GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
הנגיד סטנלי פישר: אחד הגורמים לעליות במחירים זה מה שקרה עם המשכנתאות החדשות שנותנים הבנקים.
הנגיד סטנלי פישר: הצבע הסגול מראה את המגמה, הצבע הכחול מראה את הנתונים החודשיים.
הנגיד סטנלי פישר: רואים שבנתונים חודשיים, עד אמצע 2007 הבנקים נתנו בערך מיליארד וחצי שקלים למשכנתאות בחודש.
הנגיד סטנלי פישר: עכשיו הם מגיעים לרמה שיותר קרובה לארבעה מיליארד שקלים וזה אומר עלייה של יותר מ-100 אחוזים.
הנגיד סטנלי פישר: זה היבט אחד שמשפיע על עלייה במחירים אבל זה לא ההיבט היחיד.
הנגיד סטנלי פישר: תסתכלו כאן במה שקורה לאחוז המשכנתאות שהן צמודות לריבית הפריים או לריבית בנק ישראל ואת זה תראו בצבע הירוק למעלה.
הנגיד סטנלי פישר: בשנת 2005 זה היה כ-20 אחוזים אבל זה הגיע ל-70 אחוזים ועכשיו זה 50 אחוזים.
הנגיד סטנלי פישר: מה שקורה זה שאנשים הולכים לבנקים, מקבלים משכנתא.
הנגיד סטנלי פישר: כאשר זה עמד כאן על 75 אחוזים, זה היה כאשר ריבית בנק ישראל הייתה חצי אחוז והמשכנתא עלתה שני אחוזים.
הנגיד סטנלי פישר: לקחת משכנתא בריבית של שני אחוזים, זה נראה מאוד יפה, אבל שני האחוזים האלה כבר הגיעו לשלושה וחצי אחוזים משום שזה אחוז וחצי מריבית בנק ישראל.
הנגיד סטנלי פישר: כל עוד ואם ריבית בנק ישראל תעלה, התשלום החודשי של כל אחד שלקח משכנתא מסוג זה, יעלה.
הנגיד סטנלי פישר: אנחנו מאוד מוטרדים מכך שאנשים לקחו את המשכנתאות משום שזה היה זול ועכשיו יגלו שהם יצטרכו לשלם לא כפול אבל קרוב לכפול כי זה עלה משני אחוזים לשלושה וחצי אחוזים.
הנגיד סטנלי פישר: אם נצטרך להעלות את הריבית בעתיד, זה ימשיך לעלות.
הנגיד סטנלי פישר: זה גורם מסוכן בתוך המערכת.
הנגיד סטנלי פישר: זה יגרום לאנשים להפסיד את היכולת שלהם לשלם עבור המשכנתא וזה גורם לבעיות רבות.
הנגיד סטנלי פישר: לכן המפקח בשבוע שעבר הטיל את השינוי ביחס ההון של הבנקים שהם צריכים להחזיק ביחס למשכנתאות גדולות עם מינוף גדול ועם ריבית צמודה משתנה או ריבית משתנה צמודה למדד.
הנגיד סטנלי פישר: הוא מנסה להוריד את השימוש במשכנתאות האלה בתוך המערכת.
הנגיד סטנלי פישר: זה מה שנעשה לפני שבוע.
עמי צדיק: אבל בינואר היה צעד הפוך.
עמי צדיק: הוא הקל על המשכנתא.
הנגיד סטנלי פישר: לאנשים שהיה להם זיכוי למשכנתאות שעומדות בתנאים.
הנגיד סטנלי פישר: הם לא נכללים בין אלה שהם מוגבלים.
משה גפני: אם אפשר אדוני הנגיד, אני רוצה שלושה הסברים למה שהצגת כאן, לפני שאתה ממשיך.
משה גפני: תסביר למה המשק שלנו הוא חזק ביחס למדינות העולם.
משה גפני: את המציאות ראינו בגרפים הראשונים, ראינו גם לגבי התוצר ובכלל לגבי היציבות של המשק הישראלי שזה דבר לא מובן באופן טבעי.
משה גפני: אנחנו מדינה קטנה שיש לה הוצאות גדולות על ביטחון ובכל אופן המשק הוא חזק.
משה גפני: זה לכולנו הייתה הפתעה.
משה גפני: אנחנו פחדנו ממשבר כלכלי בעולם, אנחנו פחדנו שכאן זה יפגע מאוד קשה, בוודאי כמו מעצמות כלכליות כמו ארצות הברית ואירופה ואחרים.
משה גפני: זאת השאלה הראשונה.
משה גפני: השאלה השנייה.
משה גפני: אני  חושב שאתה צריך להסביר לוועדה למה – אולי זאת שאלה קצת בנאלית  אבל בכל אופן היא חשובה כי אתה אמרת, וגם לפי הנתונים שהראית, שמי שנפגע מבחינה בנקאית, המערכת הבנקאית נפגעה, הוא לא יצא מהמשבר הכלכלי ולמה הקשר הישיר הזה?
משה גפני: הרי יכולים להיות מקרים בהם המערכת הבנקאית היא נפגעה אבל המשק הוא חזק.
משה גפני: בכל אופן, אתה אומר שהקשר הוא מאוד ישיר.
משה גפני: השאלה השלישית, סתם.
משה גפני: האדם ברחוב במדינת ישראל, הזוג הצעיר לא מכיר את הגרפים שלך.
משה גפני: לפי הגרפים שלך זה נראה לא נורא, אנחנו כמו מדינות העולם והכל בסדר, אבל הוא לא מצליח לקנות דירה.
משה גפני: המחירים כאן הפכו להיות קטסטרופליים.
משה גפני: הגרפים האלה לא עוזרים לזוג הצעיר.
משה גפני: למה במציאות מה שקרה בשנים האחרונות זה שאין אפשרות לרכוש כאן דירה?
משה גפני: אלה שלושה הסברים שלפי דעתי אתה צריך לתת לגרפים שהבאת ואגב, הם מרשימים מאוד ובאמת מאוד מקצועיים.
משה גפני: אם אני אהיה פעם נגיד בנק ישראל, אני אלמד ממך למרות שאני לא יכול להיות כי לא למדתי לימודי ליבה.
הנגיד סטנלי פישר: אני מכיר את השאיפה של היושב ראש.
הנגיד סטנלי פישר: דיברנו על זה קודם.
הנגיד סטנלי פישר: לגבי שלושת השאלות המאוד חשובות ולא קלות.
הנגיד סטנלי פישר: לשאלה למה המשק חזק.
הנגיד סטנלי פישר: יש היבטים שאני כן מבין ויש היבטים שאני לא מבין.
הנגיד סטנלי פישר: היה לנו המזל, אבל זה לא מזל אלא גם תוצאה של דברים שישראלים התחילו להפנים כתוצאה מההיסטוריה המסובכת שלנו, האינפלציה הגבוהה הבלתי נסבלת של שנות ה-80, המשבר של 2001-2003 כאשר בלי ערבויות אמריקאיות לא יכולנו לקבל הלוואות, כל הדברים האלה אנשים הפנימו.
הנגיד סטנלי פישר: לכן נכנסנו למשבר העולמי והיינו במצב יותר טוב כמעט מכולם, להוציא היבט אחד ואני אסביר.
הנגיד סטנלי פישר: לגבי המקרו כלכלה, התקציב ב-2007 היה מאוזן ולא היה גירעון.
הנגיד סטנלי פישר: הגירעון היה קרוב לאפס.
הנגיד סטנלי פישר: זה דורש מאמץ מהכנסת ומהממשלה, לעמוד בתקציב כזה, אבל עשיתם את זה.
מרינה סולודקין: הירשזון היה שר האוצר ב-2007.
הנגיד סטנלי פישר: עשיתם את זה.
הנגיד סטנלי פישר: הישראלים עשו את זה.
הנגיד סטנלי פישר: הם תמכו במדיניות שגרמה לתוצאה הזאת.
הנגיד סטנלי פישר: זאת אומרת שלו הצטרכנו לטפל במשק דרך מדיניות פיסקלית, יכולנו, אבל לא הצטרכנו כך שהיה לנו מזל.
הנגיד סטנלי פישר: דבר שני הוא שהמערכת הבנקאית הייתה במצב מאוד טוב והייתה חזקה.
הנגיד סטנלי פישר: למה?
הנגיד סטנלי פישר: בנקים ישראלים למדו מהמשבר של שנות ה-80 והם מאוד שמרניים.
משה גפני: משבר הבנקים.
הנגיד סטנלי פישר: משבר הבנקים.
הנגיד סטנלי פישר: חוץ מזה, אנחנו חושבים על עצמנו כעל אנשים מאוד לא ממושמעים ויש היבטים שמראים שזה נכון, אבל במובן הכלכלי בעצם הציבור הישראלי די שמרני.
הנגיד סטנלי פישר: אמרתי כמה פעמים, ואולי גם כאן, שכל ישראלי אוהב לדבר על גודל האובר דרפט שלו, אבל אם מסתכלים על מה יחס החוב של משקי הבית הישראליים להכנסה שלהם ביחס למדינות אחרות, הוא נמוך.
הנגיד סטנלי פישר: כן, יש לנו אובר דרפט וכולי, אבל בכל זאת מתנהגים בסדר.
משה גפני: זה מאוד מעניין כי הישראלי לא מצטייר כך.
משה גפני: הישראלי מצטייר כחסר אחריות.
שלי יחימוביץ': על איזה ישראלי אתה מדבר?
משה גפני: הישראלי שנמצא בכל הסקרים הללו, שזה חלק מהעניין, שהמשק הוא חזק.
משה גפני: הישראלי לא מוציא כסף בפראות.
שלי יחימוביץ': לא מוציא כסף.
משה גפני: לא מוציא כסף בפראות וזאת לא התדמית של הישראלי הרגיל.
הנגיד סטנלי פישר: נכון.
משה גפני: התדמית היא לא כזאת.
מרינה סולודקין: התדמית לא נכונה.
שלי יחימוביץ': זאת התדמית שלנו החילונית בעיניכם.
משה גפני: לא. אני מדבר כללית.
משה גפני: אני לא חושב שיש הבדל בין חרדים לחילוניים בנושא הזה.
משה גפני: התדמית, אם לא הייתי יודע, הייתי אומר שכולם מוציאים כסף בלי חשבון.
שלי יחימוביץ': להפך, האתוס של החסכון אצל הישראלי הוא מאוד חזק.
שלי יחימוביץ': חסכון לילדים למשל.
משה גפני: אני אומר שאם לא הייתי יודע את זה, הייתי חושב ההפך.
משה גפני: אני יודע שזה כך וזאת אחת הסיבות המרכזיות שהמשק הוא חזק.
שלי יחימוביץ': חוסכים לילדים.
אמנון כהן: כל החיים.
אמנון כהן: חיים בשביל הילדים.
הנגיד סטנלי פישר: זה נכון.
הנגיד סטנלי פישר: שיעור החסכון אצל משפחות קיים.
משה גפני: גם השכירים אומרים את זה.
משה גפני: יחסית לעולם אנחנו במצב כפי שאומר הנגיד.
הנגיד סטנלי פישר: התקציב היה בסדר, הבנקים היו בסדר, האינפלציה הייתה נמוכה, היה עודף במאזן התשלומים, בחשבון השוטף, דבר שלא היה בעבר.
הנגיד סטנלי פישר: ההיבט היחיד שלא היינו במצב חזק, היה גודל החוב הלאומי הממשלתי ביחס לתמ"ג, שם הגענו ל-80 אחוזים כאשר ב-2003 היינו ב-100 אחוזים.
הנגיד סטנלי פישר: ירדנו מהר, אבל בכל זאת עמדנו ביחס חוב-תמ"ג יחסית גבוה וזאת הייתה נקודת חולשה.
הנגיד סטנלי פישר: התחלנו טוב.
הנגיד סטנלי פישר: אחר כך במשך המשבר ההוצאות הממשלתיות לא גדלו בהרבה וחלק משום שהם לא הצליחו להעביר תקציב והם הצטרכו לעבוד לפי התקציב של השנה הקודמת, שלא היה מבוסס על ההנחה שיהיה משבר.
הנגיד סטנלי פישר: אם כן, זה היה שמרני ולא בגלל שהם בחרו בזה.
הנגיד סטנלי פישר: לא הגזמנו בצד הזה.
משה גפני: זאת אומרת, אתה אומר שעדיף שלא יאשרו תקציב למדינה.
הנגיד סטנלי פישר: זה לא מה שאמרתי.
משה גפני: ודאי שלא אמרת, אבל אמרת שלא היה תקציב, אז היה בסדר.
הנגיד סטנלי פישר: במקרה הזה זה יצא בסדר.
הנגיד סטנלי פישר: לא היה מובן מאליו שזה יהיה טוב למדינה אבל כך זה יצא בדיעבד.
הנגיד סטנלי פישר: אחר כך גם ביחס להתערבות בשוק המט"ח, גם בעובדה שהמפקח היה מאוד נחוש במשך המשבר, גם כתוצאה של הירידות החדות בריבית, נקטנו בצעדים יחסית אמיצים ביחס לעולם והם הצליחו.
הנגיד סטנלי פישר: אם להשתמש במטפורה שאני משתמש בה, הבנק המרכזי, אנחנו יושבים בחדר פחות גדול מזה ולוחצים על כפתורים: תוריד את הריבית, בסדר, תתערב בשוק המט"ח, בסדר, אבל אתה צריך שהמשק יגיב וכאשר לחצנו על הכפתור של הורדת הריבית, הבנקים היו בסדר והם יכלו לתת הלוואות למשכנתאות.
הנגיד סטנלי פישר: בארצות הברית הבנקים לא נותנים הלוואות למשכנתאות משום שהם בבעיה גדולה.
הנגיד סטנלי פישר: זה אפשר לנו וזה גם חלק של התשובה לשאלה  השנייה שלך.
הנגיד סטנלי פישר: הצעדים בהם נקטנו שהם לפי הספר, לפי הטסט בוק, הצליחו משום שהיה משק שפעל באופן יציב כמו שמשקים צריכים לפעול.
הנגיד סטנלי פישר: באף ענף, חוץ מאשר קצת בנדל"ן, לא היו לנו בעיות גדולות.
הנגיד סטנלי פישר: כתוצאה מההתנהגות בזמן הטוב, ההתנהגות היחסית טובה, לא מושלמת, זה קרה.
משה גפני: נתקדם לשאלה האחרונה שהיא כנראה מסקרנת את כולם.
הנגיד סטנלי פישר: לגבי הזוג הצעיר.
משה גפני: שלא מכיר את הגרפים שהצגת בפנינו.
משה גפני: הוא הולך לקנות דירה והוא צריך לשלם הון תועפות שאין לו.
משה גפני: לפי הנתונים שהנגיד מציג, אנחנו לא נורא יחסית לעולם.
ציון פיניאן: הערה.
ציון פיניאן: רשמתי אותה אבל אני אעיר אותה עכשיו.
ציון פיניאן: הנושא של הצעירים, מדברים על הדיור כאילו הוא בעיה, אבל לא יודעים מה חומרת הבעיה ואני אתן דוגמה.
ציון פיניאן: זוג צעיר התחתן ועובד חמש שנים.
ציון פיניאן: הוא הולך לקנות דירה שעולה 800 אלף שקלים.
ציון פיניאן: נותנים לו 60 אחוזים משכנתא, סכום של 480 אלף שקלים.
ציון פיניאן: ההחזר החודשי של הסכום הזה הוא כמעט 4,000 שקלים.
ציון פיניאן: הבנק אומר שהוא נותן לזוג הלוואה עד 25 אחוזים מההכנסות שלו וההכנסות שלו הן 10,000 שקלים.
ציון פיניאן: איך הוא יעמוד בזה?
ציון פיניאן: ההחזר שלו הוא 4,000 שקלים שמהווים 40 אחוזים מהכנסתו.
ציון פיניאן: לעולם הוא לא יקבל משכנתא.
ציון פיניאן: אם זה 480 אלף שקלים, יש לו הון עצמי של 320 אלף שקלים.
ציון פיניאן: לאיזה זוג צעיר בפריפריה היום יש לו את הסכום הזה?
ציון פיניאן: אם יש כאלה, תכירו לי אותם.
הנגיד סטנלי פישר: אם מותר לי להיכנס לשטח מאוד מסוכן.
מגלי והבה: את השאלה הזאת היית צריך להפנות אתמול לשר האוצר ולא לנגיד.
מגלי והבה: זה כל ההבדל.
מגלי והבה: אומרים לא, ובסוף כולם מרימים את היד ומצביעים כן.
ציון פיניאן: גם אתה תרים יד.
משה גפני: רבותיי, הנגיד הולך להיכנס למקום מסוכן ואנחנו צריכים להיות בדריכות כדי לחלץ אותו משם.
הנגיד סטנלי פישר: היה אפשר לשאול את השאלה הזאת כל שנה שהמדינה קיימת.
הנגיד סטנלי פישר: מדובר בדרך כלל בעזרה מההורים.
הנגיד סטנלי פישר: בשנת 1972 אני הייתי כאן כעולה אפשרי.
אמנון כהן: לא היה לך כסף לקנות דירה ולכן הלכת.
הנגיד סטנלי פישר: היה ברור שלרכוש דירה היה עולה לנו המון כסף.
הנגיד סטנלי פישר: גם אז, ביחס להכנסה.
הנגיד סטנלי פישר: זה הרי קורה בכל המשק.
הנגיד סטנלי פישר: במדינות אחרות זה לא צפוי שזוג צעיר ירכוש דירה אבל כאן זה צפוי וזה צפוי משום שיש הצטרפות של המשפחה.
הנגיד סטנלי פישר: אני לא יכול לקחת את הדוגמה שלך חבר הכנסת פיניאן ולהסביר אותה, אבל יש גם שאלה של מי קובע את המחירים.
הנגיד סטנלי פישר: השוק קובע אותם.
הנגיד סטנלי פישר: אם אנשים לא יכולים לקנות דירה, ומספיק אנשים לא יכולים לקנות, הם לא יכולים.
משה גפני: אדוני הנגיד, את כל מה שאמרת עד עכשיו אני קיבלתי.
משה גפני: אתה יודע שאני סומך עליך בדברים האלה.
משה גפני: הייתה תקופה שאריק שרון היה שר השיכון והוא בנה באופן מסיבי.
משה גפני: הוא בנה גם לעולים חדשים.
משה גפני: הוא בנה לעולים חדשים.
משה גפני: דרך אגב, אני תמיד אומר ואני אומר את זה באופן אמיתי ולא רק כדי שזה יישמע יפה, שכאשר רע לחילוניים, רע גם לחרדים.
משה גפני: לחרדים רע שבעתיים כי אצלם רכישת דירה היא הרבה יותר מורכבת.
משה גפני: כאשר טוב לחילונים, טוב גם לחרדים.
משה גפני: באותה תקופה  נבנתה העיר אלעד של החרדים, מודיעין עלית, ביתר עלית, רמת שלמה ואז זוג צעיר יכול היה לרכוש דירה והוא עמד בתנאים כפי שציון פיניאן ציין.
משה גפני: אז אני גרתי באופקים.
ציון פיניאן: אני גרתי בשכונת שיקום.
ציון פיניאן: בשכונה ד'.
משה גפני: אז נבנו שכונות ענקיות באופקים ואם רצית לרכוש דירה, היית קונה אותה בגרושים.
משה גפני: הממשלה הפשירה קרקעות.
משה גפני: אריק שרון דפק על השולחן ואם מישהו בא והזיז אותו הצידה, בא האוצר ואמר שהוא עובר על חוק התקציב, זה לא עניין אותו והוא בנה.
משה גפני: יכול להיות שזה רע, יכול להיות שאסור לעשות את זה אבל אני זוכר תקופה אחרת.
משה גפני: אני גרתי באופקים ואני יודע ששכונת שפירא נבנתה אז.
משה גפני: אני זוכר שהגיעו המבנים והגיעו הרבה עולים אותם שיכנו במקום.
ציון פיניאן: אני רוצה לספר סיפור אישי.
ציון פיניאן: בשנת 1992 שר השיכון אריק שרון.
שלי יחימוביץ': גם אני רוצה לספר היכן גרו ההורים שלי.
ציון פיניאן: בהמשך לדבריו של היושב ראש, אני חייב לספר ואני אעשה זאת בקצרה.
ציון פיניאן: בשנת 1992 שדר השיכון היה אריק שרון ואז הייתה העלייה מחבר העמים והמונים הגיעו לארץ.
ציון פיניאן: אמי גרה בשכונת שיקום, היא גרה לבד בדירה של 82 מטרים כי פעם היינו 17 נפשות באותה דירה אבל היא נשארה לבד.
שלי יחימוביץ': כולנו ילדים של מהגרים.
שלי יחימוביץ': כולנו.
ציון פיניאן: אז נשלח מכתב מאת שר השיכון אריק שרון ובו נאמר שמישהי מחבר העמים תבוא להתגורר אתה, אישה שהיא בגילה.
ציון פיניאן: השאלה שאמי שאלה הייתה מה אני אבשל לה ואיך היא תדבר אתה.
ציון פיניאן: ישר התארגנו וקנינו את הדירה של אמי, 82 מטרים, ב-27 אלף שקלים.
ציון פיניאן: היום נתנו לי 130 אלף דולר ואני לא מוכר.
משה גפני: אדוני הנגיד, תסכם כי אני רוצה שחברי הכנסת יתייחסו לנושא.
הנגיד סטנלי פישר: קשה לי להתמודד עם הדוגמאות האלה.
הנגיד סטנלי פישר: מה שברור זה שהצעדים שאנחנו נוקטים בהם יכולים למנוע בועה בשוק הנדל"ן וזאת המטרה שלנו.
הנגיד סטנלי פישר: אנחנו מוטרדים מהבעיה ביציבות של המערכת הפיננסית.
הנגיד סטנלי פישר: לכן אנחנו מטפלים בזה.
הנגיד סטנלי פישר: הבעיה שאתם מתייחסים אליה היא בעיה של ההיצע.
משה גפני: שזה שייך לממשלה.
הנגיד סטנלי פישר: בעיקר.
משה גפני: אני הייתי בטוח כאשר אמרת אתה  שאתה רוצה להיכנס למקום מסוכן, שאתה הולך לדבר על הממשלה.
הנגיד סטנלי פישר: אני באתי לדבר על המדיניות המוניטרית ואני שמח שזה לא בשטח הממשלה.
שלי יחימוביץ': זאת הכותרת.
שלי יחימוביץ': בתור עיתונאית לשעבר, זאת הכותרת.
שלי יחימוביץ': המדיניות המוניטרית לא בידי הממשלה.
משה גפני: אדוני הנגיד, תודה רבה.
משה גפני: אני מבקש את חברי הכנסת להתייחס ואחרי כן אני אאפשר למוזמנים.
ציון פיניאן: שאלתי את השאלה החשובה קודם, אבל יש לי עוד שאלה עליה אתמול דיברנו באריכות.
ציון פיניאן: מה עמדת בנק ישראל בנושא תמלוגי הגז?
משה גפני: שאלה טובה מאוד.
ציון פיניאן: היום פורסם שסכום התמלוגים מתקרב כמעט ל-60 מיליארד שקלים.
ציון פיניאן: האם אפשר כבר לבנות את תקציב המדינה על ההכנסות האלה?
משה גפני: שאלה מצוינת.
משה גפני: באמת חשוב לדעת מה עמדתך לגבי הנושא הזה.
מרינה סולודקין: אדוני היושב ראש, כבוד נגיד הבנק, חברים, אני שמעתי את הסקירה ומאוד נהניתי ממנה אבל יש לי כמה שאלות שאני לא מבינה.
מרינה סולודקין: אני לא חושבת שמדיניות בתחום הדיור הוא נושא של בנק ישראל.
מרינה סולודקין: מאחר שבמדינת ישראל אין משרד כלכלה, אותו סגרו בשנת 1993, עושים את אותה טעות.
מרינה סולודקין: אין תכנון ארוך טווח, לא אומרים לנו מה יהיה עם בנייה כל כך יקרה כפי שהיא קיימת אצלנו.
מרינה סולודקין: לכן אדוני, אני מאוד שמחה שאנחנו שמרנים בתחום המוניטרי לפחות, שיש לנו בנקים יציבים, שיש לנו משק יציב, אבל מה יהיה עם הדור הצעיר?
מרינה סולודקין: זאת לא שאלה אליך כי אתה לא צריך לענות לי עליה.
מרינה סולודקין: אני לא רואה את גוף התכנון הנורמלי שיכול לתכנן גם בנייה, גם תעסוקה וגם את כל הדברים האחרים.
מרינה סולודקין: יש לי עוד שאלה ממנה אני מודאגת מאוד וזאת המדיניות שלך לקניית דולרים.
מרינה סולודקין: יש לנו עכשיו ערמה של דולרים, 70 מיליארד דולר, ולפני שבוע שמעתי שמר ברננקה מדפיס דולרים בכמויות סיטונאיות.
מרינה סולודקין: לכל אחד שיושב כאן מובן שתהיה שחיקה ובעוד שלוש שנים היא תגיע לעשרים אחוזים אבל אם תהיה סדרת משברים – כולל משבר כלכלי עם משבר פוליטי, כמו שקורה בסין ובארצות הברית – ערך 70 מיליארד דולר יהיה לא רק 20 אחוזים פחות אלא יותר מ-20 והוא יכול להגיע ל-30 אחוזים.
משה גפני: למה את בטוחה שזה יהיה פחות?
משה גפני: אולי יהיה יותר?
משה גפני: מה שאת אומרת זה חשוב, אבל איך את יודעת את זה?
משה גפני: אולי יהיה אחרת?
מרינה סולודקין: בכלכלה יש כללי ברזל.
מרינה סולודקין: אם אתה מדפיס כסף בכמויות גדולות, יש אינפלציה ושחיקה.
מרינה סולודקין: דבר שני, אני מכירה את המבנה של השלטון בסין מאחר שהגעתי ממדינה שדומה לסין.
מרינה סולודקין: שם יכולה להיות החלטה פוליטית להשתמש ב-22 טריליון דולרים כדי להפיל את המעצמה היחידה.
מרינה סולודקין: מה אנחנו נעשה עם 70 המיליארדים שלנו כאשר הם יהפכו לנייר?
מגלי והבה: את זה אומרת פרופסור לכלכלה.
מרינה סולודקין: פרופסור חבר.
משה גפני: את מרינה סולודקין אני לוקח ברצינות רבה ולא מהיום.
שלי יחימוביץ': יותר מהרוב המכריע של חברי הכנסת, אם לא כולם.
שלי יחימוביץ': היא אישה רצינית.
מרינה סולודקין: כולנו רציניים.
חנא סוייד: אני מצטרף לאומרים שהאיורים של הנגיד הם מצוינים, לפי הציון שניתן לו כאן.
חנא סוייד: לגבי הדיון בעניין הדיור.
חנא סוייד: אני חושב שהדיון בעניין הדיור צריך לצאת מנקודת מוצא בייס ליין והיא מה זה אפורדבל האוסינג.
חנא סוייד: מה זה דיור בר השגה.
חנא סוייד: בעולם מוגדר, לפחות באומות המאוחדות, שאדם ממוצע צריך לעבוד שלוש שנים כדי לקנות דירה.
חנא סוייד: זאת ההגדרה של אפורדבל האוסינג.
חנא סוייד: זה חציון מחיר הדירות מחולק בחציון השכר.
חנא סוייד: זה שלוש שנים עבודה.
חנא סוייד: איפה אפשר למצוא במדינת ישראל כוך ב-250 אלף שקלים, שזה בעצם שלוש שנות עבודה של משפחה?
חנא סוייד: כפי שנאמר כאן, האפשרויות של משפחה רגילה לקנות דירה הן כמעט בלתי אפשריות.
חנא סוייד: השאלה השנייה שלי היא בתחום המט"ח והמדיניות של בנק ישראל בקניית מט"ח.
חנא סוייד: אני מניח שהמדיניות של קניית מט"ח, דולרים, יוצאת מנקודת מוצא שיש איזשהו ערך שבנק ישראל חושב שזה ערך השער האמיתי של הדולר כי אחרת איך אפשר לדעת כמה לקנות וכמה למכור?
חנא סוייד: השאלה שלי היא כמה אנחנו רחוקים מפרוטקשן, מצעדים הגנתיים, כי עמיתך לשעבר סטיגליץ אומר שאנחנו כבר במלחמת מטבעות וכל מדינה עכשיו תחפש איך  להתגונן.
חנא סוייד: כמה אנחנו רחוקים מזה לפי דעתך במדינת ישראל?
חנא סוייד: הערה שלישית לגבי הורדת האבטלה.
חנא סוייד: דובר כאן על הורדת האבטלה, שזה הישג ראוי, עד 6,2 אחוזים.
חנא סוייד: נשאלת השאלה מה המחיר של הורדת האבטלה.
חנא סוייד: איזה מחיר חברתי נקבע כדי להוריד את האבטלה הזאת.
חנא סוייד: הנגיד כבר אמר שמדובר בעובדים שהסתפקו בחצי משרה ולא רק זה אלא שיש עובדים שמורידים את אחוז האבטלה, הם מופיעים בסטטיסטיקה של הורדת האבטלה אבל הם נשארים עניים.
משה גפני: הוא דיבר על הברירה.
חנא סוייד: אני רק אומר מה המחיר החברתי של הסטטיסטיקה הזאת של הורדת אבטלה ואת זה רציתי להבהיר.
אמנון כהן: אדוני היושב ראש, כבוד נגיד בנק ישראל והצוות.
אמנון כהן: תודה על הסקירה על המדיניות המוניטרית.
אמנון כהן: אדוני הנגיד, בשבוע שעבר העברנו החלטה בוועדה על פי בקשת החשב הכללי לגבי מכירת בנק לאומי והיה כאן המפקח על הבנקים שהעלה איזשהו חוק מרני עדיף היה לקבל את ההחלטה לאחר שיעבור החוק.
אמנון כהן: הייתה כאן התלבטות של חברי הכנסת האם קודם נחכה שיעבור חוק מרני שבאמת יבדוק או יסדיר את הנושא הזה של גרעין השליטה בבנק ולאחר מכן נקבל את ההחלטה על מכירת הבנק או שנעשה זאת קודם לכן.
אמנון כהן: הייתה כאן התלבטות של החברים אבל בהחלטה של הקואליציה נאלצנו לתמוך ותמכנו בנושא של מכירת בנק לאומי.
אמנון כהן: הייתי רוצה לדעת היכן עומד חוק מרני כי בסך הכל נתנו אפשרות שהמכירה תתבצע במשך חצי שנה  ואני לא יודע היכן עומד היום החוק הזה אבל היה עדיף שהחוק היה בא ומסדיר את הנושא הזה וכי המכירה תתבצע לאחר שחוק מרני יעבור בכנסת ישראל.
אמנון כהן: אני מצטרף לדברי חבריי בנושא של מצוקת הדיור במדינת ישראל.
אמנון כהן: אנחנו מברכים על המהלכים שאדוני עושה בנוגע למה שהוא רואה ככלים שעומדים לרשותו, אבל אדוני, אנחנו הסמכנו אותך בחוק בנק ישראל שגם תייעץ לממשלה בנושאים חברתיים וכלכליים.
אמנון כהן: אנחנו מאוד מבקשים שכבודו או מישהו מטעמו – אתמול העלינו את הסוגייה הזאת גם עם שר האוצר – יקים מטה או קבוצת אנשים או משרדים שקשורים לנושא הדיור, תכנון והפשרת קרקעות, היצע וכולי כי כל הנושא הזה חייב להיות בשילוב כל המשרדים.
אמנון כהן: זה לא דבר שאתה מקבל החלטה היום ומיד מקבל את הדברים אלא כאן מדובר בדברים הדורשים תכנון, בהפשרה, בתהליכים מסובכים ביותר.
אמנון כהן: חייבים כאן להקים מטה כי אנחנו מדינה בה צריכות להתקבל החלטות כאשר הכל יהיה מגובה מבחינה משפטית.
אמנון כהן: אנחנו צריכים שתצא קריאה או הוראת שעה כך שיוצאו 100-200 אלף התחלות בנייה במדינת ישראל במהלך השנתיים הקרובות ולצורך כך למצוא את הדרכים, גם המשפטיות, גם ול"ל אם צריך לעשות וכולי.
אמנון כהן: הדרך צריכה להיות דרך חוקית ונאותה כך שמצד אחד לא נפגע בדברים הטובים שקיימים במדינה, באוצרות הטבע שלנו, מבחינת הירוקים וכולי, אבל מהצד השני נפתור את הבעיה של זוגות צעירים ונאפשר לזוג צעיר במדינת ישראל יוכל לרכוש את דירתו הראשונה בלי צורך לשעבד את חייו לטובת הדירה הזאת.
אמנון כהן: לצורך כך אנחנו צריכים להקים מטה משולב, גם מבחינת קרקעות, גם מבחינת משכנתאות ושכל הדברים האלה יילקחו בחשבון ואז לתת איזושהי הטבה לזוג הצעיר כך שתהיה לו דירה ראשונה, או למשפרי דיור ומבחינתי גם במקרה שלהם מדובר בדירה ראשונה.
אמנון כהן: נושא אחרון בו הייתי מבקש שכבודו ייתן את דעתו וגם ייעץ לממשלה הוא נושא העוני.
אמנון כהן: הנושא הולך ומתרחב לצערנו.
אמנון כהן: הפערים בחברה הולכים ומתרחבים גם מבחינת הכנסות.
אמנון כהן: לכן גם כאן אנחנו צריכים את הייעוץ שלך לממשלה כי אנחנו בכלים שלנו עושים מה שאפשר, אבל בגדול זאת החלטה של הממשלה.
אמנון כהן: צריכה להיות תוכנית על מיגור או צמצום הפערים בחברה, צמצום העוני וכמובן אם אנחנו נדאג לתעסוקה נאותה לאנשים ואנשים יעבדו בכבוד, לא יהיה מצב שזוג בבית, בעל ואישה, עובדים ועדיין הם מתחת לקו העוני כי השכר שהם מקבלים הוא מאוד נמוך.
אמנון כהן: גם כאן צריך לתת פתרונות.
אמנון כהן: אני לא יודע אם הפתרון הוא שכר מינימום כפי שעלה כאן בכנסת וכקואליציה היינו חייבים להצביע ולהפיל אותו, אבל חייב להיות פתרון מערכתי כך שהמשפחות שעובדות ותורמות למדינה, הן יצאו ממעגל העוני.
אמנון כהן: זאת אומרת, לא תהיה להן משכורת רעב, לא תהיה משכורת של 20 שקלים בשעה על ידי חברות קבלן בלי שום הטבות.
אמנון כהן: בדברים האלה כמובן צריך לטפל  ברמה המערכתית, אנחנו כחברי כנסת בחקיקה פרטית כזו או אחרת.
מגלי והבה: אדוני היושב ראש, אני לא יודע אם יצא לנו לברך את הנגיד שהוא הנגיד מספר אחד בעולם וזה דבר שנותן לנו את הנחת
משה גפני: אנחנו לא בירכנו אותו כי אצלנו זה מובן מאליו שהוא נגיד מספר אחד.
מגלי והבה: אדוני היושב ראש, אתה מייצג את עמדת כולם, אבל מן הראוי לומר את הדברים.
משה גפני: כן, אתה צודק במאה אחוזים.
משה גפני: תברך בשם כולנו כי באמת הייתי צריך לעשות את זה בתחילת הישיבה.
מגלי והבה: אני באמת עושה זאת.
מגלי והבה: אני אומר, אדוני הנגיד, מה שבאמת מטריד אותי.
מגלי והבה: אתמול שמענו את שר האוצר שהציג לנו את תקציב השנה הבאה.
מגלי והבה: הבשורות הכלכליות שהוא הביא לנו היו הוספה משמעותית לתקציב בנושא חינוך והשכלה גבוהה, את נושא התעסוקה, את נושא התחבורה הציבורית והתשתיות הלאומיות, אבל משום מה נעלם מעיניו המשבר הכי גדול שאנחנו חיים בו, כל נושא הרווחה ובעיקר, אם אני אייצג את השכבות שאני בא מהן, נושא הדיור ונושא העוני.
מגלי והבה: לעומת ההתעלמות הזאת, אתה אדוני הנגיד באמת הצגת לנו ואמרת מה עשית לצינון שוק הדירות בנושא ההגבלות השונות שהטלת על האשראי ובכלל על מנת למתן את העלייה המטאורית במחירים, אבל אנחנו היום – ואני אומר את זה לחבריי  וגם ליושב ראש ועדת הכספים – שומעים את הנגיד והנגיד שומר על כלכלה יציבה מכל הבחינות.
מגלי והבה: אם הממשלה או שר האוצר לא נשמע לנגיד ולא נשמע לנו כנבחרי ציבור, כי אז המדיניות הכלכלית הזאת תביא אותנו למצב שאי אפשר – כולנו היום מייצגים זוגות צעירים – לקנות דירה, ואנחנו רואים שזה הולך ומתגבר, במיוחד בפריפריה.
מגלי והבה: אדוני יושב ראש הוועדה כל הזמן שואל למה אנחנו נוסעים ואתה לא נוסע, אבל אני חזרתי מסין וראיתי שם את מנופי הבנייה ואת הדירות וראיתי שבונים מאות אלפי דירות שמוכנות.
משה גפני: אני צריך לנסוע כדי לדעת את זה?
משה גפני: אני לא יודע מה קורה בעולם?
מגלי והבה: אני מביא לך את הדיווח.
משה גפני: כאשר אתה שם, אני בינתיים שומר על המדינה.
משה גפני: ציון פיניאן:     	ושם מדובר במשפחה שיש לה רק ילד אחד.
מגלי והבה: תנופת הבנייה שהייתה קיימת אצלנו במשך שנים רבות נעלמה ואנחנו במצב קשה.
גאלב מג'אדלה: שם אין ועדה מחוזית ולא ועדת ערר.
מגלי והבה: אם אתה לקחת משכנתא, הכסף לא מספיק לך לדירה.
מגלי והבה: בסוגיה הזאת אדוני הנגיד, אנחנו מבקשים ממך שאת ההמלצות האלה – לא מספיק שאנחנו נחדד אותן ונעביר אותן אל מקבלי ההחלטות בממשלה – תעביר גם אתה.
מגלי והבה: השאלה מה אדוני מתכונן לעשות כדי למנוע התמוטטות שלממשלה אין לה תשובה ואולי אתה תהיה המושיע.
שלי יחימוביץ': אדוני הנגיד, קודם כל אני מצטרפת לברכות של מגלי והבה.
שלי יחימוביץ': העניין הוא לא תוארי כבוד למיניהם אלא בסופו של דבר הבחירה הזאת נעשתה בגלל מהות ובגלל תוכן שאנחנו נהנים מהם כחברה וככלכלה, בעיקר בראש ובראשונה המאבק שלך לשער החליפין שתורם גם ליצוא, גם לתעשייה וגם לעובדים שהוזכרו כאן כמה וכמה פעמים וזאת תרומה אמיתית לעובדים.
שלי יחימוביץ': אני חושבת שגם הפעולות שאתה עושה כדי לצנן את שוק הדיור הן פעולות חשובות ומשמעותיות.
שלי יחימוביץ': כאשר נמתחת הביקורת, אני חושבת שהיא נמתחת לא מהסיבות הנכונות ולא ליעד הנכון כי הפעולות שצריכות להיעשות בשוק הדיור הן לא מוטלות עליך אלא הן מוטלות על הרשות המבצעת והיא זו שצריכה לנקוט פעולות ובוודאי שלא אתה.
שלי יחימוביץ': מה שאתה עושה, זה מתבקש מתוקף תפקידך.
משה גפני: שלי, אני רוצה לעצור אותך לרגע.
משה גפני: את הוספת סעיף לבנק ישראל, ואנחנו כולנו הסכמנו לו, והוא צריך לומר משהו בנושא החברתי.
משה גפני: אל תפטרי אותי מהעניין.
שלי יחימוביץ': לא פוטרת אותו.
שלי יחימוביץ': אני הוספתי לחוק בנק ישראל את הסעיף שהנגיד לא אהב.
משה גפני: זה מחייב את בנק ישראל במסגרת מטרותיו לייעץ לממשלה.
שלי יחימוביץ': לא, לא רק כיועץ.
שלי יחימוביץ': זה השינוי שעשינו.
שלי יחימוביץ': לא רק כיועץ אלא גם כנגיד הבנק לדאוג להפחתת הפערים.
משה גפני: לקחת את הנושא הזה כאחד הדברים שלו.
שלי יחימוביץ': אנחנו דיברנו על פערים בהכנסות.
ציון פיניאן: על נושאים חברתיים.
משה גפני: צמצום הפערים החברתיים.
משה גפני: קלאסי.
שלי יחימוביץ': פערי הכנסה.
משה גפני: לא. צמצום הפערים החברתיים.
שלי יחימוביץ': אתה לא חושד בי שאני אפטור אותו.
אמנון כהן: עזוב את המינוח.
משה גפני: המילה הכתובה היא מאוד חשובה.
שלי יחימוביץ': ההחלטות בכל מה שנוגע לשוק הדיור הן החלטות ממשלה שדורשות הקצאת משאבים, שדורשות שינוי מדיניות מאוד מאוד משמעותי.
שלי יחימוביץ': אנחנו קיימנו על זה דיונים ודיברנו גם על בנייה יזומה, על פרוייקטים של בנייה כמו שהיו ב-1990 כי לא הייתה ברירה.
שלי יחימוביץ': זה תפקיד של מדינה.
שלי יחימוביץ': בכל זאת אני רוצה לשאול את הנגיד בקצה של הדבר הזה.
שלי יחימוביץ': בגרף אנחנו ראינו עלייה בהתחלות בנייה וגם בסיומי התחלות הבנייה במידה מצומצמת יותר.