GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
משה גפני: אם נעשה השוואה של הדוח הממונה על השכר לשנת 2006 מול שנת 2009, נראה שהשכר בשנת 2006, השכר הממוצע לעובד הוראה, הוא זהה לשכר הממוצע במשק.
משה גפני: בשנת 2009 נמצא שהשכר הממוצע של מורה עובד הוראה, הוא גבוה ב-21 אחוזים מהממוצע.
מסעוד גנאים: בשנת 2006?
משה גפני: בשנת 2006 השכר הממוצע של מורה עובד מדינה לעומת השכר הממוצע במשק הוא זהה.
משה גפני: אם נסתכל על שנת 2009, על פי דוח הממונה על השכר, השכר הממוצע של עובד הוראה הוא גבוה ב-21 אחוזים משכר הממוצע במשק.
משה גפני: אפשר לראות שהשכר הממוצע של מורה שנמצא באופק חדש גבוה ב-28 אחוזים מהשכר הממוצע במשק.
משה גפני: אנחנו רואים כאן את האפקט של אופק חדש.
מסעוד גנאים: אנחנו מדברים על אותו דוח?
משה גפני: אנחנו מדברים על דוח הממונה על השכר לשנת 2009 בו בשנת 2006 רואים שהשכר הממוצע לעובד הוראה הוא זהה לשכר הממוצע במשק.
משה גפני: אני יכול לקרוא מספרים.
משה גפני: אם בשנת 2006 השכר הממוצע במשק עמד על 7.466 שקלים, השכר הממוצע לעובד הוראה עמד על 7.352 שקלים.
משה גפני: בשנת 2009 השכר הממוצע במשק עומד על 7.949 שקלים והשכר הממוצע לעובד הוראה עומד על 9.599 שקלים.
משה גפני: אם נתייחס למורה שנמצא באופק חדש, השכר הממוצע של מורה באופק חדש הוא 10,165 שקלים.
משה גפני: דהיינו, 28 אחוזים גבוה מהשכר הממוצע במשק, בשנת 2009.
משה גפני: איך זה קרה?
משה גפני: כתוצאה מאופק חדש.
משה גפני: לא, עזוב את אופק חדש.
משה גפני: אני שואל על המורה הרגיל.
משה גפני: איך קרתה העלייה הזאת?
משה גפני: היו הסכמי שחיקה והסכמי שכר שקידמו את המורים מעבר לשכר הממוצע במשק.
משה גפני: אילן לוין.
אילן לוין: דרכו של הממונה על השכר היא לא פשוטה.
אילן לוין: הממונה על השכר הוא למעשה אחד הרגולטורים הבודדים שאפשר לשבות כנגד ההחלטות שלו וכנגד האמירות שלו.
אילן לוין: הוא לא ריבון יחיד ולתהודה הציבורית ולדרישות הציבוריות יש השפעה מאוד גדולה על הדרך בה מתנהלים הסכמי השכר.
אילן לוין: אני אומר כאן וקורא לכם לעקוב אחרי הסכמי השכר וללוות אותנו בהסכמי השכר.
אילן לוין: אנחנו עכשיו לקראת יישום ההסכם שנקבעה לו מסגרת עלות ועוד לא מאוחר.
אילן לוין: אנחנו מתכוונים להמשיך ולדרוש פר איגוד מקצועי לתת תוספת שכר יותר לבעלי השכר הנמוך ולתת הטבות שכר.
אילן לוין: אני יכול להראות לכם לדוגמה את המשטרה, שם בעלי הדרגות הנמוכות מקבלים שכר מאוד נמוך והקצונה הבכירה מקבלת שכר יחסית סביר, שלא לדבר על עלויות הפרישה המוקדמות.
אילן לוין: אני מצפה שעכשיו הסכם השכר של ה-6,2 ילך יותר לבעלי הדרגות הנמוכות בכוחות הביטחון ולא לבעלי השכר הגבוה וכנ"ל לגבי הגופים שמיוצגים על ידי ההסתדרות.
אילן לוין: בשירות הציבורי רמת השכר היא פונקציה של הוותק והכוח הארגוני.
אילן לוין: מה שנאמר כאן ואסור שזה יימשך.
אילן לוין: אסור שגודל השאלטר של הגוף הוא זה שיקבע את גובה השכר אלא מה השכר האלטרנטיבי במגזר העסקי והצורך, ועל כך חייב שהציבור הישראלי ימשיך וישים עין.
אילן לוין: אני רוצה להראות לכם דוגמה שממחישה איך מערכת השכר בשירות הציבורי פוגעת בפריפריה בכל מה שקשור לשכר הרופאים.
אילן לוין: זה השכר של הרופאים, של המתמחים עד המומחים.
אילן לוין: מה אתם רואים?
אילן לוין: הרופאים במרכז, יש להם שלושה מקורות הכנסה: השכר בבית החולים הממשלתי הציבורי, השכר מתאגיד הבריאות, שלא לדבר על העבודה הפרטית.
אילן לוין: הרופאים בפריפריה, התאגיד עני, הם לא יכולים להרוויח שם כסף וגם כמובן אין להם עבודה פרטית.
אילן לוין: אם אנחנו מדברים לקראת המשא ומתן עם הרופאים, בואו נראה לאן ילך הכסף, האם הכסף ילך באמת לסטז'רים ולמתמחים או לבכירים, האם הכסף ילך לפריפריה או ילך לרופאים באזור המרכז שגם יכולים לנתח בבתי החולים הפרטיים.
אילן לוין: אני חושב שהגיע הזמן לשקול את הפיקוח על כל מה שקורה במערכת הרפואה הפרטית וברמות השכר שמשלמים שם לאותם רופאים שלנו מהמגזר הציבורי.
אילן לוין: אלה לא רופאים שמגיעים מארצות הברית לנתח באסותא אלא אלה רופאים שלנו מהמגזר הציבורי והרופאים שנמצאים באילת, אין להם סיכוי להגיע ולעבוד באותם בתי חולים.
אילן לוין: צריך גם בשכר הרופאים להמשיך ולשפר את השכר של מקבלי השכר הנמוך עם הדגש על הפריפריה ועל המקצועות הנדרשים ולא שבסופו של יום התוספות ילכו למקבלי השכר הגבוה.
אילן לוין: גם לגבי מערכת הביטחון.
אילן לוין: אם לא נדחוף את מערכת הביטחון לעבור להצמדה למדד, לא נוכל לטפל בשכר הנגדים כי העלות בגמלאות תהיה אסטרונומית.
אילן לוין: צריך לדחוף את כל הגופים לעבור להצמדה למדד כדי שנוכל להמשיך לטפל בשכר במערכת הביטחון.
אילן לוין: מעבר למספרים ולאחוזים, האמת הגדולה היא בכללי המשחק במגזר הציבורי והיכולת בכלל להתנהל במגזר הציבורי.
אילן לוין: האופן שבו היום מתנהל המגזר הציבורי במערכת יחסי העבודה בו, גורמת לאנשים רצון לברוח מהסכמים קיבוציים ומעבודה במגזר הציבורי וללכת לתהליכים של הפרטות באאוט-סורסינג כדי לעקוף את המגבלות של הדרך להתנהל.
אילן לוין: אם לוקח לממשלה שנתיים לעלות מערכת מחשוב מרכבה, אם רוצים להכניס מערכת מחשוב חדשה בטאבו ויש על זה סכסוך עבודה, אם כל התחדשות ושינוי יהיה כרוך בסכסוך עבודה ולא משנה מה רמת השכר בגוף, ברור לנו לאן הולכת המגמה.
אילן לוין: לכן אני רוצה לסכם ולומר שיש עוד הרבה מה לעשות בשירות הציבורי ובשכר, אבל לא הכל שכר.
אילן לוין: הסכמי שכר מודרניים דוגמת אופק חדש, הסכמי שכר שמאפשרים לשלם בגין מצוינות, שמאפשרים למנהל להשפיע על השכר של העובד שלו, שמאפשרים התחדשות ורוטציות, הם העתיד של המגזר הציבורי.
משה גפני: מי מקבלי השכר הנמוך במגזר הציבורי?
אילן לוין: אני אציג בפניכם את השקף.
אילן לוין: אלה מקבלי השכר הנמוך.
אילן לוין: דרך אגב, הרוב בגלל חלקיות העסקה.
משה גפני: אי אפשר היה לחלק את בעלי השכר החודשי הממוצע הנמוך?
משה גפני: למה הכל מועצות דתיות?
משה גפני: אי אפשר היה לחלק את זה כך שיהיה גם וגם?
משה גפני: גם חברות ממשלתיות, גם גופים אחרים.
משה גפני: הכל מועצות דתיות.
פניה קירשנבאום: אני מציעה לכם להתחבר לעופר עיני כי אולי זה יפתור את הבעיה.
פניה קירשנבאום: אתה יודע למה התכוונתי.
משה גפני: המועצות הדתיות נמצאות בהסתדרות.
פניה קירשנבאום: כנראה אין להן מספיק כוח.
משה גפני: למה זה כך אדוני הממונה על השכר?
אילן לוין: ראשית, העסקה בחלקיות משרה.
משה גפני: עזוב, זה כבר לא רלוונטי.
מסעוד גנאים: יש הסכם?
משה גפני: יש הסכם והכל בסדר.
משה גפני: מה שנוגע לדתיים, בעיתונים אנחנו מקבלים הכי הרבה, אבל כאשר מגיעים לנתונים, מקבלים הכי נמוך.
משה גפני: יש פער כזה.
משה גפני: חשבתי שתהיה מועצה דתית כאן, עירייה שם, גוף ממשלתי כאן, חברה ממשלתית שם, אבל הכל מועצות דתיות.
נורית צור: אולי תשווה לנשים ואז יהיה לך מצב די דומה לקיים במועצות הדתיות.
נורית צור: שכר הנשים במשק הציבורי הוא הנמוך ביותר.
משה גפני: כדי להגיע לדתיים, צריך להתאמץ.
משה גפני: אפילו אישה צריכה להתאמץ.
משה גפני: אני רוצה לסכם את הדיון הזה שהוא דיון מהיר.
נורית צור: רציתי להתחיל את דבריי ולומר שהמדינה נותנת חסות לאפליה בשכר, אפליה מאוד רצינית בשכר בין גברים לנשים, לא רק אבל גם, אבל מי שכתב את זה היום בבוקר בעיתון זה השר בן אליעזר.
נורית צור: קשה להתמודד עם זה.
נורית צור: אנחנו באות לומר שיש פערי שכר ואני מודה לממונה שבאמת הדוח מכיל יותר פרטים והוא יותר שקוף, אבל עדיין הוא לא מספיק שקוף.
נורית צור: יש הרבה ארגונים שלא דיווחו על פערי השכר והקריאה שלנו לממונה היא כן לדאוג לכך שהגופים שלא דיווחו על פערי השכר ידווחו וייתנו הסברים.
נורית צור: כמובן שכאשר יש את כל הנתונים בידיכם, לעשות מעשים כדי לתקן את העניין הזה.
משה גפני: מדינת ישראל מפלה באופן ברור וחד משמעי, וזה אפילו לא עומד לדיון, בין גברים לנשים בפערי השכר.
משה גפני: גבר ואישה שנמצאים באותו תפקיד עם אותן שנות ותק, האישה מקבלת פחות והגבר מקבל יותר.
משה גפני: אין לגבי העניין הזה דיון.
משה גפני: כאשר מדברים על פערים אצל נשים, הולכים לכל מיני מקומות אחרים.
משה גפני: כאן זה ליבת העניין.
משה גפני: אישה במדינת ישראל מופלית לרעה בשכר שלה לעומת הגבר.
נורית צור: זה עוד יותר בדרגות הנמוכות.
נורית צור: אין מידע לגבי הדרגות הנמוכות.
משה גפני: אתם עושים צעדים קדימה, אין ויכוח לגבי העניין הזה, אבל יש קודם כל עובדה.
משה גפני: העובדה היא ברורה.
משה גפני: אישה מקבלת שכר נמוך יותר מהגבר.
משה גפני: הסביר את זה קודם שר האוצר ונתן הסבר.
משה גפני: בסדר, חלקית אולי זה עונה.
משה גפני: יש פער.
משה גפני: מדינת ישראל מפלה את הנשים לרעה בשכר.
נורית צור: הדבר המרכזי והראשון שאנחנו מבקשות הוא קודם כל מידע שקוף וברור.
נורית צור: אנחנו פועלות כאן במסגרת של מספר ארגונים שמקדמים את נושא פערי השכר גם במגזר הציבורי אבל בכלל בחברה הישראלית.
נורית צור: אנחנו דורשות מהממונה על השכר לבקש את הנתונים האלה מהגופים שלא נתנו אותם ולפרסם אותם בתוך זמן קצוב ולהעביר אותם לעיונה של הוועדה.
משה גפני: מישהו קודם אמר לא נכון.
קובי אמסלם: יועץ משפטי לממונה על השכר.
קובי אמסלם: כיוון שבמדינה ובהרבה מאוד מקומות במגזר הציבורי השכר נקבע בהסכמים קיבוציים, ואם תפתח את ההסכמים הקיבוציים, לא תמצא שם זכר לאפליה בין גברים לנשים.
קובי אמסלם: מבנה השכר בשירות הציבורי בכללותו הוא מבנה שיש בו הטיה לטובת עבודה נוספת ולטובת רכיבים שהם תלויי ביצוע.
קובי אמסלם: השלמות בתוצאות נובעת מביצוע ולא מאפליה מכוונת.
קובי אמסלם: לכן לומר שהמדינה מפלה, זה לא.
נורית צור: זה מגוחך לחלוטין.
נורית צור: הסטטיסטיקה מוכיחה את זה.
משה גפני: גברת צור, זה דיון מהיר.
נורית צור: הפלפולים המשפטיים האלה.
משה גפני: אין דיאלוג.
משה גפני: אין אפליה, הכל בסדר.
קובי אמסלם: לא.
משה גפני: לא הכל בסדר?
קובי אמסלם: לומר אפליה, זה לומר שלוקחים שני אנשים שווים ונותנים להם משהו לא שווה.
קובי אמסלם: יש שונות שנובעת מאופי ---
נורית צור: משום מה אלה רק נשים.
משה גפני: נורית, כל פעם את עושה לי את זה ואני לא יכול להתמודד אתך.
משה גפני: בקיצור, אין אפליה.
משה גפני: במדינת ישראל אין אפליה בין גברים לנשים ובכל ההסכמים הקיבוציים ובכל מה שהממונה על השכר חתם עם ההסתדרות או בכל מיני הסכמים שנעשים, לא כתוב שם שלאישה צריך לתת פחות משכורת.
קובי אמסלם: כן, אבל יש הרבה מה לתקן.
נורית צור: רציתי לבקש חלוקה מגדרית של אלה שמרוויחים שכר נמוך.
נורית צור: לדעתי אלה רוב הנשים וזאת האפליה.
נורית צור: זה לא אותו תפקיד אלא מקצועות נשיים.
משה גפני: חברי הכנסת שמציעים יתקנו אותי אם אתם רוצים לשנות את מה שאני אומר או את חלקו.
משה גפני: אנחנו מברכים את הממונה על השכר ואת אנשי משרדו על כך שיש התקדמות בעניין הזה של מקבלי השכר הנמוך, גם בקרב המורים וגם בקרב עובדים אחרים.
משה גפני: ועדת הכספים סבורה שעדיין לא נעשה כל מה שניתן להיעשות מכיוון שפערי השכר, גם מקבלי השכר הגבוה שהולך וגדל לעומת מקבלי השכר הנמוך, מספר האנשים שהם מקבלי שכר נמוך מהווה את רוב האוכלוסייה בקרב האנשים העובדים.
משה גפני: אנחנו מבקשים להתקדם בצעדים הרבה יותר משמעותיים והרבה יותר גדולים בהעלאת השכר של מקבלי השכר הנמוך.
משה גפני: עדיין אנחנו נמצאים בפערי שכר בין גברים לנשים במדינת ישראל ופערי השכר, זאת עובדה.
משה גפני: העובדה, או שהיא פרי היסטוריה, או שהיא פרי דעות קדומות או אני לא יודע בדיוק מה, אבל יש פערי שכר בין גברים לנשים.
משה גפני: זה לא שהיועץ המשפטי של הממונה על השכר במשרד האוצר כתב שלנשים צריך לתת פחות ולגברים יותר.
משה גפני: אם הובנתי כך, לא היה ולא נברא.
משה גפני: יועצים משפטיים לא יכתבו משפט כזה.
משה גפני: הם כותבים  את זה מאוד יפה ומסודר.
משה גפני: התוצאה היא שנשים מקבלים פחות.
משה גפני: לכן ועדת הכספים דורשת גם לתקן את הפערים האלה.
משה גפני: אני יודע שזה לא יקרה ביום אחד.
משה גפני: אנחנו דורשים לעשות את זה.
משה גפני: הדבר השלישי והאחרון.
משה גפני: אנחנו מבקשים את מה שהתבקש כאן קודם, לקבל את הדוחות שעדיין לא קיבלת, אבל כאשר תקבל, תפרסמו אותם.
משה גפני: אני מודה לכם על העבודה שנעשתה.
משה גפני: תודה רבה לכל המשתתפים בדיון הזה.
משה גפני: על סדר היום (ביודיזל) צו תעריף המכס והפטורים ומס קניה על טובין (תיקון מס' 22), התש"ע-2010, צו הבלו על דלק (הטלת בלו) (תיקון מס' 2), התש"ע-2010, צו תעריף המכס והפטורים ומס קניה על טובין (תיקון מס' 22) (תיקון), התש"ע-2010, צו הבלו על דלק (הטלת בלו) (תיקון מס' 2).
משה גפני: צו תעריף המכס והפטורים  ומס קניה על טובין (תיקון מס' 20), התש"ע-2010 (סיגריות)
משה גפני: מה שם החברה?
קריאה: נשיונל ביודיזל.
משה גפני: אני מבקש לדעת מה הסיכום אליו הגעתם.
משה גפני: כמובן שהסיכום הוא לא על החברה הזאת אלא הוא באופן כללי.
משה גפני: אנחנו ביקשנו, גם חברי הוועדה וגם אני - אנחנו נאשר את הצווים, אם יהיה  בוועדה רוב כמובן -  לסייע להם כי מדובר על תעשיות מקומיות.
משה גפני: צו תעריף המכס והפטורים  ומס קניה על טובין (תיקון מס' 20), התש"ע-2010 (סיגריות)         ערן, מה סיכמת עם דובק?
משה גפני: אם אפשר, לא נאומים ציוניים אלא דברים תכליתיים.
ערן יעקב: בוקר טוב.
ערן יעקב: אנחנו ישבנו עם דובק וישבנו עם מי שביקש ממני יושב ראש הוועדה.
ערן יעקב: אכן עשינו כך.
ערן יעקב: לעניין דובק.
ערן יעקב: סיכמנו שזה מוסכם על דעת הצדדים שראשית הצו כמו שהוא הובא יאושר, שנית, אנחנו נוציא צו שאת המדד שאמור להתעדכן ב-1 בינואר, וכל שנה המדד אמור להתעדכן, לא נעדכן אותו.
ערן יעקב: המשמעות היא שהוא יישאר כמו שהוא ללא עדכון.
ערן יעקב: זה אומר שאם יש אינפלציה - נכון להיום זה אומר 2.3 ואני מניח שיש עוד שני מדדים וזה קצת ישתנה – שבעצם זה לא יעודכן.
ערן יעקב: דבר נוסף שאמרנו ושאנחנו אומרים אותו תמיד, שאנחנו נבחן כמובן את האפשרות בעתיד, אם תהיה כזאת ויימצא לנכון שיש מקום לשנות את בסיס המס – כי אחת הבקשות שם הייתה לעבור למחיר לצרכן ושנים עברנו לבסיס מס אחר אבל אנחנו כמובן מוכנים לבחון כל דבר אם נגיע למסקנה שהוא נכון יותר.
שלי יחימוביץ': יש לכם סיכום אתם, עם המפעל, באשר לבסיס המס יהיה משא ומתן אתם?
ערן יעקב: לא. ממש לא ואני גם לא חושב שזה נכון.
ערן יעקב: כמו שאנחנו בוחנים כל דבר מעת לעת, גם את זה אנחנו נבחן.
ערן יעקב: אם נמצא לנכון שיש מקום לעשות שינוי, נעשה.
ערן יעקב: אני רוצה להזכיר שהוועדה הזאת בעצמה אישרה וקבעה את שינוי המס כמו שהוא מותווה היום.
שלי יחימוביץ': אם ייעשה שינוי בבסיס המס, הוא יובא לאישורה של ועדת הכספים?
ערן יעקב: ודאי.
משה גפני: חברת הכנסת יחימוביץ, זה לא מספיק.
משה גפני: גם אם אתם מחליטים שלא לשנות, אני מבקש לדווח לוועדה.
משה גפני: אני מבקש שתדווחו בתוך פרק זמן מסוים.
משה גפני: אם אתם מחליטים לשנות, אתם צריכים את אישור הוועדה, אבל אם אתם לא מחליטים לשנות, אני מבקש שתדווחו לוועדה מה גרם לכך.
שלי יחימוביץ': איזה פרק זמן?
ערן יעקב: זה הרבה מאוד זמן.
שלי יחימוביץ': בערך כמה?
ערן יעקב: יש כאן שינוי חקיקה.
שלי יחימוביץ': עשר שנים?
שלי יחימוביץ': חודש?
ערן יעקב: אני רוצה להבהיר.
ערן יעקב: עשר שנים עבדנו כדי לשנות את בסיס המס גם בגלל שחברות הסיגריות דרשו את זה.
ערן יעקב: זה לא דבר של מה בכך וצריך להבין את זה.
שלי יחימוביץ': תשאיר את העבר מאחוריך.
ערן יעקב: זה מעבר לעבר.
ערן יעקב: צריך להבין שהמחיר לצרכן יכול לפגוע בהם כמו שהוא יכול לעזור להם.
ערן יעקב: את זה צריך להבין.
שלי יחימוביץ': אנחנו מבינים אבל גפני אומר פרק  זמן סביר ואני רוצה להבין מה פרק הזמן.
משה גפני: אתם תדווחו לוועדה.
משה גפני: אגב, אפשר להעלות את הרף ואת זה אמרת גם בישיבה הקודמת.
משה גפני: אני אומר את זה גם לחברת דובק, שאם הם מחליטים שהם מבקשים להעלות את הרף, אתה הודעת שאתה תסכים.
חיים אורון: איזה רף?
ערן יעקב: את שיעור המינימום שעומד היום על 9.5 שקלים.
ערן יעקב: אנחנו אמרנו שאנחנו מוכנים להעלות את המס המינימלי המוטל.
חיים אורון: כן, אבל זאת לא רק בעיה של דובק.
חיים אורון: ברגע שהוא מעלה את המס המינימלי, הוא מכניס לשוק כל מיני מקורות מתורכיה ומעוד מקומות.
משה גפני: אז זה חוזר לכאן.
ערן יעקב: לא, נהפוך הוא.
ערן יעקב: זה אומר שהמס המינימלי יעלה.
ערן יעקב: במקום 9.5 נניח יהיה 10 שקלים.
שלי יחימוביץ': גפני, בכל זאת צריך לתחם את זה באיזה פרק זמן נורמלי.
משה גפני: חצי שנה.
דוד ששה: כבוד הרב, אני רוצה לומר מספר מלים.
משה גפני: לא.     אנחנו מצביעים.
משה גפני: צו תעריף המכס והפטורים  ומס קניה על טובין (תיקון מס' 20), התש"ע-2010 (סיגריות) –     אושר פה אחד
דוד ששה: כבוד הרב, רציתי לומר מספר מלים.
משה גפני: אין מספר מלים.
יעקב אדרי: ההצבעה כבר התקיימה ואתה עכשיו רוצה לדבר?
דוד ששה: ביקשתי לומר משהו לפני כן.
משה גפני: נציג דובק, מה רצית לומר?
דוד ששה: קודם כל אני רוצה להודות לך ולחברי הוועדה על שנתת לנו את האפשרות לשבת להידברות עם נציגי האוצר.
דוד ששה: הדבר השני הוא לזכותכם ייאמר שתחמתם את זה בזמן כדי לא למרוח את זה.
דוד ששה: אני רוצה לומר את זה לחברי הוועדה שיש לי בקשה אחת אליכם.
דוד ששה: אנחנו אנשי כפיים.
דוד ששה: לפני שאתם מקבלים החלטה, כל החלטה ולא משנה אם היא לגבי סיגריות, כדאי שתרדו ותראו במה מדובר.
דוד ששה: כאן נזרקו דברים ולכן אני מבקש כאן.
ערן יעקב: לעניין הביודיזל.
ערן יעקב: אנחנו כמובן הסכמנו שהצו כמו שהוא הובא, שמשמעותו הטלת מס על הביודיזל והשוואתו למס המוטל על הסולר יאושר.
ערן יעקב: יחד עם זאת אנחנו ניתן הטבה לביודיזל שמיוצר משמן משומש שנאסף בישראל בלבד.
ערן יעקב: השאיפה היא גם להגביל בכמות ואנחנו מקווים שנוכל להגביל את זה בכמות בדרך כזו או אחרת, אבל המטרה היא בעצם לתת את ההטבה רק לשמנים משומשים שנאספו בישראל או משמן בקר.
ערן יעקב: ההטבה היא שבעצם המס שישולם על יצור ביודיזל מאותם שמנים שנאספו בישראל, ההטבה תהיה שהם ישלמו 27 שקלים לאלף ליטר במקום 2,450.
ערן יעקב: זאת הטבה משמעותית מאוד.
משה גפני: זאת הוראת שעה?
ערן יעקב: כל זה תחת מגבלת הוראת שעה כמובן.
משה גפני: זה רטרואקטיבי?
ערן יעקב: ההטבה הזאת תהיה רטרואקטיבית מהיום כמובן.
ערן יעקב: אני אבהיר כדי שזה יהיה ברור.
ערן יעקב: הצו לגבי הטלת ביודיזל מוטל כלשונו.
ערן יעקב: יוטל מס על ביודיזל מכל מקור בדומה למס שמוטל על הסולר כצו קבוע.
משה גפני: מה ההטבות?
ערן יעקב: ההטבה שניתנת היא כהוראת שעה שבה אנחנו נותנים הטבה לייצור ביודיזל משמן משומש שנאסף בישראל ולעניין הזה, זאת הוראת שעה.
יעקב אדרי: לכמה זמן?
ערן יעקב: לשנה.
ערן יעקב: יותר נכון, שנה וחודש.
משה גפני: מתי אנחנו מקבלים את הצו של ההטבה?
ערן יעקב: תוך חודש אנחנו מתחייבים להביא את הצו.
ערן יעקב: הצו יהיה רטרואקטיבי מהיום.
מיכל דויטש: אנחנו לא צריכים להביא אותו לאישור שלכם.
משה גפני: אבל הצו יוצא תוך חודש.
משה גפני: אם מאיזו סיבה שהיא אתם לא מספיקים בתוך חודש, אל תבואו לוועדה.
מיכל דויטש: עד 31 בדצמבר.
משה גפני: צו תעריף המכס והפטורים ומס קניה על טובין (תיקון מס' 22), התש"ע-2010, צו הבלו על דלק (הטלת בלו) (תיקון מס' 2), התש"ע-2010, צו תעריף המכס והפטורים ומס קניה על טובין (תיקון מס' 22) (תיקון), התש"ע-2010, צו הבלו על דלק (הטלת בלו) (תיקון מס' 2) -
משה גפני: הצווים אושרו פה אחד.
משה גפני: בתוך חודש להוציא את הצו הזה.
ציון פיניאן: אדוני היושב ראש, תודה רבה על ההיענות לדיון מהיר מאוד.
ציון פיניאן: בסוף אני אומר מה הצעת משרד השיכון אבל לפני כן אני רוצה לומר מה הבעיה.
ציון פיניאן: במכללה בתל חי לומדים כ-4,000 סטודנטים מתוכם כ-80 אחוזים מגיעים מכל חלקי הארץ וזקוקים למגורים.
ציון פיניאן: התרומה של 4,000 סטודנטים שנמצאים בחבל ארץ כזה בצפון, בקיבוצים בצפון או במושבים בצפון או במיוחד בקריית שמונה, אין לה מחיר בכלל.
משה גפני: דרך אגב, אנחנו עזרנו להם בתקציב בסוף שנת התקציב הקודמת.
קריאה: אדוני היושב ראש צודק.
משה גפני: כדאי שתגיד את זה גם לפרוטוקול, שאני עזרתי לסטודנטים עם קשיי למידה במכללת תל חי.
קריאה: גם עזרת בענייני בריאות.
משה גפני: עכשיו אני אומר בכל מה עזרתי?
משה גפני: ראיתי כל מיני כותרות בעיתונים שאני לא עוזר לסטודנטים.
משה גפני: אז הנה, נמצא כאן מנכ"ל מכללת תל חי והוא יכול להעיד שהעברנו כסף.
משה גפני: זה מתן בסתר.
ציון פיניאן: התרומה של הסטודנטים בנושא הכלכלי, בנושא החברתי, בנושא התרבותי היא גדולה.
ציון פיניאן: תאר לך, 4,000 סטודנטים שנמצאים בחבל ארץ כזה.
ציון פיניאן: אין לזה מחיר, במיוחד שכל ישיבה אנחנו רואים כמה סינים נמצאים באזורים האלה, אם זה בדרום ואם זה בצפון.
ציון פיניאן: אבל יש לך 4,000 אנשים שהקהילה שם צמאה להם.
ציון פיניאן: הם מתנדבים לכל מיני פעילויות כמו פרח תוכניות של עבודות קהילתיות במקום.
ציון פיניאן: כל הדברים האלה, צריך לשים לב אליהם.
ציון פיניאן: המכללה מפעילה מעונות לסטודנטים במצב סוציו אקונומי קשה ורק הם מקבלים דיור במקום, כי מי שלא צריך, לא מקבל.
ציון פיניאן: מספר הדירות שעמידר הקצתה להם עומד על 79 דירות וזאת מתוך הכרה במצב של האזור.
ציון פיניאן: חברת עמידר נתנה כ-30 אחוזים הנחה כדי שיפעילו את המעונות, כאשר כל אחזקת 79 הדירות נמצאת במשק סגור וכל האחזקה במשך כל השנה היא על חשבון המכללה.
ציון פיניאן: טוב שהמנכ"ל נמצא, כי אם טעיתי, הוא יתקן אותי.
קריאה: לא טעית.
ציון פיניאן: אגב, אחזקת דיור עמידר היא לא קלה.
ציון פיניאן: להחזיק 79 דירות, זה לא קל.
ציון פיניאן: במלחמת לבנון השנייה הובטח להם שלא ייגעו בהם וכי ה-79 דירות ימשיכו להיות לרשות המכללה ולא יהיה שינוי גם בהנחה.
ציון פיניאן: בספטמבר 2010 התקבל מכתב מחברת עמידר בו היא מודיעה על ביטול הנחה בסך של 30 אחוזים.
ציון פיניאן: אני לא רוצה לומר שהתוצאה היא גזר דין מוות, אבל המצב לא רחוק מזה.
ציון פיניאן: משרד השיכון, בעקבות כל המהומה שהייתה כאן – ושוב, אני רוצה להודות ליושב ראש שהוא חלק פעיל מאוד בכל הנושא הזה  ולחבריי ולומר להם כל הכבוד – הודיע לי לפני כשעה שהוא מקפיא את ההחלטה.
משה גפני: מבטל את הביטול של ההנחה.
ציון פיניאן: הוא מקפיא.
ציון פיניאן: יש לנו בעיה עם המילה הקפאה, במיוחד בתקופה הזאת.
ציון פיניאן: מה זה להקפיא?
ציון פיניאן: צריך לבטל.
ציון פיניאן: בעוד שנה-שנתיים תתעורר שוב הבעיה.
ציון פיניאן: אני הרי מכיר את משרד השיכון ויודע שהם במשרד אף פעם לא ישנים אלא כל הזמן הם ערים בנושאים האלה.
משה גפני: לא, אם הם ישנים, האוצר מעורר אותם.
ציון פיניאן: לכן מה שצריך להעביר זה שלא תהיה הקפאה אלא יהיה ביטול.
ציון פיניאן: שנית, אם אתם באמת רוצים סטודנטים כאלה שמוסיפים הון אנושי לאזור הזה, צריך לתת לא 30 אחוזים הנחה אלא 75 אחוזי הנחה.
משה גפני: נציג הסטודנטים.
אביעד רוזנפלד: ראשית, תודה לחבר הכנסת פיניאן על העלאת הנושא.
אביעד רוזנפלד: שנית, הסטודנטים בפריפריה נמצאים במצוקה.
אביעד רוזנפלד: אנחנו סופגים גם עכשיו את הגזרה שקיבלנו מעמידר, ועכשיו גם מינהל מקרקעי ישראל החליט  להוציא את הסטודנטים מהקיבוצים.
אביעד רוזנפלד: הבוקר התעוררתי עשרה מטרים מהגבול עם לבנון.
אביעד רוזנפלד: אנחנו, הסטודנטים, מיישבים את הצפון ויש לנו את כל הסיבות לא לעשות את זה.
אביעד רוזנפלד: אנחנו באים לשם, יש סכנה ביטחונית, זה רחוק מהכל, אין לנו שם תעסוקה.
אביעד רוזנפלד: אני כרגע גר במשגב עם.
אביעד רוזנפלד: במקור אני מחיפה.
משה גפני: משגב עם זה מקום יפה.
משה גפני: למה באת?
משה גפני: למה לא הלכת לאוניברסיטה בחיפה?
אביעד רוזנפלד: קודם כל, מסיבות אידיאולוגיות.
אביעד רוזנפלד: אני גם רוצה להישאר בצפון.
אביעד רוזנפלד: בגליל בכלל.
אביעד רוזנפלד: יש לנו יוזמות סטודנטיאליות לפתח את הצפון, אבל בכלים שיש לנו וגם בגזרות שנוחתות עלינו, זה קשה לנו.
משה גפני: משרד השיכון, מה אתה אומר?
אריאל לוין: אנחנו הקפאנו.
משה גפני: מתי הקפאתם?
משה גפני: אחרי שזה עלה לדיון כאן בוועדה?
אריאל לוין: כתבו אלי מכתב.
משה גפני: זאת אומרת, זה טוב שהגשת את ההצעה וטוב שהעליתי את הנושא לדיון במהירות.
ציון פיניאן: אם לא היית מעלה את הנושא לדיון, לא היו מקפיאים.
אריאל לוין: קיבלנו גם מכתב.
משה גפני: אמרת טוב.
אמנון כהן: במבחן התוצאה, זה הוקפא.
משה גפני: עכשיו אני שואל אותך שאלה.
משה גפני: זה באמת נשמע לא הגיוני.
משה גפני: בא אליך סטודנט, הוא אומר לך שהוא מחיפה, הוא הלך למשגב עם, הוא הולך מסיבות אידיאולוגיות, הוא יצטרך לשלם שם שכר דירה וזה דבר שהוא משולל כל הגיון ומנוגד לכל מדיניות הממשלה.
משה גפני: אני מבקש ממך, ביקש חבר הכנסת ציון פיניאן ואני מצטרף לבקשתו.
אמנון כהן: גם אנחנו.
משה גפני: גם חבר הכנסת אמנון כהן.
אמנון כהן: גם חברת הכנסת פניה קירשנבאום.
אמנון כהן: היא אמרה שנפשית היא אתנו.
ציון פיניאן: כל ועדת הכספים תצטרף.
משה גפני: כל ועדת הכספים, אבל אלה שנמצאים כאן הם רק חברי כנסת דתיים.
משה גפני: אני מבקש לבטל את ההחלטה הזאת.
משה גפני: לא להקפיא אותה.
משה גפני: אני מבקש תשובה בתוך יומיים האומרת שההחלטה בוטלה.
משה גפני: זאת החלטה שאין לה כל הגיון, היא לא מכבדת את משרד השיכון, היא לא מכבדת את החברה המאכלסת.
משה גפני: זה נשמע לא לעניין.
משה גפני: ההקפאה לא מתאימה.
משה גפני: אני מברך אתכם על כך שהקפאתם, זה בסדר גמור, אבל תקבלו החלטה על ביטול ההחלטה.
יגאל בוזגלו: אדוני, אני יכול לומר משהו מהזווית של עיריית קריית שמונה?
יגאל בוזגלו: מהזווית של העירייה זה נראה כאילו אם חס וחלילה לא נחבק את הסטודנטים והם לא יהיו בקריית שמונה, מה שיקרה זה שיבואו אוכלוסיות חלשות ויאכלסו את הדירות האלה.
משה גפני: אמר אריאל ממשרד השיכון שהם הקפיאו את ההחלטה.
משה גפני: זאת אומרת, אין עכשיו מצב שמעלים פתאום את שכר הדירה ולא מבצעים את ההנחה.
משה גפני: מבצעים את ההנחה כמו שהיה קודם.
משה גפני: הקפאה זה מונח שיום אחד יתעוררו וישב כאן יושב ראש ועדת כספים כזה שלא כל כך יהיה איכפת לו מהסטודנטים כמו שלי איכפת, ולא יהיה את חבר הכנסת ציון פיניאן כי הוא יהיה שר בממשלה ולא ישב בוועדת הכספים.
משה גפני: גם אמנון כהן יהיה שר מטעם ש"ס.
משה גפני: מה אנחנו מבקשים ממנו זה לבטל את ההחלטה.
משה גפני: אני מכיר אותו הרבה שנים ונראה לי שהוא האזין לבקשה הזאת ויכול להיות שאפילו הוא יבדוק במשרד וייעתר לה.
קריאה: למה שלא יעשו ההפך?
קריאה: יבואו ויעודדו ויגידו שמוזילים לסטודנטים.
קריאה: למה לייקר?
משה גפני: אריאל, אתה תיתן לי תשובה?
אריאל לוין: שכר הדירה הנוכחי הוא 767 שקלים לדירה של שלושה חדרים לחודש.
אריאל לוין: ממוצע לדירה, 676 שקלים.
משה גפני: אני יודע שזה המחיר.
ציון פיניאן: כדי לעודד אותם, צריך לתת להם את הדירה בחינם.
איתן פטיגרו: אני רוצה להפנות את כולם להחלטת הממשלה של ועדת שרים לנגב והגליל משנת 2008 המדברת על הקצאת דירות בשיכון הציבורי בנגב ובגליל לצורך אכלוס סטודנטים התורמים לקהילה.
איתן פטיגרו: מאחר שהסטודנטים בתל חי פועלים לטובת הקהילה כיום ארבע שעות ויעלו את זה לשש שעות, אני מפנה אתכם לסעיף 4 שמגדיר ואומר: "בגין ההשכרה כאמור תינתן הנחה של 75 אחוזים מגובה שכר הדירה המקובל במסלול שכר דירה חופשי".
איתן פטיגרו: ועדה ביחד עם משרד השיכון בהסכם עם המנכ"ל שלהם תדון ותקנה במידת האפשר את האופציה הזאת.
משה גפני: מה תהיה האופציה?
איתן פטיגרו: הנחה של 75 אחוזים בתמורה לשש שעות שבועיות בהתנדבות.
אמנון כהן: עוד שש שעות?
איתן פטיגרו: לא. עוד שעתיים.
אמנון כהן: תן להם ללמוד.
משה גפני: אני מאוד מודה לך על ההערה.
שלומי נבון: אני נציג עמידר ואני רוצה לומר משהו.
שלומי נבון: קודם כל, אין לנו צד בעניין, אם לבטל או לא לבטל אלא זאת החלטה של משרד השיכון שהוא מנחה אותנו.
שלומי נבון: אני רוצה לומר שיש החלטת ממשלה כפי שצוין כאן מה-17 ביולי 2008 לפיה סטודנטים יכולים לקבל דירות באמצעים שנקבעו בהחלטה ולשלם 25 אחוזים מגובה שכר הדירה.
שלומי נבון: מה שכן הייתי מבקש לוודא, היות שכולנו כאן בשביל הסטודנטים, שהמכללה לא מחויבת ב-700 שקלים לדירה וגובה 700 שקלים מסטודנט כאשר יש שלושה סטודנטים בדירה.
שלומי נבון: זה דבר שחשוב לוודא ולבדוק.
אמנון כהן: תאמר שוב את מה שאמרת.
שלומי נבון: אנחנו גובים 770 שקלים לדירה.
שלומי נבון: לפי דעתי המכללה גובה מסטודנט 770 שקלים.
שלומי נבון: צריך לבדוק את זה.
שלומי נבון: נמצא כאן נציג המכללה שאולי יענה לשאלה הזאת כי כל מטרתנו כאן בדיון היא שהסטודנטים יחויבו בפחות.
יוסי מלכה: אני אענה לך.
יוסי מלכה: דירות של עמידר, בתנאי עמידר, דירות שהתחזוקה שלהן היא מתחת לכל ביקורת, אלמלא התחזוקה וההשקעה של המכללה אי אפשר היה להתגורר בדירות האלה.
יוסי מלכה: אתה מוזמן לראות אותן.
שלומי נבון: הדירות של עמידר שמקבלים, הן דירות מוכנות.
יוסי מלכה: ראשית, ב-90 אחוזים מהדירות האלה מתגוררים אך ורק שני סטודנטים.
יוסי מלכה: שנית, אני מניח שאתה יודע שאת כל הריהוט, ציוד, מזגנים, ארונות, מטבחים וכולי שאנחנו מציידים את הדירות, אתם לא מממנים את זה.