GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אהוד שני: בשקף הבא שנמצא מולכם אתם רואים את ההתפתחות ברמה פתוחה, בלמ"סית, מה זה ההתפתחות של המטוס ויכולותיו.
אהוד שני: אגב, ה-F117 , המפציץ החמקן שהיה במלחמת המפרץ הראשונה עדיין שייך לדור חמישי.
אהוד שני: המטוס הזה בגלל הרבה מאוד פרמטרים שייך לדור אחר לגמרי.
אהוד שני: יש שלושה דגמים למטוס הזה שחלקם יודעים להמריא מאוד קצר, אפילו אנכי, באוריינטציה של מעוף מעל נושאת מטוסים.
אהוד שני: במעלה ישיבות הממשלה דיברנו על האופציה הזאת.
אהוד שני: זו אופציה שהיא עדיין לא בשלה.
אהוד שני: במעלה הדרך אנחנו נשקול גם את הדבר הזה.
אהוד שני: עיין ערך, האיום שלנו התק"קי במרחב.
אהוד שני: אנחנו בחנו מספר חלופות במהלך השנתיים האחרונות -F15  ו-F16 שני סוגי מטוסים שקיימים.
אהוד שני: אגב, חברת לוקהיד היא המייצרת שלהם, והיא תפסיק לייצר אותם, אם כי לא בטל המצב שאנחנו יכולים לדרוש דרישה מיוחדת ל-F15IIII  לצורך העניין, ויפתחו לנו ליין מיוחד.
אהוד שני: מבחינת עלויות, אנחנו נגיע פלוס מינוס לאותן עלויות של המטוס הזה שכן הכוונה האמריקאית לסגור את ייצור המטוס הזה, ובעצם לוקהיד תתמקד רק ב-F35.
אהוד שני: העסקה כוללת כרגע 20 מטוסים.
אהוד שני: אמרתי – 19 – 20 זה השפיל של החתימה על ה-LOA.
אהוד שני: עלות הפרויקט – 2.75 מיליארד דולר, וכ-700 מיליון שקלים.
אורי אריאל: מה זה 700, כי דיברתם על 150?
מהרן פרוזנפר: 150 ב"תפן", והיתר אחרי "תפן", אחרי 2013, עם התר"ש הבאה.
אהוד שני: אנחנו נצטרך התאמות.
אהוד שני: במסגרת תר"ש תפן תוכננו 2.75 מיליארד ל-2011.
אהוד שני: שלושת המטוסים הראשונים יגיעו לפה ב-2016, וב-2017.
אהוד שני: אולי קצת יחדור ל-2018 ותושלם העסקה.
אהוד שני: עסקאות המשך – על מנת לקצר את התהליכים מול הקונגרס האמריקאי, ב-LOA הזה כתוב המספר 75.
אהוד שני: זאת על מנת שלא נצטרך להתחיל כל פעם את כל התהליך אם נחשוב שאנחנו רוצים עוד מטוסים, וכנראה שנחשוב, אני לא מסתיר את זה.
אהוד שני: תלוי בהתפתחות הסד"כ, ואני לא יכול להיכנס פה לזה.
אהוד שני: אבל, לצורך העניין, תיקח עד 75.
אהוד שני: אבל, אנחנו מדברים על התיישנות הסד"כ.
אהוד שני: אגב, אפשר לראות את זה בוועדה המשותפת שהיא יותר סגורה, ואנחנו מדברים שם על המספרים המוחלטים.
אהוד שני: בהנחה שאתה מתכנן בכל תר"ש להתקשר על עסקה של טייסת פלוס מינוס, טייסת זה בין 20 ל-25 מטוסים, מחיר המטוס במעלה הדרך מתוכנן לרדת.
אהוד שני: אנחנו יודעים שבתר"ש הבא תהיה לנו בעיה מסוימת של תקציב כי נכנס "הנמר" שעוד לא הגיע לאישור כאן, ואז נוכל לרכוש רק כמות קטנה יותר של מטוסים, ולא טייסת שלמה.
אהוד שני: ה-vision, התוכנית – למרות שאין תכנון כזה – כל תר"ש טייסת.
אהוד שני: זה משאיר לנו עדיין בדולר סיוע יותר מהיקף של 50% בדולר סיוע פר שנה.
אהוד שני: מהרן ידבר על התקציב השקלי.
מהרן פרוזנפר: למעשה, אני חושב שהמנכ"ל הציג את כל ההצגה.
מהרן פרוזנפר: אין מעבר לזה מה להציג, למעט העובדה שש פה שקלים.
מהרן פרוזנפר: כמו שאמרתי, 150 מיליון שקלים בתוך תר"ש "תפן" עד סוף 2012.
אורי אריאל: האם זה כולל את התחזוקה?
אהוד שני: LCC.
אהוד שני: למשל, לא כולל שעות טיסה שזה מייד עולה ממטוס אחר.
אהוד שני: אבל, LCC מבחינת חלפים וזה, הכול כלול.
מהרן פרוזנפר: כל עסקה בסיסית מגיעה עם חבילה בסיסית.
מהרן פרוזנפר: כמו שאמרתי, פריסת המימון פרוסה עד 2018.
מהרן פרוזנפר: היא מתחילה מ-2010 עד 2018, כל שנה - - -
משה גפני: כמה אמור לצאת ב-2010?
מהרן פרוזנפר: ב-2010 – 53 מיליון דולר, ב-11 כמעט 100 מיליון דולר, וכך הלאה.
מהרן פרוזנפר: כמו שאמרתי, כל התקציב מתוך תקציב מטח סיוע.
מהרן פרוזנפר: חבר הכנסת אורי אריאל שאל מה קורה עם מטח הסיוע.
מהרן פרוזנפר: אפשר לראות פה את ההסכם של ה-MOU.
מהרן פרוזנפר: ב-2013 אנחנו מגיעים ל-3,1 מיליארד דולר - זה הסיוע.
אורי אריאל: מהסיוע, כשהאזרחי יורד במקביל.
מהרן פרוזנפר: אין יותר אזרחי, נגמר.
מהרן פרוזנפר: ב-2013 המימון מתוך ה-3,1 מיליארד דולר האלה הוא סדר גודל של  פחות מ-300 מיליון דולר.
מהרן פרוזנפר: זאת אומרת, גם אחרי אישור העסקה הזאת עדיין נשאר מרחב מאוד משמעותי במטח סיוע.
מהרן פרוזנפר: עד כאן.
משה גפני: רבותי, מי בעד אישור  פנייה מספר 471, הרשאה להתחייב לתקציב הביטחון?
משה גפני: ה צ ב ע ה בעד - רוב נגד - אין נמנעים - 1 פנייה מספר 471, הרשאה להתחייב לתקציב הביטחון אושרה.
משה גפני: נגד – אין, נמנע – 1. הפנייה אושרה.
משה גפני: אנחנו מתפללים שהקדוש ברוך יעזור.
משה גפני: אני עושה הפסקה של חמש דקות.
משה גפני: אנחנו דנים בתקנות ההסדרים במשק המדינה (ארנונה כללית ברשויות המקומיות) ( תיקון, התש"ע-2010  - זה כבר צריך להיות תשע"א – תעשייה, לרבות מפעלי בנייה, מחצבות ובתי תוכנה.
רן אייזנברג: אני רן אייזנברג, ואני ממשרד הפנים.
רן אייזנברג: אני במינהל לשלטון מקומי.
משה גפני: מה אתם רוצים שנעשה?
רן אייזנברג: בעצם התיקון הספציפי הזה בתקנות נועד להבהיר מצב קיים שבהם במחצבות יהיה אפשר לחייב רק את שטחי החציבה בפועל.
משה גפני: האם מישהו מתנגד?
אריה מצליח: השלטון המקומי.
משה גפני: אני רק לא מבין משהו, האם באתם בדברים עם משרד הפנים?
אריה מצליח: לא. אנחנו מצאנו את הדבר הזה באתר האינטרנט.
משה גפני: אתה אחראי על השלטון המקומי.
משה גפני: האם באתם בדברים עם השלטון המקומי?
כפיר כהן: לא, מעולם לא.
כפיר כהן: אני היועץ המשפטי של השלטון המקומי.
רן אייזנברג: רק בשביל להבהיר את הנקודה – זאת מדיניות קיימת לאורך כל השנים.
רן אייזנברג: בעקבות פסק דין שניתן לפני כמה שנים ניתנה אפשרות פרשנית לחייב יותר ממה שהיה נהוג קודם  - רק להבהיר את המצב הקיים, לשמור את המצב הקיים כמו שנהגנו לאורך כל השנים.
רן אייזנברג: התיקון נעשה כדי שלא יהיו מחלוקות בעתיד על הפרשנות המשפטית.
אמנון כהן: לא הסברת לנו במה מדובר בדיוק.
רן אייזנברג: במחצבה יש מספר שטחים.
משה גפני: הבנתי את הפרשנות – בסדר, בית המשפט.
משה גפני: ראיתי, החלטה – הכול בסדר.
אמנון כהן: אנחנו עוד לא מבינים.
משה גפני: אבל לפני זה, למה לא באתם בדברים עם השלטון המקומי?
רן אייזנברג: במקרה הספציפי הזה לא ראינו צורך לבוא איתם בדברים.
משה גפני: לחבר הכנסת אמנון כהן יש שאלה אליך.
אמנון כהן: הבנתי מה היה התהליך.
אמנון כהן: כלומר, יש מישהו שזכה ויש לו חלקה מסוימת של X  דונמים, כאשר חלקם עדיין לא בשימוש.
אמנון כהן: הוא מתחיל לעבוד בחלק אחר.
אמנון כהן: אתה אומר שעד היום הפרשנות היתה שמספיק שהוא מחזיק ב-X  הדונמים האלה, הרשויות גבו את הארנונה על X  דונמים.
אמנון כהן: אתה אומר: לא.
אמנון כהן: לא על X  דונמים, אלא שהוא ישלם על דונמים ספציפיים שבהם הוא עובד.
אמנון כהן: האם על זה המחלוקת?
רן אייזנברג: במחצבה יש כל מיני שטחים.
רן אייזנברג: יש את השטחים שחוצבים בהם בפועל באותה שנה, יש שטחים שיחצבו בהם בעתיד, יש שטחים שכבר נחצבו בעבר, ויש מיתקנים.
רן אייזנברג: העמדה לאורך השנים היתה שרק מה שחוצבים בהם בפועל באותה שנה ספציפית לפי תצ"א שעושה הרשות המקומית, זה יחויב כתעשייה.
אמנון כהן: הם בודקים את זה פעם בשנה.
רן אייזנברג: פעם בשנה, או פעם בחצי שנה הם עושים עדכון, והם רואים מה נחצב בפועל, או מה הולכים לחצוב.
אמנון כהן: אתה תשלם איפה שאתה עובד.
רן אייזנברג: רק את זה תשלם כתעשייה.
רן אייזנברג: זה היה לאורך כל השנים.
רן אייזנברג: פסק הדין שניתן אפשר פרשנות מסוימת שגם מה שייחצב בעתיד ישלם כמו תעשייה - לא קרקע תפוסה - מה שיכול להקפיץ את המחיר.
מירי רגב: פסק הדין שנמצא פה אומר שכל שטח קרקע במחצבה יסווג כמחויב בארנונה, לא רק מחצבה, כך העניין גם לגבי תחנות דלק וכד'.
מירי רגב: אתה אומר – אם אתה רוצה ללכת לפי פסק הדין, או לעשות את הדברים, שב בדין ודברים עם הרשויות המקומיות.
אמנון כהן: לגביי לא תופס פסק דין.
אמנון כהן: האם אני בית משפט?
משה גפני: אני מצביע.
משה גפני: זה ייפול – זה בסדר.
משה גפני: אין לי צד לכאן ולכאן.
משה גפני: אני לא כורה במחצבה, ואני אפילו לא שלטון מקומי, ואני לא משרד הפנים.
משה גפני: אני לא צד בעניין.
משה גפני: מדובר על זה שמשרד הפנים מבקש עכשיו בתקנות שייכלל בעניין המחצבה רק איפה שחוצבים בפועל באותה שנה.
רן אייזנברג: זה מה שנהגנו לאורך כל השנים.
משה גפני: מה עם השטח מסביב?
רן אייזנברג: יחויב או כקרקע תפוסה או כשימוש עסקי במקרה  - - -
שגית אפיק: לא כתעשייה.
מירי רגב: אין לי בעיה, אני מבינה את זה.
מירי רגב: זה עושה שכל.
מירי רגב: למה אתם לא מדברים עם הרשויות המקומיות?
משה גפני: חבר הכנסת יעקב אדרי, מה אתה אומר?
משה גפני: אתה בקי בעניין.
יעקב אדרי: לגבי הנושא הזה - הרבה פעמים יש מפעלים שהם פועלים בחלק מסוים מהשטח שלהם, ובחלק האחר גובים מהם סכום ארנונה אחר – קרקע תפוסה וכו' וכו'.
יעקב אדרי: אבל, בעלי המחצבות לפעמים גם מתחכמים.
יעקב אדרי: צריך לראות איך למצוא את האיזון הנכון בין האינטרס של הרשות המקומית שמא היא רוצה לבלוע הכול, אבל במחצבה יש מקום שבו כבר מזמן לא חוצבים, וצריך לומר את זה ביושר, לבין זה שנגיד: הנה, אנחנו חוצבים רק פה במטר הזה, ואת זה נחייב ואת השאר לא.
יעקב אדרי: זו הבעיה האמיתית.
יעקב אדרי: צריך לראות איך מחייבים אותו באמת בשטח העבודה, ובמקום שבו כבר הסתיימה העבודה וכבר "אללה ירחמו" זה יהיה קרקע תפוסה.
מירי רגב: הדברים של חבר הכנסת אדרי מעידים על זה שמשרד הפנים צריכים לשבת פה עם השלטון המקומי.
יעקב אדרי: אדוני היושב ראש, לא הייתי בתחילת הדיון ואין לי את ההגדרה.
משה גפני: זה תחילת הדיון.
משה גפני: אני הולך להצביע.
מירי רגב: אני אומרת שאנחנו נצביע אחרי שמשרד הפנים ישב עם הרשויות המקומיות.
משה גפני: אתם רוצים - תפילו את זה.
מירי רגב: בוא נצביע על זה עוד שבועיים, מה קרה?
מירי רגב: מה יקרה אם נצביע בעוד שבועיים אחרי שהרשויות המקומיות ישבו עם משרד הפנים ויגיעו להסכם שעושה שכל.
יעקב אדרי: הרב גפני, אני חושב שאי אפשר בכל זאת להתעלם מהעניין של הרשויות.
יעקב אדרי: בואו נמצא את הדבר שמאזן.
יעקב אדרי: אולי שישבו וימצאו איזושהי דרך מגשרת, ויביאו לפה  - זה מה שאני מציע.
מירי רגב: בנושא הפיקוח המים אנחנו לא מוצאים דרך, ופה בעניין הזה אנחנו נכפה עליהם?
משה גפני: אדוני, אם אפשר תדבר בקצרה.
מאיר בר-אל: אני אדבר ממש בכותרות.
מאיר בר-אל: שמי מאיר בר-אל, ואני יושב-ראש איגוד המחצבות בהתאחדות התעשיינים.
מאיר בר-אל: אני מבקש – דבר ראשון, זה דחוף לקבל החלטה, כי אני אומר בעדינות שהשטח בוער.
מאיר בר-אל: יש בתי משפט שדנים בנושא והם תקועים בפסיקות, יש תביעות מכל צד.
מאיר בר-אל: יש בלגאן, ולכן דחוף לנו מאוד ש- - -
יעקב אדרי: קודם כל, תגדירו.
יעקב אדרי: איך תעשה את זה?
יעקב אדרי: האם היכן שהמכונה עובדת, זה הכול?
מאיר בר-אל: אני אגדיר, יש לנו את כל התשובות.
משה גפני: רבותי, נראה שיש פה יותר התרגשות לעומת הדיון שבו אישרנו את ה-13 מיליארד שקל.
משה גפני: חבר הכנסת יעקב אדרי אומר משהו הגיוני: בקשת משרד הפנים – בסדר.
משה גפני: אבל, הוא אומר שיש מחצבות שאין הגדרה מדויקת.
משה גפני: זאת אומרת, מה חוצבים בפועל השנה, ומה זה שטח תפוס.
מאיר בר-אל: יש הגדרה מדויקת.
מאיר בר-אל: נמצא פה הממונה ממשרד התשתיות שיגדיר בדיוק את הגבולות עליהן תחול ארנונה.
משה גפני: משרד התשתיות, בבקשה.
מאיר בר-אל: רגע, עוד סעיף.
משה גפני: מה הסעיף?
משה גפני: זאת הבעיה היחידה שיש לנו עכשיו.
מאיר בר-אל: כל הבקשה שלנו היא שכן תתקבל החלטה.
משה גפני: אבל, זה תלוי בחברי הכנסת.
משה גפני: יכולה להתקבל החלטה שדוחים את זה.
משה גפני: בבקשה, מהי ההגדרה?
יעקב ליצמן: אני ד"ר יעקב מימרן, ואני מנהל מינהל רישוי אוצרות הטבע במשרד התשתיות הלאומיות.
יעקב ליצמן: לידי יושב מר יוסי וירצבורגר שהוא המפקח על המכרות והוא מעניק את הרישיונות הללו.
יעקב ליצמן: הדוגמה ששמתי על שולחנך, אדוני היושב ראש, היא דוגמה של אחת המחצבות.
יעקב ליצמן: היא מבהירה במפורש ובבירור את דוגמת הרישיון שאנחנו מעניקים.
יעקב ליצמן: יש שלושה סוגי שטחים בכל מחצבה.
יעקב ליצמן: יש קו כחול שתוחם את כל השטחים של המחצבה – חלקם מיועדים לחציבה, וחלקם לא.
יעקב ליצמן: יש קו אדום שמגדיר את מה שמותר בתוכנית באופן כולל לאורך כל שנותיה כשטח לחציבה, ויש קו עם ראסטר בתוכו בתוך השטח האדום הזה שהוא הקו שבו - - -
משה גפני: מי בודק את זה?
יעקב ליצמן: מפקח על המכרות ממשרד התשתיות שמעניק מידי שנה רישיון, ומציין בו את השטח המיועד לחציבה באותה שנה.
דורון טישמן: שמי דורון טישמן, ואני היועץ המשפטי של איגוד יצרני חומרי מחצבה.
משה גפני: אתה מייצג אותו?
משה גפני: אז במה הוא דיבר לא טוב שהוא צריך עורך דין?
דורון טישמן: לא, הוא דיבר מצוין.
משה גפני: אז למה הוא צריך אותך?
משה גפני: דורון טישמן     	הוא לא דיבר על הכול.
משה גפני: אבל, אין צורך על הכול.
משה גפני: בבקשה, תדבר.
משה גפני: אבל, ממש חצי דקה.
דורון טישמן: ברישיון החציבה נאמר בדיוק איפה מותר לחצוב.
משה גפני: נכון, אמר את זה ד"ר מימרן.
דורון טישמן: מי שלא חוצב במקום הזה – זו עבירה פלילית.
משה גפני: כשזה מגיע לעבירה פלילית, אני נבהל.
דורון טישמן: אדוני, ברשותך אני רוצה עוד משפט אחד.
דורון טישמן: אנחנו באנו מתל-אביב.
דורון טישמן: אני רוצה לומר משהו על התהליך.
דורון טישמן: חוק ההסדרים תוקן ב-93 כשנאמר תעשייה לרבות, מחצבות.
דורון טישמן: אבל, עולם כמנהגו נהג.
דורון טישמן: בשנים האחרונות יש תופעה – ויודעים את זה חבר הכנסת אדרי ואחרים – של חברות שבאות לרשויות המקומיות ומבקשות להגדיל להן את ההכנסה תמורת אחוזים, והם גילו את העניין הזה.
דורון טישמן: התנהלו הליכי בבתי משפט, ובתי המשפט קבעו שלאורך הניסוח הנוכחי יש בעיה.
דורון טישמן: מה שקרה זה שמחצבות שהמחזור שלהן הוא 8 מיליון שקל בשנה – מחזור, לא רווח – קיבלו שומות ארנונה של מעל 10 מיליון שקל.
דורון טישמן: יש מחצבות שנסגרו, יש מחצבות שמנהלות הליכים.
דורון טישמן: נהייתה בוקה ומבולקה.
משה גפני: אני מודיע לך שהצדקת את הנסיעה שלך מתל-אביב.
משה גפני: היועץ משפטי של השלטון המקומי, בבקשה ממך רק לחדש משהו.
כפיר כהן: ההתנגדות שלנו היא ברמה המהותית.
כפיר כהן: אנחנו היינו שמחים אם משרד הפנים ומשרד האוצר היו מגלים את אותה יעילות, ומאשרים בקשות של הרשויות שתקועות כבר חודשים ארוכים באותה יעילות כמו שהביאו את הבקשה הזאת במהלך הפגרה.
משה גפני: לא שמעתי את מה שאמרת.
משה גפני: אמרו לי שאמרת משהו חשוב.
כפיר כהן: אני אמרתי שני דברים.
כפיר כהן: ראשית, ההתנגדות שלנו היא ברמה המהותית.
כפיר כהן: זו רעה חולה שהשלטון המקומי נדרש להגיב תמיד באחרית, ואף פעם לא  בטרם ההליך.
כפיר כהן: שנית, אנחנו היינו מצפים לראות את משרד הפנים ואת משרד האוצר מגלים את אותה יעילות, ואת אותה דחיפות ומהירות כמו שהם גילו.
משה גפני: זה רעיון טוב, אני אמסור להם את זה -  שמשרד האוצר ומשרד הפנים יגלו יעילות?
משה גפני: האם נראה לך שהמשיח הגיע?
משה גפני: תודה, בסדר גמור.
משה גפני: אתה מבקש מהם יעילות, זה רשום בפרוטוקול.
ציון פיניאן: הנושא הזה הוא כבר תקופה ארוכה.
ציון פיניאן: אני פשוט מסכים עם איש המחצבות.
ציון פיניאן: מחצבות נסגרו או שלא נפתחו בגלל הנושא הזה.
ציון פיניאן: אני בא מהרשויות המקומיות.
ציון פיניאן: לקחנו חברות גבייה והם העלו במאות אחוזים את שטח ההפעלה, וכך הם העלו גם את הכסף.
ציון פיניאן: החברות מקבלות בין 25% ל-50%.
ציון פיניאן: לפעמים גם 40% ו-50%.
ציון פיניאן: לכן, הנושא הזה צריך להיפתר פעם אחת ולתמיד.
ציון פיניאן: אני חושב שצריך להביא את זה להצבעה ולהצביע.
משה גפני: חבר הכנסת וקנין, בבקשה.
יצחק וקנין: אני מילה במילה עם מה שאומר ציון.
יצחק וקנין: לא רק זה, אני מכיר טוב את השלטון המקומיות, ואני חושב שהיה פה נוהג מאז קום המדינה לגבי המחצבות.
יצחק וקנין: לא יכול להיות שיום אחד קמים ומשנים את כל התשתית, את הבסיס שהיה לגבי גביית הארנונה ורוצים להמשיך את זה.
יצחק וקנין: זה כנראה הביא איזה תיאבון לרשויות.
יצחק וקנין: עם כל הכבוד, אני חושב שאתם אפילו חרגתם במינון שלכם בגבייה מהמחצבות, עד כדי כך שחלק מהמחצבות נסגרו כמו שהוזכר פה.
יצחק וקנין: לכן, אני חושב שצריך לאשר את זה היום, ולא לדחות את זה, ובא לציון גואל.
משה גפני: חברת הכנסת מירי רגב, ולאחריה - חבר הכנסת אמנון כהן.
מירי רגב: אני חושבת שהנושא הזה הוא נושא שטעון בירור נוסף בין השלטון המקומי למשרד הפנים.
מירי רגב: הייחוד של הוועדה הזאת הוא בכך שהיא מקבלת החלטות בסוף, אבל לפחות יש איזושהי אווירה שהאנשים משני הצדדים ישבו.
מירי רגב: השלטון המקומי הוא לא עוד זרוע.
מירי רגב: זה בסוף אותו שלטון שמייצג את הממשלה.
מירי רגב: לא יכול להיות שלא מתייחסים אליו, ולא מדברים איתו.
מירי רגב: אני גם בעד זה שמחצבות שהן פעילות ישלמו, ומחצבות שהן לא פעילות לא ישלמו.
מירי רגב: אני בעד ההסדר הזה.
מירי רגב: אם זה כל כך ברור אז מה הבעיה לדבר עם השלטון המקומי?
מירי רגב: אם הדבר הוא כל כך ברור אז אין בעיה, כי דברים פשוטים נפתרים מהר.
מירי רגב: הבעיה היא שזה לא כל כך ברור.
מירי רגב: צריך לשבת עם השלטון המקומי, זו בדיוק פגישה אחת של שעתיים.
מירי רגב: אם זה ברור אז זו פגישה של רבע שעה.
מירי רגב: ואז לבוא תוך שבועיים.
מירי רגב: ממילא שבוע הבא זה חול המועד.
מירי רגב: לבוא תוך שבועיים.
מירי רגב: הוועדה הזאת היא בין הוועדות הכי פעילות גם בפגרה.
מירי רגב: בסוף הזרוע הביצועית של משרד הפנים הוא השלטון המקומי.
מירי רגב: לא יכול להיות שאני הבוקר קיבלתי ארבעה טלפונים של ראשי מועצה שאומרים לי שהם לא יודעים מזה, ושהם לא ידעו שזה בא היום, ושמישהו צריך לייצג אותם פה.
מירי רגב: בסוף יכול להיות שתתקבל החלטה פה אחד שהיא בעד הדבר הזה.
מירי רגב: אבל, שיהיה פה שר הפנים, שר האוצר ויושב ראש השלטון המקומי.
מירי רגב: זה נראה לי הגיוני, יושב-ראש הוועדה.
יצחק וקנין: אין מציאות כזאת של צו שחתום עליה יושב ראש השלטון המקומי – לא קיים דבר כזה.
יצחק וקנין: האם את חושבת שמחתימים פה אנשים?
יצחק וקנין: מי שמוסמך לחתום יחתום.
מירי רגב: אבל, שידברו איתם.
מירי רגב: איך יכול להיות שהם לא בעניין הזה?
מירי רגב: בכלל לא מדברים איתם.
יצחק וקנין: היתה מציאות קיימת, ומי ששינה את המציאות זה השלטון המקומי.
מירי רגב: יכול להיות שזו ההחלטה שנקבל.
מירי רגב: אני בעד זה שרק מחצבה פעילה תשלם.
מירי רגב: אבל, אני אומרת – דברו עם השלטון המקומי.
חזקיה ישראל: אבל, הם מתנגדים מהותית.
מירי רגב: אם הם מתנגדים מהותית אז שיבואו לפה ויגידו: היה דיון, אין הסכמה, והוועדה הזאת תקבל החלטה.
מירי רגב: אבל, אי אפשר לבוא ולהגיד: הם מתנגדים, ולכן לא יושבים איתם.
מירי רגב: זה פשוט לא נראה לי הגיוני.
יעקב אדרי: יהיה להם פחות רווח.
מירי רגב: בעניין הזה אני מקבלת את דברי חבר הכנסת אדרי.
משה גפני: חברת הכנסת מירי רגב, תודה.
משה גפני: חבר הכנסת אלכס, האם אתה ביקשת?
אמנון כהן: אדוני היושב ראש, אני מדבר ברמה העקרונית.
אמנון כהן: אנחנו כחברי כנסת כל פעם מתערבים בנושאים שונים, וזה כמו שעכשיו השר כחלון מטפל בנושא דמי הקישוריות.
אמנון כהן: הוא אומר שכביכול גובים מהאזרח על משהו שהוא לא משתמש.
אמנון כהן: אנחנו גם מדברים על כך שמפעל המקבל תמיכה מהמדינה והוא מזהם צריך לשלם.
אמנון כהן: גם פה אותו העיקרון – אם אתה אומר שמי שחוצב לא יכול לשלם על מה שהוא לא משתמש.
אמנון כהן: זאת אומרת, אם הוא משתמש באזור מסוים אז הוא ישלם רק על המקום שבו הוא עובד.
אמנון כהן: לא יכול להיות שאם יש לו מאה דונמים, אבל הוא עובד כרגע רק על שטח של עשרה דונמים, אתה תחייב על מאה דונמים, וזאת מכיוון שהוא לא עובד שם - זה המהות.
אמנון כהן: אין לי מניות במחצבות, זה לא מעניין אותי.
אמנון כהן: מה שמעניין אותי זה העיקרון.
אמנון כהן: הוא עובד כרגע כיום רק על עשרים דונמים, יש פה פקחים שהגדירו והסדירו את הנושא הזה.
אמנון כהן: הם כל שנה יבואו ויבדקו מחדש.
אמנון כהן: אם הוא התרחב על עוד חמישה דונמים, הוא ישלם על עוד אותם חמישה דונמים.
אמנון כהן: אין פהcase  לשלטון המקומי.
אמנון כהן: הרגולאטורים נכנסים פה לתמונה והם קובעים את הנושא הזה, ונגמר הסיפור.
אמנון כהן: אני מבין – אם משרד הפנים רוצה לשפות את אותן רשויות שנהנו מכל הדברים האלה שלא בצדק אז שישפה אותן ממקום אחר.
אמנון כהן: אבל, לא על משהו שלא מגיע.
אמנון כהן: אם רוצים לשפות אז יש כלים אחרים לטפל בזה.
אמנון כהן: אדוני, אנחנו צריכים להצביע, ומי שמתנגד – שיתנגד.
משה גפני: אני רק מבקש שאנחנו נצביע, ומה שיחולט יוחלט.
משה גפני: אני לא מתערב בעניין הזה.
משה גפני: אני אצביע בעד.
יעקב אדרי: רגע, יש פה מישהי שהתנגדה בכל תוקף, והיא הלכה לטלפון.
יעקב אדרי: תן לה את האפשרות.
אמנון כהן: אנחנו לא עובדים פה עם טלפונים, עם כל הכבוד.
יעקב אדרי: זה נראה לי מוזר שאתה רוצה - - -
קריאה: הרב גפני, תצביע.
אריה מצליח: האמת שלא הספקתי לדבר.
משה גפני: בסדר, תגיד משפט.
אריה מצליח: אני איש השלטון המקומי.
אריה מצליח: לנו נראה מאוד מוזר שנושא מהסוג הזה שמחייב איזושהי עבודת מטה מינימאלית עם השלטון המקומי, מגיע לכאן להצבעה כבר חתום על-ידי שני השרים בלי שנאמרה לנו מילה וחצי מילה בנושא הזה.
אריה מצליח: אנחנו בפגישות עבודה חודשיות עם מנכ"ל משרד הפנים.
משה גפני: זה מה-22 ביוני.
משה גפני: זה נחתם ב-22 ביוני.
אריה מצליח: לא ראינו את זה.
אריה מצליח: אף גורם בשלטון המקומי, לא משפטי ולא מקצועי, לא ראה את זה.
אריה מצליח: אנחנו מבקשים לדחות את ההצבעה.
משה גפני: אני מבין את ההתרעמות שלכם.
משה גפני: גם אם אנחנו נאשר את זה, גם אם לא נאשר, אני מבקש לשבת גם על הנושא הזה עם השלטון המקומי.
משה גפני: גם אם יצטרכו לעשות שינוי בעקבות הישיבה הזאת, אני מבקש להביא את זה שוב.
משה גפני: אני לא רואה את זה בעין יפה שעל דבר כזה לא מדברים עם השלטון המקומי.
משה גפני: צריך לדבר כמו על כל דבר.
משה גפני: התחילה היא מהראשון לינואר 2011.
אמנון כהן: יש להם זמן להיערך, זה מינואר.
משה גפני: מהראשון לינואר 2011.
קריאות: 2010.
משה גפני: האם אתם רוצים רטרואקטיבי?
מאיר בר-אל: הארנונה עוד לא סגורה ברשויות השנה.
משה גפני: מהראשון בינואר.
משה גפני: אנחנו לא יכולים לאשר על השנה.
משה גפני: מה עמדת משרד הפנים?
רן אייזנברג: 1.1.2011.
רן אייזנברג: הארנונה כבר גובשה ל - - -
משה גפני: רבותי, מי בעד אישור תקנות הסדרים במשק המדינה (ארנונה כללית ברשויות המקומיות), התש"ע-2010 ירים את ידו?
משה גפני: ה צ ב ע ה בעד – רוב נגד – 1 נמנע – 1 תקנות הסדרים במשק המדינה (ארנונה כללית ברשויות המקומיות) (תיקון), התש"ע-2010 ( תעשייה – לרבות מפעלי בנייה מחצבות ובתי תוכנה), אושרו.
משה גפני: 1- נגד, 1 – נמנע.
משה גפני: התקנות אושרו מהראשון בינואר 2011.
משה גפני: אני מבקש שתשבו עם השלטון המקומי, ועד הראשון בינואר אם יש צורך לעשות שינויים עוד אפשר.
משה גפני: 2. 	תקנות הסדרים במשק המדינה (ארנונה כללית ברשויות המקומיות)(תיקון), 			התש"ע-2010 (לוחות קולטי שמש בתחנת כוח סולארית)
משה גפני: אנחנו עוברים לדון בתקנות הסדרים במשק המדינה (ארנונה כללית ברשויות המקומיות)(לוחות קולטי שמש בתחנת כוח סולאריות).
משה גפני: בבקשה, להציג.
רן אייזנברג: התקנות פה נועדו להוסיף סיווג נוסף לרשימת הסיווגים.
רן אייזנברג: זה נועד להסדיר את חיוב הארנונה בהגדרות הארנונה על מתקנים פוטו-וולטאים שכרגע יש מגמה שהם בבנייה ברשויות המקומיות.
רן אייזנברג: התקנות אמורות להסדיר את חיוב הארנונה על כל מתקן – לא משנה גודלו – גם אם הוא נבנה על הגג, וגם אם הוא נבנה על הקרקע.
רן אייזנברג: וכן, נקבעו תעריפים  - - -
משה גפני: זה כדי לעודד את האנרגיה הסולארית, הירוקה.
רן אייזנברג: כן.
משה גפני: איך אתם מעודדים את זה?
רן אייזנברג: ראשית, עד היום אין הגדרה למתקנים כאלה.
רן אייזנברג: אין סיווג כזה, וכל רשות מקומית יכלה לחייב לפי צו המיסים שלה.
רן אייזנברג: במקרים מסוימים לפי מתקני חשמל שזה תעריף עסקי, במקרים מסוימים לפי תעריף תעשייה – תעריפים מאוד גבוהים.
רן אייזנברג: התעריפים שנקבעו פה הם תעריפים יחסית נמוכים, והם נעשו בשיתוף משרד התשתיות והחשב הכללי באוצר.
משה גפני: נציג השלטון המקומי, בבקשה.
אריה מצליח: אני חושב שזה מתחבר במאה אחוז לדיון הקודם.
אריה מצליח: גם כאן יש כאן קביעה של תעריפים שהיא חשובה ביותר, והיא נעשתה באופן עצמאי על-ידי משרד הפנים ואותו גורם שהוא ציין בלי שהשלטון המקומי מכיר.
אריה מצליח: אני לא יכול לבוא בהתראה של יום ולהגיד לכם אם זה בסדר, לא בסדר.
אריה מצליח: היינו רוצים איזשהו סיפק להתייחס לדבר הזה באופן מקצועי.
עודד אגמון: אני עודד אגמון מרשות החשמל.
עודד אגמון: אנחנו הגוף שמוסמך על קביעת התעריפים.
עודד אגמון: במקרה הזה אני מצטרף לשלטון המקומי לגבי זה שהדבר הזה לא נעשה בשיתוף או באיזושהי התייעצות מול רשות החשמל.
עודד אגמון: רשות החשמל היא הגוף שקובע תעריפים למתקנים באנרגיה מתחשבת.
עודד אגמון: תחשיבי הארנונה נכנסים פנימה לתוך התעריף.
עודד אגמון: בסופו של דבר, תעריפי הארנונה האלה יוצאים מכיס אחד של רשות החשמל, והם מוזרמים לכיס השני של אותו יצרן.
עודד אגמון: אנחנו מבקשים ללמוד את החומרים, ולקבל איזושהי דחייה בהחלטה הזאת לפחות למהלך קצוב.
משה גפני: האם לא התייעצו איתכם, עם הרשות החשמל, בכלל?
קריאה: לא, לא התייעצו איתנו.
קריאה: אנחנו התייעצנו עם  מינהל החשמל.
משה גפני: רגע, גם לא התייעצתם, וגם להתפרץ.
אמיר שפרלינג: אני ממשרד התשתיות.
אמיר שפרלינג: אני אישית באגף תכנון וכלכלה ומבירור שאני עשיתי, אנחנו לא היינו בתמונה.
קריאה: עם - - -
משה גפני: רבותי, אנחנו עוברים לסעיף הבא.
משה גפני: אני לא דן על זה.
משה גפני: אני מאוד מבקש להתייעץ עם הגורמים.
משה גפני: עוד בלענו את הנושא הקודם.
עודד אגמון: אבל, השאלה היא האם אפשר לבקש שבאמת בעוד חודש - - -
משה גפני: אי אפשר לבקש שום דבר.
משה גפני: ברגע שהתקנות האלה יגיעו, אני בעזרת השם אשאל את השלטון המקומי - אם אני אהיה פה, אם לא ידיחו אותי – את רשות החשמל, ואת משרד התשתיות.
משה גפני: אני מאוד מבקש.
אמנון כהן: מראש תבוא מוכן.
משה גפני: מי ביקש התייעלות של משרד הפנים?
אמנון כהן: גם האוצר.
משה גפני: גם האוצר.
משה גפני: רפרנט של משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה פה?
רן רדניק: רפרנט של משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה מטעם משרד האוצר, כן.
משה גפני: אתה באת להציג פנייה מספר 349?
רן רדניק: נכון.
משה גפני: 349, בבקשה.
רן רדניק: הפנייה נועדה לתקצב את ההסכם הקיבוצי שנחתם עם עובדי שירות התעסוקה בתאריך 18.7.2010, זה חלק ממערך המחשוב של השירות.
משה גפני: מי בעד אישור הפנייה?
משה גפני: פנייה 349 אושרה.
משה גפני: 415, בינוי ושיכון.
משה גפני: מה זה ה-200 מיליון שקלים שאתה רוצה מאיתנו?
ירון ביבי: אנחנו רוצים להעביר 200 מיליון שקלים להרשאה להתחייב לתקציב הרשות לפיתוח התיישבות הבדווים בנגב.
ירון ביבי: זה תקציב שמיועד, בין היתר, לתכנן, לפתח, להקים שכונות חדשות ביישובים קיימים וביישובים חדשים, אם יוחלט על הקמת ישובים חדשים, וזה גם תקציב שמתקצב את הפיצויים בְקרקע שאנחנו נותנים, כי לפיצויים בקרקע נותנים ערך כספי למען הגילוי הנאות.
משה גפני: באיזה מקרה אתם נותנים פיצויים?
ירון ביבי: מאחר והבדווים תובעים תביעות בעלות על חלק ניכר מהנגב, אנחנו מגיעים איתם להסדרי פשרה.
ירון ביבי: למשל אומרים תקבלו איקס דונמים בבעלותכם והיתרה תקבלו פיצוי כספי.
משה גפני: זו קרקע שלהם?
ירון ביבי: זו קרקע שהם טוענים שהיא שלהם, זו קרקע שהמדינה טוענת שהיא שלה, זו קרקע לא מוסדרת.
ירון ביבי: שניים אוחזים בטלית.
ירון ביבי: אנחנו משתדלים להגיע עם הבדווים בנגב---
משה גפני: זה שניים אוחזים בטלית, זה הנושא?
ירון ביבי: ודאי, באים הבדווים וטוענים שהאדמה הזאת היא רכוש שלהם עוד מהימים שלא היתה מדינת ישראל.
משה גפני: במקרים מסוימים יש גם הוכחות או שאין בכלל הוכחות?
ירון ביבי: קשה לי להגיד שיש הוכחות.
משה גפני: במקרה אחד יש הוכחות?
חיים אורון: אני אתן לך דוגמה למקרה אחד.
ירון ביבי: אני מחייך כי אני, בתפקידי, מייצג את המדינה ואנחנו טוענים שהקרקע היא של המדינה.
משה גפני: תגיד את האמת, פה זה חדר סגור, לא מפרסמים.
אורי אורבך: אפשר גם לייצג את המדינה וגם להגיד את האמת.
ירון ביבי: אצלי זה בדרך כלל עובד ככה.
חיים אורון: אל תחיל את זה על כל הנושאים, בנושא הזה תן לו פטור.
ירון ביבי: יש ועדה ציבורית שמונתה, קראו לה ועדת גולדברג.
ירון ביבי: היא באה והמליצה ואמרה, לטעמנו המשפטי ברוב המקרים אין הוכחות.
ירון ביבי: יש פסק דין מפורסם של בג"צ שבמקרה מסוים קבע שאין הוכחות לחלוטין.
ירון ביבי: אם אתה רוצה שאני ארחיב קצת, הטענה של המדינה בעיקרה מתבססת על זה שלפי החוקים העות'מאניים הקרקע הזו היא קרקע מירי.
ירון ביבי: מ-י-ר-י, זה מונח בתורכית.
ירון ביבי: אצל התורכים קרקע שהיתה  מרוחקת ממקום ישוב, אי אפשר היה לרכוש עליה בעלות, קראו לה קרקע מירי.
ירון ביבי: בדרך כלל ההגדרה למרוחק ממקום ישוב זה אם היית עומד בבניין האחרון בעיר וצועק בקול עד אותו מקום שהפסיקו לשמוע אותך, משם ואילך זה קרקע מירי.