GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
משה גפני: אנחנו קבענו שתחומי אזור פיתוח א' יהיו כמפורט להלן:     "תחומי רשויות מקומיות במחוזות ירושלים, הדרום, הצפון ובנפת חיפה שמתקיימים בהם שני אלה:     (א)	רמה חברתית כלכלית נמוכה לפי אשכול 1 עד 3.     (ב)	שיעור אבטלה שנתי ממוצע של 10 אחוזים ומעלה.
משה גפני: תנאי זה לא יחול על רשות מקומית שהיא מועצה אזורית, העיר ירושלים, לגבי מפעלים עתירי טכנולוגיה, אזורי תעשייה מרחביים וכולי".
משה גפני: המפה של אזורי העדיפות בעידוד השקעות הון, וזה החוק עליו אנחנו מדברים, נגזרת מהקריטריונים שקבענו.
שגית אפיק: הצו פג בדצמבר.
משה גפני: הצו הזה מסתיים.
משה גפני: זאת אומרת, אנחנו נאשר את החוק ולא יהיה צו חדש.
משה גפני: זאת אומרת, בעצם הכל יהיה פתוח.
משה גפני: מכיוון שלא יהיה צו, לא יהיו אזורי עדיפות.
משה גפני: אני הולך לבקש מהממשלה – במקרה הזה ממשרד האוצר – שיחד עם אישור החוק, לפני שנצביע עליו, אני רוצה מפה.
עמיר פרץ: אני מברך על כך שכאן סוגיות הליבה נדונות בזמן.
משה גפני: הבעיה היא שאני לא למדתי ליבה והם כל הזמן מבלבלים אותי.
משה גפני: תהיו ערוכים לעניין הזה - לא אמרתי לכם את זה אתמול כי התכוונתי לומר את זה היום בסוף הדיון, אבל מזל שיש כאן חברים מאוד מוכשרים – אני אבקש לקבל לפני ההצבעה את הצו הזה עם המפה הנלווית לו.
רונית תירוש: את זה כבר ביקשה פניה קירשנבאום.
רונית תירוש: למה דנים בזה כאילו זה משהו חדש?
יעקב אדרי: תביאו את זה רבע שעה לפני ההצבעה.
משה גפני: אולי לא הבנתם אותי.
משה גפני: לא, לא הבנתם.
משה גפני: אני מתכוון שאת הצו הזה להכניס בחוק.
משה גפני: למה אנחנו צריכים כל פעם לחכות לצו הזה וכאן מתעכבים חודשיים וכאן שר האוצר מתווכח עם שר התעשייה ושר התעשייה מתווכח עם ראש הממשלה ועם שר הביטחון?
משה גפני: למה אתם לא יכולים להכניס את זה כך שיהיה דבר ברור ואנשים ידעו?
משה גפני: אנחנו מדברים על צו עידוד השקעות הון.
משה גפני: זה הצו.
משה גפני: זאת אומרת, אנחנו הולכים לתת הטבות למפעלים בירוחם.
משה גפני: למה הוא לא יכול להיות בטוח שמחר, בגלל איזה פוליטיקה, לא מוציאים אותו מהמפה?
יעקב אדרי: ויש הרבה  פוליטיקה.
משה גפני: יש הרבה פוליטיקה.
חיים אורון: כי אם רהט תיפול מאשכול 9 לאשכול 2, לכן המפה על פי המודל הזה היא מפה גמישה.
חיים אורון: המפה אומרת שקבעו קריטריונים ואתה רוצה את הקריטריונים האלה נכון ל-2010 לראות איך הם נראים במפה.
חיים אורון: אם תכניס את זה לחוק, נעלת את זה.
משה גפני: לא. אנחנו גם נאפשר גמישות.
משה גפני: הרי אם זה בחוק, יהיה ניתן לעשות שינוי באישור ועדת הכספים, אבל למה אנחנו צריכים לחכות לצו הזה?
משה גפני: למה בעלי המפעלים לא צריכים להיות בטוחים שהתוכנית הכלכלית שאתם עושים בעידוד השקעות הון היא אכן ברת קיימא ולא נתונה לגחמות?
משה גפני: מה נעשה אם הממשלה תיפול ותהיה ממשלה חדשה שיהיו לה סדרי עדיפויות אחרים?
מירי רגב: זה לא יקרה.
מירי רגב: אנחנו לא ניפול.
מירי רגב: הממשלה לא תיפול.
משה גפני: הממשלה הזאת שמביאה את החוק הזה?
חיים אורון: אתה לא מבין שדבר ששוכב על הרצפה לא יכול ליפול?
רונית תירוש: שאלתי לגבי הוראת השעה.
רונית תירוש: אני מבינה ששיניתם את האחוזים ועכשיו האחוזים הם יותר גבוהים, ב-2011 וב-2012?
ערן פולק: הם פחות נמוכים.
ערן פולק: לא יותר גבוהים.
משה גפני: אתם העליתם את האחוזים.
משה גפני: למי?
משה גפני: לחדשים.
ערן פולק: לא העלינו.
ערן פולק: הורדנו בפחות.
רונית תירוש: לחדשים העליתם.
רונית תירוש: למי שכבר נמצא במסלול, לא תפגעו בו והוא נוהג כפי שהיה.
רונית תירוש: איפה זה כתוב כאן?
רונית תירוש: איפה כתוב שזה לחדשים?
שגית אפיק: בתחילה.
שגית אפיק: בהוראות התחילה, סעיף 57 בעמוד 128, יש התייחסות לתקופת צינון יחס לחברות קיימות.
שגית אפיק: אנחנו נגיע לזה ונדבר על כך.
משה גפני: ראש עיריית באר-שבע, רוביק דנילוביץ, אני מקדם אותך בברכה.
רוביק דנילוביץ: אני רוצה להודות לך אדוני היושב ראש על ההזדמנות ולחברי הכנסת.
רוביק דנילוביץ: הנושא הזה של חוק עידוד השקעות הון, הוא מאוד מאוד מורכב, הוא מאוד מאוד רחב, הוא לא דן בסוגיה אחת ואני מציע להתייחס אליו מאוד מאוד ברצינות.
רוביק דנילוביץ: אני חושב שיש בו הרבה מאוד אלמנטים חשובים.
רוביק דנילוביץ: יש כמה דברים שהם מאוד מאוד חשובים.
רוביק דנילוביץ: אני חושב שצריך להכניס כמה תיקונים ומיד אני אמנה אותם, אבל לפני כן אני רוצה להביע תודה והערכה גם לנציגים של האוצר ושל משרד התעשייה שיושבים אתנו, ראשי הרשויות בנגב, ואני מקווה שגם ראשי הרשויות בגליל יצטרפו כי החוק הזה בסופו של דבר יהיו לו השלכות מאוד מאוד מרחיקות לכת לגבי התעסוקה בפריפריה.
רוביק דנילוביץ: אני חושב שיש משב רוח חיובי ואני חושב שראוי וחשוב לומר את הדברים האלה.
רוביק דנילוביץ: הבעיה המרכזית בפריפריה, ואני אומר את זה כאדם צעיר, כראש עיר חדש, היא שהרבה מאוד אנשים צעירים, משכילים, מגיעים ללמוד בעיר באר שבע – אני מניח שזה קורה גם בגליל – וכשהם מסיימים את הלימודים ומקבלים את התואר שלהם, הם פשוט נוטשים.
רוביק דנילוביץ: הם בורחים ועוזבים.
רוביק דנילוביץ: הם עוזבים מסיבה אחת פשוטה: אין תעסוקה איכותית בפריפריה.
רוביק דנילוביץ: המפעלים והחברות לא מגיעים לפריפריה כי אין להם מספיק הטבות ותמריצים כאלה שיפתו אותם להגיע לפריפריה.
רוביק דנילוביץ: לכן זה מעגל קסמים, כאשר אנחנו אומרים כל הזמן להשאיר אוכלוסייה איכותית.
רוביק דנילוביץ: לבאר שבע מגיעים ללמוד שלושים אלף סטודנטים ומרביתם לא תושבי באר שבע, מרביתם גם לא תושבי הנגב.
רוביק דנילוביץ: מבחינתנו הם מהווים אתגר מאוד גדול להשאיר אותם, ולא מעטים מהם רוצים להישאר, אבל הדבר הראשון שהם אומרים הוא שהם רוצים תעסוקה איכותית.
רוביק דנילוביץ: לבאר שבע, ירוחם, ערד, דימונה, מצפה, אין את הכלים ואין את האפשרות להתמודד מול פתח תקווה, רעננה, ראשון לציון, תל אביב והרצליה.
רוביק דנילוביץ: לכן צריך ליצור  כאן הבקעה משמעותית ולייצר סדר עדיפות אמיתי.
רוביק דנילוביץ: כאן אני רוצה להצטרף לדברים שאמר קודם חבר הכנסת עמיר פרץ – אני חושב שהגיע הזמן גם בנושא של מפת העדיפויות להחליט מה הן העדיפויות האמיתיות של מדינת ישראל.
רוביק דנילוביץ: ברגע שכולם בעדיפות, אף אחד לא מקבל עדיפות.
רוביק דנילוביץ: אתם המחוקקים, קבלו את ההחלטות בנושא הזה.
רוביק דנילוביץ: ראינו את המפות האחרונות ולפיהן כולם מקבלים הכל.
רוביק דנילוביץ: כאשר כולם מקבלים הכל, הפריפריה נדפקת.
משה גפני: מה עמדתך לגבי החוק?
רוביק דנילוביץ: בקצרה אדוני היושב ראש, אני לא בא לכאן הרבה.
משה גפני: בסדר, אבל אנחנו עמוסים מאוד.
רוביק דנילוביץ: אני אעשה זאת ממש בקצרה.
רוביק דנילוביץ: אגב, הנושא של ההיי-טק, יש לנו כ-5,000 סטודנטיות וסטודנטים שמסיימים בכל שנה את לימודי מקצועית ההנדסה השונים.
רוביק דנילוביץ: בתחום ההיי-טק יש בסך הכל חברות שמעסיקות עובדים, פחות מחצי אחוז ממה שקיים במדינת ישראל.
רוביק דנילוביץ: זה אחוז קטן מאוד והוא לא משמעותי.
רוביק דנילוביץ: הוא מראה באמת את הפערים העצומים.
רוביק דנילוביץ: החוק הזה נותן עדיפות בעיקר למפעלים שמייצאים.
רוביק דנילוביץ: מפעלים שמייצאים, ברובם, חוץ מהחרגה שתכף גם נדבר עליה, נמצאים במרכז הארץ.
רוביק דנילוביץ: לכן אין כאן בשורה למפעלים בפריפריה.
רוביק דנילוביץ: את הפריפריה צריך למדוד על פי אמות מידה שונות לחלוטין.
רוביק דנילוביץ: אנחנו צריכים לייצר כלים ופרמטרים אחרים לחלוטין.
רוביק דנילוביץ: אני רוצה למנות שלוש נקודות ובכך אני אסיים.
רוביק דנילוביץ: הנושא הזה של ההפרש במס החברות, 12 אחוזים מול 8 אחוזים, אין בו בשורה.
רוביק דנילוביץ: אין בו בשורה כי הסיכון להקים היום מפעל בפריפריה, הוא סיכון כל כך גדול.
רוביק דנילוביץ: מה אלה ה-12 אחוזים מול 8 אחוזים?
רוביק דנילוביץ: זה מחברות שכבר מרוויחות כסף.
יהודה נסרדישי: זה פער של חמישים אחוזים.
רוביק דנילוביץ: אדוני היושב ראש, ההפרש הזה הוא הפרש זניח ואין בו בשורה.
רוביק דנילוביץ: הוא לא יוצר כל הבקעה.
רוביק דנילוביץ: אם אנחנו רוצים לעשות שינוי, צריך להיות פער הרבה יותר גדול.
רוביק דנילוביץ: דבר שני.
רוביק דנילוביץ: אמרתי שבסך הכל החוק הוא חוק חשוב.
רוביק דנילוביץ: סוף כל סוף יש את ההזדמנות לכך שהמפעלים והחברות ייהנו משני מסלולים, וזה דבר שהוא חשוב.
רוביק דנילוביץ: לא הייתי שופך את התינוק עם המים.
רוביק דנילוביץ: לכן המסלול של המענקים שיש בו סל של הטבות ותמריצים לחברות ולמפעלים, מענקים כאלה שבסופו של דבר מקטינים את הסיכון להקמת מפעלים חדשים בפריפריה.
רוביק דנילוביץ: הנושא הזה של מענקים הוא מאוד מאוד חשוב והוא חלק מהסל.
רוביק דנילוביץ: המערכת הפיננסית והשיווקית, המרחק, ההובלה של הדברים, אלה דברים קריטיים ואם הדברים האלה לא ייכנסו לתוך חבילה אחת, לא עשינו שום דבר.
חיים אורון: 400 מיליון שקלים מענקים לכל הארץ, זה כלום.
חיים אורון: רק פריפריה בכל הארץ, כי כולם עכשיו, שהיו במסלול הטבות מס, יבואו למענקים.
חיים אורון: יהיה שם תור פי עשר יותר ארוך מאשר היה קודם לכן.
רוביק דנילוביץ: אבל כאן צריך לייצר סדרי עדיפויות ולהחליט מי רשאי ומי זכאי לקבל את המענקים האלה.
רוביק דנילוביץ: לכן אנחנו כאן, כדי לומר את הדברים.
רוביק דנילוביץ: הדבר הנוסף הוא הרחבת תחומי המענקים ולא רק לחברות נאנו-טכנולוגיה וביו-טכנולוגיה אלא לחברות היי-טק ולחברות קלינטק.
רוביק דנילוביץ: חייבים להרחיב את זה מכיוון שאנחנו צריכים  בפריפריה תעסוקה מאוד מגוונת.
רוביק דנילוביץ: הדבר האחרון הוא עידוד תעסוקה.
רוביק דנילוביץ: סל של הטבות, סבסוד הכשרה של עובדים  - זה נעשה בעבר וזה הוכיח את עצמו עם העלייה הגדולה בראשית שנות ה-90 כאשר בצורה מדורגת למשך שלוש שנים, שישים אחוזים, ארבעים אחוזים ועשרים אחוזים כדי לתת אפשרות לאותם בוגרי המוסדות האקדמיים להשתלב בתעשייה, להשתלב במפעלים, ולדעתנו אם יהיה סל כזה שמורכב גם מהטבות מס, גם ממענקים וגם מסבסוד עובדים, זאת תהיה בשורה.
רוביק דנילוביץ: עוד שני משפטים בנושא כי"ל ומאוד חשוב לי לומר את הדברים האלה.
רוביק דנילוביץ: אני מסתכל בצער, ואנחנו כאן חברים של הרבה מאוד מחברי הכנסת אבל ראינו בדפי התקשורת, בעיקר בעיתונות הכתובה, כאילו אנחנו, ראשי הרשויות בנגב, נלחמים את מלחמתה של משפחה כזו או אחרת.
רוביק דנילוביץ: זה לא ראוי, זה לא נכון.
רוביק דנילוביץ: אנחנו כאן כדי לייצג את התושבים שלנו.
רוביק דנילוביץ: רק כדי לסבר את האוזן, כי"ל היא המעסיק הגדול ביותר של התעשייה בנגב וזאת עובדה.
רוביק דנילוביץ: פעם זאת הייתה משפחת אייזנברג והיום זאת משפחת עופר, מחר אני מניח שזאת יכולה להיות משפחה אחרת.
רוביק דנילוביץ: אותנו הן פחות מעניינות.
רוביק דנילוביץ: מעניינים אותי העובדים שנמצאים כאן.
רוביק דנילוביץ: אני פונה דווקא אל חברי הכנסת החברתיים שנמצאים כאן.
רוביק דנילוביץ: אחת הבשורות הגדולות בנגב ובפריפריה היא שסוף סוף יש לנו מפעלים שמשלמים שכר שהוא שכר גבוה יותר מהשכר הממוצע במשק.
רוביק דנילוביץ: אין לנו הרבה כאלה.
רוביק דנילוביץ: אחד הדברים שבגללם אנחנו נמצאים בפריפריה באשכולות נמוכים, חמש ומטה, היא בגלל שהשכר הוא שכר מינימום ומוקדי התעסוקה הם מוקדי תעסוקה בהתאם.
רוביק דנילוביץ: יש כאן חברה שמעסיקה 5,000 עובדים בצורה ישירה והשכר שמשלמים הוא שכר גבוה.
רוביק דנילוביץ: זה משליך על דימונה, על ערד, על ירוחם וגם על באר שבע כי אותם עובדים הם אלה שמניעים את גלגלי הכלכלה.
רוביק דנילוביץ: הם צרכני תרבות, אופנה, הסעדה ועוד הרבה מאוד דברים חשובים.
רוביק דנילוביץ: אני לא מכיר דבר כזה שמורידים לחברה מאות מיליוני שקלים והעובדים לא ייפגעו.
רוביק דנילוביץ: הלוואי.
רוביק דנילוביץ: אם יש נוסחה כזאת, אין שום בעיה.
רוביק דנילוביץ: אנחנו לא רוצים שהעובדים ייפגעו.
רוביק דנילוביץ: אם העובדים ייפגעו, הרשויות שלנו ייפגעו.
רוביק דנילוביץ: אנחנו הצענו דבר פשוט.
רוביק דנילוביץ: אותי פחות מעניינת משפחה כזאת או אחרת.
רוביק דנילוביץ: אנחנו באנו לאוצר ואמרנו שבמקום להוריד את ההטבה הזאת בסך של כמה מאות מיליוני שקלים, בואו לאותה חברה, תתנו את המענק או את ההטבה הזאת ותחייבו אותה לייצר עוד מאות מקומות עבודה כך שיהיו עוד מהנדסים, עוד הנדסאים, ועוד כאלה שאנחנו לא רוצים שיברחו לנו מחר.
רוביק דנילוביץ: כל אלה שמסיימים לימודי תעשיית כימיה במוסדות האקדמיים, במקום שהם יברחו לנו לתל אביב, לראשון לציון, לפתח תקווה או להרצליה, שיישארו בנגב.
רוביק דנילוביץ: הם יקבלו שכר הולם וראוי, וכאן תהיה הבשורה.
משה גפני: חברת הכנסת מירי רגב ואחריה חבר הכנסת עמיר פרץ.
מירי רגב: קודם כל, אני חושבת שהחוק הזה, אני לא מבינה למה צריך לעשות תיקון לחוק אלא אם כן אנחנו רוצים להחליש את הפריפריה.
מירי רגב: ברגע שהמבחן החוק מדבר עליו, 25 אחוזי יצוא, אין מפעל כזה בירוחם.
ערן פולק: זה המצב הקיים.
זבולון אורלב: אבל אתה מציע לשנות.
מירי רגב: אתה מציע לשנות את זה.
מירי רגב: התפיסה היא תפיסה מעוותת שלא כוללת את כל התעשייה המקומית, לא כוללת את בתי המלאכה ולא כוללת את המבחן הכי גדול שיש אותו בחוק הנוכחי שזה כמה אתה משקיע בהעסקת עובדים נוספים.
מירי רגב: הדבר השני הוא כמה עובדים אתה מעסיק.
מירי רגב: זה המבחן שלך – כמה עובדים אתה מעסיק בנגב.
מירי רגב: אתה הרי לא בא היום ובונה מפעלים חדשים בנגב ואל תספרו סיפורים.
מירי רגב: אף אחד לא בא לבנות מפעלים בנגב.
מירי רגב: לכן מה שאנחנו צריכים להשאיר זה קודם כל את אלה שנמצאים בנגב ובהם אסור לפגוע.
מירי רגב: כאן אני מצטרפת במאה אחוזים למה שאמר ראש עיריית באר-שבע בנושא כי"ל.
מירי רגב: החברה מעסיקה 5,000 עובדים ועוד 25 אלף עובדים לא ישירים.
מירי רגב: היא משלמת מעל למשכורת מינימום, כולל עובדי קבלן.
מירי רגב: אני אומרת לך שאני מסתובבת בנגב, אני מסתובבת בתעשיות ואני רואה מה קורה שם.
מירי רגב: אני אומרת לך שאם היום יפוטרו 5,000 עובדים, אני לא יודעת מה יהיה מצבם של ראשי הערים שם ומי יצליח למצוא להם תעסוקה.
מירי רגב: אנחנו צריכים ראשית  למצוא פתרון לכך שלא יפטרו עובדים.
מירי רגב: שנית, לגבי התעשייה הקיימת, אנחנו נגבה אותה ולא נפגע בה, ושלישית, נביא מבחן של מי מעסיק יותר עובדים.
מירי רגב: הפער בין המרכז לפריפריה חייב להיות יותר גדול כי ברגע שהפער הוא כל כך מצומצם, בשביל ארבעה-חמישה אחוזים הם לא יבואו לנגב אלא הם יישארו במרכז.
משה גפני: את זה אמרנו אתמול והם צריכים לתת לנו תשובה.
מירי רגב: לכן אני חושבת שאנחנו נקים צוות מקצועי, אבל בנושא כי"ל חייבת להיות הידברות וצריך לפתור את הבעיה הזאת כי הוא המעסיק העיקרי של העובדים בנגב.
מירי רגב: בנושא החוק עצמו כולו,  זה נכון לדבר על מפה אבל ברגע שלא נדבר על עקרונות החוק, עקרונות החוק עדיין לא מסוכמים בינינו לבין האוצר.
מירי רגב: ישבתי עם האוצר, ישבתי עם ערן, דיברתי אתו ושמעתי את מה שהוא אומר.
מירי רגב: אנחנו לא מסכימים על העקרונות והעקרונות הם בעצם מי מעסיק יותר עובדים.
מירי רגב: חלק מחברי הוועדה.
קריאה: החברתיים.
משה גפני: מי לא חברתי בוועדה הזאת?
מירי רגב: דיברנו על זה ביום שישי ואמרתי לך שיש לי פגישה עם האוצר כדי לראות מה הם אומרים.
מירי רגב: כרגע, בינינו, ביני לפחות וחברי כנסת חברתיים אחרים, בין הוועדה לבין האוצר, אין הסכמה אלא יש פער מאוד גדול במספר בין הפריפריה למרכז, פער בכל סוגיית כי"ל ובעניין התפיסה המעוותת שהם הולכים רק על חלק מהתעשייה ולא על כל התעשייה בפריפריה.
עמיר פרץ: אדוני היושב ראש, אני חושב שאנחנו נמצאים בלוח זמנים מאוד קצר.
עמיר פרץ: אם האוצר מחליט לפתוח את הדיון הזה באופן כל כך רחב, יכול להיות שזאת הזדמנות לבדוק מה היו הישגי האוצר לאורך השנים, האם מדינת ישראל הציבה יעדים שהיא קובעת לעצמה מדיניות ואני לא אומר את זה בציניות.
עמיר פרץ: אמרו כאן למשל משפט שהוא מאוד דרמטי.
עמיר פרץ: אמרו שגם יבדקו את מצבו של הישוב מעת לעת.
עמיר פרץ: אנחנו יודעים מה קרה בנושא החינוך.
יהודה נסרדישי: מישהו מאתנו אמר משפט כזה?
מירי רגב: בקריטריונים של המפה.
עמיר פרץ: בקריטריונים אמרתם משפט כזה אבל אני מדבר עניינית לאומית.
עמיר פרץ: באשכולות החינוך אמרנו שאם יש ישוב שמצליח להשיג הישגים מאוד משמעותיים, הוא יכול ליפול מאותו אשכול.
עמיר פרץ: זאת אומרת, ראש עיר יכול להיות במוטיבציה שלילית לגבי כמו ההשקעה שהוא רוצה להשקיע במערכות מסוימות.
עמיר פרץ: תעסוקה מהווה את המנוע המרכזי לאפשרות של שינוי משמעותי בוודאי באזורי פריפריה.
עמיר פרץ: אין בכלל ספק בכך.
עמיר פרץ: במבחן התוצאה מספר העובדים שעובדים בשכר ממוצע נמוך בשנים האחרונות הולך וגדל.
עמיר פרץ: מספר המפעלים שהם מפעלים עתירי עבודה, בוודאי בסופו של דבר מוצאים את עצמם בצורה כזאת או אחרת מזדנבים  וגם לא תמיד.
עמיר פרץ: גם מפעלים עתירי עבודה היום לא כל כך ממהרים לבוא לפריפריה כי לא רואים בזה את הבשורה הגדולה.
עמיר פרץ: פעם היינו מנהלים מעקב האם כל מפעל שסיים את חמש שנות המענק שלו, בימים בהם המענק הגיע לשישים ושבעים אחוזים מההשקעה, האם הוא עזב אחרי חמש שנים.
עמיר פרץ: הייתה תופעה כזאת שהיה צריך לאזן אותה, אבל באיזון הזה אני חושב שהגעתם לרמה שכבר הכדאיות של מפעלים שיכולים באמת לתת תרומה אמיתית לחוסן הכלכלי של הפריפריה, בטלה בשישים.
משה גפני: עמיר, בקצרה.
עמיר פרץ: אני אשתדל.
עמיר פרץ: אתה יודע שאני בא במיוחד לנושא הזה.
משה גפני: אני מזמין אותך להישאר עד סוף הדיון שיימשך עוד כמה ימים.
עמיר פרץ: אני חושב שאנחנו דנים כאן במספר סוגיות.
עמיר פרץ: ראשית, סוגיית המסלול של סוגיית הטבות המס שהולכת והופכת לאחד המסלולים המרכזיים.
עמיר פרץ: זה דבר שכמעט מאותת לכל מעסיק שיש לו אלטרנטיבה אחרת שאין שום סיבה שבעולם לשקול לבוא לנגב ולגליל.
עמיר פרץ: אני חושב שהעניין הזה שמתחילים להבחין בין מה הטבות המס בצורה כזאת או אחרת – ואני שמח על הפתיחה של ראש עיריית באר שבע, ודאי הוא והחברים שנמצאים כאן אינם חשודים בקשר עם משפחה כזאת או אחרת.
עמיר פרץ: מי שרוצה לדון במשפחות העשירות בישראל, בוא נטפל בהם בצורה אחרת אבל לא דרך הורדת המוטיבציה להמשך ההשקעות, הפיתוח והקשר הבלתי רגיל שנוצר בין כל המפעלים של כי"ל לבין הנגב.
עמיר פרץ: אני מזכיר לך שהחברה הזאת התחילה כחברה ממשלתית.
עמיר פרץ: בין היתר התיאור של החברה הממשלתית הזאת היה זאת חברה שלא מצליחה להפיק את המקסימום ולכן חייבים להעביר אותה לידיים פרטיות, דבר שאני התנגדתי לו.
עמיר פרץ: אני חושב שבאותה תקופה היה ויכוח מאוד ערכי ועקרוני אבל עכשיו באים ואומרים שמכיוון שהחברה מצליחה להפיק באמת יצור מקסימלי והטבות מקסימליות, אנחנו יודעים שהשדרה הזאת של עובדי כי"ל בנגב היא שדרה מאוד מאוד משמעותית מכל הבחינות ומכל ההיבטים.
עמיר פרץ: לכן אני חושב שראוי שאנחנו נקבל קריטריונים חדשים.
עמיר פרץ: אם הקריטריונים שלכם הם רק לחפש מקורות נוספים כדי לייצר הכנסה נוספת לישראל, בסדר, אבל זאת שאלה אחת.
עמיר פרץ: אם בקריטריונים שלכם גלום איזשהו יעד בו אתם אומרים חיזוק הפריפריה, אני אומר לכם שחיזוק הפריפריה הוא לא דבר שממשלות ישראל צריכות להשתבח בו כי הכישלון הוא כישלון, אפשר לומר, קולוסאלי בכל היבט שהוא.
עמיר פרץ: מי שייצר משהו בפריפריה, אלה אנשים למרות הממשלה ולא בגלל הממשלה.
עמיר פרץ: לכן אדוני היושב ראש, אני חושב שהמסלולים האלה שמציעים לנו הם מסלולים שבלי שום קשר אליהם - אתה יכול להיות חבר כנסת חברתי, חבר כנסת כלכלי, תגדיר את עצמך איך שאתה רוצה, אפילו חבר כנסת מאמין - שמי שמאמין צריך לדחות את ההצעות האלה  על הסף ולקבל הצעות חדשות.
חיים אורון: חוק עידוד השקעות הון, אם אני לא טועה, יש לו תיקון 60 ובמתכונת הקיימת  הוא בעייתי.
חיים אורון: השאלה אם מה שמופיע כאן הוא שינוי נכון או לא נכון.
חיים אורון: אני אומר שאני חושב שהוא שינוי בכיוון הנכון אבל הוא דורש תיקון.
חיים אורון: אני רוצה להתחיל דווקא במה שאמר ראש עיריית באר שבע.
חיים אורון: לפי מיטב ידיעתי, עמיר, ההטבות בחוק עידוד השקעות הון הקיים הן בסכום של שישה מיליארד שקלים.
חיים אורון: מסלול המענקים הוא 400 מיליון שקלים.
חיים אורון: יש כאן אי פרופורציה חד משמעית שהיא פוגעת במי שאני חושב שצריך היה לעודד אותו.
חיים אורון: אני יודע שהאוצר מתייחס לשישה מיליארד שקלים כלא תקציבי אלא רק הטבת מס.
חיים אורון: ה-400 מיליון שקלים, זה תקציבי.
חיים אורון: לכן, על כל שקל ב-400 רבים והשישה מיליארד מתחלקים.
חיים אורון: אני אומר כאן באחריות מלאה לרוביק שהשישה מיליארד האלה היום מתחלקים לא בסדר.
חיים אורון: אני אומר את זה בלי לנקוב בשמות, לא שמות משפחות ולא שמות בודדים.
חיים אורון: אני חושב שאני יודע על מה אני מדבר.
חיים אורון: אני לא רוצה לחלק לך שישה מיליארד שקלים ואני בטוח שאם תראה את המספרים, גם אתה לא תרצה לחלק אותם בצורה כזאת.
חיים אורון: השאר, בוא נראה ונתחיל עכשיו להיכנס לתוך הנתונים ונבדוק אותם.
חיים אורון: אני בכלל לא רוצה להפוך את זה לוויכוח עם גורם אחד או גורם שני.
חיים אורון: תזכרו, מדובר כאן בהעדפות.
חיים אורון: ניקח את המפעלים למקום אחר.
חיים אורון: מדובר כאן בהעדפת מס.
חיים אורון: זאת אומרת, מישהו שכבר כיסה את ההשקעה, כיסה את ההפחתה, מרוויח כסף והשאלה אם הוא ירוויח הרבה או קצת פחות, ובעיקר איך זה יתחלק עם האחרים.
חיים אורון: אני חושב שנוצר כאן עיוות בשנים האחרונות ואני מקווה שבשלב מסוים, בלי שמות, יבוא משהו לכאן ויאמר שזה מתחלק בצורה כזאת.
חיים אורון: אני חושב שאני קצת מכיר את העניין ואני לא רוצה לתמוך בזה כך באופן עיוור ולהמשיך ולגלות את עצמי בעוד שלוש שנים משתתף פעם אחת בדיון על ריכוזיות ופעם בדיון על פערים חברתיים כאשר סכומים של מאות מיליוני שקלים הולכים בדרך הטבת מס, אבל השכן שלו משלם את המס.
חיים אורון: מה זה נקרא הטבת מס?
חיים אורון: האחד משלם והשני לא משלם.
חיים אורון: אני חושב שמסלול הטבת מס הוא מסלול ולכן אני חושב שצריך להגדיל את הפער בין המרכז לבין הפריפריה, והפער של שמונה אחוזים ל-12 אחוזים – יהודה, נכון שזה חמישים אחוזים.
משה גפני: לא, חמישים אחוזים, זאת הייתה בדיחה.
משה גפני: זה לא חמישים אחוזים.
חיים אורון: זה חמישים אחוזים.
יהודה נסרדישי: זאת מתמטיקה.
יהודה נסרדישי: זאת לא בדיחה.
משה גפני: היה אתמול דיון על כמה אחוזים מדובר.
משה גפני: אני אמרתי להם שבגלל שלא למדתי ליבה, אני לא יודע כמה אחוזים אבל בטוח שהאדם צריך להביא מפעל לאזור פיתוח ולקבל שמונה אחוזים או להביא למרכז הארץ לקבל 12 אחוזים, הוא ילך למרכז הארץ.
משה גפני: מה זה משנה כמה אחוזים?
משה גפני: הפער בין שמונה ל12 הוא לא פער.
משה גפני: לכן הם צריכים להוריד את אחוזי המס.
חזי צייג: לא בזה מסתכם הפער.
משה גפני: לא משנה, אבל בזה אתם צריכים להוריד.
משה גפני: זאת הדרישה של כולם.
חזי צייג: עדיין יש לך סל של הטבות.
חיים אורון: הנקודות  שאני רוצה להעלות אותן עכשיו היא ראשית, הפער בין המרכז לפריפריה, ושנית, העלאה משמעותית ואני יודע שזה כאילו לא כאן אבל זה כן כאן.
חיים אורון: אם בתקציב המדינה אנחנו נשים 800 מיליון שקלים בחוק עידוד השקעות הון ולא 400 מיליון שקלים, עכשיו זה ויכוח עם האוצר.
חיים אורון: מבחינתו של האוצר המסלול ההוני היה צריך להיגמר מזמן.
חיים אורון: אני אומר שיש כאן ויכוח מהותי.
חיים אורון: זה חלק מהוויכוח לגבי מי משקיע, האם רק מי שיש לו הון או אתה עוזר למי שמשקיע גם ברמה של סיכון בהון, בהשקעה הבסיסית.
חיים אורון: מי שיש לו הון וצריך רק את הטבות המס, בדרך כלל הוא הרבה  יותר חזק.
חיים אורון: אני מדבר על מפעלים בינוניים, אני מתכוון למפעלים של בי-טק שהם לא רק היי-טק וגם מפעלים של היי-טק, מפעלים של יזמים יותר קטנים שהעזרה ההונית מבחינתם היא מאוד מאוד משמעותית.
עמיר פרץ: איפה אתה מכניס את אינטל?
חיים אורון: תן לי לומר עוד דבר אחד שהוא מאוד חשוב לי.
חיים אורון: שנים אני נאבק על כך שיהיה מרכיב של עידוד לא להון אלא גם לעובדים.
חיים אורון: בעבר הוצעו כמה מנגנונים כמו למשל מי שנשאר לעבוד במפעלי ים המלח וחי בדימונה עשר שנים, יש לו הטבת מס שהטכניקה איך לבצע אותה, היא חלק מתוך הסל הזה.
חיים אורון: לא רק מי שהשקיע אלא אני גם רוצה שמהנדס יותר טוב שבא עם משפחתו וכולי יגור בפריפריה ויקבל הטבת מס.
חיים אורון: לא לכל הנגב, אני לא נכנס לוויכוח ה אם זה יחול  על כל הנגב.
חיים אורון: באותם מפעלים זה יהיה חלק מהסל.
חיים אורון: אז המשקיע ידע מה קורה כאשר הוא מעסיק את המהנדסים האלה.
יהודה נסרדישי: 700 מיליון שקלים, הטבות לישובים.
יהודה נסרדישי: שכחתם אותם?
חיים אורון: אני יודע מה זה הטבות מס לישובים.
חיים אורון: תאמין לי שאני יודע מה זה הטבות לישובים.
חיים אורון: אני רוצה להשקיע עכשיו בבאר שבע, אני מקבל מסלול מענקים, אני מקבל מסלול הטבת מס ואני מקבל מסלול -  אגב, מבחינתי בתוך הסל.
חיים אורון: אני לא אומר שתביא עוד כסף – באותו מפעל.
חיים אורון: לא מענקים לישוב, לא מענקים לבאר שבע, אלא לאנשים שהולכים לעבוד שם כך שאם הם יעבדו במשך עשר שנים – ואל תתפוס אותי עכשיו אם זה עשר שנים או שבע שנים או 12 שנים  כי על זה נתפשר – ועובדים באופן קבוע ועוברים לשם ביחד עם משפחתם, הם יקבלו הטבה נוספת.
חיים אורון: משהו כמו הלוואת מקום.
חיים אורון: המודל של הלוואת מקום.
חיים אורון: אם נכניס גם את האלמנט הזה, אני חושב שאולי גם נתמודד עם הבעיה שהיא המצוקה הכי גדולה -  יספרו לכם האנשים שחיים שם, ושאלת אותי לגבי אינטל  - כאשר כרגע כביש 6 סידר שמהנדס בכפר סבא יכול לעבוד באינטל והוא מגיע יותר מהר חזרה הביתה מאשר מי שגר בלהבים או ברהט ונוסע לאינטל.
חיים אורון: אז מה עשינו?
חיים אורון: אנחנו רוצים לשנות את המאזן מעבר לעניין של אינטל.
חיים אורון: אני מקבל חלק מהמגבלות שמונחות כאן על גודל וכולי, וזה מה שאתה שאלת אותי, כחלק מהקריטריונים.
עמיר פרץ: לגבי אינטל, גם כאשר זה חרג, בצדק כולנו אמרנו שהולכים לחריגה כי זאת ספינת דגל.
עמיר פרץ: כנ"ל ים המלח.
משה גפני: חבר הכנסת אורלב.
משה גפני: אתה היית בישיבה אתמול.
זבולון אורלב: אני שמעתי את השיעור פעמיים ואם שמעתי את השיעור פעמיים, אני מבין יותר את הדבר הזה.
זבולון אורלב: קודם כל, אני בהחלט מסכים כמי שראה את השקפים אתמול שיש צורך לשנות את החוק.
זבולון אורלב: החוק במתכונתו הנוכחית איננו מביא את התוצאות המקוות.
זבולון אורלב: עובדה.
זבולון אורלב: תראה את מצב התעסוקה בנגב.
זבולון אורלב: צריך לשנות את הדבר הזה.
זבולון אורלב: אני חושב שתפסת מרובה לא תפסת.
זבולון אורלב: יש כאן אי בהירות ביחס למטרות העיקריות.
זבולון אורלב: אי אפשר לבוא למסעדה, לשאול מה התפריט, אומרים לך שיש קבב, יש שישליק, יש כבש ואתה אומר שלא חשוב לך הסדר.
זבולון אורלב: צריך לעשות סדר.
זבולון אורלב: מה המטרה העיקרית?
זבולון אורלב: אם המטרה העיקרית היא להגביר את התעסוקה, אז החוק צריך לכוון כדי שכל מפעל, לאו דווקא עם 25 אחוזי יצוא.
זבולון אורלב: אתם בעצמכם אומרים מצד אחד שמחקתם מן המטרות של החוק הקודם את עניין מאזן התשלומים.
זבולון אורלב: כלומר, היצוא במדינת ישראל היום הוא לא המטרה העיקרית הכי חשובה.
זבולון אורלב: אתם מחקתם ולא אני.
זבולון אורלב: מאידך גיסא אתה אומר שיש כרטיס כניסה של 25 אחוזים אבל 25 אחוזים לא יעודדו את הפריפריה.
זבולון אורלב: תחליטו, או זה או זה.
משה גפני: זבולון, אמרת את זה.
זבולון אורלב: אדוני היושב ראש, אנחנו מחויבים ללחוץ את האוצר כדי שהוא יחדד יותר את המטרות.
זבולון אורלב: לפי המטרות ניתן לכוון את החוק.
זבולון אורלב: אנחנו יודעים, לפי הנתונים שנמסרו אתמול, שאם החוק הזה כמו שהוא ייכנס, יפחיתו מהמענקים או מההטבות של כי"ל סדר גודל של מאות מיליוני שקלים, כנראה בין 400 ל-500 מיליון שקלים כי אף אחד לא נקב כאן מספר מוסמך, אבל אני מעריך שזה סדר הגודל שיורד מהנגב.
זבולון אורלב: 400-500 מיליון שקלים יורדים מהנגב.
זבולון אורלב: כי כי"ל פועלת רק בנגב.
אופיר כהן: הם יושבים בתל אביב.
קריאה: בתל אביב יושבים עשרה עובדים.
זבולון אורלב: כי"ל פועלת בנגב.
זבולון אורלב: בתל אביב יש עשרה או עשרים עובדים.
מירי רגב: 5,000 עובדים בנגב.
זבולון אורלב: ברור לגמרי שהפעילות הגדולה המשמעותית היא בנגב.
זבולון אורלב: מי שחושב שאפשר להוריד סדר גודל של מאות מיליוני שקלים, אם נחליט לתמוך אנחנו צריכים לדעת שאנחנו עושים את זה בעיניים פקוחות.
זבולון אורלב: אי אפשר לומר שאנחנו מורידים מאות מיליוני שקלים והעובדים לא ייפגעו, שהתעשייה לא תיפגע, שרמת השכר לא תיפגע.
זבולון אורלב: אי אפשר לומר את הדבר הזה.
זבולון אורלב: זה להחזיק את המקל משני הקצוות שלו.
זבולון אורלב: לכן אני אומר שלדעתי הלחץ העיקרי הוא לחדד מאוד, לעשות סדר, מה המטרות העיקריות של החוק.
ארמונד לנקרי: יושב ראש ועד העובדים של מפעלי ים המלח.
ארמונד לנקרי: בהמשך לדבריהם של מירי רגב, של רוביק וזבולון אורלב.
ארמונד לנקרי: אני בא לכאן לייצג את העובדים ואני רוצה להעביר כאן את התחושה ואת חשש העובדים.
ארמונד לנקרי: כפי שציינו כאן, אני חושב שאנחנו עובדים במקום הכי נמוך ובמקום שהכי קשה לעבוד בו.