GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שרגא ברוש: כבודו, אתה מכיר אותי לא מהיום ואני אומר בדיוק את מה שאני חושב גם כשאחר כך אני חושב שאולי לא הרווחתי מכך.
שרגא ברוש: אני רוצה לומר לך דבר אחד.
שרגא ברוש: אמרתי לכימיקלים לישראל את דעתי בצורה ברורה ואני אומר לך אותה גם כאן.
שרגא ברוש: אני חושב שלהפלות את כימיקלים לישראל, זה דבר לא תקין.
שרגא ברוש: כנשיא התאחדות התעשיינים אני אומר לך שאני צריך להילחם, ואני אלחם, נגד זה כי זה לא רק כימיקלים לישראל אלא זה כל מה שמישהו מחר בבוקר חושב שמאיזושהי סיבה אותו אפשר לשים בצד.
שרגא ברוש: כאן זה בגלל שאלה אוצרות טבע, בהיי-טק באיזושהי תקופה יהיו כאן הרבה מהנדסים ולכן לא צריך לתת הטבות להיי-טק כי רק כאן אפשר למצוא מהנדסים, כל פעם נמצא משהו אחר.
משה גפני: כן, אבל כי"ל עומדת על הפרק.
שרגא ברוש: אם יבוא משרד האוצר לוועדה הזאת ויאמר שאם אתם לא מאשרים את החוק כפי שהוא, כלומר, אם אתם רוצים למשל להכניס את נושא המחצבים פנימה, הוא מושך את הכל ומשאיר את זה כמו שזה היום, אני אבוא להתחנן לפניך שאתה תאשר לממשלה כמו שהיא רוצה.
חיים שני: כמה עובדות.
חיים שני: לגבי מרכז-פריפריה.
חיים שני: שוב, המס הממוצע שאנחנו מציעים במרכז עולה קצת יותר מ-11 אחוזים ל-12 אחוזים ולכן אנחנו מעלים את המס במרכז ולא מורידים אותו.
חיים שני: אני רוצה לחזק בדוגמה אישית את מה ששרגא ברוש אמר לגבי ההיי-טק.
חיים שני: זה לא סוד, אתם יודעים שהייתי שם עד לא מזמן.
חיים שני: לי הייתה התלבטות האם להוסיף כמה עשרות עובדים בישראל, באוקראינה או בהודו ובאו אנשי המיסוי שלי והראו לי את הדוגמאות השונות, איפה אני מוסיף כמה עשרות עובדים אלה.
חיים שני: האלטרנטיבה הייתה בישראל, במודיעין עילית, בהודו או באוקראינה ואני החלטתי בין היתר ולא רק – השיקולים הם לא רק שיקולי מיסוי אבל בין היתר גם משיקולי מיסוי כדי לא להפסיד את המפעל המאושר  - לגייס כמה עשרות עובדים במודיעין עילית.
חיים שני: בקלות רבה יכולתי, וגם אחר כך קיבלתי החלטות מסיבות אחרות, והרבה מאוד אחרים שנמצאים במרכז יכולים להזיז ממקום למקום כמה עשרות אנשים.
חיים שני: השיקול הזה של מס גם במרכז כי האלטרנטיבה היא לא רק רעננה או דימונה אלא האלטרנטיבה היא גם רעננה או מקומות אחרים בעולם.
פניה קירשנבאום: מודיעין עילית היא אזור פיתוח א'?
חיים שני: מדובר על מפעל מאושר במדינת ישראל, במרכז.
משה גפני: במודיעין עילית מדובר בעובדות.
חיים שני: בעובדות.
משה גפני: אין בעיה, כי שם אלה חרדים והחרדים הופכים להיות הסינים של המדינה.
חיים שני: לא, חלילה.
משה גפני: הם מקבלים משכורת, לכי תראי.
משה גפני: כל פעם שאני מגיע לשם לסיור אני שואל למה המשכורת שלהם נמוכה כל כך, מיד מגיע בעל המפעל ומתחיל להסביר לי למה היא גבוהה.
משה גפני: הוא חושב שאני לא יודע לקרוא את המספרים.
חיים שני: הנקודה המרכזית היא שיש לך את האלטרנטיבה וזה חשוב.
משה גפני: לא באתי בטענות.
משה גפני: אני בעד להקים עוד מפעלים כאלה.
חיים שני: בנושא של המס, בהחלט היו שיקולים.
חיים שני: הנושא האליטיסטי שהזכרת, אני לא חושב שהעובדים במגבות ערד הם רק עובדים אליטיסטיים.
חיים שני: יש מספיק עובדים בתעשייה ולכן ההתייחסות לאליטיסטית, אני לא חושב שהיא רלוונטית.
חיים שני: לגבי נושא השירותים.
חיים שני: אם ניקח מדינה עם תעשיית השירותים המפותחת ביותר כמו הונג קונג, מס החברות שם הוא 17 אחוזים.
חיים שני: להונג קונג אין הוצאות ביטחון, אין לה דאגות, אין לה שום דבר.
חיים שני: אנחנו מדברים על מסלול שבמדינת ישראל המס באופן כללי יהיה מס של 18 אחוזים.
חיים שני: אנחנו חושבים שמי שנמצא במדינת ישראל, תעשיית השירותים במדינת ישראל, זה מס מאוד מאוד אטרקטיבי.
חיים שני: ההערה האחרונה שלך לגבי אותם שלושים אחוזים במגזר השירותים שהוא יצוא.
חיים שני: תשעים ומשהו אחוזים מנושא השירותים של יצוא הם שירותי תוכנה שכלולים בחוק הזה.
אוריאל לין: זאת הטעיה.
משה גפני: יעקב אדרי.
יעקב אדרי: אין לי ספק שהממשלה באה עם כוונות טובות לגבי החוק.
יעקב אדרי: אני מתחבר למה שאמר שרגע ברוש.
יעקב אדרי: הנושא של היצוא הוא מאוד חשוב, התחרות, הבעיות עם הדולר וכולי.
יעקב אדרי: אני חושב שאם הייתם מתעמקים יותר לעומק בנושא של עיירות הפיתוח, יכול להיות שהייתם מציעים עוד מסלול נוסף שיפתור את הבעיה של עיירות הפיתוח.
יעקב אדרי: מה שקורה עכשיו זה שהנושא של שמונה אחוזים ו-12 אחוזים, מי שייפגע בגדול אלה שוב המפעלים בפריפריה, כי מתנים את זה  בנושא של הייצוא של 25 אחוזים.
יעקב אדרי: אני הייתי מבין אם לפחות הייתם נותנים תנאי פתיחה טובים למפעלים בעיירות הפיתוח.
יעקב אדרי: אם הייתם אומרים שנה ראשונה  10 אחוזים, שנה שנייה 15  אחוזים יצוא, אחרי כן עוד ועוד, ואז אפשר בצורה מדורגת שהמפעלים יתאימו את עצמם, דבר שהוא מאוד קשה.
יעקב אדרי: מי שייפגע מהעניין הזה, לא יעזור כלום ואני בא משם, אלה המפעלים בעיירות הפיתוח.
יעקב אדרי: התנאי הזה של 25 אחוזים, המשמעות שלו היא שהם לא יקבלו כלום כי הם לא יעמדו בזה.
יעקב אדרי: זה מאוד פשוט, הם לא יעמדו בזה.
יעקב אדרי: לכן הצעתי לאוצר, לנציגים שישבו אתי, לפתוח להם מסלול נוסף שיעודד את המפעלים האלה במסלול אחר, בהטבות אחרות, ואז אני חושב שאפשר לפתור את הבעיות מכל הכיוונים.
שרגא ברוש: בדבריי שכחתי להתייחס לנקודה וזה חשוב למה שאמר כרגע חבר הכנסת אדרי.
שרגא ברוש: מפעל שלא מייצא, אבל מייצא יצוא עקיף, כלומר, מוכר את הסחורה שלו למפעל שמייצא, נכלל בפנים.
שרגא ברוש: יש הרבה מאוד בתעשייה, בחריטה וכולי.
שרגא ברוש: יש מסלול שאפללו עשה אותו ואנחנו עכשיו מתגברים אותו שהוא לתעשיות שלא מייצאות.
שרגא ברוש: כרגע יש בו מאה מיליון שקלים ובהתאם לסיכום עם האוצר אנחנו נגדיל את המסלול הזה לתעשיות רבות שלא מייצאות, וזה פתרון.
אמנון כהן: מה ההטבה שיקבלו אלה שלא מייצאות?
שרגא ברוש: עובדים על המסלול.
ציון פיניאן: לא קיבלנו מהמנכ"ל את הדוגמאות לגבי ירוחם ודימונה והשאלה היא האם אפשר להתייחס לזה.
ציון פיניאן: הנושא של 8 אחוזים ו-12 אחוזים, כפי שאמר שרגא ברוש, לא מושך.
ציון פיניאן: קראתי היום בעיתון כדי לראות כמה נכון שמשרד התעשייה מוכן לרדת לשני אחוזים ו-12 אחוזים, ואז אולי זה ימשוך.
יעקב אדרי: בפריפריה שני אחוזים.
ציון פיניאן: בפריפריה שני אחוזים.
ציון פיניאן: אז אולי זה ימשוך.
יעקב אדרי: לא שמעתי את זה.
ציון פיניאן: מה קורה עם מפעל שמייצר למפעל שמייצא?
יעקב אדרי: התייחסו לזה.
יעקב אדרי: זה יצוא עקיף.
ציון פיניאן: רוב היצוא מסתכם במאה חברות בכל הארץ.
ציון פיניאן: את זה אני קורא בתקשורת כי הרי לא קיבלנו נתונים.
יעקב אדרי: 150, אז ילך לכל ה-150 ולא למאה.
ציון פיניאן: העסקים הקטנים שאינם עומדים בקריטריונים, הם לא יזכו בזה ולא ייהנו מזה.
ציון פיניאן: רוב העסקים הקטנים נמצאים בפריפריה ועל כך אין חולקים.
ציון פיניאן: אם אנחנו רוצים לתת לפריפריה, אנחנו מעונינים לתת לפריפריה כדי לחזק אותה – אם זה בגליל, בנגב ובכל מקום אחר – צריך למצוא מסלול שבאמת יגרום לאנשים לבוא.
אמנון כהן: אנחנו נעלה את הדברים אבל אחר כך אנחנו צריכים לעשות שיעורי בית.
אמנון כהן: אני מציע שלקראת הדיון הבא ישקלו ויבואו עם פתרונות כדי שנוכל להתקדם עם הצעת החוק.
אמנון כהן: נפגשתי עם מנכ"ל האוצר לפני הישיבה ובנושא של ההבדל בין שמונה ל-12 אחוזים אמרתי לו שזה נמוך מדיי.
אמנון כהן: אני מבין שלא נעלה את ה-12 אחוזים כדי שההיי-טק לא יברח, כמו שאתה אומר, אבל בהחלט צריך לקחת בחשבון שאולי – לא באופן גורף – במקומות מסוימים כמו פריפריה  שם מעודדים נקודתית תעסוקה, להוריד את האחוזים בהקמת מפעלים בפריפריה.
אמנון כהן: להוריד את השמונה אחוזים.
אמנון כהן: יש מקומות שם יהיו שני אחוזים, יש מקומות שם יהיו שלושה אחוזים וכולי.
אמנון כהן: גם בנושא היצוא, לא רק אלה שתומכים אלא גם אלה שרוצים לתת להם את ההזדמנות ולתת להם בהדרגה.
אמנון כהן: זאת אומרת, היצוא יכול להיות בשנה הראשונה להקמת המפעל, בשנה השנייה 10 אחוזי יצוא כבר ייחשבו כמו 25 אחוזים ולאט לאט הם יתקדמו.
אמנון כהן: מפעלים חדשים או מפעלים שמעבירים פס ייצור לאזור הפריפריה דבר שנותן תעסוקה.
משה גפני: אתם מקשיבים לאמנון כהן?
משה גפני: אני לא יודע אם החוק הזה יאושר בסוף, אבל אם אתם חושבים שהוא יצא כמו שהוא נכנס, אתם פשוט טועים.
משה גפני: תחליטו במה אתם נענים לבקשות חברי הכנסת.
משה גפני: אמר ציון פיניאן, אומר אמנון כהן ואומרים גם אחרים שההבדל בין שמונה אחוזים ל-12 אחוזים לא מעודד הליכה לפריפריה.
יעקב אדרי: ללכת במדרגות.
משה גפני: אתם לא חייבים לתת תשובה עכשיו.
אמנון כהן: לא, אמרתי, לדיון הבא.
אמנון כהן: הנושא החשוב האחרון.
אמנון כהן: יש הרבה  מענקים שהמפעלים מקבלים והם צריכים לעמוד ביעדים.
אמנון כהן: הם צריכים עד שנה מסוימת, כדי לקבל מענק, להעסיק מספר מסוים של עובדים, שנה אחרי כן מספר מסוים של עובדים, אבל בפועל קורה מצב שהרבה פעמים מקבלים את המענקים ולא עומדים ביעדים בנושאים האלה.
אמנון כהן: לא ראיתי שיש איזשהו מנגנון גבייה או איזשהו מנגנון לפיו אתה אומר שאם הוא לא עמד ביעדים, שיחזיר את הכסף.
אמנון כהן: אני לא רואה את זה בחוק אלא אם כן תאמרו לי שלא שמתי לב וזה נמצא באיזשהו סעיף.
אמנון כהן: אם תוך שלוש שנים לא עמדת ביעדים א', ב' ו-ג', אתה מחזיר את כל המענק שקיבלת עד היום והמענק הזה ילך למפעלים אחרים שיעמדו ביעדים.
משה גפני: זה קיים בחוק?
מיכל הנר דויטש: זה קיים.
אמנון כהן: עכשיו תאמרו לי כמה מפעלים קיבלו מענקים, לא עמדו ביעדים והחזירו כסף למדינה.
יהודה נסרדישי: אני גובה מס ולא נותן מענקים.
חיים שני: ההבדל בין לשלם שמונה מיליון שקלים מס או 12 מיליון שקלים מס, זה הבדל של חמישים אחוזים ולא הבדל של ארבעה אחוזים.
חיים שני: מבחינת החברה המשלמת, זאת רק מתמטיקה.
משה גפני: אנחנו לא למדנו ליבה.
משה גפני: אנחנו יודעים ש-50 אחוזים, 40 אחוזים, שליש, לא מעניין אותנו, בעל מפעל, תגיד לו כאן 12 אחוזים וכאן שמונה אחוזים, ובמרכז יש לו עובדים ויש לו את כל הדברים, הוא לא ילך לפריפריה.
משה גפני: לא למדנו ליבה אבל אנחנו יודעים שהוא לא ילך לפריפריה.
משה גפני: בזה הם צודקים, הוא לא ילך בהבדל של 12 אחוזים לעומת 8 אחוזים, אפילו שהוא ילמד את מה שאמר חיים שני, שזה חמישים אחוזים.
יעקב אדרי: אין שום עידוד לכך.
משה גפני: הוא לא ילך ואתם יודעים שהוא לא ילך.
משה גפני: תגידו מענקים, בסדר.
אמנון כהן: אדוני היושב ראש, מישהו ייתן תשובה היום או התשובה תינתן בדיון הבא?
משה גפני: לא, אני לא מבקש מהם תשובה.
אמנון כהן: לנושא הזה של החזר המענקים.
משה גפני: לגבי החזר מענקים, הם צריכים לתת תשובה.
משה גפני: לגבי שמונה אחוזים ו-12 אחוזים, אני דורש מכם לא לתת תשובה היום כי אני יודע שאם תצטרכו לתת תשובה היום, תאמרו לא.
משה גפני: תלכו להתייעץ.
יעקב אדרי: הרב גפני, כדאי שידעו מה עמדתנו בעניין הזה.
משה גפני: אני רוצה שהם יחזרו עם תשובה לישיבה הבאה.
משה גפני: מה התשובה לגבי החברות שהחזירו מענקים אחרי שלא עמדו ביעדים?
תמים עבדאלחלים: היום בחוק קיים סעיף שבעצם מחייב כל חברה שלא עומדת בתנאים.
אמנון כהן: אני יודע שזה קיים.
משה גפני: כמה חברות החזירו כסף?
תמים עבדאלחלים: אני לא יודע כמה החזירו, אבל אני יודע שבתקופה האחרונה, בחודש האחרון, משרד התעשייה התחיל במבצע גבייה.
אמנון כהן: אני מבקש תשובה לדיון הבא.
משה גפני: עושה לי רושם, בתשובה לשאלה שלך, שאף אחד לא החזיר.
משה גפני: אני לא בטוח בזה, אבל זה הרושם.
אמנון כהן: אני מבקש לקבל תשובה לדיון הבא.
משה גפני: לא לדיון הבא.
משה גפני: עוד מעט חזי יחזור.
אמנון כהן: לא תהיה לו תשובה.
אמנון כהן: כבוד המנכ"ל, מבחינתנו אתה בר סמכה בנושא הזה.
אמנון כהן: תעשו שיעורי בית אצלכם ובמשרד התעשייה.
אמנון כהן: הייתי רוצה לדעת כמה תקציבים הושקעו במשך חמש השנים האחרונות או ניתנו להקמת מפעלים לטובת התעסוקה, לטובת כל המדיניות הממשלתית, וכמה מהם לא עמדו ביעדים.
אמנון כהן: כמה כסף עדיין אמור לחזור למדינה עקב כך שהם לא עמדו ביעדים?
אמנון כהן: אני מתייחס לחמש השנים האחרונות.
חיים שני: נחזור אליך עם תשובה.
אמנון כהן: הייתי רוצה לדעת מה המנגנון לאחר מכן כאשר הכסף חוזר, האם הוא מתחלק מחדש או שהוא הולך לאוצר המדינה.
אמנון כהן: אם הכסף הולך לאוצר המדינה, אין מוטיבציה לגבות אותו.
אמנון כהן: אם זה היה חוזר לפול של חזי, לחזי הייתה מוטיבציה לגבות את הכסף הזה, אבל אם זה חוזר לאוצר המדינה, מה איכפת לו?
משה גפני: חזי, נשאלה כאן שאלה על ידי חבר הכנסת אמנון כהן.
משה גפני: כמה בחמש השנים האחרונות, מפעלים שלא עמדו בתנאים שנקבע להם ונתת להם מענק, החזירו את הכסף.
חזי צייג: מ-2005, אני יכול לומר לך שכמעט כל אלה שבוטל להם כתב האישור, והיו מעטים מאוד, סך החובות שלהם קרוב ל-15 מיליון שקלים והכסף ברובו נגבה.
חזי צייג: זה להבדיל ממה שאתה קורא בעיתונות.
חזי צייג: נכון שיש חובות.
משה גפני: אתה יודע מה היה לפני 2005?
חזי צייג: יש חובות משנת 1976, קרן של 500 מיליון שקלים משנת 1976, אבל מרביתם, 99 אחוזים אלה חברות שפשטו את הרגל או שנכנסו להליכים של כינוס.
חזי צייג: כאן זה מתחבר לזה שאני חושב שכמרכז השקעות, כמדינה, אנחנו לוקחים את הסיכון ביחד עם הסיכוי שיש למפעלים שפועלים בפריפריה.
אמנון כהן: אבל איך אתה יודע שהם לא מנצלים את המדינה?
חזי צייג: הם ביצעו את ההשקעה.
חזי צייג: חברים, שיהיה ברור, אלה מפעלים שביצעו את ההשקעה.
חזי צייג: אני לא מדבר על חבר'ה שמרמים וגונבים.
חזי צייג: הם ביצעו את ההשקעה במאה אחוזים.
פניה קירשנבאום: כשאני חושבת על חוק השקעות הון, אני חושבת שיש בזה כוונה טובה ואני מעריכה שזה חוק חשוב ויש כוונה טובה אבל אני לא יכולה לא לציין שלדעתי יכול להיות שעבור התעשייה זה מעט מדיי ואולי מאוחר מדיי, למרות ששרגא אומר שזה בדיוק הזמן, שזה חשוב וכולי.
פניה קירשנבאום: אני רואה איך המפעלים נסגרים וכשאתה מספר את הסיפור שאתה היית צריך להחליט איפה לעשות והחלטת ללכת למודיעין עילית, אנחנו מאוד מושכים לכאן, אנחנו מעונינים להביא לכאן משקיעי חוץ, כאלה שהופכים לבעלים של המפעל.
פניה קירשנבאום: כשאתה לא ישראלי אלא אתה בא מארצות הברית והשקעת כאן באיזה מפעל, ובפניך עומדת שאלה האם להשאיר אותו במדינת ישראל או להעביר אותו לכל מקום אחר שם עולה לך הרבה יותר זול, אז לא תמיד יש שיקול דעת ללכת למודיעין עילית.
פניה קירשנבאום: אני מאמינה שחשוב לשפר.
פניה קירשנבאום: אני אומרת שאולי מאוחר מדיי כי קודם כל, לדעתי הפרשי המס הם באמת אולי לא משמעותיים אבל יותר מזה.
פניה קירשנבאום: אני שוב שואלת שאלה שמציקה לי ואני מצטערת שאני חוזרת עליה.
פניה קירשנבאום: אני עדיין לא מבינה מה זה פריפריה.
פניה קירשנבאום: כשאתה הולך לתעשייה או כשאתה הולך להעביר איזשהו מפעל, היציבות היא אחד הדברים החשובים לך.
פניה קירשנבאום: כשאומרים לך שמפת הפריפריה שקיימת היום היא עד סוף דצמבר ויכול להיות שבעוד שנתיים היא תשתנה, אם מישהו מחליט כבר להעביר את המפעל שלו מהמרכז לאותה פריפריה, הוא יודע שההטבות שלו הן רק לשנתיים כי בעוד שנתיים יכול להיות שהכל שוב ישתנה והוא לא יעמוד בקריטריונים.
פניה קירשנבאום: מדינת ישראל שלנו היא כנראה משהו מיוחד.
פניה קירשנבאום: רוב הצעירים והמוחות אוהבים להיות בתל אביב, ואם אנחנו רוצים למתוח את המדינה הזאת, להרחיב את הפריפריה, חייבים לעשות את זה בצורה הדרגתית כי אתה חייב ליצור את המרכזים, את העוגנים, את המשקלים כשאתה מושך את כוח האדם המשכיל הזה, כאלה שבאמת יכולים לעשות.
פניה קירשנבאום: או שבאמת ההיי-טק יישאר רק במרכז הארץ.
פניה קירשנבאום: אם אנחנו רוצים למשוך מפעלים, אם אנחנו רוצים למשוך היי-טק, אנחנו חייבים לתת להם איזושהי יציבות של מספר שנים ולומר שגם אם המפה תשתנה, אבל אתה כרגע העברת את המפעל שלך, אתה זכאי להטבות במשך מספר שנים כי אתה כבר עשית את הצעד הזה.
פניה קירשנבאום: חייבים לתת את היציבות הזאת.
פניה קירשנבאום: כמובן שאי אפשר היום לומר שמעכשיו אנחנו קובעים שהפריפריה היא מתחת לעומר או מתחת לבאר שבע ומעל מגדל העמק.
פניה קירשנבאום: לך תנסה לגייס שם עובדים מקצועיים באזורים האלה.
פניה קירשנבאום: אם המפעל יושב היום בראש העין או בתל אביב וכל העובדים מתרכזים ממרכז הארץ, אי אפשר לומר שכביש 6 הוא כבר לא פריפריה.
פניה קירשנבאום: תנסה להניע את הכוחות, תנסה להעביר את המפעלים.
פניה קירשנבאום: שוב, בשביל 4 אחוזים או 50 אחוזים, כמו שאתה מחשב, הם יישארו ויאמרו שאו שיצאו מכאן או שיישארו במרכז הארץ והם לא יתחילו לנייד את הכל כאשר הוא לא יודע מה יקרה אתו בעוד שנתיים.
משה גפני: רבותיי, אני עושה הפסקה של חצי שעה.
משה גפני: אנחנו נמשיך את הישיבה בשעה 14:00.
משה גפני: אני מניח שאנחנו נסיים בסביבות 3:00.
משה גפני: לאחר ההפסקה אנחנו נמשיך לדון בסעיפים הבאים.
משה גפני: הוויכוח ברור.
משה גפני: אנחנו רוצים תשובות בישיבה הבאה שתתקיים מחר.
משה גפני: מחר יש לנו גם צווים.
פניה קירשנבאום: במה אתה ממשיך בין 2:00 עד 3:00?
משה גפני: המשך החוק.
פניה קירשנבאום: אתה מגיע ל-18ג.
משה גפני: כנראה נגיע ל-18ג.
משה גפני: אם תבקשי לחזור על סעיף מסוים, נחזור אליו.
שגית אפיק: למעשה עצרנו בעמוד 113, בפסקה (15)(ב) שהקראנו אותה.
שגית אפיק: הפסקה מתקנת את סעיף 18א לחוק הקיים.
שגית אפיק: סעיף 18א קובע שהמינהלה תאשר תוכנית לגבי מפעל אם היא שוכנעה שהוא יתרום לעצמאות הכלכלית של משק המדינה ושהוא מפעל בר תחרות שתורם למוצר המקומי.
שגית אפיק: ולפי הסעיף, אם התקיים בו תנאי מהתנאים שמנויים בסעיף קטן (ג), יראו בו מפעל בר תחרות.
שגית אפיק: אם אני מבינה נכון, התיקון שאתם עושים הוא תיקון של תקופת ההטבות, שתהיה תקופת הטבות שונה לגבי מי שמקבל את ההטבות לפי המסלולים הנוספים שתכף נגיע אליהם לבין תקופת ההטבות שקבועה בחוק.
מיכל הנר דויטש: התיקון היחידי בסעיף 18א(ג) שההגדרה של תקופת ההטבות נמחקה בגלל השינוי המהותי של החוק, שיותר אין דבר כזה תקופת הטבות כמו הטבלה שאופיר הציג, שנתיים פטור, 8 אחוזים שיעורי מס, אלא כל שנה עומדת בפני עצמה.
מיכל הנר דויטש: מפעל תעשייתי מייצא זכאי לשיעור המס המופחת על כלל הכנסתו המועדפת מהטעם שכל שנה עומדת בפני עצמה.
מיכל הנר דויטש: במקום המושג תקופת הטבות, זה בתקופה שנקבע בכתב האישור ובלבד שלא תפחת משבע שנים מהשנה הקובעת.
שגית אפיק: לגבי מפעל שקיבל כתב אישור לפי המסלולים הנוספים, זה יהיה בתקופה שנקבעה בכללים.
שגית אפיק: זאת אומרת, יכול להיות שיהיו תקופות שונות, שתהיה תקופה שהיא לא שבע שנים.
שגית אפיק: אני מבינה נכון?
רותי לירז שפירא: במסלולים האחרים?
משה גפני: במסלולים הנוספים.
שגית אפיק: כתוב "לגבי מפעל שקיבל כתב אישור לפי סעיף 18ג" – אלה המסלולים הנוספים – "בתקופה שנקבעה בכללים".
שגית אפיק: זאת אומרת, בכללים אתם תוכלו לעשות כל תקופה שהיא, שהיא חורגת.
משה גפני: אנחנו מאוד סומכים על שני השרים שיקבעו.
מיכל הנר דויטש: מה שכתוב ב-(ג)(2), זה מה שדיברו קודם על היצואן העקיף.
מיכל הנר דויטש: 18א(ג)(2), זאת השמירה לגבי מפעל תעשייתי שבבעלות חברה בבעלות ממשלתית מלאה, לשמור על היצואנים העקיפים.
מיכל הנר דויטש: כלומר, למרות שהמפעל התעשייתי שבבעלות חברה בבעלות ממשלתית מלאה.
שגית אפיק: את מדברת על (15)(ב)(2).
מיכל הנר דויטש: כן, מה שמתקן את 18א(ג)(2).
מיכל הנר דויטש: זה שומר את היצואנים העקיפים של המפעלים שהם עצמם לא יכולים להיחשב כמפעל תעשייתי או חברה מועדפת לפי העניין.
מיכל הנר דויטש: זה הסעיף עליו דיברו קודם, על היצואנים העקיפים של כל אלה.
שגית אפיק: בסעיף קטן (ג), אתם מוסיפים לסעיף קטן (ד) הכנסה ממחקר ופיתוח תעשייתי עבור תושב חוץ.
מיכל הנר דויטש: אם מסתכלים על ההגדרה של הכנסה מועדפת.
שגית אפיק: עכשיו אתם מוסיפים לה.
שגית אפיק: בעצם מרחיבים אותה.
מיכל הנר דויטש: הכנסה ממכירות מפעל, כל אחד מאלה וניכוי ההנחות שניתנו, אנחנו מרחיבים אותה.
מיכל הנר דויטש: זה המצב הנוהג אלא שזה פשוט לא היה כתוב נכון.
מיכל הנר דויטש: זה המצב הקיים.
שגית אפיק: גם היום אתם מתחשבים בהכנסה ממו"פ?
שגית אפיק: למרות שזה לא כתוב, גם היום אתם מתחשבים בזה?
מיכל הנר דויטש: אני אומר מהיכן זה נובע.
מיכל הנר דויטש: אם אתה הולך להגדרת מפעל תעשייתי, לכי להגדרת מפעל תעשייתי בסעיף 51, שם את רואה פיתוח עבור תושב חוץ כמפעל תעשייתי.
מיכל הנר דויטש: אלה שני אדנים שיש לחוק.
מיכל הנר דויטש: מפעל תעשייתי ועל איזו הכנסה נותנים.
מיכל הנר דויטש: במונח הכנסה לא היה את הפירוט הזה.
שגית אפיק: נעבור לפסקה (16), עמוד 114.
שגית אפיק: (16)	אחרי סעיף 18א יבוא:     		"19ב.
שגית אפיק: מענק באזור פיתוח א'     נוסף על האמור בסעיף 18א, המינהלה לא תאשר תוכנית או חלק ממנה לפי הוראות סעיף 18, לגבי מפעל תעשייתי אלא אם כן הוא נמצא באזור פיתוח א'".
שגית אפיק: המשמעות של זה היא שלא יהיו יותר מענקים לגבי מפעלים תעשייתיים באזור פיתוח ב'?
ציון פיניאן: אתם מבטלים את זה?
שגית אפיק: אתם מבטלים את המענקים לחלוטין?
ערן פולק: אנחנו משאירים את המענקים רק לאזור פיתוח א'.
משה גפני: מבטלים את המענקים לאזור פיתוח ב'.
ציון פיניאן: תנו לי שתי ערים כדוגמה לאזור פיתוח ב'.
ערן פולק: בית שמש היא אזור פיתוח ב'.
ציון פיניאן: קריית גת?
ערן פולק: קריית גת, העיר עצמה, אני לא בטוח שהיא לא ב'.
ערן פולק: אזורי התעשייה הם א'.
ציון פיניאן: אינטל זה א'?
משה גפני: טבריה?
ערן פולק: טבריה היא א'.
משה גפני: למה אתם מורידים את בית שמש?
ערן פולק: לגבי השימוש באזור פיתוח ב', היום הוא יחסית מועט מבחינת המענקים.
ערן פולק: במהלך הזה של פישוט של החוק מצד אחד והרצון לייצר פערים או הטבה משמעותית יותר לפריפריה, חשבנו שיהיה נכון לומר שרק הפריפריה, רק אזור פיתוח א' בהגדרה, יהיה זכאי למענקים ולא גם אזורים שהם הרבה יותר קרובים למרכז.
ציון פיניאן: בית שמש היום באזור פיתוח ב'?
קריאה: אזור פיתוח ב'.
קריאה: אור עקיבא, אזור פיתוח ב'.
ציון פיניאן: אור עקיבא היא במרכז הארץ.
משה גפני: בית שמש היא לא אשכול 4?
קריאה: לפי הצו היא אזור פיתוח ב'.
שגית אפיק: (17)	אחרי סעיף 18ב יבוא:     		"18ג.
שגית אפיק: מסלולים נוספים     (א)	השרים רשאים, לפי הצעת המינהלה, או לאחר התייעצות עמה, להורות על סוגי השקעות של מפעלים תעשייתיים, שיקדמו את מטרת החוק, אשדר בשלהם יינתנו מענקים או הלוואות, ובלבד שהמפעלים נמצאים באזור פיתוח א' ומתקיימות בהם הוראות סעיף 18א (בסעיף זה – מסלולים).
שגית אפיק: לגבי כל אחד מן המסלולים יכללו ההוראות, בין השאר, את אלה:     (1)	יעדי המסלול לרבות הכשרת עובדים, פיתוחם והגדלת תפוקתם.
שגית אפיק: (2)	שיעור המענק וההלוואה באחוזים מן ההשקעה של המפעל בהתאם לתכנית המאושרת ולבד שלא יעלה על האחוזים הקבועים בתוספת, ואולם רשאים השרים לקבוע, לגבי מסלול שלגביו מצאו טעם מיוחד לכך אחוזי מענק והלוואה נוספים, עד 10 אחוזים.
שגית אפיק: (3)	תנאים לאישור תכניות.
שגית אפיק: (4)	דרכים ומועדים להגשת תכניות לאישור.
שגית אפיק: (5)	התנאים והמועדים לתשלום המענק או ההלוואה.
שגית אפיק: (ב)	כל מסלול יתוקצב בתכנית נפרדת כמשמעותה בחוק היסודות התקציב, התשמ"ה-1985.
שגית אפיק: (ג)	הוראות השרים לפי סעיף זה יפורסמו ברשומות.
משה גפני: צריך להוסיף לפני סעיף (ג) האומר  שהוראות השרים לפי סעיף זה יפורסמו ברשומות, סעיף נוסף האומר: המסלולים יהיו באישור ועדת הכספים.
משה גפני: אם הייתם באים עם מסלולים והייתם קובעים את הנושא האקולוגי ואת כל מה שכתבתם בדוח, בסדר.
משה גפני: פעם אחת קרה שיצא מוועדת הכספים נושא של פיקוח ועד עכשיו אנחנו אוכלים את זה, עוד מהממשלה הקודמת.
ערן פולק: אני מכיר את הנושא.
משה גפני: ערן, אין שום סיבה שוועדת הכספים, אם אתם חוששים מקשיים או ממשהו, שיהיו בה קשיים מכיוון שאנחנו לא מדברים על הכנסת ישובים או על הוצאת ישובים, שכאן מתחילים גם השיקולים הפוליטיים שהם חשובים מאוד והשיקולים הציבוריים.
משה גפני: במקרה הזה באמת צריך את אישור ועדת הכספים מהסיבות המקצועיות.
משה גפני: כל המסלולים עליהם דיברתם בדוח, צריך שהם יהיו לעין הציבור וזה צריך להיות באישור ועדת הכספים.
משה גפני: אתה יכול להתייחס, אבל זה לא משנה מה שתאמר.
ערן פולק: המחשבה מאחורי הסעיף הזה, בניגוד לקשיחות המוחלטת שיש היום לחוק וזאת אחת הסיבות לעיוותים שנוצרו במסלול המענקים מבחינת התועלות שבו, לתת למינהלת סמכות ואפשרות להרחיב את השימושים ולעשות את זה בצורה שיחסית היא גמישה על מנת שהיא תוכל להתאים לאתגרים שעומדים בפני התעשייה מעת לעת.
ערן פולק: הרצון הוא להמעיט עד כמה שאפשר במסלולי אישור  נוספים.
ערן פולק: מה שכן הכנסנו, בגלל דברים שהיו, את סעיף 18ג(ב) שאומר שככל שייקבע מסלול כזה חדש, הוא ייקבע בתוכנית ספציפית בתוכנית המדינה.
ערן פולק: מאחר שזה המצב, מן הסתם הוא יגיע בכל מקרה לאישור ועדת הכספים.
משה גפני: במו"פ אתם צריכים אישור של ועדת הכספים.
משה גפני: בכל הדברים המקבילים אתם צריכים את אישור ועדת הכספים.
ציון פיניאן: בכל מקרה זה מגיע לוועדת הכספים.
שגית אפיק: האישור הוא גם למסלול.
משה גפני: כשאתם מכינים הצעת חוק ממשלתית שצריכה לבוא לכאן לאישור, קחו בחשבון שאנחנו לא מבינים הרבה אבל קצת כן.
משה גפני: מה שמגביל, צריך אישור ועדת כספים.
משה גפני: אין שום סיבה שזה לא יאושר על ידי ועדת הכספים.
משה גפני: מה שאתה אומר לגבי "כמשמעה בחוק יסודות התקציב", בסדר.
משה גפני: אמרת, זה נרשם בפרוטוקול, הכל בסדר.
משה גפני: מישהו ממשרד התעשייה הערות לגבי אישור ועדת הכספים?
משה גפני: אתם בעד.
רותי לירז שפירא: האמת היא שאנחנו בעד גמישות.
משה גפני: אני לא הולך למנוע מכם את הגמישות.
משה גפני: להפך, אני מבקש אותה.
משה גפני: אני אומר שתוכניות מהסוג הזה צריכות להיות לעין הציבור וצריך שהוועדה תאשר את זה.
משה גפני: אנחנו לא נעשה לכם קשיים, אלא אם כן יחליפו את יושב ראש ועדת הכספים ולזה אני לא אחראי.
משה גפני: זה יהיה באישור ועדת הכספים.
שגית אפיק: המסלול ושיעורי המענק.
שגית אפיק: השרים רשאים באישור ועדת כספים, אבל גם שיעורי המענק.
ערן פולק: אנחנו יכולים לבדוק את זה?
ערן פולק: אנחנו נבדוק את זה.
משה גפני: בכל התוכניות שלכם המקבילות לזה, אתם צריכים אישור ועדת הכספים?
קריאה: לא. אני לא מדברת על המו"פ.
משה גפני: אבל אני מדבר על המו"פ כי אתם מדברים כאן על תוכניות.
משה גפני: אני הרי לא הולך להתערב במשרד התעשייה אלא להפך.
משה גפני: אני רוצה שתהיו גמישים ואני רוצה שתעשו כמה שיותר.
ציון פיניאן: פואד ישמח מאוד אם זה יהיה באישור ועדת הכספים
משה גפני: תבדקו את זה, אבל אל תשנו.
שגית אפיק: (18)	בסעיף 25, במקום סעיף קטן (ב) יבוא:     "(ב)	הערר יוגש לוועדה שימנו השרים, אשר תדון בערר בהשתתפות המנהל ותחווה את דעתה לשרים.
שגית אפיק: הוועדה תמנה חמישה חברים, מהם שניים לפחות יהיו נציגי ציבור.
שגית אפיק: המנהל וחברי המינהלה לא יהיו חברים בוועדה".
שגית אפיק: אני מבינה שזה תיקון טכני שהמטרה שלו היא רק להשמיט את מועצת מרכז ההשקעות.
שגית אפיק: אנחנו עוברים לסעיף 40א שהוא בפרק המענקים בחוק.
שגית אפיק: (19)	בסעיף 40א, במקום ההגדרה "מפעל תעשייתי" יבוא:     		"מפעל תעשייתי" – כהגדרתו בסעיף 51.
שגית אפיק: (20)	בסעיף 40ב, במקום הסיפה החל במלים "ובלבד שאם המפעל הוא מכרה" יבוא "ואולם -     (1)	חברה בבעלות ממשלתית מלאה, אגודה שיתופית שכל החברים בה הם חברות בבעלות ממשלתית מלאה, ושותפות שכל השותפים בה הם חברות בבעלות ממשלתית מלאה, לא יהיו זכאיות למענק.
שגית אפיק: (2)	אגודה שיתופית שבין החברים בה יש חברות בבעלות ממשלתית מלאה, או שותפות שבין השותפים בה יש חברות בבעלות ממשלתית מלאה, תהיה זכאית למענק חלקי לפי חלקם של החברים או השותפים לפי העניין, שאינם חברה בבעלות ממשלתית מלאה.
ציון פיניאן: זה כולל את התעשיות הביטחוניות?
שגית אפיק: ממשלתיות.
מיכל הנר דויטש: אלה סעיפים מקבילים.
מיכל הנר דויטש: בסעיף 51, סעיף 27(ח), הגדרה של חברה מועדפת.
שגית אפיק: אחרי ההגדרה חברה מוטבת, יבוא:     "חברה מועדפת" – חברה שהתאגדה בישראל, שאינה חברה בבעלות ממשלתית מלאה, וכן שותפות הרשומה לפי פקודת השותפויות ששותפות בה רק חברות שהתאגדו בישראל, שאינה שותפות שכל החברות ששותפות בה הן חברות בבעלות ממשלתית מלאה, ומתקיימים בחברה או בשותפות, לפי העניין, כל אלה:     	(1)	היא בעלת מפעל מועדף.
שגית אפיק: (2)	השליטה על עסקיה וניהולם מופעלים בישראל.
שגית אפיק: (3)	סעיפים 64א ו-64א1 לפקודה אינם חלים עליה והיא אינה קיבוץ כהגדרתו בסעיף 54 לפקודה.
שגית אפיק: (4)	היא מנהלת בשנת המס פנקסים קבילים ומגישה דוחות לפי חוק זה ולפי הוראות הפקודה.
שגית אפיק: (5)	היא ובעל תפקיד בה כהגדרתו בסעיף 119א(ד) לפקודה לא הורשעו בעשר השנים שקדמו לשנת המס שלגביה מתבקשות ההטבות, בעבירה כמפורט להלן:     (א)	עבירה לפי סעיפים 216, 216א, 216ב, 216ג, 217 עד 220 ו-224א לפקודה.
שגית אפיק: (ב)	עבירה לפי סעיפים 117, 117א עד 120 לחוק מס ערך מוסף.
שגית אפיק: (ג)	עבירה לפי סעיפים 98, 98א ו-99 לחוק מיסוי מקרקעין.