מקרה יש לו ודאות של שלוש שנים מכיוון ששנתיים יש עכשיו, הצו כבר מונח כאן והחוק יאשר גם את הצו – או אנחנו נאשר את הצו במקביל לאישור החוק – וגם לדבריהם יהיה כתוב בחוק ששנה נוספת יש לו בתום השנתיים.
עופר מנירב: אדוני, אבל אין לו שלוש שנים.
משה גפני: קיבלנו את העמדה שלך ולכן אנחנו מתווכחים אתם.
עופר מנירב: אם הוא משקיע אחרי שנה וחצי, אין לו שלוש שנים.
עופר מנירב: הוא לא חייב להשקיע ביום הראשון אלא הוא יכול להשקיע לקראת הסוף.
מיכל הנר דויטש: אם המצב הסוציו אקונומי של האזור משתנה, גם בפתרון שלכם, אם המצב הסוציו אקונומי של האזור משתנה, גם כאן הוא לא יקבל וגם בדרך הזאת הוא לא יקבל.
מיכל הנר דויטש: גם הפתרון שלכם לא עוזר.
משה גפני: עופר, אין פתרון למה שאתה מעלה מעבר לעובדה שלפי מה שאנחנו סבורים, אם זה מופיע בחוק, יש לך בכל אופן יותר ודאות.
משה גפני: זה נכון שאם המצב משתנה, אתה הרי לא רוצה להחזיק אזור עדיפות א', כאשר מקום אחד לא נמצא בפנים, במהלך השנה וחצי האלה והוא חייב להיכנס פנימה ואחד צריך לצאת כי הוא הפך לישוב עשיר.
משה גפני: לבוא ולומר שאנחנו נשאיר את המפה הזאת לאורך ימים?
עופר מנירב: לא, אדוני, הפתרון מאוד פשוט.
עופר מנירב: המפעל עצמו, לא האזור, המפעל שנכנס כאשר היה באזור פיתוח א', עליו תשמור.
עופר מנירב: הוא כבר השקיע את הכסף.
עופר מנירב: את האזור תשנה, אחרים לא יבואו, אבל אני מדבר על אותו מפעל ספציפי כבר השקיע.
עופר מנירב: זה גם המצב החוקי היום.
ערן פולק: העיקרון שמנחה בכל הנושא הזה הוא שהממשלה, באישור ועדת הכספים, רשאית – ולדעתי גם חייבת – מעת לעת לבחון היכן היא נותנת את ההטבה.
משה גפני: הוא מדבר על המפעל הספציפי.
ערן פולק: צריכה להיות לה את היכולת לשנות.
ערן פולק: , אם היא חושבת שזה נכון.
מיכל הנר דויטש: יש יציבות הטבות מס לגבי מפעל ספציפי?
עופר מנירב: זה המצב היום.
עופר מנירב: היום מקבלים.
עופר מנירב: היום זה קיים ואתם משנים מצב קיים.
משה גפני: עופר, מה שאתה אומר זה נכון.
משה גפני: כנראה שאי אפשר לתקן את כל העולם ולהגיע עד לקצה.
משה גפני: אני משתדל כל הזמן, כבר 22 שנים אני מנסה, אבל עוד לא הגעתי לעשרה אחוזים.
לימור תוסיה כהן: אחת הטענות הייתה שהצווים מגיעים מאוחר מדי.
לימור תוסיה כהן: אני חושבת שההצעה כרגע בחקיקה גם פותרת את הנושא הזה.
משה גפני: לא, יש לנו כמה סיבות וזאת סיבה אחת.
משה גפני: עכשיו אני נגד הממשלה.
משה גפני: למה תמיד את הצווים האלה על אזורי עדיפות אתם מביאים אחרי הזמן?
לימור תוסיה כהן: ההצעה שהצענו להכניס לחקיקה פותרת את הקושי.
משה גפני: חבל לחזור על הדברים.
משה גפני: הוויכוח ברור והוא לא ויכוח קריטי.
משה גפני: אתם טוענים טענות נכונות ואנחנו טוענים טענות נכונות.
משה גפני: אתם בסוף תסכימו לטענות שלנו והכל בסדר.
משה גפני: אל תיבהלו, אנחנו נדבר.
משה גפני: לגבי השאלה מי נמצא בחוק עידוד השקעות הון.
משה גפני: יש שתי בעיות כאשר בעיה אחת היא הנושא של המפעלים שהם בבעלות ממשלתית והנושא השני הוא הנושא של המפעלים שאי אפשר להעביר את הכרייה למקום אחר בעולם, כמו למשל ים המלח.
משה גפני: אני מאוד תומך בחוק הזה, אני סבור שהחוק הזה הוא חוק מצוין, הוא חוק שבאמת יעודד את המפעלים בארץ ואני חושב שזה חוק נכון.
משה גפני: אלה שתי נקודות שנשארו שנויות במחלוקת ואני מבקש את עמדת הממשלה לגבי הנושא של המפעלים שאינם יכולים להעביר את הכרייה, במקרה הזה זה ים המלח, למקומות אחרים בעולם.
משה גפני: הנושא השני הוא המפעלים שהם בבעלות ממשלתית, בעיקר התעשיות הביטחוניות.
משה גפני: אני מבין שקיימתם דיונים רבים בימים האחרונים.
משה גפני: למה הגעתם?
ערן פולק: עמדת הממשלה בנושא הזה לא השתנתה מטיוטת החקיקה או מהחקיקה שעברה בקריאה ראשונה.
ערן פולק: ברמה של החוק וברמה של תיקון החקיקה, אנחנו באותה עמדה.
ערן פולק: אני כן רוצה לומר שבנושא של החברות הממשלתיות, לאור היחסים שבין המדינה כבעלים לבין החברות האלה, מתקיימים דיונים בין הגורמים הרלוונטיים במשרדי הממשלה או במשרד האוצר לבין החברות להסדרים שאינם בהקשר של החוק אלא בהקשרים של מדיניות דיבידנד ונושאים אחרים, כדי להתייחס לצורך העניין לפגיעה שהם אמורים לספוג בעקבות החוק.
משה גפני: מה לגבי כי"ל?
ערן פולק: העמדה ביחס לחוק היא אותה עמדה.
ערן פולק: זה אמור גם לגבי כי"ל וגם לגבי החברות הממשלתיות.
אמנון כהן: שלחנו אותם לעשות שיעורי בית.
מיכל הנר דויטש: עשינו.
משה גפני: הם חזרו ואין להם תשובות.
משה גפני: לגבי המפעלים הביטחוניים, הם אומרים שהם בדיונים.
משה גפני: לגבי כי"ל, אין שינוי.
גאלב מג'אדלה: מתי יסתיימו הדיונים?
מיכל הנר דויטש: הסתיימו.
פניה קירשנבאום: זה אמור גם לגבי התעשיות הצבאיות?
משה גפני: ערן פולק אומר  שעמדת הממשלה היא כפי שאושרה בקריאה הראשונה.
משה גפני: המפעלים שהם בבעלות ממשלתית והמפעלים שהכרייה שלהם בארץ או שאי אפשר להעביר אותם לחוץ לארץ, הם לא ייהנו מהחוק הזה ולא יקבלו את ההטבות של החוק הזה.
משה גפני: הוא מוסיף ואומר שהם עדיין נמצאים בדיונים עם המפעלים הביטחוניים?
יהודה נסרדישי: הממשלתיים.
יהודה נסרדישי: החברות הממשלתיות.
משה גפני: החברות הממשלתיות.
משה גפני: הם עדיין נמצאים בדיונים.
משה גפני: הוא לא מדבר על שינוי החוק אלא הוא מדבר על דיבידנד ועל מניות, על הטבות שהמפעלים הללו יקבלו במקומות אחרים.
מיכל הנר דויטש: על הסדרים חלופיים שלא במסגרת החוק.
יהודה נסרדישי: לא במסגרת החוק אלא מחוץ לחוק.
יהודה נסרדישי: הרי המדינה שולטת שם והיא יכולה לקבוע הסדר כזה או אחר.
משה גפני: אמרתי רק מה עמדת הממשלה.
משה גפני: עמדת הממשלה היא שהחוק נשאר כמות שהוא.
משה גפני: לגבי החברות הממשלתיות, מתנהל דיון שעדיין לא הסתיים כדי לתת להן הטבות מסוג אחר אבל לא שינוי בחוק.
אמנון כהן: אדוני היושב ראש, שאלנו מה עמדת משרד התיירות בדברים האלה ואני מציע שנשמע את עמדת משרד התיירות.
אמנון כהן: הבנתי ששר התיירות לא הביע עמדה כלשהי, אבל אולי בכל זאת השתנה משהו.
משה גפני: אני אאפשר לנציג משרד התיירות להתייחס, אבל עם כל הכבוד, לגבי הנושא של התיירות – וגם אמרתי את זה בישיבה הקודמת – פתאום הם נזכרו בזמן מאוד מאוד רחוק ומאוחר, אבל זאת לא כוונת החוק.
משה גפני: אין בעיה, הנציג יוכל להתייחס.
שי וינר: עמדת משרד התיירות.
שי וינר: משרד התיירות כמובן מחויב להחלטת הממשלה ואנחנו לא מתנגדים לחוק.
שי וינר: יחד עם זאת, אין ספק שקיימת כאן בעיה, בעיה של אפליה בין התעשיות.
שי וינר: צריך לזכור שתעשיית התיירות מצד אחד היא תעשייה תלויית מקום, כאשר  מלון שנמצא בירושלים הוא חלק מירושלים וכן הלאה, אבל תעשיית התיירות יכולה לעזוב והמשקיע שרוצה לבנות מלון, יש לו חלופות באירופה או בכל מקום אחר בעולם.
שי וינר: כפי שידוע, אנחנו נמצאים ביום במחסור של כ-19 אלף חדרים.
משה גפני: מה אתה מבקש?
שי וינר: אנחנו כמובן היינו שמחים להשוות בין התעשיות.
משה גפני: למה לא עשיתם את זה בממשלה?
שי וינר: ניסינו בממשלה וכמובן כרגע זאת עמדת הממשלה.
שי וינר: זאת עמדת פשרה.
שי וינר: העלינו את הנושא בממשלה אבל דעתנו לא התקבלה.
משה גפני: בממשלה לא מסתדרים ואז באים לוועדת הכספים.
משה גפני: למה לא באתם לדיונים הראשונים?
משה גפני: הגעתם לדיונים מאוחרים מדיי.
משה גפני: אתה דורש להכניס את התיירות לחוק?
שי וינר: שאלת מה עמדתי ואני אמרתי מה עמדת משרד התיירות, את העמדה המקצועית.
משה גפני: אתה דורש להכניס את זה לחוק?
שי וינר: אנחנו מחויבים להחלטת הממשלה.
גאלב מג'אדלה: יש הבדל בין עמדת הממשלה לבין העמדה המקצועית.
משה גפני: לא. כשהגעתי לשאלה המעשית,  אם הוא דורש להכניס את זה לחוק, הוא אומר שיש עמדת ממשלה שלא להכניס.
גאלב מג'אדלה: אבל בעמדה המקצועית הוא אמר קודם כן.
שי וינר: אני לא דורש.
גאלב מג'אדלה: אנחנו מחזיקים מכתב מהתאחדות המלונות, אלי גונן, שאומר אחרת.
גאלב מג'אדלה: תעשו קודם כל בבית סדר.
משה גפני: לא. עמדת המלונאים היא שצריך להכניס את התיירות.
משה גפני: עמדתו המקצועית של המשרד היא שצריך להכניס את בתי המלון.
משה גפני: זאת עמדתו המקצועית.
גאלב מג'אדלה: אז אני אומר שיעשו סדר בבית בין העמדה המקצועית לבין העמדה המיניסטריאלית.
שי וינר: אני מחויב להחלטת הממשלה.
שי וינר: יחד עם זאת, את עמדתי המקצועית אמרתי.
משה גפני: ראש עיריית באר שבע ביקש את רשות הדיבור.
רוביק דנילוביץ: תודה רבה אדוני היושב ראש.
רוביק דנילוביץ: לאחר הישיבה הקודמת בוועדת הכספים נפגשנו עם נציגי האוצר ומשרד התעשייה והעברנו גם מסמך מפורט של ראשי הרשויות בנגב עם הערות לחוק.
רוביק דנילוביץ: בחלק מהדברים יש התקדמות מסוימת ובחלק מהדברים לא קיבלנו התייחסות.
רוביק דנילוביץ: בכל מה שקשור לפערים במיסוי, אנחנו עדיין לא קיבלנו התייחסות.
רוביק דנילוביץ: העמדה שלנו היא שצריך להיות פער משמעותי ודרמטי ושיהיה לו אפקט.
רוביק דנילוביץ: במסמך שלנו אמרנו שהפער צריך להיות לפחות שמונה אחוזים.
רוביק דנילוביץ: אנחנו חושבים שגם צריכים לעשות החרגה מסוימת של ההיי-טק כך שיהיה נמוך יותר.
רוביק דנילוביץ: בנושא הזה עדיין יש הידברות אבל לא קיבלנו כל התייחסות ואנחנו מצפים ממך אדוני היושב ראש להתערב בסוגיה הזאת.
רוביק דנילוביץ: בנושא הזה שהזכרתי בישיבת הוועדה הקודמת, כל מה שקשור לעידוד תעסוקה, סבסוד ממשלתי של הכשרת עובדים, יש התקדמות מסוימת.
רוביק דנילוביץ: אנחנו בהידברות ואני חושב שהיא הידברות טובה.
רוביק דנילוביץ: גם בנושא של היקף המענקים להשקעות יש הידברות ואנחנו רואים שיש צעדים שכן רוצים לעשות בכיוון הזה.
רוביק דנילוביץ: אנחנו עדיין לא קיבלנו תשובות בכל מה שקשור לעוגני התעסוקה בנגב.
רוביק דנילוביץ: ים המלח, נושא הכרייה, כימיקלים לישראל וגם נושא התעשיות הביטחוניות, התעשייה האווירית שמבחינתנו הם עוגנים חשובים מאוד לנגב, לישובים, הם מהווים מנוע צמיחה והם מניעים את גלגלי הכלכלה.
משה גפני: בקיצור, מה אתה דורש בשורה התחתונה?
רוביק דנילוביץ: בשורה התחתונה, בכל מה שקשור לפערים במיסוי, הם צריכים להגיב למסמך שלנו.
רוביק דנילוביץ: אנחנו דרשנו שהפערים יהיו לפחות שמונה אחוזים כי אחרת זה זניח.
משה גפני: את זה הבנתי, אבל אני שאלתי לגבי הנושא המרכזי כי עוד לא הגעתי לפערים.
משה גפני: לגבי הפערים, אני מודיע לכם כבר עכשיו שלא נקבל, ועדת הכספים לא תקבל את הפערים האלה אלא אנחנו דורשים הגדלת הפערים.
משה גפני: לא יכול להיות שיהיה פער של ארבעה אחוזים.
משה גפני: אנחנו דורשים שהפער יהיה כפול.
משה גפני: כפול משמונה.
יהודה נסרדישי: אני רוצה ללכת הביתה ולחשב כמה זה עולה.
משה גפני: תחשבו.
משה גפני: אני דורש פער גדול.
ציון פיניאן: אולי אפשר בנושא הזה לשמוע את עמדת משרד התעשייה.
משה גפני: אני מדבר על הסעיף הזה של הפער כי רוביק דנילוביץ כבר העלה את זה.
רוביק דנילוביץ: יש עוד דבר נוסף.
משה גפני: לגבי הפער.
רוביק דנילוביץ: גם בנושא הפער.
רוביק דנילוביץ: אנחנו חושבים שמכיוון שבנגב פחות מ-0,3 אחוז הם מפעלי היי-טק, שזה כמעט כלום, חשבנו שבפערים האלה צריכים לתת גם הטבה אחרת לתעשיות היי-טק.
רוביק דנילוביץ: אם הדרישה שלנו היא 12 אחוזים במרכז, 4 אחוזים בפריפריה, את תעשיות ההיי-טק יחריגו כדי לעודד תעשיות היי-טק להגיע לפריפריה מכיוון שבכל שנה אלפי סטודנטים במקצועות ההנדסה מסיימת את הלימודים במוסדות האקדמיים אצלנו ופשוט בורחים למרכז הארץ.
רוביק דנילוביץ: אין לנו סיכוי להתחרות עליהם על מנת שיישארו אצלנו.
אמנון כהן: בדיון הקודם שלחנו אותם כדי שיחזרו עם תשובות.
משה גפני: עדיין אין להם תשובות.
משה גפני: עכשיו זאת ישיבה לפני ההצבעה.
אמנון כהן: אפשר להכניס את זה.
משה גפני: אתה רוצה לריב עם האוצר על הכל?
אמנון כהן: אנחנו לא רבים עם אף אחד.
משה גפני: אני מציע שנתנהל באופן נורמלי.
משה גפני: אני מודיע לכם אנשי הממשלה שאם אתם באים לישיבה של ההצבעה עם פער כזה במס, שמונה ו-12, אני מצביע נגד.
משה גפני: אז נתחיל להצביע נגד גם על כל הסעיפים האחרים.
חיים כץ: האוצר יכול להגיש הסתייגות.
משה גפני: אם האוצר יגיש הסתייגות, אני לא מעלה את החוק למליאה.
משה גפני: אנחנו לא הולכים לזה.
משה גפני: בואו נסכם את הקטע.
משה גפני: רבותיי, אין שמונה ו-12, אין מציאות כזאת.
משה גפני: אנחנו מצטרפים לדרישתו של ראש עיריית באר שבע.
משה גפני: אני לא אומר שתקבלו את כל הדרישה שלו, למרות שאולי כן, אולי יהיה נס חנוכה.
משה גפני: אם תקבלו את כל הדרישה שלו, אני מבטיח לכם שכל חברי הוועדה יצביעו בעד על הסעיף הזה, כולל האופוזיציה.
משה גפני: אם תקבלו את הדרישה הזאת.
יהודה נסרדישי: רק על הסעיף הזה?
משה גפני: רק על הסעיף הזה.
משה גפני: אנחנו מדברים על הסעיף הזה.
חיים כץ: אם אתה תקבל את הסעיף הזה, כולם יצביעו רק על הסעיף הזה.
משה גפני: תשנו את הסעיף הזה באופן דרמטי ותבואו עם הצעה עליה נוכל להצביע.
משה גפני: הפער הזה הוא פער לא אמיתי ולא רציני.
משה גפני: את העניין הזה סיכמנו ואתם תאמרו לוועדה לפני ההצבעה מה החלטתם.
משה גפני: אם יכריחו אותי להצביע וירצו בגלל הסעיף הזה להחליף אותי כיושב ראש ועדת הכספים, אני מודיע לכם שאף אחד מחברי הוועדה לא מצביע על ההחלפה שלי בסעיף הזה.
חיים כץ: הם רוצים להחליף גם אותי, כך שנוכל להתחלף בינינו.
משה גפני: שרון קדמי, מנכ"ל משרד התעשייה, בבקשה.
שרון קדמי: אמנם משרד התעשייה היה שותף מלא לחוק, אבל גם בסוגיה הזאת אנחנו קצת חלוקים עם החברים שלנו באוצר.
שרון קדמי: אנחנו כן סבורים שיש מקום להיות טיפה יותר אגרסיביים בנושא הזה.
שרון קדמי: זאת אומרת, הפער צריך להיות יותר גדול.
שרון קדמי: המספרים המדויקים, אני בטוח שיהודה והחברים ברשות המסים יודעים להביא אותם.
שרון קדמי: אני מניח שבמהלך הדיון הזה נוכל להגיע לאיזה שהם מספרים, אבל באופן חריג אנחנו חושבים שגם מה שאמר ראש עיריית באר שבע וגם מה שאמר יושב ראש ועדת הכספים, זה הכיוון הנכון למרות שאנחנו שותפים מלאים למשרד האוצר.
קריאה: מה לגבי כי"ל?
משה גפני: לטובת החברים שחזרו עכשיו לישיבת הוועדה אני רוצה לחזור על מה שהיה קודם, כיוון שזה בעצם ליבת הדיון.
משה גפני: אני חושב שעם המסים אנחנו נסתדר ונראה לפי החיוכים שלכם שאתם הולכים לקראתנו.
יהודה נסרדישי: איך אתה רואה את זה?
משה גפני: לפי החיוכים.
משה גפני: אני מדבר על הפער במסים בין הפריפריה לבין המרכז, שצריך להגדיל את הפער הזה.
משה גפני: דיברנו על זה גם בישיבה הקודמת.
משה גפני: אני חוזר לליבת העניין.
משה גפני: ליבת העניין שהייתה קודם היא על מי חל החוק הזה.
משה גפני: לפי הצעת החוק הממשלתית שאושרה בקריאה הראשונה והובאה לכאן לדיון, מדובר על כך שמי שיכול לעשות את הפעילות שלו רק בארץ ואין לו אפשרות להעביר אותה למקום אחר בעולם, עליו לא חל החוק הזה.
משה גפני: אני אדבר ברחל בתך הקטנה.
משה גפני: אנחנו מדברים בעצם בעיקר על החברה לישראל.
משה גפני: מה שיהיה רשום בפרוטוקול שאני אומר, זה לא שאני מדבר על כימיקלים לישראל, על כי"ל, אבל זה לא רק על כי"ל אלא זה על כל מקום ועל כל מפעל.
משה גפני: אני אומר כי"ל לא בגלל שאני מדבר על המפעל הזה, אלא אני פשוט רוצה לקצר בזמן הדיבור.
משה גפני: הדבר השני הוא המפעלים שהם בבעלות ממשלתית ובעיקר התעיות הביטחוניות שהן הנושא המרכזי, אבל אלה כל החברות הממשלתיות.
משה גפני: אני אומר התעשיות הביטחוניות כדי לקצר בדיבור.
משה גפני: כדי שאם מישהו ילך לבג"ץ כתוצאה מהדיון הזה או מההחלטה שתתקבל, אם תתקבל, ויאמרו שיושב ראש הוועדה דיבר על כי"ל, אני לא מדבר על כי"ל אלא אני מדבר על כי"ל רק כמראה מקום.
משה גפני: אם יהיה מפעל אחר, זה גם על מפעל אחר.
משה גפני: אמרו אנשי הממשלה שלגבי הנושא של כי"ל שנמצא בקטגוריה הזאת, אין שינוי בעמדת הממשלה כפי שהיא מובאת בהצעת החוק והם לא כלולים בחוק.
משה גפני: לגבי הנושא של התעשיות הביטחוניות, הם מנהלים דיונים ועדיין לא הסתיימו הדיונים.
חיים כץ: הדיונים הם בינם לבין עצמם?
חיים כץ: עם מי הם מנהלים דיונים:
משה גפני: עם התעשיות הביטחוניות, עם החברות הממשלתיות.
חיים כץ: לא מנהלים דיונים.
חיים כץ: הם מדברים לפרוטוקול.
חיים כץ: אם האוצר מדבר לפרוטוקול ואומר לך שהוא מנהל דיונים והוא לא מנהל דיונים, יש בעיה.
משה גפני: אתה תוכל לומר את זה.
חיים כץ: הנה, אמרתי.
חיים כץ: זה נרשם בפרוטוקול.
חיים כץ: הם לא מנהלים דיונים.
חיים כץ: יכול להיות שהם מנהלים דיונים ביניהם.
משה גפני: אני פשוט חוזר על מה שהם אמרו.
משה גפני: לכן הם אומרים שנדבר על דיבידנד, נדבר על מניות, על דברים שיגיעו לפתרון.
משה גפני: כרגע לא הגיעו לפתרון.
משה גפני: לכן ברגע שזה יובא להצבעה, אנחנו לא נקיים יותר דיון על העניין הזה אלא הוא יובא להצבעה.
משה גפני: אם יגיעו לפתרון, יגיעו לפתרון.
משה גפני: זה יובא להצבעה.
משה גפני: בישיבה הקודמת היו הצעות שונות.
משה גפני: הייתה הצעה של ציון שתכף אני אאפשר לו להציע אותה, והיו הצעות נוספות של חברים.
משה גפני: מכיוון שאין יותר דיונים על החוק הזה, אני אביא כמה גרסאות להצבעה בוועדה.
שלי יחימוביץ': כמה גרסאות של כל הסעיפים?
שלי יחימוביץ': איזה סעיף תביא בכמה גרסאות?
משה גפני: על איזה מפעלים מדובר, על המפעלים בבעלות ממשלתית ועל כי"ל.
שלי יחימוביץ': גם על כי"ל?
משה גפני: אם יהיו שתי גרסאות.
שלי יחימוביץ': לכל אחת מהן יהיו שתי גרסאות?
משה גפני: אני אומר שאם החברים יבקשו גרסה שונה, אני אביא להצבעה.
חיים כץ: אז הממשלה תוכל להסתייג במליאה.
שלי יחימוביץ': בקשר לכי"ל אני רוצה להציג גרסה שלישית.
משה גפני: אני תכף אאפשר לך.
משה גפני: חיים, אני מעריך שעד ההצבעה נגיע לפתרון.
משה גפני: אני מעריך.
משה גפני: אם לא נגיע לפתרון, אז בסדר.
חיים כץ: שיסתייגו.
משה גפני: אני מעריך שנגיע לפתרון.
משה גפני: שרגא, אתה ביקשת להתייחס.
משה גפני: אחריך כי"ל ואחרי כן חברי הכנסת.
שרגא ברוש: אני תומך מאוד בעמדה של ראש עיריית באר שבע להגדיל את הפער.
שרגא ברוש: ברור שאנחנו רוצים לעודד תעשייה בפריפריה והפער בין היתר הוא אחד המרכיבים.
שרגא ברוש: אני מבקש להצביע על נקודה מסוימת.
שרגא ברוש: את הפער אפשר להגדיל בשתי דרכים.
שרגא ברוש: אפשר להוריד את המס המוצע היום בפריפריה, את השמונה אחוזים למטה, אבל בתמורה אפשר להרים את מרכז הארץ למעלה.
שרגא ברוש: זה מגדיל את הפער בשני המקרים.
שרגא ברוש: אני מקווה שאין כוונה להרים את מרכז הארץ למעלה ואני רוצה להסביר במה מדובר.
שרגא ברוש: במרכז הארץ התעשייה משלמת היום, ההיי-טק, כתשעה אחוזים.
שרגא ברוש: ההיי-טק הסכים לשלם 12 אחוזים והוא הבין את המשמעות, בגלל היציבות.
שרגא ברוש: כשאתה מתחיל להעלות את זה למעלה, אתה פשוט פוגע ברווחיות ובכדאיות.
משה גפני: מה זה למעלה?
משה גפני: זה עומד עכשיו על 12 אחוזים.
שרגא ברוש: אם חס וחלילה ירצו להגדיל את הפער, אני במקרה מנסה לחסוך מהעתיד, על ידי זה שבתמורה להורדה למטה, מעלים למעלה.
שרגא ברוש: אני מקווה שזאת לא הכוונה ואולי אני סתם מתפרץ, אבל אם זאת חס וחלילה תהיה הכוונה, אני מקווה שלא תתנו לזה לקרות.
שרגא ברוש: אני רוצה להגיד לאוצר, וחבל שיהודה יצא כי רציתי לעשות לו את החשבון כי הלך לחשוב בלילה.
שרגא ברוש: כל אחוז מסים במדינת ישראל הוא 600 מיליון שקלים.
שרגא ברוש: התעשייה זה 20 אחוזים מזה, קרי, 120 מיליון שקלים.
שרגא ברוש: אם מורידים 10 אחוזים לתעשייה, קרי, אובדן ההכנסות, מיליארד ו-200 מיליון.
שרגא ברוש: בחוק הזה האוצר אומר שהיום עולה לו 4 מיליארד, כך שבערך מ-2015 והלאה, כאשר מתבטלים המסלולים הקיימים, הוא מרוויח מהעניין ושיבושם לו, זאת מדינה שלנו.
שרגא ברוש: בקופה, בה נשאר 5 מיליארד במקום 4 מיליארד, וזה הולך לעלות מיליארד ו-200 מיליון, יש מקום להוריד בפריפריה, יש מקום לעודד את ההיי-טק בפריפריה מבלי חס וחלילה לפגוע במרכז.
משה גפני: כי"ל, ממש בקצרה.
משה גפני: אין דיונים היום.
משה גפני: היום אנחנו צריכים לסכם מה אנחנו מביאים להצבעות.
משה גפני: אל תחזור על הדברים שנאמרו.
שמעון פרי: לא אחזור על הדברים שנאמרו.