GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
משה גפני: חבר הכנסת פלסנר, עוד קריאת ביניים, אני מוציא אותך.
משה גפני: שר האוצר מדבר ואני מבקש לכבד אותו.
יוחנן פלסנר: למה אתה אומר את זה לי?
משה גפני: אני אומר את זה לכולם.
משה גפני: אתה הכי צעיר ולכן דרכך אני מעביר את זה לכולם.
משה גפני: אני מודיע שחבר כנסת שיפריע, אני פשוט אוציא אותו.
משה גפני: הנושא של הבטחת הכנסה של האברכים הוא באמת הנושא המרכזי במדינת ישראל, זה בסדר.
משה גפני: זה הנושא הראשון ועליו באתם.
משה גפני: זה מה שיש לכם לומר.
רוני בר-און: אתה אמוציונאלי.
משה גפני: שר האוצר בחר להתייחס לעניין הזה.
משה גפני: לך תשאל את אלי ישי במשרד שלו, אבל לא כאן.
ציון פיניאן: בעוד שבועיים הוא יגיע לכאן ותוכל לשאול אותו.
משה גפני: אל תתייחס אליהם.
משה גפני: דבר לוועדה.
משה גפני: יש חברים שלא צועקים.
יובל שטייניץ: אני בטוח שכל חברי הוועדה סומכים על מה שאני אומר כאן.
יובל שטייניץ: מה שאני אמרתי לא רק לאלי ישי ולא רק לרב גפני.
יובל שטייניץ: דרך אגב, שאלו אותי גם חברי כנסת מהאופוזיציה מה עמדתי או מה אני הולך לעשות בעקבות פסיקת בג"ץ ואמרתי דבר אחד, שאני לא אתנגד לכל הצעה שתהלום את פסיקת בג"ץ, שהיועץ המשפטי לממשלה יאמר שיצא שהיא הולמת את פסיקת בג"ץ.
יובל שטייניץ: זה מה שאמרתי וזאת גם עמדתי אז ועמדתי היום.
יובל שטייניץ: לא היה כל הסכם, לא הייתה כל התניה.
יובל שטייניץ: שאלו אותי מיד אחרי פסיקת בג"ץ מה עמדתי ואמרתי שזאת עמדתי, שאם יהיה תיקון שהולם את פסיקת בג"ץ והיועץ המשפטי לממשלה יאמר שהוא תיקון שהוא על פי דרישות בג"ץ, אני כשר אוצר לא אכשיל אותו אלא אתמוך.
יובל שטייניץ: זה מסוג האמירות שאני אומר לפעמים גם לחברי כנסת שבאים אלי ואומרים לי שיש להם הצעת חוק כזאת וכזאת ושואלים לעמדתי או שרים ששואלים אותי מה יקרה ומה תהיה עמדתי אם הם יציעו הצעה כלשהו, ואני אומר מה אני מעריך שתהיה עמדתי בכל נושא ונושא.
יובל שטייניץ: בהערת אגב שאלו אותי גם על זה כבר שני חברי כנסת במסדרון לגבי נושא הגז והנפט.
יובל שטייניץ: ועדת פרופסור ששנסקי אמורה להגיש את דוח הביניים שלה – כך גם הצהירה לבג"ץ – עד לאמצע החודש, עד ה-15 בנובמבר.
יובל שטייניץ: זאת אומרת, ממש בשבוע הקרוב, בימים הקרובים.
יובל שטייניץ: אני לא רוצה להיכנס לפרטים אבל אני רוצה לומר רק שני דברים כי אני חושב שזה נושא - בצד התקציב שמונח כאן ובצד נושאים אחרים שבוערים כרגע – מקרו כלכלי לשנים קדימה, לעשרות שנים קדימה, בעיקר אם יסתבר שהגילויים הם לא בשווי עשרות מיליארדי דולרים אלא בעיקר אם יסתבר – וזה עוד לא ברור ולא ודאי, אלא יש השערות כאלה, יש הערכות כאלה – שמדובר בסדר גודל של מאות מיליארדי דולרים.
יובל שטייניץ: אם זה יקרה, זה אירוע מקרו כלכלי שישפיע על מדינת ישראל ועל המפעל הציוני לעשרות שנים קדימה.
יובל שטייניץ: לכן הנושא הזה הוא חשוב ואני בטוח שבצד התקציב וכל השאלות לגבי התקציב, אנחנו נידרש לו בשבועות הקרובים כי יהיה דוח ביניים ואחריו יהיה עוד שימוע.
יובל שטייניץ: היה כבר שימוע אחד בכתב בקיץ ויהיה עוד שימוע.
יובל שטייניץ: אחרי השימוע הנוסף יהיה ודאי דוח סופי.
יובל שטייניץ: אני רוצה להבהיר.
יובל שטייניץ: הנושא הזה בעיניי הוא לא רק נושא כלכלי אלא נושא מוסרי-ערכי מהמעלה הראשונה כי בעיניי זאת עזות מצח – ואני שומע לעתים את הסבסטקט הזה – לבוא לאזרחי מדינת ישראל ולומר שמה שאזרחי הולנד או ארצות הברית או אנגליה או נורבגיה זכאים לו, אזרחי מדינת ישראל לא זכאים לו.
יובל שטייניץ: גם במדינות הקפיטליסטיות והליברליות ביותר במערב, אזרחי ארצות הברית ואזרחי מדינות באירופה – ואני מדבר רק על מדינות דמוקרטיות  עם שוק חופשי כמונו – נהנים גם הם מאוצרות הטבע.
יובל שטייניץ: זאת תהיה עזות מצח לטעון או לומר לאזרחי מדינת ישראל שהם לא זכאים ליהנות ממה שנהנים אזרחי מדינות אחרות במערב.
יובל שטייניץ: גם הטיעון של רטרואקטיביות הוא עלבון לאינטליגנציה.
יובל שטייניץ: אנחנו בדקנו ולא ראינו שום מדינה במערב שהעלתה או שינתה את המסים והתמלוגים על גז ונפט.
יובל שטייניץ: לא ראינו שבשום מקום עשו הבחנה בין תגליות עתידיות למה שכבר התגלה, בין בארות עתידיות לבין בארות מפיקות, אלא תמיד זה היה תאריך קובע ומכאן והלאה, מה שכבר השקיעו בו, מה שעוד לא השקיעו בו, מה שכבר מפיק, מה שעוד לא התגלה – אותו משטר מסים.
יובל שטייניץ: דרך אגב, רטרואקטיבית אפשר לומר על כל מס ולכן אי אפשר לשנות מס כי תמיד יש כבר כאלה שהשקיעו, פתחו חברות, פתחו משרדים, חנויות מכולת, חברות היי-טק, ותמיד אפשר לומר שהמס החדש לא יחול.
שלי יחימוביץ': מס חברות ירד וזה לא הפריע להם.
יובל שטייניץ: הם לא טענו לרטרואקטיביות.
יובל שטייניץ: אני רוצה לומר עוד דבר אחד.
יובל שטייניץ: הדיון צריך להיות ענייני ונוקב אבל דבר אחד מטריד אותי, שלא יהלכו עלינו אימים.
יובל שטייניץ: אני רואה את הניסיונות לבוא ולנסות לעשות את זה לנושא של ימין ושמאל.
יובל שטייניץ: הטענות שהיו, המודעות בעיתונות, כאילו יש כאן איזה ניסיון לקדם את הגז הערבי על חשבון גז ישראל.
יובל שטייניץ: אני רואה את ניסיונות ההפחדה כאילו הלבנונים עם האיראנים – שעוד לא התחילו בכלל לחפש, שהם ארבע-חמש שנים אחרינו – ישיגו אותנו בסיבוב ויכבשו את השוק האירופאי ואז הכסף ילך למימון איראן.
נחמן שי: למה הזמינו את השר פלד לוועדת הכלכלה?
קריאה: השר פלד ישב והציג את עמדתו הסדורה בעניין הזה ואמר שאנחנו תומכים בגורמים.
שלי יחימוביץ': הוא הודה שהוא לא מבין בזה.
יובל שטייניץ: אני רוצה לסיים את ההערה הזאת.
יובל שטייניץ: יהיה ויכוח ציבורי והוא ודאי יגיע גם לכאן.
יובל שטייניץ: דבר אחד שלא יעשו, ואם יעשו, שלא יהלכו עלינו אימים עם כל מיני הפחדות שיתבעו בבתי דין בין-לאומיים או שיעזבו את הארץ.
יובל שטייניץ: ההנחיה שלי לוועדה באופן כללי הייתה מאוד ברורה: תמצאו את שביל הזהב בין שני דברים חשובים, האחד, שאנחנו שוק חופשי ואנחנו רוצים לעודד משקיעים, ומי שיגע ומצא, צריך גם להרוויח ולהרוויח טוב.
יובל שטייניץ: השני, שאחרי הכל, ככלות הכל, ארץ ישראל שייכת לעם ישראל ואוצרות הטבע של המדינה הזאת שייכים לאזרחי ישראל ולא רק למשקיעים.
יובל שטייניץ: אין לי ספק שהדיון צריך להיות ענייני וללא כניעה לאיזה שהם הפחדות או לחצים, ואני אומר את זה מראש על כל צרה שלא תבוא כי הדיון הזה לדעתי הוא קרוב.
משה גפני: אחרי ההערות הללו, עכשיו התקציב.
יובל שטייניץ: לעניין התקציב ואני כאן רק מקדים את מנכ"ל האוצר וראש אגף תקציבים.
יובל שטייניץ: אני אומר כמה דברים כלליים.
יובל שטייניץ: אני גאה להניח כאן בוועדה, לפתוח את הדיון בתקציב דו-שנתי ל-2011-2012.
יובל שטייניץ: בתקציב הזה מבחינתי קרו כמה דברים חשובים.
יובל שטייניץ: ראשית, זה תקציב דו שנתי מלא הפעם, לשנתיים, עם כלל פיסקלי חדש, כך שמבחינת המסגרת יש כאן בהחלט מוצר חדש, גם דו שנתי וגם כלל פיסקלי חדש שאושר כאן בכנסת במושב החורף.
יובל שטייניץ: שנית, יש כאן בתקציב שינוי סדר עדיפויות מאוד ברור.
יובל שטייניץ: אתם תראו את זה אחר כך בגרפים שממחישים את זה, המספרים והגרפים.
יובל שטייניץ: יש ריסון משמעותי של התוספת בביטחון.
יובל שטייניץ: ריסון משמעותי של התוספת בביטחון.
יובל שטייניץ: לא קיצוץ, אבל הקטנה מעוד משמעותית בתוספות לביטחון והגדלה מאוד משמעותית בתוספות קודם כל להשכלה גבוהה וחינוך ואחר כך לשני תחומים נוספים, לתחומים של עידוד תעסוקה, זה מס הכנסה שלילי, זה מעונות יום לילדים, אלה תחומים אחרים של צמיחה בתעסוקה, ולתחום תשתיות תחבורה לפריפריה.
יובל שטייניץ: מצד אחד יש בו מהלך ברור של שינוי סדר עדיפויות, ריסון בביטחון לטובת חינוך והשכלה גבוהה ולטובת צמיחה בתעסוקה.
יובל שטייניץ: מהמספרים ומהגרפים שתראו אחר כך, זה יהיה ברור.
יובל שטייניץ: לתקציב כרגיל נלווה מה שמכונה חוק ההסדרים או חוק ההתייעלות.
יובל שטייניץ: קודם כל אני רוצה לומר, בניגוד לכל האווירה והצביעה שצבעו את הדברים האלה אולי, שהיה לנו דין ודברים ודיאלוג עם יושב ראש הכנסת והדברים היו הגיוניים.
יובל שטייניץ: הגענו לפשרה ולהסכמות הגיוניות לגבי מה לפצל מהחוק או להוציא בכלל ולקיים אותו בתהליך רגיל -  כאשר חלק מהדברים בזכות זה דווקא הסתיימו מהר יותר - ומה נכון להשאיר בחוק כי הוא קשור ישירות או לתקציב או לתוכנית כלכלית מרכזית.
יובל שטייניץ: מה קשור ישירות ומה יותר בעקיפין אולי קשור יותר לתחומים אחרים, כי בסוף הכל קשור בכל.
יובל שטייניץ: אני יכול לומר לכם שאני חושב שיושב ראש הכנסת בהתנהלות מולנו העלה טיעונים הגיוניים עם היועצים המשפטים שלו והגענו להסכמות סבירות ונכונות לגבי מה בפנים, מה בחוץ, מה מפוצל ומה לא מפוצל.
יובל שטייניץ: אני חושב שמה שמוצג כאן מהבחינה הזאת הוא נכון, מבחינת הצורך גם לכבד את הכנסת ואת תהליכי הדמוקרטיה וגם להשאיר את התקציב ואת היכולת להניע את תוכנית הרפורמות של התייעלות כלכלית היא צמודת תקציב ותוכנית כלכלית ולא מעבר לזה.
יובל שטייניץ: לגבי התוכנית הכלכלית שהתקציב תומך בה וגם חוק ההתייעלות, אני אזכיר רק את ארבעת הפרקים העיקריים שלה.
יובל שטייניץ: האחד, מנוע הצמיחה החיצוני, ההיי-טק, שמירת ההיי-טק והרחבת היתרון שיש לנו בתחום היי-טק ותעשיות מתוחכמות.
יובל שטייניץ: השני, מנוע צמיחה פנימי שאלה תשתיות, התייעלות ממשלתית.
יובל שטייניץ: השלישי, טיפול בשוק העבודה, הכנסת חרדים וערבים למעגלי העבודה וההכשרה המקצועית במספרים הולכים וגדלים, יצירת איזשהו תחילת שינוי בשתי האוכלוסיות האלה שעובדות פחות, נשים ערביות וגברים חרדים.
יובל שטייניץ: זאת הליבה של התקציב ואני רוצה לומר מילה אחרונה מבחינתי.
יובל שטייניץ: אדוני היושב ראש, אף על פי ולמרות מה שאמרת בפתיח החיובי שלך, למרות הנתונים החיוביים שחזרנו לצמיחה משמעותית ושהאבטלה שכבר הגיעה לאזור ה-8 אחוזים ירדה בחזרה לאזור ה-6 פסיק משהו אחוז, ויחס החוב-תוצר שנראה טוב עלה קצת ומיד ירד חזרה, מבחינתי אנחנו עדיין במאבק מול המשבר העולמי, למרות הנתונים הטובים כאן.
יובל שטייניץ: לא חזרנו לנורמליות כי אנחנו חלק מהעולם.
יובל שטייניץ: מה שקורה באירופה וארצות הברית עוד עשוי להשפיע על כלכלת ישראל ולפגוע בה.
יובל שטייניץ: לכן מבחינתי בסדר העדיפויות, למרות שאנחנו מכוונים להתאוששות וצמיחה ופריפריה ועתיד, הדבר הראשון בסדר העדיפויות הוא עדיין מה שהיה כאן לפני שנה ושנה וחצי: צמיחה וריסון האבטלה.
יובל שטייניץ: הדברים הללו, גם אם הצלחנו בהם, עדיין אנחנו מאוימים על ידי המשבר המתמשך באירופה, בארצות הברית ובעולם כולו.
יובל שטייניץ: מבחינתי כשר אוצר, אם אתם שואלים אותי מה עדיין בראש סדר העדיפויות מעבר לדברים חשובים אחרים, ריסון האבטלה ושמירה על צמיחה סבירה.
משה גפני: אם אפשר, יש השתתפות ערה של חברי הכנסת ולכן אני מבקש שתנסו לתמצת כדי שנוכל לאפשר לחברים להתבטא.
משה גפני: אדוני השר, תודה רבה.
חיים שני: תודה.
חיים שני: בוקר טוב.
חיים שני: אודי ואני נציג בדקות הקרובות את עיקרי התקציב.
חיים שני: אנחנו ניתן סקירה קצרה על הסביבה המקרו כלכלית ואחר כך את עיקרי המדיניות הכלכלית.
חיים שני: כמובן ניגע גם במספרים.
חיים שני: מה שחשוב אולי לדעת כרגע זה שהתוכנית שאנחנו נציג בדקות הקרובות נבנתה במהלך של כמעט שנה.
חיים שני: העובדה שמשרד האוצר לא היה צריך להגיש תקציב בסוף 2009 אפשרה לנו להתכונן בצורה מאוד מקצועית ומתודולוגית במשך כמעט שנה.
חיים שני: עיקרי הדברים שמוצגים כאן נעשו אחרי ניתוח של נתונים כמעט בכל נושא של המשק הישראלי בליווי חברת ייעוץ והמצגת הקצרה תיתן לכם רק על קצה המזלג את התוצאה של הניתוחים השונים וההערכות שלנו לגבי החוזק והחולשות של המשק הישראלי והמשק העולמי באופן כללי.
חיים שני: כאמור, מה שמאפיין את הסביבה שאנחנו פועלים בה כרגע זאת מגמה חיובית יחסית בשוק המקומי עם אי ודאות משמעותית בכלכלה העולמית.
חיים שני: שר האוצר ואני חזרנו לפני מספר ימים מוושינגטון והתמונה כפי שהצטיירה שם, במיוחד בעולם המערבי, היא אי ודאות משמעותית לגבי הכלכלה העולמית, אבטלה יחסית גבוהה וחוסר יכולת לחזות את נתוני הצמיחה לשנים הקרובות בגלל הגירעונות הכבדים והמשבר הפיננסי שקרה שם.
חיים שני: כאשר אנחנו מסתכלים על המשק הישראלי, מה שאנחנו רואים אלה הם נתוני צמיחה חיוביים.
חיים שני: אם אנחנו מסתכלים על התחזיות שלנו, כפי שבאות לידי ביטוי בתקציב ובתוכנית העבודה, ב-2010 אנחנו חוזים צמיחה של 3.6 אחוזים,  ב-2011 אנחנו חוזים צמיחה של 3.8 אחוזים וב-2012 צמיחה של 4 אחוזים.
חיים שני: המספרים האלה מהווים את הבסיס לתוכנית העבודה שלנו להנחת הצמיחה ולתחזיות המסים.
חיים אורון: החלטתם לחלק את המצגת בסוף ולא עכשיו?
חיים אורון: לא רואים מכאן את המספרים.
משה גפני: יש לכם מצגת לחלק?
חיים שני: לא.
חיים אורון: לא הכנתם?
חיים אורון: זה תקדים.
חיים שני: מישהו ייגש להדפיס את המצגת.
חיים שני: אם החברים לא רואים את המספרים, אני אנסה להדגיש לפחות את הנקודות העיקריות.
חיים שני: דבר הכי משמעותי בשקף הזה הוא השוואה בין ישראל לבין שותפי הסחר העיקריים שלנו – ארצות הברית והאיחוד האירופאי.
חיים שני: אנחנו רואים שכמעט בכל רבעון, גם במהלך המשבר וגם ביציאה ממנו, ישראל הייתה במצב יותר טוב מכל השותפות שלה.
חיים שני: המשבר בישראל היכה בצורה פחות משמעותית, הירידה בתוצר ברבעונים הראשונים של 2008 ואחר כך 2009 הייתה יותר נמוכה ולמעשה בישראל גם בשיא המשבר עדיין אנחנו רואים צמיחה חיובית, גם בשנה הכי קשה, ב-2009.
חיים שני: אמנם צמיחה שלילית לנפש, אבל צמיחה חיובית באופן אבסולוטי.
חיים שני: אם אנחנו מסתכלים על השקף שיחסית הוא מסובך, מה שאפשר להבין ממנו זה שכאשר היום מדברים הרבה מאוד על שער הדולר ועל התחרותיות של היצוא הישראלי, אבל אנחנו מסתכלים היום לא רק על שער הדולר אלא על הרכב סל המטבעות.
חיים שני: אפשר לראות באופן כללי שהתיסוף בסל המטבעות הישראלי הוא מתון יותר מאשר התיסוף מול שער הדולר.
חיים שני: למעשה חזרנו בספטמבר 2010 לאותו מרכיב כמו שהיה מבחינת היחס בין סל המטבעות הישראלי, כמו שהיה ב-1999.
חיים שני: כמובן במהלך הרבעונים והשנים יש שינויים שנובעים גם משער הדולר וגם משער היורו.
חיים שני: השקף הזה מראה את הפערים בין היבוא והיצוא של סחורות.
חיים שני: אם אנחנו מוסיפים לשקף הזה גם שירותים, ברוב השנים אנחנו מגיעים כמעט לאיזון מוחלט בין יבוא ויצוא, וזה למעשה הסיפור המרכזי או אחד הסיפורים המרכזיים של  חוזק המשק הישראלי וחוזק השקל הישראלי.
חיים שני: אחד הדברים שאפשר לראות כאן זה תגובה מאוד מהירה של המשק הישראלי לשינויים ב-2008, עם הירידה ביצוא.
חיים שני: המשק הישראלי היה מספיק גמיש וגם הקטין בצורה מאוד משמעותית את היבוא.
חיים שני: לגבי הצמיחה שראינו ברבעונים האחרונים, היא נבלמה קצת בחודשים האחרונים.
חיים שני: כולנו מקווים שהבלימה הזאת היא בלימה זמנית אבל זה כאמור קשה עדיין לדעת.
יובל שטייניץ: צריך להדגיש כאן שני דברים.
יובל שטייניץ: ראשית, זה רק יצוא סחורות.
יובל שטייניץ: אם מוסיפים שירותים, יש שוויון ולעתים אפילו היצוא עולה על היבוא.
יובל שטייניץ: שנית, אני רוצה להדגיש מה שחיים אמר.
יובל שטייניץ: תסתכלו על הירידה של החודשיים-שלושה האחרונים.
יובל שטייניץ: יש פתאום ירידה ביצוא ואנחנו לא יודעים אם זה זמני או מתמשך, אבל זה מאוד מדאיג אותנו.
יובל שטייניץ: זה נובע מכל מיני פרמטרים, כולל התחזקות השקל, אבל הירידה הזאת -  אנחנו מקווים שהיא לא תימשך – היא בהחלט מהווה נורה אדומה מבחינתנו.
יוחנן פלסנר: זה יכול להשפיע על תחזית הצמיחה.
חיים שני: אם אנחנו מסתכלים על הנתון המאוד חשוב של שיעור האבטלה ושיעור ההשתתפות, אנחנו רואים ירידה משמעותית בשיעור האבטלה, כמעט לשיעור של אבטלה חיכוכית.
חיים שני: לעומת זאת, בשיעור ההשתתפות, למרות השיפור שחל ברבעונים האחרונים, יש לנו עדיין הרבה לאן ללכת על מנת להגיע למספרים שהם יותר קרובים למספרי ה-OECD, מעל 60 ומשהו אחוזים.
חיים שני: מה שאנחנו רואים בצד ימין של השקף זה את הרבעונים, הגרפים המרובעים מראים את הרבעונים, ירידה מ-8 אחוזים ברבעון השני  ב-2009 ל-6.2 ברבעון השני בשנת 2010.
חיים שני: הציר הימני עם האחוזים, מ-52 עד 57 אחוזים מראה את שיעור ההשתתפות.
רוני בר-און: למה אתה לא מראה את רבעון 1 ב-2009 מול רבעון 4 של 2008?
חיים שני: אין מגמתיות בשקף.
רוני בר-און: יכול להיות כי הייתה ירידה.
חיים שני: זה לא נבחר מאיזושהי סיבה מגמתית.
יובל שטייניץ: תכף תיבדק השאלה.
אודי ניסן: ברבעון הראשון עוד הייתה עלייה.
חיים שני: אני חושב שהדבר המשמעותי כאן הוא דווקא שיעור ההשתתפות.
חיים שני: אנחנו רואים עלייה מסוימת אבל יש לנו עדיין הרבה לאן ללכת.
חיים שני: חלק מהצעדים בתוכנית הכלכלית באים לשפר או להעלות את שיעור ההשתתפות בקרב אותן אוכלוסיות שלא משתתפות בתעסוקה כמו שהיינו רוצים.
חיים שני: מצבנו יחסית לעולם נראה מצוין.
חיים שני: אנחנו מסתכלים גם על ארצות הברית וגם על גוש היורו שהגיע לאבטלה של 10 אחוזים, כאשר חלק ממדינות היורו נמצאות עם אבטלה שמגיעה קרוב ל-20 אחוזים.
רוני בר-און: ברבעון הראשון של 2009 הייתה ירידה לעומת 2008 וברבעון השני ב-2009 הייתה עלייה לעומת הרבעון הראשון.
חיים שני: אנחנו נמשיך.
חיים שני: אם אנחנו מסתכלים על ההוצאה הציבורית, יש ירידה מתמדת משנת 2002 מההוצאה הציבורית שהיוותה 50 אחוזים בתוצר להוצאה הציבורית שהיא קרוב ל-42-43 אחוזים וזה גם המספר אתו אנחנו מסתובבים בשנים קדימה.
חיים שני: אם אנחנו מסתכלים על אחד ההישגים המשמעותיים ביותר של המסגרת הכלכלית ואם אנחנו משווים את עצמנו למדינות אחרות, אנחנו רואים שבאופן שיטתי המשמעת הפיסקלית של הממשלות השונות הצליחה להוריד את הגירעון עד לאפס ב-2007.
חיים שני: לא הסתרנו את הנתון הזה והוא מהווה הישג מאוד משמעותי.
חיים שני: ב-2007 במדינת ישראל הגירעון היה אפס וזה שילוב של צמיחה נאה ומשמעת פיסקלית.
חיים שני: זה גם לקח קדימה, המשמעת הפיסקלית והיכולת לשמור גם על הגירעון וגם על החוב,  זה אפשר ב-2009 וב-2010 לקחת צעדים יותר אגרסיביים  - לא הייתה התפרעות אבל עדיין הייתה עלייה בשיעור הגירעון, על מנת להתמודד עם המשבר – אבל הלקח קדימה, וזאת גם תוכנית העבודה שלנו, זה שחייבים לשמור באופן כללי על מתווה הגירעון היורד.
משה גפני: זה  התחיל ב-2007?
חיים שני: לא. החל מ-2003 אנחנו רואים כאן מגמה של שמירה על ירידה קבועה בשיעור הגירעון, כאשר שילוב של אחריות  פיסקלית  מצד אחד וצמיחה אפשרו למדינת ישראל להגיע לאפס ב-2007.
חיים שני: לדבר הה יש הרבה יתרונות ואחד מהם הוא העובדה שברגע שפרץ המשבר, הממשלה יכלה להגיב במהירות עם עלייה בשיעורי הגירעון על מנת להתמודד עם המשבר אבל יש עוד לקח, והוא שבשנים טובות חייבים לשמור על מתווה גירעון יורד.
חיים שני: מאחר שהתחזיות שלנו לשנים הקרובות הן תחזיות של צמיחה, הן משלבות בתוכן מתווה גירעון יורד בצורה משמעותית וזה חלק מהתקציב.
יובל שטייניץ: מה שחיים אומר כאן, זה מאוד משמעותי.
יובל שטייניץ: ראינו מתווה יורד מ-2003 ועד 2007.
יובל שטייניץ: עכשיו אנחנו מתכננים מתווה יורד שאנחנו כבר עומדים בו, העמודות החומות מראות שאנחנו עומדים בו קצת יותר טוב אפילו ממה שתכננו.
יובל שטייניץ: מתווה שמוריד את הגירעון במהירות עד לאחוז אחד ב-2013 ושני אחוזים ב-2012.
יובל שטייניץ: זה חשוב לנו יותר ממדינות מערביות אחרות ולכן אנחנו עושים את זה מהר יותר מרוב העולם.
חיים שני: זה שקף קריטי.
משה גפני: השאלה אם האזרחים לא משלמים את המחיר.
משה גפני: זאת אומרת, המציאות היא שהיום אנחנו עומדים במשבר דיור מכיוון שבשנים האחרונות לא תכננו כלום.
משה גפני: השאלה מי משלם את המחיר על הגירעון הזה שיורד לאפס.
רוני בר-און: אולי קודם כמה הנחות המקרו שחוזים לשנתיים ושלוש מראש באמת מתקיימות כי הם צפו גירעון של 5.5 אחוזים והם קיבלו פחות מ-4 אחוזים.
יובל שטייניץ: אני אשמח לענות על זה.
חיים שני: כדאי שנראה את כל התמונה כיוון שמתווה הגירעון הזה הוא משמעותי לכל התוכנית שלנו.
חיים שני: אנחנו יכולים לראות שכתוצאה מהירידה במתווה הגירעון, התוצאה היא כמובן גם ירידה ביחס חוב-תוצר.
חיים שני: אם בשנים קודמות לפני ארבע, חמש או שש שנים מדינת ישראל במספרים האלה יחסית לעולם הייתה יחסית גבוהה, היום יחסית לרוב מדינות המערב אנחנו עם יחס חוב-תוצר בהחלט סביר וצפי שהוא ימשיך לרדת במקצת גם בשנים הקרובות.
חיים שני: אודי יסביר בהמשך את הכלל הפיסקלי.
חיים שני: אם אנחנו מסתכלים על עיקרי המדיניות הכלכלית, השר דיבר על כך, יש לנו ארבעה פרקים כאשר הראשון – ואודי יפרט – שמירה על מדיניות פיסקלית אחראית, עידוד תעשיות עתירות ידע והתעשיות המתוחכמות.
חיים שני: אמרנו לעצמנו שאנחנו חייבים לחזק את החזקים מפני איומים עתידיים.
חיים שני: טיפול בשוק העבודה, פיתוח תשתיות וקידום מנוע צמיחה.
חיים שני: אודי, אם אתה יכול לקחת מכאן, בבקשה.
אודי ניסן: תמיד הדיונים בוועדת הכספים, יש דיון במסגרת התקציב ויש דיון בתוך התקציב.
אודי ניסן: למעשה מסגרות התקציב פחות או יותר אחרי דיון ארוך בכנסת נקבעו בכלל הפיסקלי.
אודי ניסן: הכלל הפיסקלי הוא בסופו של דבר בין ההוצאה הציבורית, החוב, למדיניות המיסוי.
אודי ניסן: זה נקבע במרץ והתקציב שמוגש כאן עכשיו הוא תוצאה ישירה של הכלל הפיסקלי ואני אזכיר אותו בקצרה, רק כדי שנבין את המושגים.
אודי ניסן: ההרחבה של המסגרת התקציבית היא הרחבה שנגזרת מהגידול בתוצר בעשור האחרון ומהמרחק שלנו מיעד החוב, היעד של 60 אחוזים חוב-תוצר.
אודי ניסן: המשמעות היא שבשנתיים הקרובות התקציב הריאלי של הממשלה שרלוונטי למגבלת ההוצאה יגדל ב-2.7 אחוזים בתוספת המחירים הנומינליים.
אודי ניסן: זה הכלל שנקבע לפני כחצי שנה בכנסת וחוקק וזה הכלל שעל פיו הוכן התקציב.
אודי ניסן: בנוסף, נקבעו יעדי הגירעון.
אודי ניסן: יעד הגירעון של חזרה לשנת 2011 ל-3 אחוזים, בהתאם לאמנת מסטריך, והמשך הורדה בשביל הגעה באמת לשיווי משקל עם יעד חוב-תוצר ברמה שהמשק יוכל לתת מענה לקשיים, אם יתעוררו בעתיד.
אודי ניסן: בנוסף, התקציב הדו שנתי – לא נחזור על כל הוויכוחים היו בכנסת – אין ספק שתוצאה ישירה של התקציב הדו שנתי היא יכולת תכנון, חשיבה וביצוע שונים ממה שהיינו מורגלים בממשלה.
אודי ניסן: כמובן שיש חסרונות.
אודי ניסן: היו על זה דיונים, אבל התקציב שמוגש כאן מדבר על סדרי עדיפויות ונראה את המספרים, והוא תוצאה של תרחישים לא רק קצרי טווח ואילוצים אלא ניתוחים ארוכי טווח שבאמת דנים בסדרי עדיפויות לאורך זמן.
אודי ניסן: הפרק השני שמדבר על תעשיות ועידוד היתרון היחסי שלנו בעיקר בכל הנוגע כלפי חוץ, אני חושב שכל נושא תעשיות עתירות הידע ועידוד השקעות בתחומים של תחרותיות מול העולם, במיוחד בדגש בתקופה שהדולר והמט"ח, רמת התחרותיות שלנו נפגעת במידה מסוימת ויש תהליכים עולמיים, כולל צפי, סימן שאלה מה יקרה בשוק העולמי, אלה בשילוב עם אותו יתרון יחסי אמיתי שלנו, שהוא ההון האנושי, השכלה גבוהה וחינוך, אני חושב ששורה של צעדים גם בסדר עדיפות תקציבי וגם בנושאים לא תקציביים של יעילות כלכלית, הם חלק מהתוכנית הכלכלית שמוצגת כאן ופורטה בהרחבה בתקצוב.
אודי ניסן: נראה את זה במספרים.
אודי ניסן: שוק העבודה, שורה של צעדים.
אודי ניסן: דובר על שוק העבודה ויש לנו שתי אוכלוסיות שהן ברמת השתתפות יותר נמוכה, גם אוכלוסייה של מיעוטים וגם אוכלוסייה של חרדים, בעיקר גברים חרדים, אבל החסמים הם הרבה יותר מובנים.
אודי ניסן: זה לא זבנג וגמרנו.
אודי ניסן: שאלה של מעונות יום, תגבור מעונות יום, דגש גם על המגזר הערבי, על תעסוקת נשים בכלל, שילוב של חרדים במסלולי שירות לאומי, בכל המסלולים, הכשרה נכונה  כאשר כל זה יאפשר לעשות את השינוי והשינוי לא יקרה ביום אחד.
אודי ניסן: השינוי הוא תוצאה של שנים.
אודי ניסן: מדברים הרבה על סגירת פערים ועל צמצום פערים, אבל אין זבנג וגמרנו.
אודי ניסן: התהליכים בסופו של דבר מתחילים ומסתיימים – רובם, אני לא אומר כולם – בחינוך ותעסוקה.
אודי ניסן: אלה שני תחומים שמקבלים דגשים ואנחנו נראה את זה תכף במספרים.
משה גפני: בהסכם שחתמתם עם ההסתדרות, אם עובדת עם שני ילדים תקבל סיוע?
חיים שני: אם עובדת עם ילד אחד עד גיל חמש תקבל סיוע משמעותי.
משה גפני: 300 שקלים?
חיים שני: אם עם שני ילדים תקבל 500 שקלים.
משה גפני: אם עם שלושה ילדים?
משה גפני: זה כדי לעודד חרדיות לצאת לעבודה.
משה גפני: האוזן שלי סופגת את הכל.
חיים אורון: לכל אימא עם שלושה ילדים, יש שני ילדים.
משה גפני: זה לעודד חרדיות לצאת לעבודה.
שלמה מולה: יש גם ערבים שיש להם יותר ילדים, אז מה ההגיון?
משה גפני: אין הגיון.
משה גפני: אלה רק דיבורים.
משה גפני: אין מס על דיבורים.
אודי ניסן: חבר הכנסת גפני, לבקשתך אני אקצר כדי שלחברי הכנסת יהיה זמן להגיב.
יוחנן פלסנר: הרב גפני, אין מי שיקרא אותך לסדר.
משה גפני: אפשר לחשוב שאותך, כשאתה יושב שם, קוראים לסדר.
משה גפני: בסך הכל אני חושב שהמדיניות נכונה, אבל אני חושב שמדברים כולם, כל דוברי הממשלה, על עידוד חרדים לצאת לעבודה, בואו נבדוק היטב את מה שעומד מאחורי המלים המפוצצות האלה.
משה גפני: אישה חרדית ממוצעת היא עם יותר משני ילדים ואנחנו רוצים שהיא תצא לעבודה.
חיים אורון: אבל היא מקבלת.
משה גפני: אני גם שמעתי מה שהיה מאחורי הקלעים ואת הדיבורים שהיו.
יובל שטייניץ: אדוני היושב ראש, מכיוון שהערת והקשבתי קשב רב לדבריך, אני רוצה להתייחס בקצרה ואודי ימשיך.
יובל שטייניץ: הנושא הזה של תוספת לנשים צעירות שיש להן ילדים עד גיל חמש הוא בהחלט יוזמה שלנו ויש לו מטרה מובהקת ואני אבהיר אותה, ולא חשוב אם אלה חילוניים או חרדים, יהודים או ערבים.
יובל שטייניץ: בדרך כלל נוצרים פערי שכר בישראל.
יובל שטייניץ: יש פערי שכר משמעותיים בין נשים וגברים ואתה שואל את עצמך למה.
יובל שטייניץ: חלק מהמומחים אתם נפגשתי אמרו שהנשים והגברים מסיימים ביחד מכללה, אוניברסיטה או הכשרה מקצועית, יוצאים לשוק העבודה.
יובל שטייניץ: בגיל 27-28 יוצאים לשוק העבודה אבל אז נשים עד גיל 35-40 יולדות ילד או שניים.
נחמן שי: לא צריך מומחים לשם כך.
יובל שטייניץ: הן יורדות לעבוד בחצי משרה או לפעמים יוצאות לשנת שבתון.
יובל שטייניץ: הגבר ממשיך להתקדם ואחר כך בגיל 40-50 הגבר כבר התקדם יותר בקריירה, אז בכלל נותנים יותר עדיפות לקריירה שלו.
יובל שטייניץ: לכן יש כאן רעיון שאומר שנשים בגיל צעיר כאשר בדרך כלל ההכנסה עדיין נמוכה, שיש להן ילד או שניים בגיל הזה, אנחנו מעודדים אותן לצאת לעבודה.
רוני בר-און: זה מהילד הראשון או מהילד השני?
רוני בר-און: אם הילד השני עדיין בן שנה והילד הראשון הוא כבר בן שש, היא לא תקבל 500 שקלים.
יובל שטייניץ: לא, הילד עד גיל חמש.
יובל שטייניץ: היא לא תקבל עבור שני ילדים אלא עבור ילד אחד, 300 שקלים.
יובל שטייניץ: 300 שקלים אם יש ילד אחד עד גיל חמש, ואם יש יותר מילד אחד עד גיל חמש, 500 שקלים.
יובל שטייניץ: הרעיון כאן הוא לעודד נשים וגם לתת להן את האפשרות כן להישאר במעגל העבודה ולא לפרוש ממנו או לא לפרוש לחצי משרה ולהשאיר אותן גם בתחרות השכר ובמסלול ההתקדמות כמו גברים.
יובל שטייניץ: יש כאן אלמנט של כניסה לעבודה או של עידוד עבודה לנשים בכל המגזרים, חרדיות, חילוניות וערביות.
משה גפני: אני מתנצל על קריאת הביניים.
משה גפני: היא הייתה מיותרת.
משה גפני: היא גם לא נכונה.
רוני בר-און: לא הייתי אומר שהיא לא נכונה אלא היא לא גילתה את הדבר האמיתי.
אודי ניסן: הגדלת התקציב להשתתפות במעונות יום, 50 אחוזים וכ-350 מיליון מתקציב 2010 ל-2011 הוא פן נלווה  ושני הצעדים משלימים אחד את השני.
אודי ניסן: החלק האחרון הוא טיפול במנוע הצמיחה הפנימי של המשק, התשתיות הפיזיות, סדרי עדיפויות בתחבורה, בקרקע ותכנון.
אודי ניסן: כל הנושא של שיפור שירות לאזרח, הנגשה הרבה יותר טובה של השירותים לאזרחים, ממשל זמין שהולך וצובר תאוצה בצורה משמעותית, כל נושא שיפור השירות, מדידת השירותים, שורה של נושאים שאנחנו מתקדמים בפעילות בין משרדית מאוד ענפה וייעול השירותים.
אודי ניסן: נושא אחרון הוא רפורמות מבניות, הנושא של שוק התקשורת בתחום הסלולר, בתחום הפס הרחב, ויש פה גם אלמנט של הגברת תחרותיות והוזלת שירותים לצרכן וגם אלמנט של שיפור התשתית שהיא מנוע חשוב מאוד לעשיית עסקים.
אודי ניסן: תחזית התוצר בשנת 2011 – 864 מיליארד.
אודי ניסן: שנת 2012 – צמיחה נוספת של 4 אחוזים ריאלית.
אודי ניסן: ההוצאה ברוטו, זאת ההוצאה שכוללת החזר חובות.
אודי ניסן: היא פחות רלוונטית לעניין הגירעון.
אודי ניסן: בשנת 2011 היא 366 מיליארד, בשנת 2012 היא 385 מיליארד.
אודי ניסן: ההוצאה לחישוב מגבלת ההוצאה, זאת ההוצאה היותר רלוונטית – 271 מיליארד ב-2011 וגידול ריאלי של 2.7 אחוזים בתוספת המחירים.
אודי ניסן: ב-2012 – 284 מיליארד.
אודי ניסן: ההוצאה לחישוב תקרת הגירעון זה משהו שונה ולא כולל את האשראי.
אודי ניסן: ההגדרה היא קצת שונה.
אודי ניסן: אין כאן שינוי מהותי.
אודי ניסן: סך ההכנסות החזויות מתחזית התוצר, שיעורי המס, הם 244 מיליארד ובשנת 2012, 265 מיליארד.
אודי ניסן: הגירעון המתוכנן הוא על פי חוק הגירעון – אנחנו מגיעים ל-3 אחוזים ול-2 אחוזים.