GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
חיים שני: תחשבו על בעל המפעל שנמצא בגליל או בדרום, ששילם בתוך שנתיים מול מצבו היום, קיבל מענק ועלה בתוך שנתיים למס של 24 אחוזים, ועכשיו הוא יהיה עם מענק ומס של 8 אחוזים.
חיים שני: אותם מספרים שתראו אחר כך, המאות מיליוני שקלים שזזים מהמרכז לפריפריה, הם תוצאה של המהלך הזה.
יעקב אדרי: לא בטוח שהם יזוזו.
יעקב אדרי: הכוונה היא טובה, אבל בפועל זה לא יהיה כך.
חיים שני: אנחנו מדברים על חברות שקיימות היום בפריפריה והמשמעות של הטבת המס לחברות הקיימות.
חיים שני: אנחנו לא מדברים על תזוזות.
חיים שני: המספרים וההטבה, המשמעות היא שמפעל שנמצא היום, כבר היום בפריפריה, הוא ירד להטבת מס של 8 אחוזים על כל ההכנסה שלו.
חיים שני: זאת המשמעות, והוא גם יוכל לקבל הטבת מענק.
חיים שני: אנחנו נראה אחר כך דוגמאות.
משה גפני: זה יחול רק על מפעלי תעשייה.
חיים שני: בפריפריה.
אוריאל לין: שיהיה ברור, זה חל על קטגוריה מוגדרת.
חיים שני: כל התעשייה שנהנתה מהחוק הזה עד היום, זה בדיוק הסעיף האחרון אליו אני מגיע, אנחנו ממקדים את ההטבות.
חיים שני: אם עד היום החוק הזה ניתן לכלל המפעלים התעשייתיים, אנחנו היום ממליצים – חלק מהצעת החוק – להחריג את אותן החברות שאינן מושפעות ממה שנקרא תמריצי מיקום.
חיים שני: אנחנו מתכוונים לאותן החברות שאין להן את האלטרנטיבה להעביר את המפעל הבא, את המטה שלהן, את קו הייצור הבא מישראל למקום אחר בעולם.
חיים שני: מי שעונה על הקריטריונים האלה, אלה חברות מחצבים כי את המחצב שלוקחים מאדמת המדינה אי אפשר להזיז למדינה אחרת, זה מחצב של המדינה, ולכן הנושא של מיקום לא רלוונטי, וחברות ממשלתיות שנמצאות בבעלות של ממשלת ישראל ואינן יכולות להעביר את המטה שלהן למקום אחר, ואם הן רוצות לפתוח קו או פעילות במקום אחר, הן צריכות אישור של ממשלת ישראל לעשות זאת.
משה גפני: כולל התעשיות הביטחוניות.
חיים שני: זה סיכום של ההבדלים.
חיים שני: במלים כלליות, אנחנו מציעים לשנות גם את מטרות החוק, עידוד השקעות במדינת ישראל, גם על ידי חברות ישראליות, גם על ידי חברות זרות, עידוד יוזמה כלכלית וחדשנות, ובמסגרת המוגבלת של החוק.
חיים שני: אנחנו שמענו הרבה פעמים שאנחנו לא פותרים את כל בעיות הפריפריה וזה נכון.
חיים שני: החוק הזה לא דואג לחינוך, הוא לא דואג לתחבורה, הוא לא דואג לתרבות אלא אך ורק במה שקשור לחוק ואנחנו ממקדים אותו לתת בכלים שלו עדיפות לאזורי הפיתוח.
משה גפני: למה הוצאתם מהמטרות את הקטנת היבוא והגדלת היצוא?
חיים שני: נכון להיום הנושא של מאזן התשלומים במדינת ישראל, אנחנו לא חושבים שהוא כשלעצמו מטרה מרכזית של החוק.
חיים שני: כמובן אם אנחנו נמשיך לתמוך בהתפתחות החברות המייצאות, זה גם יתמוך במאזן התשלומים.
משה גפני: אבל עיקר המטרה כפי שאמרת לנו היא הקטנת היבוא והגדלת היצוא.
חיים שני: לא. אמרנו שאנחנו רוצים להבטיח את התחרותיות של חברות ישראליות בסביבה גלובלית וחברות רב לאומיות שמשקיעות במדינת ישראל.
חיים שני: לא התמקדנו בנושא של מאזן התשלומים.
חיים שני: נושא אחרון.
חיים שני: אנחנו עדיין רואים מצב שבו חברות גלובליות, חברות ענק גלובליות, לצערי אין הרבה כאלה שמגיעות לכאן.
חיים שני: שאלת קודם על אינטל.
חיים שני: אין לנו המון אינטל שהיא לא קשורה בהכרח למסלול הזה, אבל אנחנו היינו רוצים שחברות ענק גלובליות שמתלבטות היכן למקד את הפעילות שלהן ואיפה לייצר, שישראל תהיה מדינה אטרקטיבית.
חיים שני: לכן בנינו מסלול שונה במעט מהמסלול הקיים והוא נותן מס של 5 אחוזים בפריפריה ו-8 אחוזים במרכז, מאפשר לחברות האלה גם לקבל מענקים, כאשר התנאי שהחברה הגלובלית – מדובר אך ורק בחברה שיש לה מכירות גלובליות – היא עם היקף מכירות גלובלי של 20 מיליארד שקלים  והיקף פעילות בישראל של 1.5 מיליארד שקלים עם עוד תנאים נלווים שאין את הזמן לפרט אותם.
חיים שני: כדאי אולי להסתכל היכן תימצא ישראל במס חברות בהשוואה בין לאומית.
חיים שני: כתוצאה מהמהלך הזה אנחנו נהיה עם שיעור מס לחברות הרלוונטיות, לחברות המוטבות במרכז, של 12 אחוזים.
חיים שני: כדאי אולי לחדד כאן נקודה.
חיים שני: החברות במרכז היום, בחוק הקיים, משלמות מס שהוא כנראה – שוב, זה משתנה בין השנים – בסביבות ה-11 ואולי טיפה יותר.
חיים שני: מה שיקרה עם החוק הזה זה שבפועל החברות במרכז תשלמנה קצת יותר ממה שהן משלמות היום, אבל מה שהן יקבלו בתמורה זאת ודאות.
חיים שני: שוב, זה משתנה עם השנים ותלוי איזו חברה.
חיים שני: לפעמים חברה גדולה אחת שמרוויחה הרבה כסף מסיטה לנו שם את הממוצעים, אבל אנחנו בממוצע מעריכים שבמרכז משלמים באזור ה-11-11 וקצת.
חיים שני: עכשיו אנחנו אומרים לא 11 אלא 12.
חיים שני: חברות במרכז עבור הוודאות שהמס שלהן הוא קבוע, יהיה 12 אחוזים בשנים טובות ובשנים רעות, ישקיעו פחות או ישקיעו יותר, עבור הוודאות הזאת הן ישלמו טיפה יותר.
חיים שני: לא פחות אלא יותר.
חיים שני: חברות בפריפריה, כאמור, שם אנחנו רואים שיפור משמעותי ואנחנו מסיטים – אני מקווה שנראה את זה בהמשך – כתוצאה מהמהלכים האלה והתזוזות שאנחנו עושים, כיוון שהקופסה כולה נשארת פחות או יותר שלמה, סך כל הטבות המס לא ישתנו, ואנחנו מסיטים הטבות מס של 400 מיליון שקלים במצב הקיים.
חיים שני: אנחנו עדיין לא מדברים על חברות.
חיים שני: זאת סימולציה שמסתכלת - בהנחה שהחוק הזה היה נכנס לתוקף – על איך היה נראה העולם במצב הקיים.
חיים שני: במצב הקיים חברות בפריפריה היו נהנות מתוספת הטבות של כ-28 אחוזים והמשמעות של זה היא 400 מיליון שקלים לטובת ההטבות שלהן.
חיים שני: אנחנו יכולים לראות עוד כמה חברות היו נכנסות להטבות האלה.
חיים שני: אנחנו רואים את התוספת גם בצפון וגם בדרום וכאמור, סך הכל 400 מיליון שקלים.
חיים שני: אלה המספרים.
חיים שני: זה הסך הכל וחשוב להבין את זה.
חיים שני: אלה הנתונים שלנו.
משה גפני: אנחנו מתחילים להקריא את החוק.
משה גפני: אנחנו הבנו את העיקרון ואנחנו יודעים במה מדובר.
משה גפני: אני מעדיף לקיים את הדיון בדברים המעשיים.
פרק י"ג: 55.	תיקון חוק לעידוד השקעות הון     	בחוק לעידוד השקעות הון, התשי"ט-1959 (בפרק זה – חוק לעידוד השקעות הון) –     	(1)	במקום סעיף 1 יבוא:     		"1.
פרק י"ג: מטרה     מטרת חוק זה היא עידוד השקעות הון ויוזמה כלכלית באופן שבו תינתן עדיפות לחדשנות ולפעילות באזורי פיתוח לשם -     			(1)	פיתוח כושר הייצור של משק המדינה.
פרק י"ג: (2)	שיפור יכולתו של המגזר העסקי להתמודד בתנאי תחרות בשווקים בין לאומיים.
פרק י"ג: (3)	יצירת תשתית למקומות עבודה חדשים ובני קיימא".
משה גפני: זה ירד.
אמנון כהן: לא נקלוט יותר עלייה?
שגית אפיק: ירד גם ניצול יעיל של אוצרות המדינה ויכולתה הכלכלית.
משה גפני: תסבירו בבקשה למה זה ירד.
ערן פולק: המנכ"ל הסביר קודם לגבי מאזן התשלומים.
זבולון אורלב: כשאתה רוצה להגביר את התחרותיות, מה אתה עושה?
זבולון אורלב: אתה משפר את מאזן התשלומים.
זבולון אורלב: אתה מגדיל את היצוא ומקטין את היבוא.
זבולון אורלב: למה אתה לא רושם את זה במטרות שלך?
ערן פולק: השאלה היא מה המטרה ומה התוצאה.
ערן פולק: כאשר נכתב החוק במקור, המטרה הייתה מאזן תשלומים.
ערן פולק: היה כאן מצב של חוסר ביצוא ורצו לייצר את התוצאה הזאת.
ערן פולק: היום אנחנו טוענים שהמטרה היא אחרת.
ערן פולק: המטרה היא התחרותיות, המטרה היא התעסוקה שהתחרותיות הזאת יוצרת.
ערן פולק: נכון שהתוצאה של זה היא גם שיפור של מאזן התשלומים, אבל זאת לא המטרה.
זבולון אורלב: אם מתקיימים שלושת התנאים האלה ואין שיפור במאזן התשלומים, כלומר, הוא לא מגדיל את היצוא ואין כאן בכלל יצוא,  הוא גם יזכה.
אמנון כהן: לא, לא יזכה.
אמנון כהן: לא בחוק.
חיים שני: חברות שמתמודדות בתחרות גלובלית, התוצאה של זה בין היתר תהיה וכמובן יצוא הוא גם חלק מהתנאים אבל זה לא התנאי היחידי.
חיים שני: יש להן גם 75 אחוזים בתוך מדינת ישראל וצריך לזכור את זה.
חיים שני: אנחנו מדברים על שנות ה-50.
חיים שני: בשנות ה-50 לא היו כאן דולרים, לא היה כאן הון.
זבולון אורלב: שיפור שיווק הוא גם להתמודד עם יבוא.
זבולון אורלב: כשאתה רוצה להתחרות, אתה מתחרה גם בצריכה בארץ.
זבולון אורלב: כלומר, שיפור יכולתו של המגזר העסקי להתמודד בתנאי תחרות וכולי, מישהו יכול להבין שזה אך ורק להתמודד עם היבוא.
זבולון אורלב: אתה רוצה ליצור כאן מפעלים בענף המזון, בענף הטקסטיל, בעוד כמה ענפים שיוכלו להתמודד עם היצוא.
זבולון אורלב: אתה אומר שהיצוא בכלל לא מעניין אותך.
זבולון אורלב: לכן סעיף (2) לא מדבר על יצוא אלא הוא יכול לדבר רק על יבוא.
זבולון אורלב: לכן אני לא מבין אתכם.
משה גפני: אבל בפועל אתה לא מקבל מענקים אם אתה לא מייצא 25 אחוזים.
משה גפני: זאת לא המטרה שלהם.
משה גפני: מה עם קליטת עלייה?
ערן פולק: נושא של קליטת עלייה זה נושא ששולב במטרות החוק במקור כאשר היקף העלייה מסך הפעילות הכלכלית היה הרבה יותר משמעותי.
ערן פולק: אנחנו חושבים שהיום, כאשר היקף העלייה הוא מצומצם יותר, בהקשר הזה של פיזור ההטבות ויעילות ההטבות, זאת לא צריכה להיות מטרה אופרטיבית.
ערן פולק: אני אומר עוד משהו.
ערן פולק: היום העלייה בפועל, לא במסלולי הרכבות ולא במפות השונות, לא מהווה איזשהו מרכיב ולכן המטרה הזאת גם לא מטרה שהיום יש לה השפעה על התוצר.
אמנון כהן: תוסיף את שילוב החרדים בתעסוקה.
אמנון כהן: זאת תהיה מטרה.
ערן פולק: בהחלט מטרה ראויה.
משה גפני: לא, דלג על זה.
משה גפני: מה עם המפעלים המסורתיים?
משה גפני: התעשייה המסורתית?
משה גפני: היא לא נכללת בחוק בכלל?
ערן פולק: ודאי שכן.
יעקב אדרי: היא נכללת אבל כתוב שהם צריכים לייצא 25 אחוזים ולזה הם אף פעם לא יגיעו.
יעקב אדרי: זאת הבעיה של החוק הזה.
אוריאל לין: אדוני היושב ראש, לסעיף המטרה.
אוריאל לין: אני חושב שמה שכתוב בהוראות החוק בכלל לא יגשים את סעיף המטרה.
אוריאל לין: שמעתי את דבריו של מנכ"ל האוצר מר שני ואני חושב שיש כמה דברים שהם לא לחלוטין ברורים.
אוריאל לין: השינוי המפליג שמוצע כאן זה לקחת הגדרה מאוד מצומצמת ואליטיסטית ולומר שאנחנו עכשיו רוצים לעודד רק מפעלי תעשייה שמייצאים 25 אחוזים, או נאנו טכנולוגיה או ביו טכנולוגיה.
אוריאל לין: החוק הזה מכוון כולו למגזר צר זה, גם במובן הטבות המס וגם במובן של המעסיק.
אוריאל לין: אני רוצה להזכיר לכולנו שאנחנו מדברים כאן במגזר עסקי רחב.
אוריאל לין: המטרה של יצירת תשתית למקומות עבודה פשוט לא תוגשם ואני רוצה להסביר למה היא לא תוגשם.
אוריאל לין: אנחנו נוכחנו בעשור האחרון שבמדינת ישראל מי שמייצר את עיקר מקומות העבודה זה מגזר המסחר והשירותים.
אוריאל לין: בעשור החולף, על פי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, מגזר המסחר והשירותים ייצר פי עשר מקומות עבודה מהתעשייה.
אוריאל לין: אני אומר תעשייה, למה לא, בבקשה, קדימה, שתתפתח, שתייצא, אבל אי אפשר להתעלם מכל המגזר העסקי.
אוריאל לין: מה שקורה כאן הוא שהיום השקעות בפריפריה או בכל דבר שהוא שתהיינה, לא תקבלנה כלום, לא הטבות מס ולא מענקים.
משה גפני: אתה מסכים עם המטרה.
אוריאל לין: אני אומר שהמטרה לא תושג בכלל.
משה גפני: אז בוא נגיע לסעיפים ושם נראה אם היא תושג או לא תושג.
משה גפני: אגב, בחוק עידוד השקעות הון עד היום מסחר לא היה בפנים.
אוריאל לין: אני מדבר על התוצאות כפי שתהיינה.
משה גפני: המטרות ראויות.
אוריאל לין: המטרות ראויות.
משה גפני: הדרך להשגתן אינה נכונה.
יהודה נסרדישי: אדוני היושב ראש, עד היום לא מסחר ולא שירותים היו בפנים.
יהודה נסרדישי: בואו נבהיר נקודה אחת במהות החוק הזה.
יהודה נסרדישי: החוק הוא חוק עידוד השקעות הון ולא משהו אחר של התעשייה והבאנו את המודל.
יהודה נסרדישי: שני הנושאים האלה לא היו שם.
משה גפני: אומר אוריאל לין שעם כל הכבוד, היות שהגעתם לחדשנות ועכשיו הולכים לטפל בכל העניין הזה, בעידוד התעסוקה וכל מה שנלווה לעניין, תדעו לכם שהמסחר והשירותים הם המעסיקים הגדולים ביותר וצריך לעודד גם אותם.
יהודה נסרדישי: בתעשייה לא מעסיקים?
משה גפני: אומר אוריאל לין שבסדר, אבל תנו לכולם.
ערן פולק: גם הממשלה מעסיקה.
יהודה נסרדישי: גם למערכת הפיננסית ניתן הטבות?
יהודה נסרדישי: לכולם?
יהודה נסרדישי: אלה שירותים.
יהודה נסרדישי: תקשורת, ביטוח, ניתן לכולם.
חיים שני: בגדול יש שתי אוכלוסיות.
משה גפני: אנחנו נראה בהמשך.
שגית אפיק: (2)	בסעיף 1א -     		(א)	אחרי המלים "בחוק זה" יבוא:     "חברה בבעלות ממשלתית מלאה" – כהגדרתה בחוק החברות הממשלתיות".
שגית אפיק: ההגדרה היא חברה שכל מניותיה הן בבעלות של אחד מאלה: המדינה, חברה שכל מניותיה הן בבעלות המדינה, המדינה יחד עם חברה כאמור או המדינה או חברה כאמור יחד עם רשות מקומית.
שגית אפיק: "חוק לעידוד מחקר ופיתוח" – חוק לעידוד מחקר ופיתוח בתעשייה, התשמ"ד-1984.
שגית אפיק: "חוק מיסוי מקרקעין" – חוק מיסוי מקרקעין (שבח ורכישה), התשכ"ג-1963".
שגית אפיק: "חוק מס ערך מוסף" – חוק מס ערך מוסף, התשל"ו-1975".
שגית אפיק: (ב)	ההגדרה "מועצת מרכז ההשקעות" – תימחק.
שגית אפיק: (ג)	אחרי ההגדרה "המנהל" יבוא:     			"הפקודה" – פקודת מס הכנסה.
שגית אפיק: "פקודת השותפויות" – פקודת השותפויות (נוסח חדש), התשל"ה-1975.
שגית אפיק: סעיף (3) מתייחס לתוכנית - ההטבות בחוק עידוד השקעות הון שניתנות על בסיס תוכנית – והסעיף מפרט מהי תוכנית.
שגית אפיק: (3)	בסעיף 3 -     		(א)	בפסקה (2), הסיפה החל במלים "או של נכס" – תימחק.
שגית אפיק: "(3)	השקעה של מפעל תעשייתי אשר מגשימה את מטרות החוק, וזאת לפי מסלולים שקבעו השרים לפיע סעיף 18ג".
שגית אפיק: (ג)	פסקה (4) – תימחק.
משה גפני: עד כאן.
שגית אפיק: תסבירו את סעיף (3) לחוק הקיים.
תמים עבדאלחלים: אני מהלשכה המשפטית במשרד האוצר.
תמים עבדאלחלים: בהמשך החוק יש התייחסות לחברות ממשלתיות וכאן בעצם הכנסנו את ההגדרה מהי חברה ממשלתית.
תמים עבדאלחלים: מה ההתייחסות לחברות הממשלתיות, יבוא סעיף נפרד.
תמים עבדאלחלים: לעבור על כל ההגדרות?
משה גפני: חברה ממשלתית מלאה, כולנו מבינים מה ההגדרה.
משה גפני: אנחנו נגיע לסעיף הזה של חברה ממשלתית מלאה, ואני מבין שהיא לא תהיה בתוכנית הזאת.
שגית אפיק: היא לא תהיה מפעל תעשייתי.
משה גפני: נגיע לסעיף הזה ואז נדון בזה.
שגית אפיק: תמים,  היום, לפי הפרק השני, רשויות מרכז ההשקעות כוללות את מנהל מרכז ההשקעות, מינהלת מרכז ההשקעות ומועצת מרכז ההשקעות.
שגית אפיק: אתם למעשה מבטלים את מועצת מרכז ההשקעות.
שגית אפיק: אתה רוצה להסביר?
תמים עבדאלחלים: עד היום לא הייתה מועצת מרכז השקעות וראינו שיש כפילות בעבודה של המועצה.
משה גפני: לא הייתה מועצת מרכז השקעות?
יעקב אדרי: אם לא הייתה, אז מה הבעיה?
תמים עבדאלחלים: לא כוננה במשך הרבה מאוד שנים.
שגית אפיק: אף פעם היא לא הוקמה.
משה גפני: אז מי החליט שם?
תמים עבדאלחלים: המינהלת.
משה גפני: אתם מבטלים את מועצת מרכז ההשקעות.
שגית אפיק: זה יהיה לאורך כל החוק.
משה גפני: זאת אומרת, יש דרך לעקוף את החוק.
משה גפני: לא מבצעים אותו ואחרי כן מביאים בחוק ההסדרים ביטול.
תמים עבדאלחלים: אולי כדאי שאני אחזור צעד אחד אחורה.
תמים עבדאלחלים: התפקיד של המועצה היה לייעץ לשרים בעניין היישום של החוק.
תמים עבדאלחלים: במשך תקופה ארוכה לא כוננה המועצה.
חזי צייג: מהיום הראשון שחוקק החוק לא הייתה מועצה.
יעקב אדרי: בחוק צריכה להיות מועצה, אבל לא הקימו אותה.
משה גפני: עושים דבר פשוט.
משה גפני: או שהשרים לא מסתדרים או שלא מוצא חן בעיני מישהו ולכן לא מכוננים את המועצה ואז מביאים בחוק ההסדרים את הביטול שלה.
יהודה נסרדישי: יש מרכז השקעות.
משה גפני: למה לא באתם לכאן להגיד שלא צריך מועצה?
רותי לירז שפירא: אני מהלשכה המשפטית של משרד התעשייה.
רותי לירז שפירא: מינהלת מרכז ההשקעות ומועצת מרכז השקעות היו שני גופים שונים לגמרי.
רותי לירז שפירא: התפקיד של המועצה לא היה לייעץ לשר התעשייה ולשר האוצר שמופקדים על הגשמת החוק, אלא לייעץ לממשלה.
רותי לירז שפירא: במשך שנים, אני לא יודעת במשך כמה שנים, לא כוננה המועצה.
משה גפני: אבל החוק חייב לכונן מועצה כזאת.
משה גפני: למה לא באתם לכנסת וביטלתם את המועצה?
יעקב אדרי: לשרים היה מאוד נוח שאין מועצה.
יעקב אדרי: לכל אורך השנים.
יעקב אדרי: למה הם צריכים מועצה על הראש?
יעקב אדרי: הם רוצים להתוות את המדיניות שלהם ולהמשיך בה.
משה גפני: אני מציע שנשאיר את המועצה.
משה גפני: למה צריך לבטל אותה?
משה גפני: שתמשיך הלאה להיות בחוק ואל תקיימו.
משה גפני: למה צריך להביא את זה לכאן?
משה גפני: הרי בלאו הכי אין סדר אצלכם, אז יישאר האי סדר.
משה גפני: אנחנו בכל אופן מדינה מערבית.
יהודה נסרדישי: אתה כועס על התלמיד הטוב שיושב בכיתה.
משה גפני: אני לא כועס בכלל.
משה גפני: למה חברי ועדת הכספים צריכים לבזבז את הזמן שלנו ביום ראשון כשאנחנו יכולים ללכת לעשות פוליטיקה בכל מיני מקומות?
משה גפני: למה אנחנו צריכים לעבוד?
משה גפני: תישאר מועצת מרכז ההשקעות ואל תכוננו אותה.
רותי לירז שפירא: החוק עבר בהחלטת ממשלה.
משה גפני: קחי בחשבון שכשאת אומרת את המילה ממשלה, אני לא עובר לדום.
משה גפני: החלטת ממשלה, ביג דיל.
משה גפני: נראה בסוף מה לעשות.
שגית אפיק: תמים, תסביר את סעיף (3).
שגית אפיק: היום התוכנית הייתה גם השקעה של תושב חוץ בהון של מפעל והלוואה של תושב חוץ במטבע חוץ והורדתם את שתי האפשרויות האלה לתוכנית.
תמים עבדאלחלים: בעצם סעיף (3) – אמנם הוא לא מוצג כך – מגדיר מהי תוכנית.
שגית אפיק: מהי תוכנית לצורך החוק.
תמים עבדאלחלים: בעצם צריך לקרוא את השינוי הזה ביחד עם הסעיף שלאחר מכן.
תמים עבדאלחלים: השקעה של תושב חוץ בהונו של מפעל או נכס, הלוואה של תושב חוץ במטבע חוץ לפירעון לא יוכרו בהמשך כתוכנית.
תמים עבדאלחלים: יש לראות גם את ההמשך.
תמים עבדאלחלים: השקעה של מפעל תעשייתי אשר מגשימה את הצעות החוק וזאת לפי מסלולים שקבעו השרים לפי סעיף 18ג, שזה מסלול חדש שהשרים יוכלו לקבוע אותו.
תמים עבדאלחלים: אנחנו מאמינים שהתוספת לסעיף (3) בעצם גם מכסה את הסעיפים האלה שהורדו וגם מרחיבה את הפעולה של הגדרה של תוכנית.
ערן פולק: להבהיר במשפט אחד.
ערן פולק: המשמעות היא, בהקשר לשינוי של המטרות, שבעצם ההשקעה או שבהכרה בהשקעה מכירים האם מי שהשקיע זה מפעל תעשייתי ולא מכירים לפי הדרכון שנושא הבעלים של אותו מפעל.
ערן פולק: מכירים בהשקעה לפי ההשקעה ולא לפי הבעלים.
ערן פולק: היום החוק מפריד בין בעלים שהוא תושב חוץ לבין בעלים שהוא תושב ישראל.
ערן פולק: אנחנו לא חושבים שנכון להישאר עם ההבחנה הזאת ונכון להסתכל על ההשקעה כהשקעה.
אמנון כהן: אם הוא לא תושב הארץ אבל הוא משקיע בארץ?
ערן פולק: אם ההשקעה היא השקעה של מפעל תעשייתי בישראל, ההשקעה הזאת היא מוכרת.
אמנון כהן: הוא לא חייב לגור כאן.
ערן פולק: זה לא משנה אם המשקיע הוא זר או ישראלי.
ערן פולק: בחוק הקיים יש הבחנה והטבות עודפות למשקיע הזר.
ערן פולק: לזה אנחנו הולכים.
אמנון כהן: אז יהיה אותו הדבר למשקיע הישראלי ולמשקיע הזר.
שגית אפיק: (4)	בסעיף 6, פסקה (3) – תימחק.
שגית אפיק: זאת השמטת מועצת מרכז ההשקעות מהסעיף.
שגית אפיק: זה אותו הדבר, השמטת מועצת מרכז השקעות.
שגית אפיק: (6)	בסעיף 8 -     בסעיף קטן (א), המלים "ומועצת מרכז ההשקעות למועצת מרכז ההשקעות" יבוא "למינהלת מרכז ההשקעות".
שגית אפיק: זה כנ"ל.
שגית אפיק: ביטול מועצת מרכז ההשקעות.
שגית אפיק: הסעיף עוסק בחברים במרכז ההשקעות     		(א)	בסעיף קטן (א) -     			(1)	במקום פסקה (1) יבוא:     				"(1)	נציג רשות המסים, שימנה שר האוצר".
שגית אפיק: (2)	בפסקה (2), במקום "משרד האוצר" יבוא "אגף התקציבים במשרד האוצר".
שגית אפיק: היום מדובר בנציג משרד האוצר שימנה שר האוצר.
שגית אפיק: מחדדים כאן שזה יהיה דווקא מאף התקציבים.
חיים שני: אנחנו מבהירים את המצב הקיים.
חיים שני: זה המצב הקיים היום ששני נציגי משרד האוצר הם נציג רשות המסים ונציג אגף התקציבים, כדי שלא יהיה בלבול.
יהודה נסרדישי: אני לא מתנגד לזה.
זבולון אורלב: אני לא מכיר אח ורע לזה.
שגית אפיק: גם אני לא מכירה.
זבולון אורלב: אדוני היושב ראש, זאת לא פעם ראשונה שאני עוסק בחקיקה אבל פעם ראשונה שאני שומע שמכתיבים לשרים מי יהיה הנציג של המשרד שלהם.
יהודה נסרדישי: דה פקטו זה קיים.
יהודה נסרדישי: זה קיים היום.
משה גפני: זבולון אורלב צודק, אבל לא חשוב.
שגית אפיק: (3)	במקום פסקה (6) יבוא:     				"(6)	נציג משרד ראש הממשלה שימנה ראש הממשלה".
שגית אפיק: היום זה נציג משרד הכלכלה והתכנון שימנה שר הכלכלה והתכנון אבל כנראה זה כבר לא רלוונטי.
חיים שני: זה גם המצב הקיים.
חיים שני: הנציג היום הוא נציג משרד ראש הממשלה.
משה גפני: אין היום משרד כלכלה.
חיים שני: בשלב זה לא.
שגית אפיק: (4)	אחרי פסקה (6) יבוא:     "(7)	נציג ציבור בעל ניסיון או השכלה מתאימים, שימנה שר התעשייה, המסחר והתעסוקה, מבין מי שארגונים שעניינם התעשייה בישראל המליצו עליהם".
שגית אפיק: אתם לא רוצים לפרט איזה ניסיון או השכלה מתאימים?
קריאה: נשאיר את זה לשיקול דעתו של השר.
שגית אפיק: (ב)	במקום סעיף קטן (ג) יבוא: 	 "(ג)	לא ימונה ולא יכהן נציג ציבור כחבר המינהלה מי שעלול להימצא, במישרין או בעקיפין, באופן תדיר, במצב של ניגוד עניינים בין תפקידו כחבר המינהלה לבין עניין אישי שלו או תפקיד אחר שלו.
שגית אפיק: (ד)	חבר המינהלה יודיע ליושב ראש המינהלה אם נושא הנדון בישיבת המינהלה עלול להימצא, במישרין או בעקיפין, במצב של ניגוד עניינים בין כהונתו לבין עניין אישי שלו או לבין תפקיד אחר שלו, ויימנע מהשתתפות בדיון ומההצבעה בישיבה כאמור.
שגית אפיק: הוראה זו לא תחול לגבי חבר המינהלה שהוא עובד המדינה בשל כך בלבד שתפקידו בשירות המדינה קדשור לנושא הנדון בישיבה.
שגית אפיק: (ה)	בסעיף זה -     "עניין אישי" – לרבות עניין אישי של קרובו של חבר המינהלה או של גוף שחבר המינהלה או קרובו הם בעלי עניין בו.
שגית אפיק: "קרוב" – בן זוג, הורה, הורי הורה, אח, צאצא, צאצא של בן זוג ובני זוגם של כל אחד מאלה, או אדם אחר הסמוך על שולחנו, וכן שותפו, מעבידו או עובדו.
שגית אפיק: "בעל עניין" – מנהל, עובד אחראי או מי שיש לו חלק העולה על 5 אחוזים בהון או ברווחים של גוף כאמור".
משה גפני: אוריאל.
אוריאל לין: אני רוצה לקרוא לתשומת לב הוועדה שהסעיף המרכזי של תשתית החוק הזה נמצא בסעיף קטן(3)(ב)(3), בעמוד 110, בתיקון, שמפנה אותנו לסעיף 18ג.
אוריאל לין: סעיף 18ג הוא הסעיף  שמגדיר בדיוק מי יהיה זכאי להטבות על פי ההצעה, על פי הרפורמה המוצעת.
אוריאל לין: אדוני היושב ראש, מדובר ברפורמה שקודם כל היא ציר ההנחות המופלגות במס החברות, הנחות במס על משיכת רווחים מתוך החברות, הווה אומר מס על דיבידנד, וגם מענקים.
אוריאל לין: סעיף 18ג, צריך לקרוא אותו כי הוא ציר מרכזי    של החוק הזה והסעיף כאן מפנה אותך לסעיף 18ג.
אוריאל לין: סעיף 18ג הוא הגדרה מאוד מאוד מצומצמת שאומרת לנו בצורה מאוד ברורה שמי שזכאי להטבות על פי החוק הוא מפעל תעשייתי שמייצא 25 אחוזים, מפעל נאנו טכנולוגיה או מפעל ביו טכנולוגיה.
יעקב אדרי: כך זה כתוב?
אוריאל לין: זה כתוב.
אוריאל לין: זה סעיף 18ג.
אוריאל לין: כדי להבין את החוק הזה חייבים לחזור לסעיף 18ג.
אוריאל לין: אני לא אומר קיים או לא קיים.
אוריאל לין: הולכים לעשות שינויים מופלגים בחוק.
ערן פולק: מה שאתה אומר זה לא שינוי אלא זה המצב הקיים.
אוריאל לין: אדוני היושב ראש, מדובר כאן ברפורמה.
אוריאל לין: הרפורמה מעניקה הטבות במס חברות בלי צורך להשקיע שום השקעה.
אוריאל לין: היא מעניקה הטבות מפליגות במס חברות, במקום 24 אחוזים אחרי שלוש שנים 12 אחוזים, בלי צורך להשקיע שום השקעה נוספת, מותנה רק ביצוא.
אוריאל לין: הטבת מס חברות והטבת מס על משיכת רווחים שהיא מותנית בדבר אחד ויחיד, או נאנו טכנולוגיה או ביו טכנולוגיה או ביצוע יצוא.
אוריאל לין: זאת לא הטבה מול השקעות אלא זאת הטבה מול ביצוע יצוא.
אוריאל לין: בהטבה הזאת במס החברות באים ומגדירים מי יקבל אותה, את ההטבה הזאת.
אוריאל לין: אני רוצה שיהיה ברור שאם הולך למשל מפעל בהשקעה חדשה ומייצר מזון לשוק המקומי בירוחם, הוא לא יקבל שום הטבה ושום מענק.
אוריאל לין: סעיף 18א שבו צריך להתעמק קובע את המסגרת, מי יהיה זכאי להטבות המופלגות על פי חוק זה ואני חושב שכאן נמצא הכישלון הגדול של החוק.
אוריאל לין: אם אנחנו היום מדברים על חוק עידוד השקעות הון, צריך להיכנס לתפיסה קצת שונה ממה שהיה עד היום כי החוק נכשל.
אוריאל לין: אם הוא נכשל, צריך לחשוב האם זה נכון לעודד רק מפעלי תעשייה, רק מפעלי תעשייה מייצאים או שראוי גם לעודד השקעות אחרות כמו למשל מכללה באופקים או מפעל שמייצר רק לשוק המקומי ויוצר מקומות עבודה.
אוריאל לין: כאן מדובר בהטבות מרחיקות לכת במס חברות, הטבות על משיכת דיבידנד, שהן ניתנות לאותה מסגרת צרה ומוגדרת.
משה גפני: אוריאל, אנחנו בעזרת השם נגיע לסעיף 18ג ונדון על העניין הזה.
משה גפני: יהיו לי עוד כמה שאלות.
משה גפני: מה שאמרת, אמרת דברים נכונים באופן עקרוני.
משה גפני: כנראה יש גם צד שני למטבע ואנחנו נשמע גם את שרגא ברוש.
משה גפני: גם לי יש השגות לגבי 18ג.
אוריאל לין: השאלה היא מה מסגרת החוק, מי מקבל ומי זכאי.
משה גפני: אתה מכיר את עבודת הוועדה ואתה יודע שזה לא קל.
אוריאל לין: משום כך רציתי להבהיר את זה.
משה גפני: בסדר, אבל תעזור לי.
משה גפני: אנחנו נגיע לסעיפים האלה.
קריאה: לא, לא בטוח.
קריאה: סליחה שאני מתערב.
משה גפני: רק התייחסות ולא נאום ציונות.
יעקב אדרי: בסוף אתה מאפשר לאנשים מבחוץ, ואני מכבד אותם, אבל לא מאפשר לנו חברי הכנסת.
שרגא ברוש: אני יכול להתייחס אחר כך.
משה גפני: אנחנו ממשיכים בהקראה.
שגית אפיק: (8)	בסעיף 10 - 	 		סעיף 10 הקיים עוסק  בתפקידי מינהלת מרכז ההשקעות.
שגית אפיק: (א)	במקום פסקה (1) יבוא: 	 			"(1)	ליזום ולארגן פעולות למען עידוד השקעות הון בישראל".
אמנון כהן: אנחנו כבר לא רוצים אותם כאן.
שגית אפיק: זה יורד.
חיים שני: זה לא התפקיד של המינהלת הזאת.
חיים שני: אני לא יודע אם היא עשתה את זה עד היום.
אמנון כהן: לא יבואו לכאן להשקיע?
אמנון כהן: לא נקלוט אותם?
יהודה נסרדישי: נתנו להם את תיקון 168, שיבואו, כל עשר שנים.
יהודה נסרדישי: המטרה היא לא בחוק הזה.
משה גפני: הגיעו משקיעים?
יהודה נסרדישי: הגיעו.
אמנון כהן: אולי אחד שגם הוא ברח.
יהודה נסרדישי: אני אתן לך את הרשימה.
משה גפני: רשימה ארוכה?
יהודה נסרדישי: יותר ממניין.
שגית אפיק: (ב)	בסופו יבוא:     	יש כאן תוספת של שתי מטרות חדשות לתפקידי מינהלת מרכז ההשקעות.
שגית אפיק: סעיף 18ג הוא הסעיף שקובע לשרים את האפשרות ליצור מסלולים נוספים על פני אלה שקבועים בחוק ונגיע אליו בהמשך.
פניה קירשנבאום: המינהלת מקבלת סמכויות מכיוון שהמועצה בוטלה.
פניה קירשנבאום: השאלה אם אנחנו בסוף – אני משערת – לא נקבל את ביטול המועצה, אז גם הסעיפים האלה אוטומטית משתנים.
ערן פולק: צריך להתייחס לסעיף הזה כי זה באמת כמו שחברת הכנסת קירשנבאום אומרת.
ערן פולק: אלה שני סעיפים שקשורים אחד לשני.
ערן פולק: הגורם המקצועי שעומד היום בנושא הזה של חוק עידוד השקעות הון הוא מינהלת מרכז ההשקעות ומנהל המינהלת נמצא במשרד התעשייה.
ערן פולק: הרציונל של התיקון הזה ושל ביטול המועצה היה כי חשבנו שהגורם המקצועי עם האחריות שיש לו והיכולת שיש לו, הוא יהיה הגורם המקצועי שגם ימליץ וייעץ לממשלה בנושא הזה ולא איזשהו גוף חיצוני שכמו שראינו קודם, מעולם לא כונס.
ערן פולק: לכן אני חושב שדווקא כאשר מחברים את שני הסעיפים, מבהירים את האחריות המורחבת ואת הסמכות המורחבת של המינהלת וניתן להסביר יותר טוב את הצורך בביטול המועצה.
משה גפני: מי זאת המינהלת?
חזי צייג: המינהלת מורכבת מנציגי ממשלה.
משה גפני: אתה יכול לפרט?
חזי צייג: שניים ממשרד האוצר – מרשות המסים ואגף התקציבים – אחד ממשרד ראש הממשלה, אחד ממשרד החקלאות, עוד אחד בנוסף אלי ממשרד התעשייה ונציג ציבור.
משה גפני: שממנה שר התעשייה.
חזי צייג: ממנה שר התעשייה.
אמנון כהן: אתה מסכים לביטול הפונקציה הזאת של המינהלת?
חזי צייג: לא מבטלים את המינהלת.
משה גפני: המועצה.
משה גפני: להפך, הוא יותר חזק עכשיו במינהלת.
יעקב אדרי: אין מה לבטל כי ממילא היא מבוטלת.
זבולון אורלב: מבטלים דבר שלא היה.
משה גפני: הרי זה יהיה דיון רק כדי לעשות צחוק מהממשלה, אבל מה שנגיע באופן מעשי יהיה האם יצטרכו אישורים של ועדת הכספים.
משה גפני: תחשבו על זה.
אמנון כהן: לגבי ההחלטות של המינהלת.
משה גפני: אחרי כן, ב-18ג.
עופר מנירב: הערה לגבי הנושא הספציפי הזה של המינהלת.
משה גפני: עופר מנירב הוא מלשכת רואי החשבון.
משה גפני: הוא היה נשיא לשכת רואי החשבון והיום הוא מייצג את לשכת רואי החשבון כאן.
עופר מנירב: יש לי כאן בעיה עם סעיף ניגוד העניינים.
עופר מנירב: השאלה שלי היא האם קודם לא הייתה בעיה של ניגוד עניינים?
עופר מנירב: עד היום במינהלת לא הייתה בעיה של ניגוד עניינים?
עופר מנירב: פתאום מנסחים סעיף של ניגוד עניינים?
יעקב אדרי: הכניסו בגלל שהיה תקדים לזה.
יעקב אדרי: היו ניגודי עניינים.
ציון פיניאן: מה שלא היה טוב, יתקנו.
יעקב אדרי: אני חושב שזה נכון לכתוב את זה.
משה גפני: לא היה עד היום?
יעקב אדרי: היה גם היה.