GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ארמונד לנקרי: כמו שציינו, אנחנו גם מרוויחים טוב.
ארמונד לנקרי: אין ספק שבסופו של דבר העובדים ייפגעו.
ארמונד לנקרי: ייקלטו פחות.
ארמונד לנקרי: אני יכול לתת לכם דוגמה.
ארמונד לנקרי: במשבר שהיה לפני שנה, הייתה העדפה להפסיק את העבודה באנגליה ובספרד לעומת ים המלח.
ארמונד לנקרי: האם לזה אנחנו חותרים?
ארמונד לנקרי: שאת כל העבודה יעבירו לחוץ לארץ?
משה גפני: אני לא מביע עמדה לגבי העניין.
משה גפני: אנחנו נראה בסוף בהצבעה.
משה גפני: אני רוצה שתהיה צמוד לעובדות כי הנושא של העובדים, לי על כל פנים, הוא מאוד מאוד חשוב בכל הדיונים כאן, ואני לא היחיד בוועדה.
משה גפני: הוועדה הזאת היא מאוד חברתית.
משה גפני: אני רוצה שתדע על מה אנחנו מדברים ומה מציעה הממשלה, דבר שבא לפתחנו.
משה גפני: הם אומרים שאת מפעלי ים המלח אי אפשר להעביר להונגריה.
משה גפני: הקדוש ברוך הוא שם את זה כאן ואת זה לא מעבירים לשום מקום אחר.
משה גפני: את מה שאפשר להעביר למקום אחר, על זה יחולו כל ההטבות וכל המענקים.
משה גפני: זאת אומרת, את העיבוד, את הייצור, את כל הדברים האחרים.
משה גפני: מה הרעיון שעומד מאחורי הממשלה שמביאה את ההצעה הזאת?
משה גפני: הרעיון אומר שאני צריך לעודד את המפעלים האלה שיכולים לרדת מהארץ.
משה גפני: היום הפיתוי הוא פיתוי גדול ואנחנו רוצים שהם יישארו כאן בארץ.
משה גפני: אני לא מדבר על הפרטים כי בפרטים נצטרך לעשות שינויים, אבל הם אומרים שהם מייצרים את ההבדל בין אלה שיכולים לרדת מהארץ לבין אלה שלא יכולים לרדת מהארץ.
משה גפני: זאת טענת האוצר שהם לא אמרו את זה אבל אני אומר לך מה שהם לוחשים.
משה גפני: הטענה שלהם היא שמפחיתים את הרווח של בעלי כי"ל וכי העובדים לא ייפגעו.
משה גפני: העובדים לא ייפגעו מכיוון שמפעלי הייצור והעיבוד ימשיכו לקבל את אותו הדבר.
ארמונד לנקרי: איך העובדים לא ייפגעו?
ארמונד לנקרי: ההשקעות ילכו למקום אחר.
רונית תירוש: המפעלים של כי"ל הם פילנתרופים.
משה גפני: אני היחיד כאן שיש לו אומץ לבוא ולדבר עם העובדים כמו בן אדם.
משה גפני: כל אחד עושה  כאן דברים פופוליסטיים.
זבולון אורלב: אני ממש מוחה נגד דבריך.
משה גפני: רבותיי חברי הכנסת, נראה מה יהיה בסוף בהצבעה כשתבוא הקואליציה עם ראש הממשלה ושר האוצר, ששניהם אנשי ליכוד.
משה גפני: לא חשוב, נניח לעניין הזה ובואו נדבר על הדברים עצמם.
משה גפני: זאת טענת האוצר ועם זה אתה צריך להתמודד.
משה גפני: תאמין לי, הוועדה כולה כאן, כולה עם העובדים ושלא תהיה אי הבנה אפילו.
ארמונד לנקרי: אני מנסה להסביר שאת אותן השקעות שיכולים לעשות כאן בגלל המפעלים שיש לנו בחוץ לארץ, הם יכולים להעביר את ההשקעה לשם והמשמעות של הדבר  פיטורי עובדים.
משה גפני: הם לא יאבדו את המענקים.
גרינבאום: כבוד היושב ראש, אני חייב כאן להתפרץ.
גרינבאום: רק להבהיר כי אתמול התייחסתי לזה.
משה גפני: עם כל הכבוד, מדבר יושב ראש ועד העובדים ואתה לא יכול להיכנס לדבריו.
משה גפני: אני מבקש שיושב ראש ועד העובדים ישלים את דבריו.
משה גפני: אני מבקש מכם, אתם אנשי האוצר, עם כל הכבוד, אל תעמידו אותי בחזית.
משה גפני: אני צריך להסביר אתכם?
משה גפני: אתם הרי פוגעים בנו כל הזמן.
משה גפני: תסבירו להם.
ארמונד לנקרי: את אותן השקעות שעכשיו יכולות להיות אצלנו בים המלח, אותן יכולים להשקיע במפעלים באנגליה ובספרד.
ארמונד לנקרי: חלק מהרווחיות הזאת, עובדי ים המלח נהנים מכוח הקנייה והפריפריה הולכת וגדלה.
ארמונד לנקרי: אנחנו נמצאים בעיצומו של משא ומתן על הסכם העבודה והנושא שעומד, כל סעיף שאנחנו דורשים לטובת ציבור העובדים, הנושא של החוק הזה.
ארמונד לנקרי: המשמעות של הדבר היא שיכול להיות שאנחנו לא נהנה מאותן תוספות שכר ולא נקלוט יותר עובדים.
ארמונד לנקרי: אני יכול לומר לך שרק בחצי השנה האחרונה, כתוצאה מההשקעות וההגדלה, קלטנו קרוב למאה עובדים נוספים ואי אפשר לזלזל בזה.
ארמונד לנקרי: כמובן שאם ההשקעות ינווטו למקומות אחרים או הרווחים יהיו פחותים, העובדים באופן אוטומטי ישלמו את המחיר ולא אף אחד אחר.
משה גפני: אגב, זבולון, לא היית צריך לקפוץ.
משה גפני: לא התכוונתי בפופוליסטי לשום דבר.
ארמונד לנקרי: אני בא לייצג את העובדים.
משה גפני: עולה בדעתי שמישהו כאן יעשה דבר פופוליסטי?
משה גפני: לא עולה בדעתי אפילו.
משה גפני: אני אמרתי שצריך לשים את הדברים על השולחן.
משה גפני: אני לא רוצה שהעובדים בסופו של דבר ייפגעו ופתאום יגיעו לכאן למכונת ההצבעה בעוד חודש בערך ואתה תראה איך מצביעים.
ארמונד לנקרי: אני מסביר שאני בסיטואציה עכשיו.
משה גפני: לכן אני רוצה לחדד את הדיון הזה.
זבולון אורלב: לפני ההצבעה יש גם שכנוע.
זבולון אורלב: לא הכל זאת הצבעה אלא יש גם דיון.
משה גפני: לכן אני עושה את זה.
שמעון סבן: אני יושב ראש מועצת העובדים של חברת רותם דשנים, חברת בת של כי"ל.
משה גפני: מה זה מועצת העובדים?
משה גפני: זה ועד העובדים.
שמעון סבן: ועד העובדים.
שמעון סבן: שאלה קטנה לאנשי האוצר שבאמת אני מכבד אותם.
שמעון סבן: אני לא יודע איך מורידים 400 מיליון שקלים ולא פוגעים בעובדים.
שמעון סבן: אני רוצה להבין רק דבר אחד.
שמעון סבן: האם זה כדי לקומם את אנשי הנגב?
שמעון סבן: אם אנשי האוצר יבואו ויאמרו שבעשרים השנים האחרונות – יושבים כאן ראשי ערים מהנגב  ואני לא חבר מרכז ליכוד.
משה גפני: אז תהיה.
שמעון סבן: לא. לשם מה?
שמעון סבן: לפעמים כדאי להיות גם באגודה או אצל גפני.
שמעון סבן: אני שומע שאומרים שמאיימים על שר האוצר, שראשי הוועדים מאיימים, אבל אני לא ראיתי אותו, לא דיברתי אתו, לא מכיר אותו.
שמעון סבן: אני לא יודע למה הדיבור הזה.
שמעון סבן: אני רוצה לדעת למה צריך להחריג.
שמעון סבן: אני יושב כאן מאתמול ולא שמעתי את פקידי האוצר אומרים למה צריך להחריג.
יהודה נסרדישי: מודלים כלכליים.
קריאה: רותם לא מופיעה.
שמעון סבן: רותם היא לא מחצבים?
יהודה נסרדישי: רותם לא מוחרגת.
קריאה: אבל זה כי"ל.
קריאה: זה משליך על כולם.
שמעון סבן: מפעלי הכרייה כן מוחרגים.
משה גפני: לא, לא מוחרג.
משה גפני: ערן, רותם מוחרגת?
שמעון סבן: מה זה פוספטים?
שמעון סבן: זה רותם.
משה גפני: רותם מוחרגת, כן או לא?
משה גפני: הרי זה פוספטים.
שמעון סבן: בוודאי שזה פוספטים.
שמעון סבן: רותם נגב, זה פוספטים.
ארמונד לנקרי: כולנו נמצאים תחת אותה קורת גג של כי"ל, גם רותם וגם ים המלח.
ארמונד לנקרי: יש לזה השלכות.
שמעון סבן: בוודאי שזאת כרייה.
שמעון סבן: מה זה פוספטים, זה לא כרייה?
שמעון סבן: הם אפילו לא יודעים.
שמעון סבן: הם לא יודעים איפה זה.
שמעון סבן: אני אומר לך שהם לא יודעים איפה זה.
משה גפני: רותם מוחרגת?
יהודה נסרדישי: אם זה כרייה, זה מוחרג.
יהודה נסרדישי: אם זה ייצור, זה לא מוחרג.
שמעון סבן: אם זאת כרייה, זה מוחרג.
שמעון סבן: אז זה גם כרייה.
קריאה: בלי גם.
שמעון סבן: אני רוצה לדעת למה ההחרגה.
שמעון סבן: אני שומע כל הזמן על משפחת עופר.
שמעון סבן: מה זה משפחת עופר?
שמעון סבן: אנחנו מייצגים את משפחת עופר?
שמעון סבן: אנחנו רואים אותה?
שמעון סבן: אנחנו אלה שעשינו את המאבק כאן עם ראש הממשלה לשעבר יצחק רבין זיכרונו לברכה כדי לא להפריט את החברה הזאת.
שמעון סבן: בוועדת הכספים ישבנו ימים ולילות יחד עם חבר הכנסת עמיר פרץ, יחד עם בייגה שוחט ויחד עם כל החברים הנכבדים אבל בסוף מכרו את החברה לידיים פרטיות.
שמעון סבן: יכלו להשאיר את אותו אוצר בידי הממשלה, בידי המדינה.
שמעון סבן: היום צריך להחריג?
שמעון סבן: צריך לקומם?
שמעון סבן: שפקידי האוצר או מישהו מחברי הכנסת יבוא ויאמר לי או יסביר לאנשי הנגב האם יש חברה אחת בנגב שקלטה עובדים כמו שקלטה חברת כי"ל.
שמעון סבן: האם יש דבר כזה?
שמעון סבן: האם באמת החוק שאתם הולכים בו, ההחרגה הזאת שאתם רוצים לעשות באמת הולכת לתרום למקומות עבודה נוספים?
מירי רגב: זה צריך להיות המבחן הכי חשוב.
מירי רגב: המבחן הוא כמה עובדים מועסקים במפעלים האלה.
ארמונד לנקרי: שמעון, תגיד שאנחנו מתמודדים עם זה עכשיו.
שמעון סבן: אם הקריטריונים של האוצר באים לגרוע מקומות עבודה, אתם מצליחים.
שמעון סבן: אם זה בא לגרוע מקומות עבודה, אנחנו אתכם אבל אם זה ליצור מקומות עבודה ולהמשיך בפיתוח שקיים בכי"ל – וזה פיתוח רציני עם מאות עובדים שנקלטים, זה משהו אחר.
שמעון סבן: בשנתיים האחרונות הקשות, אנחנו קלטנו בנגב מעל 500 עובדים.
שמעון סבן: מעל 500 עובדים נקלטו בכי"ל ואת זה אפשר לבדוק.
שמעון סבן: דבר נוסף ואחרון.
שמעון סבן: רבותיי, כימיקלים זה 6,000 עובדים בישיר ואלה 30 אלף עובדים באופן עקיף.
שמעון סבן: כפי שהזכיר כאן ראש העיר, בנוסף לעובדים יש את הנהנים האחרים כמו מופעי הבידור, נותני השירותים בשוק, הרכב וכל מה שאתם רוצים.
שמעון סבן: החיים בקהילה, כוח הקנייה שהוא הרבה יותר גדול, נתינה לבתי חולים, אבל אלה לא הדברים העיקריים.
שמעון סבן: הדברים העיקריים עבורי הם מקומות העבודה ופרנסה.
שמעון סבן: זה מה שהולך החוק שלכם לעשות?
שמעון סבן: האם הוא ייתן מקומות עבודה או לא.
שמעון סבן: תודה.
שמעון סבן: תודה רבה לך חבר הכנסת גפני.
משה גפני: דיברת יפה.
משה גפני: יאיר שמיר, יושב ראש מועצת המנהלים של התעשייה האווירית.
יאיר שמיר: נתבקשתי לבוא לכאן, ועשיתי זאת ברצון, כדי להציג את עמדת התעשייה האווירית.
יאיר שמיר: התעשייה האווירית היא חברה עם יותר משלושה מיליארד דולר מכירות.
יאיר שמיר: בשלוש-ארבע השנים האחרונות קלטנו 3,500 עובדים חדשים, מתוכם 2,500 צעירים.
שלי יחימוביץ': 3,500 עובדים?
יאיר שמיר: 3,500 עובדים חדשים, מתוכם 2,500 צעירים.
יאיר שמיר: אם אין אבטלה בהיי-טק, זאת התעשייה האווירית.
יאיר שמיר: תבדקי ותראי את זה.
יאיר שמיר: זה התאפשר מכיוון שלפני כארבע וחצי שנים עברנו לפסי רווחיות לאחר שעשינו כמה צעדים משמעותיים.
יאיר שמיר: מאז 2006 שילמנו עד היום למדינה 372 מיליון שקלים דיבידנד, כאשר מאז שהחברה הזאת קיימת, מ-1954, היא לא שילמה בחיים דיבידנד אבל כאמור בארבע השנים האחרונות שילמנו 372 מיליון שקלים דיבידנד.
קריאה: בגין ארבע שנים.
יאיר שמיר: פתאום עכשיו באים ושוללים את זכותנו לקבל את אותה הטבה שמקבלות חברות מתחרות לנו, גם במדינת ישראל, ורק בגלל שהבעלות הביא ממשלתית.
יאיר שמיר: מה המשמעות של הדבר?
יאיר שמיר: שאני לא אוכל לקלוט צעירים יותר?
יאיר שמיר: הם לא קולטים צעירים.
יאיר שמיר: הנקודה הכלכלית-חברתית פחות מעניינת אותם.
יאיר שמיר: להם אין מפעל ברמת הגולן, להם אין מפעל בבאר-שבע ולי יש.
משה גפני: כמה עובדים יש לכם בבאר-שבע?
יאיר שמיר: היום יש לנו כ-900 עובדים בבאר-שבע.
יאיר שמיר: סך הכל החברה מונה 17 אלף עובדים ישירים.
יאיר שמיר: להערכתנו אנחנו מפרנסים 40 אלף בתי אב בישראל.
יאיר שמיר: לגרוע מאתנו, מהתחרותיות שלנו מול מתחרים גם בחוץ וגם כאן, נראה לי פשוט לא לעניין.
יאיר שמיר: אנחנו 82 אחוז יצוא, אנחנו מוכרים רק למערכת הביטחון 12 אחוזים והיתר בשוק המקומי.
יאיר שמיר: פגיעה כפי שמוצעת כאן, משמעותה בין 50 ל-60 מיליון שקלים בשנה ואין לה שום הצדקה.
רונית תירוש: אני רוצה להתייחס לנושא ברמת המקרו ולפנות לאוצר.
רונית תירוש: אולי נסרדישי ישב עוד שתי דקות כי אני אהיה קצרה וכדאי שתשמע אותי.
רונית תירוש: אני מדברת ברמה העקרונית של המדיניות.
רונית תירוש: בתוכנית הזאת יש שתי בעיות שאני מזהה.
רונית תירוש: האחת, ייאמר – אני אומרת בציניות – לזכותה של הממשלה שהיא עקבית מתוך הרצון לרדוף את מה שהיום כל כך פופולרי לרדוף, את הטייקונים, את המשפחות, את ההון.
רונית תירוש: היא פשוט לא רואה מה מסתתר מאחורי ומה קורה מאחורי.
רונית תירוש: אני לא חושבת שהטייקונים – במירכאות או לא במירכאות – הם פילנתרופים.
רונית תירוש: ככל שיפגעו בהם, זה ירד ויזלוג לעובדים.
רונית תירוש: אין אחד שייקח על עצמו את כל ההפסדים ויאמר שבעובדים הוא לא יפגע.
רונית תירוש: תוציא לכם את זה מהראש.
רונית תירוש: הרדיפה העיוורת הזאת אחרי בעלי ההון, בסופו של דבר היא פוגעת בעובד הכי פשוט, באחרון העובדים.
רונית תירוש: זאת בעיה אחת.
רונית תירוש: הבעיה השנייה.
רונית תירוש: יש איזה דיסוננס מובנה בין הרצון לעודד פריפריה לבין הרצון לעודד השקעות הון.
רונית תירוש: לכאורה אנחנו מדברים על מדיניות חברתית שבד בבד רוצה לעודד השקעות הון, אבל גם לעודד את הפריפריה.
רונית תירוש: מסתבר שזה לא הולך.
רונית תירוש: עכשיו בואו נשים את הדברים כהווייתם.
רונית תירוש: לצערי הרב יש מתאם מאוד גבוה בין הימצאות של אנשים עם השתלבות בלאו-טק כמו במידטק לבין היותם אנשי פריפריה.
רונית תירוש: לכן, ככל שאתם תחריגו את מה שבמקור אתם אמרתם, שכל נושא הרפורמה במגזר העסקי, אין שם החרגה אבל הנה אתם מחריגים, ואת מי אתם מחריגים?
רונית תירוש: את הלאו-טק ואת המידטק ואת החברות הממשלתיות.
רונית תירוש: לכן בסופו של דבר אתם פוגעים, אם תרצו או לא תרצו, בפריפריה.
רונית תירוש: לכן אני טוענת שיש כאן סתירה מובנית במדיניות שלכאורה מעודדת השקעות הון.
רונית תירוש: דיברת לא רק על נאנו-טכנולוגיה, לא רק על ביו-טכנולוגיה.
רונית תירוש: אין מה לעשות, זה מזוהה עם תל אביב.
רונית תירוש: לכן, ככל שאתם תחריגו ותסמנו אילו תעשיות אתם רוצים לעודד, אם תאמרו או לא תאמרו, בסופו של דבר אתם פוגעים בפריפריה במתאם שקיים שם ואני אומרת את זה לצערי, אבל בואו תכירו בזה ותחליטו, או שאתם הולכים לעודד השקעות הון היי-טק או שאתם פוגעים בפריפריה.
רונית תירוש: תכירו בעובדה הפשוטה הזאת.
רונית תירוש: ביום שתכירו, אולי תבואו עם תוכנית ראויה יותר ופחות פוגענית.
רונית תירוש: תודה שהייתי קצרה וממוקדת.
שלי יחימוביץ': אדוני היושב ראש, אני משתדלת – ואני חושבת שגם מצליחה – לייצר מתאם מוחלט בין הדברים שאני אומרת בוועדה לבין ההצבעה שלי בסופו של יום.
שלי יחימוביץ': לכן אני אומרת מראש שאני תומכת בסעיף הזה בחוק ההסדרים.
שלי יחימוביץ': הוא נראה לי בעיקרון נכון, נבון, מידתי, יש בו תיקונים ראויים לחוק הקיים.
שלי יחימוביץ': ההסתייגות שלי היא יותר במישור העקרוני והיא דומה להסתייגות של ג'ומס, לגבי ההפחתה ההולכת וגדלה במסלול מענקים וההיאחזות אך ורק במסלול של הטבות במס וזה נכון גם ליחידים וגם לחברות.
שלי יחימוביץ': ברגע שאנחנו עוברים למסלול הטבות במס, אנחנו מלכתחילה מצ'פרים את מי שיש לו.
שלי יחימוביץ': מלכתחילה.
שלי יחימוביץ': אנחנו עוזבים לחלוטין את מסלול המענקים ובעצם אומרים שישחקו הנערים לפנינו, מי שירוויח, גם יקבל הטבה, וזה לא מקובל עלי.
שלי יחימוביץ': אידיאולוגית זה לא מקובל עלי.
שלי יחימוביץ': מכיוון שאנחנו דנים עכשיו במסלול הספציפי המיסויי, אנחנו נדבר על זה.
שלי יחימוביץ': קצת כואב לי כשאני רואה את העוצמות שמתרחשות כאן, גם בוועדה וגם מאחורי הקלעים סביב כימיקלים, ובוא נקרא לילד בשמו כי אני הבנתי שדיברו על זה גם אתמול ועל זה בעצם מדברים גם היום.
משה גפני: אתמול דיברנו יותר על סעיפי החוק.
שלי יחימוביץ': אני אשמח כשנגיע לסעיפי החוק, אבל אני מבינה שזה שוב הפך להיות דיון עקרוני.
שלי יחימוביץ': די מכאיב לי לחשוב באיזה קול ענות חלושה נגמר הסיפור של מכתשים אגן שגם דיבר על אלפיים משפחות וגם יכולנו לעשות מהומות הרבה יותר גדולות ויכולנו לעצור - אני מאמינה שיכולנו לעצור – בעד בעלי השליטה מכוונתם להעביר שבעים אחוזים שליטה לידי הסינים.
שלי יחימוביץ': נכון שזה נגמר בהסכמי פרישה טובים ומכובדים לעובדים הקיימים, אבל בזה פגענו בפרנסה לדור הבא במכתשים אגן, בהיעדר האיכפתיות שלנו ובהיעדר הנכונות של כל מי שקשור לעניין להיות קצת יותר נוקבים וקצת יותר לוחמניים בעניין של בעלי השליטה במכתשים, הגם שגם לאנשים האלה יש שמות.
שלי יחימוביץ': כאן אני רואה את כל האנרגיות פתאום מתנקזות.
שלי יחימוביץ': אני לא צריכה להיות אפולוגטית.
שלי יחימוביץ': אני תמיד בעד העובדים.
שלי יחימוביץ': זאת השקפת העולם שלי, אני סוציאליסטית, אני בעד איגודי עובדים חזקים ובעד תנאים לעובדים.
שלי יחימוביץ': אני לא מרגישה צורך להסביר את השקפת עולמי כאן.
שלי יחימוביץ': אני חושבת שלא מדובר על החרגת כי"ל אלא מדובר על החרגה שנהוגה בכל העולם המערבי, בכל מדינות ה-OECD, החרגה של חברות שניזונות ממשאבי הטבע של מדינת ישראל.
שלי יחימוביץ': זאת ההחרגה.
שלי יחימוביץ': ההחרגה הזאת היא מאוד מעודנת, גם לא אומרים לכם שנחריג הכל.
רונית תירוש: מה זאת החרגה מעודנת?
רונית תירוש: החרגה היא שחור או לבן.
חיים אורון: הבחנה בין כרייה ובין השאר, יכול להיות שבמפעל מסוים זאת הבחנה בין תשעים אחוזים לבין עשרה אחוזים.
משה גפני: אנחנו לא בדיון פילוסופי.
משה גפני: כל אחד הביע את עמדתו ואנחנו הבנו.
משה גפני: נגיע לסעיפים האלה שהם גם רלוונטיים לזה ונדבר עליהם.
שלי יחימוביץ': אם היו באים ואומרים שאנחנו מחריגים את כל המפעלים שקשורים בכי"ל, מהכרייה ועד העיבוד וכל השלבים, אותם אנחנו מחריגים, עונש לכי"ל  - הייתי אומרת שזה לא מידתי.
שלי יחימוביץ': אבל עושים לכם את ההבחנה המעודנת הזאת בין הכרייה לבין העיבוד כדי שחלילה העיבוד לא יעבור לחוץ לארץ.
קריאה: אבל העיבוד נעשה בחוץ לארץ.
מירי רגב: הוא צודק.
משה גפני: הוא לא יכול להיות צודק אם הוא מדבר בלי רשות.
שלי יחימוביץ': אומרים לכם שרק את הכרייה שאותה אי אפשר להעביר לחוץ לארץ.
שלי יחימוביץ': מה לעשות?
שלי יחימוביץ': כי כימיקלים מרוויחה מאוצרות הטבע של המדינה, וטוב שכך, וטוב שהיא מייצרת מקומות עבודה, אבל יחסית למדינות אחרות בעולם, גם התמלוגים שכי"ל משלמת הם מגוחכים.
שלי יחימוביץ': אנחנו לא מדברים עכשיו על תמלוגים אלא על מיסוי.
שלי יחימוביץ': אני חושבת שמיסוי בסופו של יום, של 18 אחוזים מס חברות על חלק מהחברות של כי"ל, הוא כל כך מידתי והוא כל כך סביר.
שלי יחימוביץ': אנחנו לא מדברים כאן על השמדת כל מטה הפרנסה של כל העובדים בכימיקלים ישראל.
שלי יחימוביץ': אנחנו מדברים על הכבדה מידתית וקטנה של נטל המס על החברה המאוד מאוד רווחית הזאת שעושה את הונה ממשאבי הטבע ששייכים לכל אזרחי מדינת ישראל, וכאן אנחנו צריכים להיות מדינה ככל המדינות ועם ככל העמים.
שלי יחימוביץ': לכן השינוי הזה הוא מידתי.
שלי יחימוביץ': יש עוד דבר אחד שאני רוצה להתייחס אליו.
שלי יחימוביץ': אני כן רוצה להסתייג מהעניין של ההחרגה של החברות הממשלתיות.
שלי יחימוביץ': כאן אני לא מצליחה להבין מה העניין.
שלי יחימוביץ': הרי מה קורה עם החברות הממשלתיות?
שלי יחימוביץ': אנחנו מייבשים אותן ואנחנו מזחילים אותן.
ציון פיניאן: מדובר באחזקה של מאה אחוזים.
חיים אורון: דוחפים אותו להביא שותף ב-10 אחוזים והוא יקבל את כל המס.
חיים אורון: מה תרוויח מזה?
משה גפני: אני חוזר על מה שאמרתי אתמול.
משה גפני: אנחנו מצביעים אלא אם כן אנחנו מחליטים לפצל חוק, אז אנחנו מצביעים.
משה גפני: במידה שלא, אנחנו מצביעים בסוף הדיונים על חוק המדיניות הכלכלית.
חיים אורון: ב-24 בדצמבר בלילה.
משה גפני: לא בלילה.
משה גפני: לגבי הפלאפלים דיברתי גם אתמול ואמרתי שאני נגד אכילת פלאפל בלילה ובעד לאכול פלאפל ביום.
חיים אורון: ב-23 לפנות לילה.
משה גפני: אנחנו נצביע, אלא אם כן נחליט לפצל.
שלי יחימוביץ': החברות הממשלתיות.
שלי יחימוביץ': כל פעם זה עולה כאן מחדש.
שלי יחימוביץ': מהתעשייה הצבאית באים אלינו כל פעם בתחנונים ובזחילה ואנחנו רואים מה עובר עליהם ואיך מזחילים אותם, איך לא נותנים להם אשראי לביצוע עסקאות שיכלו להזרים להם חמצן, איך פוגעים בהם ומייבשים אותם כדי להפריט אותם.
שלי יחימוביץ': אז מה אנחנו אומרים?
שלי יחימוביץ': אנחנו אומרים שנחליש עוד את החברות הממשלתיות כדי שגם ניתן אינסנטיב להפרטה של החברות הממשלתיות?
שלי יחימוביץ': לכן אני חושבת שעל חברות ממשלתיות ההחרגה הזאת לא צריכה לחול, בוודאי לא על כל התעשיות הצבאיות, בטח לא על תע"ש.
שלי יחימוביץ': אנחנו מנסים כאן לעזור להם בשיניים ובציפורניים.
שלי יחימוביץ': אגב, אני לא בטוחה שמאה אחוזים זה נכון.
שלי יחימוביץ': הרי מה מדברים אתנו בתע"ש?
ציון פיניאן: מאה אחוזים.
שלי יחימוביץ': בתע"ש מדברים אתנו על הנפקה.
שלי יחימוביץ': הרי ברגע שהם ינפיקו, זהו, הם כבר מוחרגים.
שלי יחימוביץ': זה כבר הפיין-טיונינג ואני רוצה לדבר ברמה העקרונית.
שלי יחימוביץ': ברמה העקרונית אני מתנגדת להחרגה של החברות הממשלתיות.
שלי יחימוביץ': אין שום סיבה להחליש את החברות הממשלתיות לעומת החברות הפרטיות.
שלי יחימוביץ': אני לא מוצאת שום הגיון בזה.
שלי יחימוביץ': לגופם של הפרטים של השינוי הזה בחוק ההסדרים, אני כמובן אגיד את כל מה שיש לו לומר על כל סעיף בנפרד, אבל העמדה העקרונית שלי היא בעד החקיקה הזאת.
משה גפני: אחרי כן אנחנו קוראים את סעיפי החוק.
חיים אורון: עד מתי אנחנו יושבים?
משה גפני: עד 3:00.
רונית תירוש: לא, יש ישיבת סיעה בשעה 2:00.
חיים אורון: ב-3:00 יש מליאה.
חיים אורון: לפזר.
רונית תירוש: לסיים ב-1:15.
שלי יחימוביץ': טוב שיש סיעות שיש להן ישיבות סיעה.
אבנר בן גרא: תודה על רשות הדיבור.
אבנר בן גרא: הישוב מיתר הוא בנגב וחשוב לומר את זה לאנשי האוצר כי לא תמיד הם יודעים.
אבנר בן גרא: לגבי הסיפור הזה של כימיקלים, אני דווקא רוצה להתמקד בו מכיוון ששמעתי כאן שתי התייחסויות שהבהירו לי שלא יודעים בדיוק במה מדובר.
אבנר בן גרא: אחת ההתייחסויות הייתה לגבי מה זה רותם דשנים, ואגב, זאת חברה שכורה את הפוספטים, וההתייחסות השנייה הייתה שלמעשה ההחרגה של הכרייה היא לא החרגה של כל כי"ל.
רונית תירוש: מה היקף העובדים בכרייה?
אבנר בן גרא: להערכתי המספר הוא בסביבות עשרים אחוזים.
זבולון אורלב: אתמול ביקשנו מהאוצר שיאמר לנו מה ההבחנה בין כרייה לייצוא והוא לא ידע לומר לנו.
אבנר בן גרא: אני אנסה לתמצת את זה.
משה גפני: אתה לא יכול לנסות לדבר עם חברי הכנסת אלא אתה צריך לומר את עמדתך בשתי דקות.
אבנר בן גרא: בסדר.
אבנר בן גרא: הכרייה היא חומר הגלם לכל המוצרים האלה של חברות כי"ל וזה כמו להעלות את מחיר הקמח למאפיות כאשר בסופו של התהליך הלחם מתייקר.
אבנר בן גרא: מה שעושים כאן, פוגעים בכושר התחרות של כי"ל, פוגעים בהכנסות שלה ובעקיפין גם בהכנסות של המדינה וצריך לומר את הדברים האלה.
אבנר בן גרא: גם הכנסות המדינה נפגעות כיוון שהמדינה גם נהנית מההכנסות של כי"ל.
חיים אורון: חברים יקרים מהנגב, לא מדובר על ההוצאות, לא מדובר על הכנסות אלא מדובר על מס אחרי רווח.
משה גפני: תן לאוצר להשיב.
אבנר בן גרא: אנחנו ראשי הרשויות בנגב מתנגדים למס הזה.
אבנר בן גרא: שאלו איך העובדים נפגעים ואני אומר לך איך הם נפגעים.
אבנר בן גרא: אני מכיר את התהליך הזה של המפעלים האלה.
אבנר בן גרא: התחילו עם דור א', עם משכורת איקס, עברו לדור ב' עם משכורת איקס מינוס משהו, עברו לדור ג' עם משכורת איקס עם עוד מינוס, ומה שאמרנו על כוח הקנייה ועל כושר התחרות, הכל נפגע.
אבנר בן גרא: אנחנו בנגב  מתנגדים נחרצות ואמרנו את זה גם פעמים רבות.
אבנר בן גרא: אתם לא רוצים לעזור לנו שם בהשקעות ולא רוצים לעודד את התעשיות שקיימות, אבל לפחות אל תפריעו לנו.
עמיר פרץ: אם אתה אומר שהכרייה היא 10 אחוזים, אנחנו עוסקים בארבעים מיליון?
חיים אורון: אני לא אמרתי.
זבולון אורלב: אין תשובה מוסמכת.
עמיר פרץ: כל הדיון הוא על ארבעים מיליון?
עמיר פרץ: שמישהו ייתן תשובה.
עמיר פרץ: למה מטרידים את ספר החוקים בהחרגות?
משה גפני: ערן, תענה להם.
עמיר פרץ: אדוני היושב ראש, משפט.
משה גפני: לא, הוא הולך להסביר.
עמיר פרץ: שיסביר גם לי.
עמיר פרץ: אם את מדברת על מחצבים ומשאבים לאומיים, גם השקעה במערכת חינוך היא השקעה מסובסדת מאוד על ידי המדינה והיא מייצרת מוחות שמשרתים את מפעלי ההיי-טק.
עמיר פרץ: בסופו של דבר את יכולה ללכת כל כך רחוק.
עמיר פרץ: אם את מדברת על נושא שכולל 400 מיליון שקלים, שאלה בפני עצמה, אבל בסוף יסתבר שמדברים בשוליים ומחר תהיה התמקחות בינם לבין מס הכנסה על מהי כרייה.
עמיר פרץ: תגידו לנו מה המספרים.
מירי רגב: למה אתם לא נותנים את רשות הדיבור לאשר גרינבאום לפני שהאוצר עונה?
ערן פולק: הוא דיבר אתמול.
משה גפני: עם כל הכבוד, הוא דיבר אתמול.
משה גפני: הוא דיבר באריכות.
משה גפני: ערן, בבקשה.
ערן פולק: אני חושב שמה שמתרחש כאן, להביא עובדים להגן על החברה הזאת, זה כמעט גובל בציניות.
ערן פולק: אנחנו מדברים על חברה שמעניקה שכר לבכירים שלה בעשרות מיליוני שקלים בשנה, אנחנו מדברים על חברה שמחלקת דיבידנדים במאות מיליוני דולרים בשנה.
גרינבאום: 70 אחוזים הולכים לבעלי המניות.
משה גפני: נתתי לך אתמול לדבר.
משה גפני: אני רוצה לתת לך בהמשך אבל אם אתם מפריעים, אני לא אתן לכם לדבר.
רונית תירוש: זאת השמצה גסה ולא רלוונטית.
רונית תירוש: הנוסחאות הן לא לפי כמה מרוויח המנכ"ל.
שלי יחימוביץ': קיבלנו כרגע הודעת תמיכה.
שלי יחימוביץ': ערן פולק, אתם תומכים בהגבלת שכירים.
מירי רגב: בעלי השכר הגבוה ישלמו יותר מס.
מירי רגב: למה אתם, האוצר, מתנגדים לזה?
מירי רגב: לא 15 ולא פי 17.
מירי רגב: שיהיה מס על בעלי שכר גבוה.
מירי רגב: תריץ את החוק הזה.
רונית תירוש: מה קשור?
משה גפני: אני רוצה להבין, חברת הכנסת רונית תירוש וחברת הכנסת מירי רגב, אתם רוצים לקבל פרטים או לא?
רונית תירוש: רלוונטיים בלבד.
רונית תירוש: גם ככה אני מבולבלת מהדיון.
רונית תירוש: רלוונטיים.
רונית תירוש: מה קשור עכשיו שכר המנכ"ל לנושא הזה?
רונית תירוש: הנושא הוא כרייה.
משה גפני: אני לא אאבד את הסבלנות בעזרת השם.
משה גפני: את רוצה לומר לו מה לומר?
רונית תירוש: לא. רגע, כן.
רונית תירוש: אני רוצה שיענה על הדברים הרלוונטיים.
משה גפני: עכשיו אני רוצה לשמוע גם את הדברים הלא רלוונטיים.
משה גפני: ברגע שהוא אומר את הדברים הלא רלוונטיים, תחכי בחוץ.
ערן פולק: זאת חברה שהדבר האחרון שאפשר להגיד על השפעת השינוי שאנחנו מציעים זה שהוא יפגע בעובדים.
ערן פולק: שעלו כאן קודם על מה מחריגים.
ערן פולק: מה שאנחנו מחריגים זה דבר מאוד מאוד פשוט ששייך לציבור מדינת ישראל שהוא ים המלח.
ערן פולק: אנחנו אומרים דבר מאוד פשוט והוא שההכנסה שלכם נוצרת מים המלח שהוא מחצב ציבורי ולכן יש לזה שתי משמעויות: האחת, אנחנו לא חושבים שצריך לקבל על זה הטבה נוספת חוץ מהשימוש במחצב, והשנייה, את המפעל אי אפשר להזיז.
ערן פולק: אגב, אנחנו לא היחידים בעולם שאומרים את זה אלא אומרות זאת מדינות רבות בנושא של מחצבים והן אומרות זאת הרבה יותר חזק מאתנו ומוסיפות שיעורי מס גבוהים בהרבה ממה שאנחנו גובים על מחצבים.
ערן פולק: אנחנו גם לא אומרים להוסיף מס בחוק הנוכחי.
ערן פולק: אנחנו לא אומרים להוסיף מס על מחצבים בחוק הנוכחי.
ערן פולק: אנחנו אומרים דבר אחד מאוד פשוט והוא שאת אותו מחצב שהוא הטבה שאתם כבר מקבלים ואתם לא יכולים להזיז, למרות שמייבשים אותו אבל אי אפשר להזיז את הים הזה ---
מירי רגב: מייבשים אותו, זה בגלל המוביל הארצי.
מירי רגב: לפחות תדייק.
מירי רגב: מייבשים אותו לא בגללם אלא בגלל המוביל הארצי.
קריאה: שלא עשו אותו.
מירי רגב: בגלל נושא המים.
מירי רגב: בואו נדייק בפרטים.
ערן פולק: על המשאב הזה ועל משאבים דומים במדינות אחרות בעולם גובים מסים הרבה יותר גבוהים ביחס למפעלים ותעשייה אחרת.
ערן פולק: כל מה שאנחנו אומרים זה שעל המשאב הזה לא תהיה העדפת מס נוספת.
ערן פולק: כלומר, לא תהיה הטבת מס.
ערן פולק: אנחנו לא מדברים על החרגה, לא על קנס, לא על שום דבר אלא אומרים שלא תהיה הטבת מס לאותו מחצב שמניב כל כך הרבה רווחים לחברה ספציפית אחת בנושא הזה ויש עוד חברות בהקשרים האלה.
ערן פולק: מעבר לזה – זה נאמר אתמול ואני יכול לחזור על זה, מה גם שזה הופיע בדוח הכספי – החברה הזאת משלמת היום שיעור מס ממוצע של כ-18 אחוזים.
ערן פולק: שיעור המס, כמו שאמרה חברת הכנסת יחימוביץ, במשק למס החברות, בתוך ארבע-חמש שנים, מגיע ל-18 אחוזים.
ערן פולק: החברה הזאת נמצאת היום במסלולי הטבות וההטבות האלה לא נגרעות מחר בבוקר אלא כאשר מסתיימת תקופת ההטבות.
ערן פולק: לכן בשורה התחתונה של הכסף, זה כנראה מה שמעניין את האנשים, החל מ-2016 היא בכלל לא נפגעת.
ערן פולק: הם היו יכולים לקבל הטבות נוספות, זה נכון.
זבולון אורלב: היום עם ההטבות הם משלמים 18 אחוזים?
ערן פולק: זה מה שכתוב בדוח הכספי שלהם.
זבולון אורלב: אחרי כל ההטבות הם משלמים 18 אחוזים?
זבולון אורלב: כשייגמרו ההטבות, הם ימשיכו לקבל 18 אחוזים?
מירי רגב: לא. זאת אומרת שאם הם ישקיעו לטובת אשלג בספרד או באנגליה ויצמצמו את האשלג בארץ, זה בסדר.
ערן פולק: הדבר הנוסף שמופיע בדוח הכספי – וגם זה נאמר אתמול – שמול המכרות האחרים שיש להם בעולם, מפעלי ים המלח וים המלח הוא המקום הכי זול משמעותית שהם מייצרים בו.
שלי יחימוביץ': זה מעניין.
ערן פולק: לכן לדעתנו – לדעתי לצורך העניין - ההטבה הזאת היא בכלל לא פוגעת בכדאיות הכלכלית של ההפקה מים המלח.
ערן פולק: אני חושב שמי שמאיים בהסטה של הפקה למקומות אחרים, לדעתי לא באמת מתכוון לאיום הזה.
ערן פולק: אני אומר יותר מזה.
ערן פולק: לעמדתנו, על הנושא של הכרייה היום, על המחצב עצמו, בכלל לא ברור שיש להם זכאות להטבה.
ערן פולק: אנחנו מדברים על הבהרה של העניין הזה ואנחנו מדברים על החרגה, כמו שאמרה חברת הכנסת יחימוביץ, רק של מחיר הכרייה.
ערן פולק: כל מה שקשור לעיבוד, לאותם אלפי עובדים, עליהם אנחנו לא מדברים.