GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
משה גפני: מגלי והבה.
מגלי והבה: אדוני היושב ראש, אצלנו לא אוכלים לחם אלא כבר עברנו לעוגות.
מגלי והבה: המגזר שלי ושלך.
משה גפני: אני מתנצל בפניך.
משה גפני: זה שעושים הרבה נזק לאוכלוסייה הדרוזית, זה בגלל החרדים.
משה גפני: הם חייבים לפגוע בנו, כך שגם אתם נפגעים.
מגלי והבה: מה שאותי מטריד, אדוני היושב ראש, זה שראש הממשלה עסוק בנושא המדיני ותראה מה קורה.
מגלי והבה: הרשויות קורסות, השיכון קורס, אין היום כסף לאנשים לשלם תמורת הלחם שלהם.
מגלי והבה: אני מודה לחבריי על שהעלו את הנושא לסדר היום.
מגלי והבה: חשוב שתהיה לנו אמירה בנושא.
מגלי והבה: או שיסבסדו את הלחם או שיעלו את גובה הקצבאות.
מרינה סולודקין: או שהשר יתפטר.
מגלי והבה: אי אפשר להמשיך להתעלם מהבעיה.
מגלי והבה: השר יכול להתפטר, ממילא הוא בדיאטה.
מגלי והבה: שלי, לא היית כאן, אבל תדעי לך שאפילו בנושא הבסיסי הזה, לשר התעשייה אין זמן להתעסק והוא לא שם לב מתי מעלים את מחיר הלחם ומתי מעלים את הקצבאות.
חיים אורון: אני כבר מצטרף להצעת החוק של רונית תירוש אבל אני מבקש שהיא תעלה ביחד עם הצעת החוק שלי שמדבר על העלאת שיעורי המס.
חיים אורון: אי אפשר לעשות את המשחקים האלה בלי סוף.
חיים אורון: יש שתי דרכים להתמודד עם מחיר הלחם הזול והן או לסבסד אותו ולומר את המילה הזאת בעברית, ומוצדק לסבסד את המצרך שקוראים לו לחם זול ואני מכיר את כל הדיבורים על הרפתות שקיבלו, או להעלות את המחירים.
חיים אורון: מה שקובע בסיפור הזה זה הגרף הראשון של מחירי החיטה, אני מכיר את זה גם מצד אחר, ולכן יש דברים שצריך לסגור אותם ויש דרך לסגור אותם.
חיים אורון: אומרים כאן שאין פיקוח, אבל יש פיקוח.
חיים אורון: משום שיש פיקוח, הם קיבלו החלטה להעלות ב-5.3 למרות שהם צריכים להיות ב-2.2.
חיים אורון: ברור לגמרי שאם החיטה עולה בשיעורים כאלה, מחירי הלחם יעלו בארץ ובכל העולם ואז יש שני מנגנונים: או שמשאירים את זה לשוק או שאומרים שאת הלחם הזה, אולי אחד מתוכו או שניים מתוכו, מסבסדים בתקציב כמו את התחבורה הציבורית.
חיים אורון: לשם כך צריך מס שתמיד מצביעים נגדו.
משה גפני: צביה דורי, משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה.
צביה דורי: אני רוצה לתקן את הנתון שהעביר לכם מרכז המחקר.
שלמה מולה: את לא יכולה לתקן אותו.
שלמה מולה: את יכולה להתנגד לו.
צביה דורי: אני רוצה לתקן נתון אחד.
צביה דורי: הוא עשה חישוב לגבי השפעת ההעלאה האחרונה של מחירי הלחם על משקי הבית והוא הכניס לחישוב לחמים שלא נמצאים בפיקוח.
צביה דורי: לכן הנתון שהוא נתן הוא מוטה כלפי מעלה.
צביה דורי: אני מדברת על עמוד 4. לחם מיוחד לא נמצא בפיקוח, חלה רגילה נמצאת בפיקוח, חלה מתוקה לא נמצאת בפיקוח.
צביה דורי: לכן ההשפעה על משק הבית בממוצע לחודש היא בערך שני שקלים ולא ארבעה שקלים, כאשר לנפש זה יוצא פחות משקל לחודש.
צביה דורי: לגבי הנושא של הפיקוח והנושא של הסבסוד.
צביה דורי: משנת 1990 בוטל הסבסוד הממשלתי על לחמים מפוקחים ומאז הלחמים לא מפוקחים.
צביה דורי: משנת 1990 הלחמים לא מסובסדים על ידי הממשלה.
צביה דורי: מה שכן מסובסד, כל שנה אנחנו בודקים את עלות הלחמים והלחמים המפוקחים גם היום מפסידים.
צביה דורי: מי שמסבסד אותם, יש סבסוד פנימי צולב, הלחמים הלא מפוקחים מסבסדים את הלחמים המפוקחים.
צביה דורי: נכון להיום הלחם המפוקח נמכר בהפסד.
שי חרמש: תגידי שהוא מסובסד.
צביה דורי: הוא מסובסד אבל לא על ידי הממשלה.
שלמה מולה: למה אתם לא מייעדים תקציב מיוחד לזה?
צביה דורי: כי המדיניות של הממשלה כבר עשרים שנים היא לא לסבסד מוצרים כאלה.
צביה דורי: אני רוצה להתייחס להעלאות.
צביה דורי: צריך לקחת בחשבון שכמו שציינתם כאן מחיר הלחם הוא תחשיב של מחירי החיטה.
צביה דורי: אני רוצה לציין שבשנת 2009 הייתה העלאה אחת במחירי הלחם ושלוש הורדות של מחירי הלחם כיוון שמחיר החיטה ירד.
צביה דורי: המחירים היום מגיעים למחירים שהיו בשנת 2008.
צביה דורי: המחירים של היום זהים למחירים שהיו בשנת 2008.
שלמה מולה: דרך אגב, למה זה לא יכול להיות צמוד למדד לצרכן?
שלמה מולה: למה זה לא יכול להיות לפי זה?
צביה דורי: כי זה לפי העלויות.
צביה דורי: יש לנו עלויות.
שלמה מולה: אחד הפרמטרים הוא עליית המדד.
צביה דורי: אבל יש מחיר חיטה, יש אנרגיה, יש שכר עבודה.
צביה דורי: אלה העלויות.
צביה דורי: הוצאות הבטחת הכנסה צמודות למדד המחירים הכללי.
צביה דורי: אם נצמיד את מחיר הלחם לעליית מחירים, בשנת 2009 היינו צריכים להוריד שלוש פעמים את הבטחת ההכנסה.
מירי רגב: אני מבינה את מה שאת אומרת ואני מבינה את מצב החיטה.
מירי רגב: הייתה החלטה שאם מחירי הלחם עולים, עולה גובה הקצבה.
צביה דורי: היה קושי ליישם את זה.
שלמה מולה: זאת אומרת, הייתה הבטחת סרק.
משה גפני: חברת הכנסת רגב, אני עוצר את הדיון.
משה גפני: אני לא יכול להמשיך אותו כך.
משה גפני: אם מישהו ידבר עכשיו, הוא יצא.
משה גפני: אי אפשר לקיים כך את הדיון.
משה גפני: צביה, תעני לי בבקשה.
משה גפני: תעזבי עכשיו את כל האחרים אבל תעני לי.
משה גפני: יש כאן מישהו ממשרד הרווחה?
טמיר כהן: הוזמן.
משה גפני: העלתה כאן חברת הכנסת מירי רגב וזה הוזכר גם על ידי החברים האחרים את ההבטחה שהייתה.
משה גפני: הבנו את מחירי החיטה, את הסבסוד ובשעה 11:00 כאשר המליאה מתכנסת אנחנו לא הולכים לעשות רפורמה במה שהממשלה עשתה במשך עשרים שנים, אבל יכול להיות שנעשה את זה בשבוע הבא, את הרפורמה על מחירי הלחם.
משה גפני: אני מדבר על היום.
משה גפני: הייתה החלטה שיעלו שכאשר מחיר הלחם האחיד עולה כתוצאה מהעקרונות שנקבעו, מעלים בביטוח הלאומי את גובה קצבאות הבטחת ההכנסה.
צביה דורי: זה היה לפני ארבע שנים, כמדומני.
צביה דורי: לפני שלוש או ארבע שנים, כשאלי ישי היה שר התעשייה.
משה גפני: זה היה בתקופת אלי ישי.
משה גפני: לפני שלוש-ארבע שנים הוחלט במשרד התעשייה, בתקופת כהונתו של אלי ישי כשר התעשייה, שלא משנים את הנושא של הסבסוד.
משה גפני: אני זוכר את המאבק הציבורי, ואז היה מאבק ציבורי קשה והיום אנחנו כבר לא עושים מאבק ציבורי אלא כמה חברי כנסת נכבדים מגישים בקשה לדיון בוועדת הכספים.
משה גפני: למה זה לא קורה עכשיו?
משה גפני: בגלל שהשר התחלף?
צביה דורי: לא. מה שקרה אז היה שמנכ"ל משרד ראש הממשלה דאז, רענן דינור, אמר שהוא מוכן לתת פיצוי חד פעמי לציבור בגין ההוצאה הזאת, בתנאי שהלחם יצא מפיקוח.
צביה דורי: זה היה הסיכום.
צביה דורי: הלחם לא יצא מפיקוח ולכן זה לא קרה.
חיים אורון: ההבטחה של אלי ישי אף פעם לא קוימה.
חיים אורון: היות שהוא חתם וכאב לו הלב, הוא אמר שהוא חותם אבל שיעלו קצבאות.
חיים אורון: החלק השני לא היה בסמכותו ולכן הוא לא בוצע.
חיים אורון: אף פעם זה לא בוצע.
אורי אריאל: מה שג'ומס אומר, זה מדויק.
מירי רגב: רק מדברים מקדנציה לקדנציה אבל לא עושים כלום.
צביה דורי: באוגוסט הייתה העלאה.
צביה דורי: הייתה צריכה להיות העלאה בספטמבר ואז השר נתן הנחיה לא להעלות את מחיר הלחם עד אחרי החגים, ולכן המחיר עלה בראשית אוקטובר ולא בראשית ספטמבר, כפי שהיה צריך להיות.
משה גפני: מה השר מציע לעשות עם האנשים שאצלם זה ממש אוכל?
אורי אריאל: שזה לחם חוקם?
משה גפני: כן, אנשים שזה לחם חוקם.
משה גפני: מה הוא מציע?
צביה דורי: יש כאן בעיה.
משה גפני: זה שיש בעיה, אנחנו יודעים.
משה גפני: לכן הנושא מועלה כאן.
משה גפני: מה הפתרון?
משה גפני: את הבעיות העלינו, בסדר.
משה גפני: תפקידה של הממשלה הוא למצוא פתרון.
משה גפני: היא יכולה לומר שאין לה פתרון.
משה גפני: היא יכולה לומר כל מה שהיא רוצה.
משה גפני: אנחנו שואלים האם לכם, משרד התעשייה, האם לשר התעשייה, לכם כמשרד, יש פתרון לבעיה הזאת.
משה גפני: הבעיה ברורה.
חיים אורון: להעלות את קצבאות הילדים.
צביה דורי: אנחנו טוענים שההתייקרות של הלחם, כיוון שמדובר כאן על הוצאה נוספת למשפחה שהיא בחמישון התחתון של בערך 2,5 שקלים בממוצע.
צביה דורי: נכון שיש חריגים אבל מדובר על 2,5 שקלים לחודש.
שלמה מולה: גם אם מדובר על 10 אגורות, אני לא חשוב שצריך להגן על זה.
צביה דורי: יש הרבה מוצרים -  העלאת מחירי הדלק, העלאת מחירי התקשורת – שמשפיעים פי כמה וכמה.
צביה דורי: ללחם יש רגישות ציבורית מאוד גדולה והוא מהווה סמל.
צביה דורי: אני מבינה שהוא סמל ואכן זה סמל.
שלמה מולה: זה לא רק סמל.
צביה דורי: בממוצע ההשפעה שלו היא זניחה.
צביה דורי: העמדה שלנו היא שצריך לבוא לידי פיצוי בכל הנושא.
משה גפני: את לא שמה לב שאת מדברת ויושב ראש הוועדה לא מגיב?
משה גפני: את לא שמה לב לזה?
משה גפני: כשאת מדברת, גם אחרים מדברים ואני לא מבין מה את אומרת.
משה גפני: מה לא משפיע ומה כן משפיע?
צביה דורי: אני אומרת שההעלאה האחרונה, השפעתה על משפחה מהחמישון התחתון היא בערך 2,5 שקלים לחודש למשפחה.
צביה דורי: לנפש זה פחות משקל אחד.
צביה דורי: אני אומרת שיש הרבה הוצאות שמשפיעות הרבה יותר על משפחות בחמישון התחתון, אבל יש פחות רגישות ציבורית כי הן לא סמל.
משה גפני: עזבי את הרגישות הציבורית.
משה גפני: לשם כך אנחנו כאן ולא אתם.
צביה דורי: הפיצוי לזה ניתן על ידי הבטחת הכנסה.
צביה דורי: אין לנו פתרון אחר.
שלי יחימוביץ': אני לא מכירה את הדוח האחרון של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה אבל אני מכירה דוחות קודמים ובדוחות הקודמים עולה כחוט השני שהעשירונים התחתונים, בניגוד למה שאנחנו חושבים, לא כל כך צורכים לחם אחיד אלא יותר צורכים פיתות.
שלי יחימוביץ': אני די מזדהה עם צביה שאנחנו אומרים כאן שאנחנו יותר עוסקים בסמל מאשר במשהו שהוא פרקטי.
שלי יחימוביץ': הרי אם הדיון הזה היה פרקטי, היינו מקיימים אותו על פיתות.
צביה דורי: את צודקת.
צביה דורי: לפי הנתונים לשנת 2007, לחמישון התחתון פיתות עלו 45 שקלים וכל הוצאה של משפחה על כל הלחמים הייתה 28 שקלים.
שלי יחימוביץ': אני מאוד אמפטית לדיון על הלחם, אבל אומרת צביה שמדובר בסמל.
שלי יחימוביץ': למה אתה לא חושב?
שלי יחימוביץ': יש כאן עובדות.
שלי יחימוביץ': אני רוצה לומר משהו על הלחם האחיד ואני חייבת לומר אותו.
שלי יחימוביץ': יש גם משהו בזה שכל הזמן מקיימים את הדיונים על הלחם האחיד.
שלי יחימוביץ': יש כאן איזו הנחה פטרנליסטית על העניים שיש להם את המזון המיוחד שלהם, מזון העניים, הלחם האחיד.
שלי יחימוביץ': מה לעשות שהעובדות קצת מבלבלות.
שלי יחימוביץ': העובדות אומרות שהעשירונים התחתונים קונים פיתות ולא לחם אחיד.
שלי יחימוביץ': אתם רוצים לעשות דיון שהוא אמיתי?
שלי יחימוביץ': סליחה שאני מקלקלת כאן את הדיון על הלחם.
אורי אריאל: גפני, אני רוצה להציע הצעה.
אורי אריאל: צביה דורי, עם כל הכבוד ויש כבוד, לא אחראית על המדיניות בנושא.
אורי אריאל: אפשר לשאול אותה, אבל אני יכול להציע לך, את לא חייבת לענות.
אורי אריאל: אני מציע להזמין את שר התעשייה ואת שר האוצר כי זה עניין של מדיניות.
אורי אריאל: יכול להיות שמישהו ירצה להוסיף לזה גם את מחירי התחבורה, בגלל הדלק.
שלי יחימוביץ': תחבורה, פסטה, אורז.
חיים אורון: אני מציע שהוועדה תחליט שהיא מתנגדת להעלאת המחירים ואם הצעתה לא תתקבל, היא תתפטר.
שלי יחימוביץ': גם אני רוצה להציע משהו.
מירי רגב: אם נתפטר, זה יהיה רק אחרי כל כך הרבה כנסות כמו שלך.
מירי רגב: אני רוצה שנקיים דיון אמיתי.
משה גפני: נדירים המקרים בהם אני חלוק על שלי יחימוביץ, אבל זה המקרה.
משה גפני: מה שאת אומרת לגבי הנושא, שזה סמל, אני אומר לך שיכול להיות שכל מה שהיא אומרת הוא נכון, אבל בראייה המקרו כלכלית אני אפילו נוטה להסכים עם מה שהיא אמרה, אפילו שהיא ממשרד התעשייה.
משה גפני: לא היית כאן קודם, אבל אמרתי שראיתי מקרה – אבל זה באמת לא מקרה אקראי – ויש משפחות שהמצוקה הכלכלית שלהן היא גדולה והן שולחות את הילד לקנות לחם וזה הלחם האחיד ולא הלחם הבריא ולא  הלחם המרזה.
שלי יחימוביץ': אף אחד לא חולק על זה.
שלי יחימוביץ': אתה לא אומר את זה כנגד מה שאני אמרתי.
משה גפני: אני כן אומר.
משה גפני: התוצאה של העלאת מחירי הלחם היא תוצאה מיידית.
משה גפני: יכול להיות שהמשפחה תינזק יותר מהעלאות אחרות, אבל בלחם הבסיסי, באוכל הבסיסי, היא ניזוקה ביום יום.
משה גפני: יש פחות כסף לרכוש.
משה גפני: סיפרתי כאן ואני אחזור על זה שראיתי מקרה אבל הוא לא אקראי.
משה גפני: ילד היה במכולת, גם אני הייתי, אימא שלו שלחה אותו לקנות את הלחם השחור, את הלחם האחיד, והמוכר אמר לו שזה עולה כך וכך.
משה גפני: נדמה לי שזה היה אחרי ההעלאה הקודמת.
משה גפני: הוא הסתכל על הכסף שיש לו וביקש חצי כיכר.
משה גפני: אני מכיר את המשפחה ואני יודע שזאת תוצאת העניין וכי הילדים באותו בוקר הלכו לבית ספר עם פחות לחם.
משה גפני: לכן זה לא סמל וכאן אני חלוק עליך.
משה גפני: אני אומר לך מה אני מציע.
משה גפני: אם את חושבת שההצעה שלי לא טובה, את יכולה להציע הצעה אחרת ואז נחליט ברוב קולות.
משה גפני: אני מציע לא לסכם את הדיון הזה.
משה גפני: הדיון הזה, הוא לא הדיון הכי קריטי אבל הוא דיון על מדיניות.
משה גפני: אני מציע להזמין את השר בן-אליעזר ולא את שר האוצר.
משה גפני: שר האוצר, זה דיון אחר לגמרי.
רונית תירוש: מה עם אלי ישי?
משה גפני: אלי ישי לא רלוונטי לעניין.
חיים אורון: הוא יגיד שהוא בעד סבסוד הלחם אבל הוא רוצה תקציב לזה.
משה גפני: הלוואי.
משה גפני: שיבוא ויגיד שהמדיניות של משרד התעשייה היא שצריך לסבסד את הלחם.
משה גפני: אז בדיון שיהיה לנו עם שר האוצר נדבר על זה.
משה גפני: לאותו דיון נזמין נציג בכיר ממשרד הרווחה.
מירי רגב: גם האוצר צריך להיות בדיון הזה.
משה גפני: האוצר כן, אבל לא השר.
משה גפני: את השר אני רוצה עם הנגיד.
משה גפני: ראיתי היום בעיתון שכרמל שאמה הזמין אותם.
משה גפני: מתוכנן להביא את שר האוצר ואת הנגיד.
משה גפני: שר האוצר הביע את הסכמתו והוא רוצה לעשות כמה פעולות.
מירי רגב: הוא כבר פירט את הפעולות שהוא רוצה לעשות.
משה גפני: אבל מה זה משנה?
משה גפני: על כל פנים, נזמין את שר התעשייה כי משרד התעשייה הוא משרד מרכזי בעניין הזה.
משה גפני: אני רוצה לדעת מה המדיניות שלו בעניין.
משה גפני: היה כאן אתמול שר הפנים בדיון על הרשויות המקומיות, והיינו יכולים לומר שבלי שר האוצר אין דיון, כי מה יאמר שר הפנים?
משה גפני: שאם שר האוצר לא ייתן עוד מאה מיליון שקלים למענקי האיזון, אז על מה הדיון?
משה גפני: אנחנו רצינו לדעת האם הוא תומך בחוק של מירי רגב והוא אמר שלא.
משה גפני: רצינו לדעת האם הוא תומך בחוק שמירי רגב גם חתומה עליו, והוא אמר שכן.
שלי יחימוביץ': גפני, חשוב לי לומר משהו.
משה גפני: את מתנגדת לסיכום הזה?
שלי יחימוביץ': אני רוצה להרחיב אותו במילה.
שלי יחימוביץ': אני מודעת לזה שקשה לעמוד בפני הכותרת לחם.
שלי יחימוביץ': יחד עם זאת, אני חוזרת ואומרת לכם שהלחם הוא פחות אפקטיבי לעליית סל הקניות הבסיסי של משפחה ענייה.
שלי יחימוביץ': אם אנחנו נישאר תקועים בלחם, אנחנו לא באמת נסייע למשפחות האלה.
שלי יחימוביץ': אני מבקשת שהדיון הבא בנושא הזה לא יהיה על הלחם.
שלי יחימוביץ': אני חושבת שיש בזה התנשאות על אנשים עניים ואנחנו מחליטים שזה מה שהם יאכלו, שהם יאכלו לחם וישתו מים מהברז.
שלי יחימוביץ': אני רוצה שדיון כזה יהיה על הפסטה, על הפיתות, על האורז, על כל המוצרים שמרכיבים את סל הקניות של משפחה.
שלי יחימוביץ': כי אחרת אנחנו אומרים שלא איכפת לנו מהכל, שיאכלו לחם שחור וישתו מים מהברז, ולזה אני מתנגדת.
שלמה מולה: שלי, בראשית הדיון התייחסנו בכלל לכל הנושא של המוצרים הבסיסיים, להתייקרות שלהם, אבל אמרנו שכרגע נדון בלחם אבל אין שום מניעה גם לדון בכל המוצרים הבסיסיים ואכן צריך לדון בזה.
משה גפני: בזה אין לנו מחלוקת.
משה גפני: אני מבקש לקיים דיון כולל יותר ולכן אני לא מביא את השר רק לגבי מחירי הלחם אלא לדיון כולל על מה שנאמר ועל כל הדברים מסביב.
משה גפני: אני רוצה לדעת מה המדיניות של המשרד.
רונית תירוש: על מה עוד יש פיקוח?
צביה דורי: מבחינת משרד התעשייה, היום יש פיקוח על מוצרי צריכה כמו לחם ומלח.
שלי יחימוביץ': שיאכלו לחם ומלח.
משה גפני: רבותיי, תודה רבה על הדיון בסעיף.
משה גפני: אני חוזר לסעיף השני שעל סדר היום, הדיווח המקוון.
משה גפני: על סדר היום תקנות מס ערך מוסף (תיקון מס' 2), התשע"א-2010, תקבול שניתן לעוסק מהאיחוד האירופי.
מיכל הנר דויטש: בוקר טוב.
מיכל הנר דויטש: נחתם הסכם תוכנית שיתוף פעולה חוצי גבולות באגן הים התיכון, במסגרתו האיחוד האירופי מממן ונותן מענקים לגבי עסקאות שהן מה שנקרא באגן הים התיכון וכמובן לישראל.
מיכל הנר דויטש: הדרישה שלהם הייתה שמה שהם נותנים, יצא מהמחיר לצורכי חוק מע"מ.
מיכל הנר דויטש: ההסכם הזה קיבל אישור של הממשלה ב-30 בדצמבר 2009 כאשר שר האוצר הוסמך להביא לוועדת הכספים את התיקונים הנדרשים בחוק מע"מ.
מיכל הנר דויטש: אנחנו מביאים לוועדה את התקנות מכוח ההסמכה של שר האוצר לקבוע סוגי תקבולים או סוגי עוסקים שעליהם הטוטל גבול לא ייחשב כחלק ממחיר עסקאותיו, כך שהוא לא יחויב במע"מ על אותו חלק.
מיכל הנר דויטש: אלו התקנות שמונחות בפניכם.
מיכל הנר דויטש: מה עוד יש שם?
משה גפני: מה לא יחויב במע"מ?
מיכל הנר דויטש: נניח שהוא רוכש ציוד ביוון.
מיכל הנר דויטש: על החלק הממונע של רכישת הציוד נותן לו האיחוד האירופי, במקום 4 אחוזים ריבית, 2.5 אחוזי ריבית והאיחוד האירופי משלם לאותו ספק את הפער.
מיכל הנר דויטש: אותו פער בא לידי ביטוי במחיר המוצר, בסוף, המחיר עליו משולם המע"מ.
מיכל הנר דויטש: אחרי התקנת התקנה הזאת, הוא יביא את המוצר וזה יהיה בחישוב של 2.5 אחוזי ריבית ולא 4 אחוזי ריבית.
מיכל הנר דויטש: אני מדברת על ההלוואה שהוא לקח כדי.
יצחק וקנין: על כל מוצר שהוא יביא, על ההלוואה שהוא ייקח, יהיה פטור.
מיכל הנר דויטש: לא, רק על החלק של האיחוד האירופי, במה שישתתף האיחוד האירופי כדי לאפשר את אותה עסקה, זה לא ייחשב כמחיר העסקה ולכן הוא לא יחויב במע"מ.
שי חרמש: מדובר על עסקה של מאה דולר.
שי חרמש: זה יהיה רק על ה-20 דולר ולא על ה-100 דולר.
שי חרמש: זה לא יהיה על כל העסקה אלא רק על החלק שלהם.
מיכל הנר דויטש: מחיר העסקה יהיה 80 דולר לצורכי מע"מ.
מיכל הנר דויטש: זאת הקלה.
מיכל הנר דויטש: זה גם היה תנאי להסכם עם האיחוד.
משה גפני: אני לא יכול לעשות בעיות עם התקנות האלה.
משה גפני: איפה עופר מנירב כשצריך אותו?
מרינה סולודקין: זה לא קיים בהתייקרות המזון?
משה גפני: את שואלת אם למשל ייבאו עגבניות מיוון,  האם יהיה על זה מע"מ.
משה גפני: רבותיי, יש שאלות לגבי הענין הזה?
שי חרמש: אנחנו מברכים על כל פטור.
משה גפני: תקנות מס ערך מוסף (תיקון מס' 2), התשע"א-2010 – תקבול שניתן לעוסק מהאיחוד האירופי – אושרו פה אחד             תודה רבה.
משה גפני: על סדר היום כללי המים (שינוי התוספת השניה לחוק), התשע"א- 2010.
משה גפני: מי מציג את כללי המים?
זאב אחיפז: אני אנסה להציג בקצרה מה אנחנו מציעים פה.
זאב אחיפז: בעצם יש פה שני שינויים עיקריים בנוסח שנמצא אצלכם.
זאב אחיפז: האחד זה להתאים את היטלי ההפקה למדרגות שיש במחיר המים.
זאב אחיפז: את מחיר המים לצרכנים דירגנו לכמות יחסית שהיא במחיר נמוך, ומעבר לזה בכמות גבוהה יותר.
זאב אחיפז: צריך להתאים גם היטלי הפקה למהלך הזה כדי שאפשר גם מפיקים, יוכלו לספק את הכמות של המחיר הנמוך.
זאב אחיפז: אם יישאר להם היטל גבוה, הם לא יוכלו לספק את הכמות של המחיר הנמוך.
יעקב אדרי: בסוף אנשים משלמים יותר.
יעקב אדרי: תסביר בפשטות.
רונית תירוש: על מי נופל ההיטל?
רונית תירוש: תתחיל מהסוף.
ציון פיניאן: אני בנאום בן דקה העליתי את הנושא הזה.
ציון פיניאן: בהרצליה הפיקו 10 מיליון קוב לשנה מים, שהם ברמה של שתייה, אבל זה לחקלאות, ולפני כחודש הם ניתקו את החשמל מכמה ישובים בצפון, כי מיצו את כל מכסת המים שניתנו להם.
ציון פיניאן: נכון להיום 10 מיליון קוב כל שנה זורמים מאתר השופכין של הרצליה שמפיקים אותם לים, ולא משתמשים בהם בגלל שרשות המים עוד לא מצאה איפה לנקז את זה.
ציון פיניאן: כשהיתה ישיבה, מי מתנגד לקבוע תאריך למציאת פתרון – נציג רשות המים.
ציון פיניאן: יש לך 10 מיליון שהולכים לעזאזל כל שנה.
יצחק וקנין: שאל אותי, אני מומחה בזה.
יצחק וקנין: אתה לא יודע כמה מים מוזרמים, אחרי שעוברים את כל תהליך הטיהור, מוזרמים לים, כי המערכת לא מצאה את הדרכים הנכונות לנתב אותם.
יצחק וקנין: ואפשר להשתמש גם לחקלאות ולעוד צרכים.
משה גפני: אתה יכול להשיב?
זאב אחיפז: כן.
זאב אחיפז: הנושא של ניצול קולחין, בשנים האחרונות נעשה בו המון.
זאב אחיפז: הרבה מאוד קולחין שהיו בים היום מנוצלים לחקלאות, אבל כמו כל פרויקטים גדולים של תשתית, יש דברים שאנחנו מצליחים לבצע יותר מהר, ויש שדברים שלוקחים קצת יותר זמן.
זאב אחיפז: היום להעביר צינורות, ודאי בתחומים עירוניים, זה דבר מאוד קשה.
זאב אחיפז: במקרה הסיפור הספציפי הזה של הרצליה, היתה תוכנית לקו – לא כביש 531.
זאב אחיפז: היזם של הכביש היה אמור לבצע את הקו הזה כדי לקחת את עודפי הקולחין – זה לא 10 מיליון, זה קצת פחות, אבל זה לא עקרוני; גם מיליון אחד זה חשוב.
זאב אחיפז: יש היום בסביבות 6 מיליון שלא מנוצלים, אבל לנו חשוב כל קוב.
ציון פיניאן: 6 מיליון זה 3 ס"מ בכנרת.
זאב אחיפז: אני מנסה לענות תשובה עניינית.
זאב אחיפז: היתה תוכנית והיה תקצוב, והיזם של כביש 531 היה צריך להניח את הצינור יחד עם ביצוע הכביש, ואת הצינורות מעבר לתחום הכביש באזור יקום כבר ביצענו, והם ממתינים לזה, ואז קרה מה שקרה עם היזם.
אמנון כהן: זה כתוב במכרז, שביצעו במקומו את התשתית הזאת.
מירי רגב: לתאגידים אין שום בעיה.
מירי רגב: זה פשוט לא ייאמן, סדרי העדיפויות.
יצחק וקנין: אני חושב שטעות יסודית בכל הטיפול בכל המים, במיוחד במים המטוהרים, שהולכים לחקלאות, הבעיה המרכזית, שאם רשות המים היתה עושה חשבון נכון, היא היתה מכסה את כל ההוצאות שלה לגבי אותם יזמים, מכסה אותם פעמיים ממכירת המים.
יצחק וקנין: מה שקורה, אנחנו החקלאים מקוצצים במים, ומקוצצים בלי סוף, המחיר עולה, ולצערנו, מה אנחנו עושים – משתמשים במים שפירים.
חיים אורון: הרוב לא, ואם אני לא טועה, מדובר בין 60 ל-80 מיליון קוב מים שלא מתועלים אחרי טיפול.
חיים אורון: יש הרצליה ויש קולחי חברון ויש עוד ועוד דברים.
חיים אורון: אם אני לא טועה, זה סדר הגודל.
זאב אחיפז: סדר הגודל היה בשנת 2008 כ-70 מיליון, והכמויות הולכות ופוחתות.
זאב אחיפז: כל שנה אנחנו מנצלים עוד ועוד מים.
זאב אחיפז: כיום זה עומד בסביבות 50 מיליון.
זאב אחיפז: יש פרויקטים בשטח, שמקטינים את זה כל הזמן- -
חיים אורון: הם לא הכתובת לצעקות.
חיים אורון: העסק תקוע – משני פרויקטים שאני מכיר מקרוב, הוא תקוע למרות רשות המים.
חיים אורון: תקוע, למשל, במקום מסוים שאני מכיר אותו מקרוב, תקוע בגלל ויכוח עם ערים – אני נזהר מלהגיד שמות.
חיים אורון: במקום אחר זה תקוע בדיוק מה שהוא אמר, על הצינור – בעלי השטח לא נותנים להעביר את הצינור, יש בתי משפט וכו'.
חיים אורון: אני לא אומר שאי-אפשר לייעל את זה יותר, ויש ויכוח גדול מאוד, שמנהלים אותו, לפי דעתי, מיותר, שמזיזים את מקורות הצדה, ויש מקומות שמקורות זה הגורם היחיד שיכול לבצע את זה.
חיים אורון: זה ויכוח היסטורי עם האוצר.
חיים אורון: כל הדברים האלה יחד, והתוצאה היא שזה כבר לא 70 אלא רק 50 מיליון קוב מים.
חיים אורון: זה לא שיש מים שפירים; יש הרבה מקומות שאין כלום – לא שפירים ולא כאלה, ואלה המים היחידים שאפשר היה להשתמש בהם, ואין.
חיים אורון: אם אתה רוצה, אתן לך דוגמאות.
משה גפני: בוועדת הכספים בשנה האחרונה, כשמזכירים את המילה "מים", זה משהו נורא ואיום.
משה גפני: אנחנו מסכימים, שכל דבר תלוי בבירוקרטיה, תלוי בהרבה בעיות.
משה גפני: לא יכולה הרשות השלטונית – זה יכול להיות הרשות השלטונית, זה יכול להיות הרשות השלטונית, זה יכול להיות משרד התשתיות, זה יכול להיות רשות המים, זה יכול להיות השלטון המקומי, זה יכול להיות כל גוף שלטוני אחר – לומר שהאיש בשכונת הארגזים ישלם הון תועפות על המים, אבל פה כל הזמן יסבירו לנו שיש 50 מיליון שבגלל בירוקרטיה, ולא ראיתי שעושים על זה מלחמת עולם.
משה גפני: לא שמעתי על זה עד שהגיע לפה כללי המים, ושחבר הכנסת פיניאן אמר לי בשבוע שעבר בהסתודדות במליאת הכנסת – אני, יושב ראש ועדת הכספים, לא ידעתי שיש דבר כזה.
משה גפני: אני יודע מחקלאים שיש בעיות.
משה גפני: מה שהכי קל היום לממשלה בעקבות ההחלטה שלפני שלוש שנים, מעלים את מחירי המים לצרכנים, האנשים ישלמו הון תועפות, ואין פוצה פה ומצפצף, אנחנו לא צריכים אפילו לעקוב אחרי זה, אין לנו יכולת חוקית, אלא אם כן נתקן את החוק, ואני מחכה לתשובה.
משה גפני: אנחנו צריכים לפקח על העבודה הזו.
משה גפני: לא מעניינים אותנו כל הסיפורים של אנשי השטח שלא מאפשרים להעביר צינור או רשויות מקומיות שלא נותנות או שבעיות בין משרדים.
משה גפני: מהצרכנים אתם דורשים מייד את העלאת המחיר.
משה גפני: לא מקובל עלינו כל זה.
מירי רגב: לגבי החוק רק פניה וציון צריכים לבוא עם תשובות וגם ש"ס.
יצחק וקנין: ש"ס כבר אמרה.
מירי רגב: שהולכים על זה?
מירי רגב: אז רק פניה וציון.
קריאה: שאישור העלאת מים יהיה באישור ועדת הכספים.
קריאה: זה מאוד חשוב.
מירי רגב: נתחיל לאט-לאט.
משה גפני: כן, זה רק טרומי.
משה גפני: אמנון, בזה לא נלך נגד שר הפנים.
אמנון כהן: זה אינטרס של שר הפנים.
משה גפני: קודם שזה יעבור טרומי.
אמנון כהן: הסכמנו ברמה העקרונית.
שי חרמש: עם עוד 5,000 חוקים לטרומי, והכנסת תתפזר, ויצטרכו לחכות לכנסת הבאה, עם משטר אחר.
משה גפני: ראית מה קרה לחשבונות המים שכולם מקבלים?
משה גפני: מה זה ה-5,000 חוקים?
משה גפני: אנחנו יושבים פה בשביל מה?
משה גפני: ביקשתי אז, אני מבקש להעביר את החוק של להחזיר את הפיקוח – אני לא יודע אם זה הפתרון הטוב ביותר, אני לא יודע מה הפתרון, להעביר את זה בקריאה טרומית, להביא את זה לדיון בוועדת כספים, לאשר בקריאה ראשונה.
משה גפני: רק כך תזיז אותה.
שי חרמש: יש חמש אצבעות פה.
משה גפני: אתה מביא את מירי רגב.
מירי רגב: אני באה לבד.
משה גפני: תביא עוד חמש חוץ ממנה.
שי חרמש: אבל אין לזה שום קשר למחיר המים.
משה גפני: מי דיבר עם אורית נוקד?
פניה קירשנבאום: שי, מה שקורה פה היום בוועדה, אין מקום אחד במדינה, שאתה מגיע, ושאלה ראשונה כנציג הציבור אתה לא מקבל את הנושא של מחיר המים.
פניה קירשנבאום: אז אנחנו צועקים פה, כי כל הציבור זועק על זה.
שי חרמש: כל המביא דברים בשם אמרם מביא גאולה לעולם; יענקל'ה גדיש ז"ל פעם בא לכנס של מגדלי אבוקדו.
שי חרמש: הם בכו וצעקו: מפסידים.
שי חרמש: אמר להם: אצלנו בעיירה היהודית בעזרת נשים היה סידור תפילה, אבל נשים לא ידעו את השפה, אז הגבאי היה מפעם לפעם כותב להם ביידיש: כאן צריך לבכות.
שי חרמש: אני מרגיש שכל פעם שמגיעים למים, מתחילים לבכות.
שי חרמש: זה לא קשור למחיר המים.
פניה קירשנבאום: כולם יודעים שזה לא קשור.
שי חרמש: פשוט קראתי את זה לפני הישיבה.
אמנון כהן: כולם קראו את זה.
אמנון כהן: זה לא קשור, אבל זה המקום שאתה יכול להוציא.
יעקב אדרי: אני לא קראתי.
רונית תירוש: אני קראתי ולא הבנתי.
משה גפני: הוא עוד לא אמר כלום.
משה גפני: תסביר את הנושא של כללי המים, בבקשה.
זאב אחיפז: אולי עוד מילה על הקולחין, תחום שנעשה בו הרבה מאוד.
זאב אחיפז: אם תהיו מעוניינים, אפשר יהיה להציג לכם.
משה גפני: זה ירד מ-70 מיליון ל-50 מיליון.
זאב אחיפז: ממשיך לרדת.
משה גפני: מה שאמרת על הקולחין ועל ה-50 מיליון – לא רלוונטי.
משה גפני: אתה נמצא בכנסת.
משה גפני: בכנסת מה שקובע זה לא מה שאתה מסביר אלא מה מצביעים, והשאלה, מה יקרה ביום רביעי הבא, בעזרת השם, כשהחוק, כשחוזר המים לפיקוח, לוועדת הכספים, האם יהיה רוב או לא.
משה גפני: כל מה שאתה מסביר, לא רלוונטי.
משה גפני: עכשיו תסביר...
זאב אחיפז: צרכנים במשק המים מקבלים את המים שלהם משני סוגי ספקים: אחד הוא חברת מקורות, שזה החברה שלה אנחנו קובעים את התעריפים.
זאב אחיפז: והתעריפים שאנחנו קובעים הם התעריפים לחברת מקורות.
זאב אחיפז: לעומת זאת, ספקים אחרים שמפיקים את המים הטבעיים שנמצאים, שהם רכוש הציבור, הם משלמים היטל הפקה לאוצר המדינה.
זאב אחיפז: הכוונה היתה שהיטל ההפקה, הכוונה היא לצריכה ביתית, יהיה כזה שאם אתה מוסיף לו את העלויות של הספקים – יש להם עלויות: להפיק את המים, להוליך את המים, לחלק את המים, בסוף זה משתווה למחיר מקורות.
זאב אחיפז: זה היה הרעיון כדי לא ליצור אפליה בין הצרכנים.
זאב אחיפז: כשביצענו את הדירוג במחיר המים, שחלק מהמים נמכרים במחיר נמוך וחלק במחיר גבוה יותר, היטל ההפקה לא מאפשר למפיקים האלה למכור את המים במחיר נמוך, ולכן אנו צריכים להטיל את כל הכמויות של המחיר הנמוך על מקורות, מה שגורם לעלייה בתעריף מקורות.
זאב אחיפז: לעומת זאת, אם נאמץ את השינוי שאנו מציעים, שגם היטלי הפקה יהיו מדורגים, כלומר שלכמות הבסיסית של התעריף הנמוך יהיה היטל נמוך, והיטל יותר גבוה לשאר הכמות, נוכל בעצם שחלק מהכמות של התעריף הנמוך תסופק באמצעות המפיקים האלה, ונוכל להקטין את הכמות של המחיר הנמוך במקורות, ובסך הכול להוריד את עלויות מקורות.