GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
חיים אורון: אם תגיד לי שיש 80 מכשירים כפול 2,000, שזה 160,000 שקל ושמשרד הבריאות ישים מתקציבו, אני מסכים.
חיים אורון: אני יודע מה יהיה, משרד הבריאות לא ייתן מתקציבו, המכשירים לא ייבדקו.
ציון פיניאן: השאלה, האם קופות הבריאות יעבירו?
ציון פיניאן: כדי לקבל טופס 17 - - -
משה גפני: הכול מתנהל פה באופן לא נכון.
משה גפני: ג'ומס, אתה צריך אישור בשביל להכניס מכשיר M.R.I או מכשיר C.T. בן אדם ילך למכון שהוא טוב ולא ילך למכון שהוא לא טוב ואז תהיה תחרות.
חיים אורון: מי בודק אם הוא טוב?
משה גפני: אף אחד לא בודק.
משה גפני: משרד הבריאות לא יכול לבדוק את זה?
משה גפני: בשביל זה הוא צריך להקפיץ את המחירים?
פניה קירשנבאום: 160,000 שקל זה מה שיפתור להם את הבעיה?
פניה קירשנבאום: ג'ומס, 160,000 שקל זה מה שיפתור את הבעיה?
חיים אורון: אני רוצה להחליף תפקידים.
חיים אורון: אני מבקש מוועדת הכספים להקצות 200,000 שקל בשנה לפיקוח על מכשירי ממוגרפיה ואז אני אצביע נגד האגרה.
חיים אורון: אל תהיו לי גיבורים.
חיים אורון: אתם לא תאשרו פה את האגרה ואת התקציב לא תאשרו והתוצאה תהיה שלא יבדקו את המכשירים.
אלכס מילר: האם החוק לא מחייב לבדוק תקינות של מכשירים?
פניה קירשנבאום: האם אין אחריות למכשירים האלה?
משה גפני: לפני התקנות ולפני ההתלבטויות.
משה גפני: כשאישה הולכת לבדיקת ממוגרפיה במכון מפורסם?
משה גפני: מה רמת הביטחון שלה שלמכון יש רישוי והמכשור תקין?
משה גפני: מה רמת הסיכון
אסתי שלי: בנושא של בקרת איכות יש עניין של רמות.
אסתי שלי: אתה יכול לעשות בדיקות בסיסיות ואתה יכול לעשות בדיקות מקיפות יותר.
אסתי שלי: היום נעשות הבדיקות הבסיסיות.
אסתי שלי: מכיוון שכיום כל אישה מעל גיל 50 צריכה לעבור את הבדיקה, חשוב לנו שהבדיקות יהיו הרבה יותר מקיפות.
אסתי שלי: מדובר על סדר גודל של חצי יום עבודה עד יום עבודה בכל מכון, לבדוק שגם נהלי העבודה שלהם מספיק טובים.
פניה קירשנבאום: מה קשורים נהלי העבודה והרופאים והטכנאים לאגרה של המכשיר?
אסתי שלי: הרישיון שאת נותנת למכון ניתן אם הוא עומד בתנאים מסוימים.
אסתי שלי: התנאים האלה, בין היתר, בתכנית שאנחנו רוצים לקבוע, לוודא שיש בדיקה פנימית של הרופאים וכדומה.
משה גפני: שאלתי אותך שאלה אחרת.
משה גפני: את הגעת למצב האידיאלי שבו מעלים את האגרה בסכום כל-כך גדול.
משה גפני: אני שואל מה המצב היום?
משה גפני: אישה הולכת לבדיקה במכון ידוע ומפורסם.
משה גפני: מה רמת הסיכון שהמכשיר תקין ושהנהלים בסדר?
משה גפני: אתם הרגולאטור, מה המצב היום?
אסתי שלי: היום אנחנו יודעים את זה במידה מאוד מוגבלת.
אסתי שלי: אני יכולה להגיד שעשינו משהו דומה לפני כעשור והמצב היה שסגרו 5 מכונים עד לתיקון תקנות.
אסתי שלי: אנחנו לא יודעים.
משה גפני: אתם לא בודקים את המכונים?
אסתי שלי: הבדיקה שנעשית היום היא מצומצמת ועוסקת בעיקר בהחלפת מכשירים לאחר תקלות ודברים כאלה.
אסתי שלי: מכונים שעובדים בשגרה בשוטף, מידת הביקורת שיש לנו היום היא פעם בשנתיים שלוש.
אסתי שלי: רמת הפיקוח היא הרבה פחות הדוקה.
אסתי שלי: כמו תמיד, היעדר משאבים.
פניה קירשנבאום: 160,000 שקלים לשנה יפתרו להם את כל הבעיה של המשאבים?
משה גפני: אני רוצה להגיד לכם את הסוף של העניין מבחינת התקנות.
משה גפני: אני מבקש שתלכו לאוצר ותגידו שוועדת הכספים מבקשת את ה-160,000 שקל האלה ולא להטיל את זה בסופו של דבר על הנבדקות.
משה גפני: אנחנו מבקשים את ה-160,000 שקל.
משה גפני: יש פה העברות תקציביות של משרד האוצר על הפרטת בנק לאומי, למשל, אפשר להוסיף בתוך ההעברה הזאת 160,000 שקל לנבדקות לאיתור מחלת הסרטן.
משה גפני: אנחנו יודעים את התוצאה.
משה גפני: את צודקת, צריך בקרה גבוהה יותר.
משה גפני: חבר הכנסת אורון בקיא בעניין נושא הבריאות עוד מקדנציות קודמות.
משה גפני: הוא צודק מאה אחוז.
משה גפני: אני מבקש שתלכו למשרד האוצר, תגידו שוועדת הכספים מבקשת להוסיף בהעברה שמונחת פה, של הפרטת בינלאומי, אפשר להוסיף 160,000.
משה גפני: לדעתנו 160,000 שקל לא יפתרו את הבעיה.
משה גפני: הרגולאטור צריך להיות יותר יעיל ויותר חזק והיום יש סגן שר חזק ויעיל ואני מקווה שהוא יצליח גם בעניין הזה.
משה גפני: תחזרו לאוצר ותחזרו אלינו עם תשובות.
ישי נאמן: אני מאגף התקציבים.
ישי נאמן: אני רוצה להשיב לעצם העניין.
ישי נאמן: 160,000 שקלים כן יפתרו את הבעיה.
ישי נאמן: מדובר באיקס שעות עבודה שחושבו - - -
משה גפני: מה תפקידך?
ישי נאמן: אני מנהל את תחום התמחור במשרד הבריאות.
ישי נאמן: זה בדיוק מה שיפתור ואני עומד מאחורי זה.
משה גפני: 160,000 שקל?
ישי נאמן: 160,000 שקל יפתרו את העניין של התקן הזה.
ישי נאמן: רבים מהמכונים הם גופים למטרות רווח.
ישי נאמן: בכל אופן, המכשירים האלה הם גורמים מחוללי רווח.
ישי נאמן: אינני רואה סיבה שהמדינה תתרום לגופים שהם למטרות רווח.
ישי נאמן: אגב, הממוצע הוא 74.9 אגורות לבדיקה.
ישי נאמן: הסיכוי שהדבר הזה יגולגל על הצרכנים, בין אם זה קופות החולים ובין אם זה על הנבדקות הוא אפסי.
ישי נאמן: הרבה מהמכשירים האלה נמצאים בבתי חולים.
ישי נאמן: המחירים של המכשירים האלה בבתי החולים נמצאים בפיקוח.
ישי נאמן: בדיקה בבית חולים עולה 201 שקלים.
ישי נאמן: כממונה על תחום התמחור אני לא ארשה שזה יועלה בעקבות זה.
ישי נאמן: מי שיצטרך לספוג את זה יהיו אלה שלכאורה נהנו מהמצב שבו לא הצטרכו לשלם את האגרה הזאת.
ישי נאמן: גם הגורמים המסחריים - - -
משה גפני: לא הבנתי מה לא תרשה.
ישי נאמן: שהמחירים בבתי החולים יעלו כתוצאה מזה.
ישי נאמן: אנחנו לא ניתן להם לגלגל את זה על הצרכנים.
משה גפני: אז זה יישאר 201 שקלים.
משה גפני: מי ישלם את ההעלאה הזאת?
ישי נאמן: מי שיספוג את זה הוא המכון שעורך את הבדיקות.
משה גפני: אדם נמצא בבית חולים והוא צריך את הבדיקה הזאת.
חיים אורון: אדם הלך לרופא האישי שלו והוא שלח אותו לבדיקת ממוגרפיה ונתן לו טופס 17.
חיים אורון: המחוז מחייב את קופת החולים ב-201 שקלים עבור הבדיקה הזאת.
חיים אורון: המכשיר שנמצא בבית החולים סורוקה לא נבדק 3 שנים.
חיים אורון: אני הייתי רוצה שתגיד לו דבר אחר.
חיים אורון: אני רוצה שעל כל מכשיר, כמו על כל מכונית, תהיה מדבקה מתי הוא נבדק, כמו שכתוב על שירותים שנוקו.
חיים אורון: דווקא על מכשיר כזה אין פתק כזה.
חיים אורון: אני הייתי רוצה שנתחיל משם, שעל המכשיר יהיה פתק שהוא נבדק בתאריך כזה וכזה ואם אשתי תבוא לשם, היא תדע שהוא נבדק.
חיים אורון: זה מה שמעסיק אותי.
פניה קירשנבאום: הם אומרים שזה לא רק מכשיר.
פניה קירשנבאום: הם מדברים גם על פענוח, על רופאים וניהול.
פניה קירשנבאום: נכון שאמרת שזה קשור גם לנוהל בדיקה?
חיים אורון: גם כאשר אתה נכנס פנימה, שלא תעמוד ליד בדיקה שעושים לאישה אחרת.
פניה קירשנבאום: אני אגיד לך מה קורה עכשיו.
פניה קירשנבאום: יש 80 מכשירים ויש מכונים רבים ואתה מחכה לתור כמה ימים או שבוע.
פניה קירשנבאום: כתוצאה מההעלאה לא ייפתחו מכונים חדשים ואז האוכלוסייה גדלה ונצטרך לחכות שבועיים.
פניה קירשנבאום: אנחנו מדברים על גילוי מוקדם.
פניה קירשנבאום: אנחנו יודעים כמה זמן מחכים ל-M.R.I וכמה זה קובע את האבחון וכמה זה מעכב את הגילוי המוקדם.
חיים אורון: פאינה, זאת משאבה של כסף.
חיים אורון: אתם בכלל מסתכלים על זה הפוך.
חיים אורון: אם אני עושה 4,000 בדיקות בשנה כפול 200, יש לי 80,000 שקל בשנה מהמכשיר.
פניה קירשנבאום: כמה עולה מכשיר?
פניה קירשנבאום: הם צריכים להחזיר את ההשקעה, הם צריכים לשלם לטכנאים ולרופאים.
פניה קירשנבאום: תסתכל גם על זה.
חיים אורון: אני מחר פותח 14 מכשירים.
פניה קירשנבאום: אתה יודע כמה עולה המכשיר?
קריאה: ג'ומס, זה 800,000 שקל ולא 80,000.
חיים אורון: על רכב אנחנו משלמים יותר, אלוהים אדירים.
משה גפני: ג'ומס, אנחנו עושים טעות גדולה עם הדיון הזה.
חיים אורון: אין לי בעיה שתביא מהאוצר 200,000 שקל.
משה גפני: יש פה שאלה עקרונית.
משה גפני: הדיון הכספי הוא לא רלוונטי לחלוטין והוא לא מענייננו.
משה גפני: אני לא הבנתי את מה שאמרת.
משה גפני: שלחו אדם עם טופס 17 לבית החולים סורוקה לעשות בדיקה.
משה גפני: הבדיקה הזאת עולה 201 שקלים.
משה גפני: מי משלם את תוספת האגרה?
ישי נאמן: בית החולים.
משה גפני: אתה ראש תמחור ואני מייצג את הציבור.
משה גפני: האישה הגיעה לבית החולים סורוקה ויש התלבטות בין הרופאים האם צריך לעשות את הבדיקה או לא.
משה גפני: יש דיון רפואי והם מתלבטים אם לבצע את הבדיקה.
משה גפני: בימים רגילים כמו היום מנצח הרופא שאומר שצריך לבצע את הבדיקה למרות שיש רופא שאומר שאפשר לא לבצע את הבדיקה.
משה גפני: לאחר העלאת התעריף, אני מספר לך מה עומד לקרות.
משה גפני: באים אותם שני רופאים, שהיום מנצח הרופא שאומר שצריך לבצע את הבדיקה.
משה גפני: הם באים למנהל שיחליט.
משה גפני: המנהל אומר שבית החולים נמצא בגירעון, צריך להביא עוד רופאים, נוספו תושבים באזור הנגב, רוצים לפתוח עוד מחלקה.
משה גפני: יש רופא שאומר שלא צריך את הבדיקה?
משה גפני: לא יעשו את הבדיקה.
ישי נאמן: להיפך.
ישי נאמן: בגלל שהעלות היא נוספת אז ההכנסה השולית תגרום לכך שיהיה יותר אינסנטיב.
משה גפני: היות ולא למדתי את הליבה, אתה צריך להסביר לי את זה בהיגיון.
ישי נאמן: אני מוסיף פה עלות קבועה - - -
משה גפני: אני המנהל הכספי של בית החולים סורוקה.
חיים אורון: אני אסביר לך מה שהוא לא מסביר לך.
חיים אורון: מי שמשלם זה המחוז או קופת החולים.
משה גפני: אני מתנצל, אני לא מבין במתמטיקה.
משה גפני: אני מדבר על האיש בקצה, הרי מישהו צריך לשלם את זה.
משה גפני: כשלמדתי בבית הספר של החינוך העצמאי בתל-אביב אמרו לי שאם מעלים אגרה מישהו ישלם את זה בסוף.
משה גפני: אותו אחד שבסוף  צריך לשלם את זה, צריך גם לתת את האישור, נכון?
ישי נאמן: לא. ראשית, מי שמשלם זה בית החולים.
משה גפני: ג'ומס חולק עליך.
ישי נאמן: לא. הוא אומר שאמנם בית החולים ישלם אבל הוא מרוויח מזה מאות אלפים בשנה.
ישי נאמן: פעם היו 5 מכשירים והיום יש 80 מכשירים בגלל שהנושא הזה כל-כך רווחי.
אלכס מילר: האם הכסף של אגרת הרישוי ילך לתוספת שעות של הב ודקים של המכשירים?
ישי נאמן: כן.
חיים אורון: הם יעשו מיקור חוץ.
חיים אורון: תפתח מכרז, הם ייקחו חברה, יתנו לה 200,000 שקל בשנה והיא תבדוק בכל הארץ.
חיים אורון: זה כמו ברישוי רכב.
חיים אורון: למה אתה לא מקבל את התיאוריה של גפני לגבי רישוי רכב?
חיים אורון: למה כל שנה אתה מכניס את הרכב לרישוי, ומכשיר אחד שיכול להיות דרמטי לגבי אישה אחת, אתה אומר שאתה לא עושה ביקורת?
חיים אורון: אם אתה מביא 200,000 שקל מהאוצר, אני ויתרתי.
חיים אורון: אבל מה שיקרה עכשיו זה מה שקורה בכל מה שקשור ברפואה המונעת.
חיים אורון: בסוף חסרים ה-200,000 שקל.
חיים אורון: יתפסו איזו אישה בדווית בסורוקה שעושה בדיקה בחינם.
אלכס מילר: נקודת ההנחה שלי היא כזאת: כשיש בית חולים שיש שם מכשיר שעובד וצריך לעשות בדיקות, מי שצריך להיות אחראי על התקינה של המכשיר הזה, הוא מי שרכש אותו.
אלכס מילר: לא יעלה על הדעת שלא בודקים את המכשיר והוא לא תקין.
אלכס מילר: אם אומרים לי שיש מצב שהוא לא תקין – אני רוצה לשמוע כמה מקרים היו בעשור האחרון?
אסתי שלי: בעשור האחרון היה  מבצע של בדיקה שבו נמצאו 5 מכונים שבהם היו מכשירים לא תקניים.
אלכס מילר: לפני עשור.
אסתי שלי: אנחנו רוצים לעשות מבצע נוסף.
אלכס מילר: יש פה עניין מאוד מוזר.
אלכס מילר: בסופו של דבר, מנסים לרמוז לנו שבבתי חולים בישראל יש מכשירים שהם לא תקינים ושהם צריכים לשלם 2,000 שקל יותר ממה שהם שילמו עד היום.
אלכס מילר: זה יממן כמה עובדים שצריכים לבוא – יכול להיות שהמכשירים לא תקינים.
אלכס מילר: קודם כל, אני באמת מופתע מהמצב שיש בבתי כחולים מכשירים לא תקינים ואף אחד לא בודק בהם.
אלכס מילר: אם יש דבר כזה, צריכה להיות פה אחריות פלילית כי מדובר פה על חיי אדם.
אלכס מילר: האחריות היא על מי שרוכש ועל מי שרוכש.
אלכס מילר: יש ביטוחים ויש אנשים שהם אחראים על כל העניין הזה.
אלכס מילר: מצאתם דרך לגבות מהם עוד קצת כסף כדי להוסיף תקן או עוד כמה שעות עבודה לעובדים, אבל זה לא הפיתרון.
אלכס מילר: אם יש לכם בעיה ואתם יודעים שאתם צריכים לקחת עוד קצת כסף מבתי החולים, תעשו את זה בדרך אחרת.
אלכס מילר: אל תבואו ותגידו לנו - - -
ישי נאמן: חבר הכנסת מילר, אומר זאת בצורה אחרת.
ישי נאמן: כל המכונים האלה מפעילים – זה לא עניין של לקחת כסף מבתי החולים, זאת הצורה הנאותה לממן שירות שבסופו של דבר - - -
משה גפני: מה שנאות או לא נאות, אנחנו נחליט.
משה גפני: אני רוצה לדעת איך מעלים אגרות ובכל אופן מרוויחים יותר.
ישי נאמן: לא אמרתי שמרוויחים יותר.
ישי נאמן: הגורמים הרווחיים ירוויחו פחת אבל אני בטוח שזה לא יגולגל על הצרכן.
משה גפני: עזוב את הצרכן.
משה גפני: תסביר לי איך מעלים אגרות ובסופו של דבר מרוויחים יותר.
ישי נאמן: העלות הנוספת של ה-2,000 שקל היא עלות קבועה.
משה גפני: זה 2,430 שקלים.
ישי נאמן: היום הם משלמים 352 שקלים.
ישי נאמן: התוספת היא כ-2,000 שקל.
אלכס מילר: כמה בודקים יש היום?
אסתי שלי: יש 4.5.
חיים אורון: ימצאו מכון, יתנו לו מכרז ויגידו לו שבשנה הוא חייב לבדוק 80 מכשירים.
פניה קירשנבאום: אני מקווה שזה לא יהיה כמו שאתה אומר, שהוא ייתן פתקים.
פניה קירשנבאום: אתה מבין מה שאני אומרת?
חיים אורון: אז נצטרך לפקח על נותן הפקקים.
חיים אורון: אתם בעד שוק חופשי, לא אני.
חיים אורון: "ישראל ביתנו" מסבירים לי שאי-אפשר לתת לסקטור הפרטי.
משה גפני: אם מאשרים את האגרות האלה יש תוספת של 2,100 שקל.
ישי נאמן: זאת תוספת לשנה עבור כל מכשיר.
ישי נאמן: בוא ניקח, למשל, את בית חולים סורוקה.
ישי נאמן: אם כרגע לבית החולים היתה התלבטות אם לקיים בדיקה כזאת או אחרת, מחר התמריץ שלו לקיים את הבדיקה הזאת יעלה, כי הוא יצטרך עוד 10 בדיקות כדי לממן את העלות הזאת.
ישי נאמן: אגב, זאת תוספת של 10 בדיקות על 4,000 הבדיקות שמתבצעות בבית החולים.
אלכס מילר: כי יום אחד הוא אתה עלול לגלות שיש לו תקלה?
ישי נאמן: אני אבהיר.
ישי נאמן: העלות היא שנתית ולא משנה אם באו אליו פעם, פעמיים או שלוש.
ישי נאמן: בכוונה אנחנו לא רוצים ליצור מצב שבו נטיל עליו את הצורך לשלם יותר בגלל שהמכשיר לו התגלה כלא תקין.
ישי נאמן: אני לא בטוח שחבר הכנסת גפני הבין למה אני מתכוון.
אלכס מילר: כשקונים מכשיר יש אחריות על המכשיר.
אלכס מילר: מי נותן היום אחריות על תקינות המכשיר?
אלכס מילר: כמה מומחים יש בישראל שיכולים לבדוק את המכשירים האלה?
אסתי שלי: יש מעטים.
אסתי שלי: אנחנו לא מתכוונים לעשות את זה במיקור חוץ.
אלכס מילר: אין להם יותר מידי מומחים אז הם יפנו לחברה שעושה בדיקות.
אסתי שלי: חבר הכנסת מילר, אנחנו לא עושים את זה במיקור חוץ ולא מתכננים לעשות את זה במיקור חוץ, בדיוק מהשיקולים האלה.
משה גפני: תקנות אגרות בריאות (תיקון), התש"ע-2010.
משה גפני: בגלל שליצמן מבקש אני תומך.
משה גפני: מי בעד אישור התקנות ירים את ידו?
משה גפני: הצבעה     בעד – 3 נגד – 2 נמנעים אין
משה גפני: התקנות אושרו ברוב.
משה גפני: אנשי "ישראל ביתנו" הצביעו נגד.
משה גפני: התקנות אושרו, תודה רבה.
משה גפני: דרך אגב, שי, אני למדתי את הליבה.
חיים אורון: לפי דעתי הבחור הזה מתקצב בערך 2,000 פרוצדורות בשנה.
חיים אורון: ככה מתגלגלים 12 או 14 מיליארד שקל במערכת הבריאות.
חיים אורון: זה שאתם נטפלים ל-200,000 שקל בשנה זה - - -
משה גפני: הבנתי את זה.
משה גפני: אצלי במעלית ישנה מדבקה וכתוב עליה מתי המעלית נבדקה.
אסתי שלי: על כל מכשיר קרינה יש מדבקה צהובה של משרד הבריאות, של היחידה על הפיקוח על קרינה שאומר מתי פעם אחרונה המכשיר נבדק.
אסתי שלי: אתם מוזמנים להסתכל אצל רופא השיניים שלכם.
אסתי שלי: כתוב שם תאריך הבדיקה.
אסתי שלי: שוב, אנחנו רוצים משהו ברמה הרבה יותר גבוהה.
משה גפני: אישרנו לכם.
משה גפני: ישראל ביתנו ביקשה רביזיה על ההחלטה שהועברה כאן.
משה גפני: על סדר היום: צו הפיקוח על מצרכים ושירותים (גרירת רכב וחילוצו) (ביטול), התש"ע-2010.
שרית זוכוביצקי: אני ממשרד התחבורה ואני אציג את הפן המשפטי.
שרית זוכוביצקי: לידי נמצא  רפי אלישע שהוא הגורם המקצועי והוא ייתן השלמות במידת הצורך.
שרית זוכוביצקי: בהתאם להחלטת ועדת החוץ והביטחון אנחנו פועלים לביטול צווי הפיקוח שמסדירים עיסוקים ושירותים בתחום הרכב.
שרית זוכוביצקי: במסגרת הזאת אנחנו בודקים את שלל העיסוקים ואת הצורך בהמשך הסדרת העיסוקים.
שרית זוכוביצקי: כשבחנו את הפיקוח על הגרירה וחילוץ של רכב הגענו למסקנה שאין צורך להמשיך ולפקח על העיסוק הזה.
שרית זוכוביצקי: צו הפיקוח הוא משנת 1974.
שרית זוכוביצקי: מאז חלו שינויים משמעותיים בענף.
שרית זוכוביצקי: על פי הנתונים שברשותנו, כמות התלונות וכמות בעלי הרישיונות הגענו למסקנה שאין צורך להמשיך ולפקח על העיסוק.
שרית זוכוביצקי: בהקשר הזה אני רוצה להדגיש שבמסגרת הצו אנחנו מפקחים על מתן השירות ולא על הנהג והרכב, אלה מוסדרים בתקנות התעבורה.
שרית זוכוביצקי: הנהג ברכב גרר יכול לקבל היתר לאחר שהוא עבר הכשרה מתאימה.
שרית זוכוביצקי: הרכב, כמובן, מוסדר בהתאם לתקנות התעבורה, תקינת הרכב.
שרית זוכוביצקי: הצו מסדיר את מתן השירות בלבד.
שרית זוכוביצקי: השירות הזה עבר שינויים שלמעשה גורמים לכך שכמות העוסקים על-פי הצו קטנה בצורה משמעותית.
שרית זוכוביצקי: סיבה מרכזית לכך שכמות העוסקים קטנה היא שהגרירה והחילוץ לא נעשית יותר באמצעות גרירה נשלטת אלא באמצעות רכב להובלת רכב שהוא לא מוסדר בצו הפיקוח.
שרית זוכוביצקי: אנחנו מכירים את כלי הרכב החדשים שמוסדרים באמצעות הובלת רכב על רכב וזה לא מוסדר.
שרית זוכוביצקי: דבר נוסף הוא, ששוק הגרירה והחילוץ מוסדר על-ידי גופים גדולים שנותנים את השירות באמצעות חוזה, בעיקר דרך חברות הפיקוח.
שרית זוכוביצקי: לכן הממשק עם האזרח הוא קטן.
שרית זוכוביצקי: בנוסף, המחירים הם לא בפיקוח ולכן סוגיית המחיר גם היא לא בפיקוח.
שרית זוכוביצקי: אני יכולה להגיד שהיום יש 276 בעלי רישיונות.
שרית זוכוביצקי: במסגרת הצו אנחנו מסדירים גם פיקוח באמצעות מנהלים מקצועיים.
שרית זוכוביצקי: מידי שנה נוספים 5-4 ממנהלים מקצועיים.
שרית זוכוביצקי: יש מעט מאוד תלונות בתחום הזה.
שרית זוכוביצקי: היקף הפעילות הוא קטן, היקף הפעילות המפוקחת קטן בצורה משמעותית ולכן הגענו למסקנה שאין צורך לפקח על הענף.
משה גפני: רפי, אתה רוצה להוסיף?
רפי אלישע: היא הציגה את הנושא.
ענת מימון: זה מגיע לוועדה בגלל האגרות.
משה גפני: יש מישהו מאיגוד המוסכים?
אריה אלדד: אני מנכ"ל איגוד המוסכים.
אריה אלדד: הדבר היחיד שמטריד הוא הוא שהסרת הפיקוח יכולה אולי להכניס גורמים שליליים לתוך הענף.
אריה אלדד: היום איכשהו זה מפוקח ויש איזה פיקוח אפילו מינימאלי.
אריה אלדד: מענפים אחרים אנחנו יודעים שהסרת הפיקוח יכולה להכניס גורמים שליליים.
אריה אלדד: אני מציע להשאיר פיקוח כלשהו.
שרית זוכוביצקי: זה תאגידי.
שרית זוכוביצקי: ממילא אין לנו סמכויות לעצור גופים שליליים.
שרית זוכוביצקי: אני לא יודעת מה זה אומר תאגיד שליי או חיובי.
אריה אלדד: למשל, ממחזור בקבוקים אנחנו יודעים שנכנסו גורמים עברייניים.
אריה אלדד: הנושא שונה לחלוטין.
משה גפני: יש הערות למישהו מחברי הכנסת?
משה גפני: מי בעד אישור צו הפיקוח על מצרכים ושירותים (גרירת רכב וחילוצו) (ביטול), התש"ע-2010?
משה גפני: הצבעה     בעד – רוב נגד – אין נמנעים - אין
משה גפני: הצו אישור תודה רבה.
משה גפני: על סדר היום, שינויים בתקציב לשנת 2010.
משה גפני: אנחנו דנים בפנייה שהייתה בישיבה הקודמת לגבי העברה של מאה מיליון שקלים למדען הראשי והיו לנו שאלות לגביה - מהי ההעברה הזאת, האם זה קשור לאינטל ומה קורה בכלל.
אלי אופר: ברשותכם, אני אתן איזשהו רקע.
אלי אופר: מדובר ברעיון חדש שהוא עדיין פיילוט של משיכת חברות פיננסיות ענקיות להקים מרכזי מחקר ופיתוח מאוד מתקדמים בישראל.
אלי אופר: אין לזה שום קשר לנושא של אינטל, למעט שכאן מדובר גם בחברות ענק  אותן רוצים למשוך לישראל.
אלי אופר: בעבר אנחנו התחלנו בנתינת מענקי מחקר ופיתוח לחברות, בעיקר חברות היי-טק, ולאט לאט התקדמנו.
אלי אופר: אתם יודעים שבשש-שבע השנים האחרונות יש לנו תוכנית ענקית של נתינת מענקי מחקר ופיתוח לחברות בתחום התעשייה המסורתית שמהוות פוטנציאל עצום.
אלי אופר: זה מתקשר גם לפריפריה.
אלי אופר: הרעיון הבא שהתחלנו לעבות אותו לפני שנתיים-שלוש הוא תמיכת מחקר ופיתוח במה שקוראים היום שירותים או סרביסס, שזה משהו שתופס מאוד בכל העולם וחלק גדול מנושאי המחקר והפיתוח עוברים למושגים של שירות מכל מיני סוגים.
אלי אופר: למשל, חברת IBM שהיא אחת הגדולות בעולם, היא אמנם חברה טכנולוגית, אבל זה חלק עצום מהמחזור שלה, כאשר מתוך כ-100 מיליארד דולר בשנה, משהו כמו שישים מיליארד דולר היום הם איכשהו קשורים במה שהם קוראים שירותים, סרביסס, מכל מיני סוגים.
אלי אופר: מדובר על מחקר פיתוח וטכנולוגיה.
אלי אופר: הדוגמה שאני רוצה לתת היא הדוגמה שכל אחד היום מכיר אותה ואלה נושאים של תקשורת סלולרית.
אלי אופר: עצם התקשורת נחשב שירות, מתן שירות לאזרח, אבל אפילו המומחים הכי גדולים בתקשורת היום לא יודעים כבר להבחין בין הנושא של השירות – מתן שירותי תקשורת – לבין העניין של הטכנולוגיה.
אלי אופר: מספיק שאתה מתעסק עם הסלולר שלך, אתה כבר איכשהו שקוע.
אמנון כהן: למה אתם נותנים תמיכה עכשיו?
אלי אופר: כל מה שאנחנו נותנים, זאת תמיכה במחקר ופיתוח למשהו.
אמנון כהן: לנושא שירותים.
אלי אופר: הרעיון הראשון שבא – והוא באמת בא בשיתוף פעולה עם מנכ"ל משרד האוצר חיים שני שבא מההיי-טק והוא דיבר אתי ועלה הרעיון – להתחיל עם שירותים פיננסיים.
אלי אופר: חשבנו טיפה ואמרנו שאפשר להביא חברות ענק בעולם, האם אפשר להביא חברות ענק בעולם להקים מרכזי מחקר ופיתוח כאשר המחקר והפיתוח הזה והטכנולוגיה יתרכזו בשירותים פיננסיים.
אלי אופר: מזה יצאה התוכנית הזאת שהיא פיילוט ויש כבר מגעים עם כמה חברות בנקאיות מהגדולות בעולם.
אלי אופר: קבענו כללים שזאת צריכה להיות חברה עם מעל 10 מיליארד דולר בשנה ויוקמו כאן המרכזים, והמרכזים יהיו כמובן בישראל, ויעסיקו עובדים בתהליך של שנתיים-שלוש – זה יכול להגיע לכך שמרכז כזה יעסיק משהו כמו 200-300 מומחים במחקר ופיתוח – ולזה יש השפעות רוחב על כל התעשייה.
אמנון כהן: אפשר לראות את התוכנית?
לידיה לזנס: יש הוראת מנכ"ל.
אמנון כהן: אני יכול לראות את התוכנית?
לידיה לזנס: אני יכולה להעביר לך מצגת.
אמנון כהן: אני רוצה.
אלי אופר: הייתי בטוח שזה כבר הוצג
טמיר כהן: אנחנו נעביר לכם את המצגת.
משה גפני: מנהל הוועדה יעביר לכולם.
אמנון כהן: אנחנו מברכים על ראייה אחרת ועל כניסה לתחום חדש.
אלי אופר: אני מזכיר שוב שקבענו טווח של פיילוט לחמש שנים כדי להרים את כל האופרציה הזאת.
אלי אופר: ה-100 מיליון שקלים הם לטווח הזה.
אלי אופר: יש כבר מגעים עם כמה חברות ענק.
אלי אופר: מה שעשינו זה שהוחלט שלשכת המנכ"ל הראשי תהיה עם כל המנגנונים שכולם מכירים של המדען הראשי, כך שיהיו הגדרות מדויקות מה זה באמת מחקר ופיתוח לעניינים פיננסיים, מה הרמה שמצפים, יהיה תהליך בדיקה בשיטות הרגילות של לשכת המדען הראשי.
אלי אופר: רק דברים שייבדקו ויעברו על ידי ועדה, עבורם החברות האלה יקבלו את הכסף.
אלי אופר: בדיונים עם כמה חברות, זה מוסכם עליהן ויש כבר כאלה שרוצות לעשות זאת.
אלי אופר: זאת אומרת, יש תוכנית שהיא השקעה במחקר ופיתוח ושירותים פיננסיים, משהו חדש לגמרי, וזאת תהיה תוכנית כמעט רגילה של המדען הראשי.
אלי אופר: היות שזה כל כך מיוחד, קבענו את זה כפיילוט כדי לראות איך הדבר הזה אפשרי.
אלי אופר: בהקשר לכסף.
אלי אופר: אני כבר יודע היום שיש ביקוש ויש כמה חברות ענק שרוצות בזה, אבל אם נראה שזה לא הולך, הכסף לא יוצא.
אמנון כהן: יש לכם תחנות?
אמנון כהן: כל זמן מסוים אתם בודקים?
אלי אופר: אנחנו נראה.
אלי אופר: כאן אין חכמות.
אלי אופר: אם יהיה ביקוש – וכבר יש ביקוש – ויהיו פרוייקטים, אנחנו ניתן את הכסף.
אלי אופר: המבחן האמיתי הוא הפרוייקטים.
אלי אופר: אם לא יהיו פרוייקטי מחקר ופיתוח לשירותים פיננסיים ברמה אותה אנחנו קובעים, לא ננצל את הכסף.
אמנון כהן: זה מאוד חשוב.
עמי צדיק: למה דווקא שירותים פיננסיים ולא ענף אחר?
עמי צדיק: עשיתם בדיקה של כל הענפים?
אלי אופר: אמרתי שהרעיון היה לעסוק בכלל בשירותים שזאת פריצת דרך.
אלי אופר: אין לנו שום תוכנית של מחקר ופיתוח לשירותים.
אלי אופר: זה רעיון חדש גם בעולם.
אלי אופר: בדקנו כל מיני דברים אבל לא היו ביקושים מתאימים, אבל כאן בא הרעיון הזה של הפיננסים.
אלי אופר: האמת היא שהתחלנו להסתער עליו ומהר מאוד הבנו שיש מה לעשות אבל זה עדיין פיילוט, כך שאחר כך נרחיב את הכל.
אלי אופר: התשובה היא שלא עשינו סקר של עשר שנים, אבל עסקנו בזה והחלטנו שכדאי להתחיל בזה.
אלי אופר: אם יהיו תוצאות, זה בסדר גמור.
משה גפני: פנייה מספר 410 – המדען הראשי, משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה     אנחנו מצביעים.
משה גפני: ה צ ב ע ה     פנייה מספר 410 – אושרה פה אחד     פנייה מספר 135 – משרד ראש הממשלה
דרורית שטינץ: מדובר בביצוע שינויים תקציביים בלשכת ראש הממשלה.
דרורית שטינץ: מדובר בקיצוץ תקציבי שהיה בהתאם להחלטת ממשלה.
משה גפני: מה מקצצים?
אמנון כהן: זה לא הכל קיצוץ.
אמנון כהן: יש גם תוספות.
אמנון כהן: כתוב למעלה 135.
משה גפני: תתכונני לזה.
משה גפני: אנחנו עוברים לפנייה הבאה.
משה גפני: פנייה מספר 370 –  המשרד לביטחון פנים
אמנון כהן: רופאים במרכז בריאות הנפש.
שלמה ענתבי: מימון של תקנים של משרד הבריאות.
משה גפני: בואו נעשה סדר.
משה גפני: אני לא מתכוון לשבת כאן עד סוכות.
משה גפני: אני מבקש שתיערכו לעניין הזה, ומי שלא ערוך, יש לנו ישיבה בעזרת השם מיד אחרי סוכות.
משה גפני: מספר הפנייה הוא 370, של המשרד לביטחון פנים למימון רופאים במרכז בריאות הנפש.
שלמה ענתבי: שירות בתי הסוהר מממן רופאים שעובדים בבריאות הנפש בשירות בתי הסוהר.
שלמה ענתבי: רופאים של משרד הבריאות שעובדים בשירות בתי הסוהר.
משה גפני: ה צ ב ע ה     פנייה מספר 370 – אושרה פה אחד     פנייה מספר 371 – משרד הבריאות
רועי כפיר: מדובר בפנייה משלימה לפנייה של ביטחון פנים, למימון אותם רופאים.
משה גפני: מה זה התקן הנוסף?
רועי כפיר: התקן הנוסף הוא מימון של משרד הבריאות.
משה גפני: שאתם מעבירים לביטחון פנים?
רועי כפיר: זה תקן אחד ממשרד הבריאות, שני תקנים של האוצר ותקן אחד של ביטחון פנים.
משה גפני: זה על דעת סגן השר?
רועי כפיר: כן.
רועי כפיר: אם אתה רוצה לראות, יש לי את הסיכום.
רועי כפיר: יש לי סיכום חתום של סמנכ"ל תכנון ותקצוב של המשרד.
משה גפני: סגן השר יודע על זה?
רועי כפיר: יודע.
ציון פיניאן: הוא יודע, אבל השאלה האם הוא מסכים לזה.
רועי כפיר: זה גם נכנס בסיכום התקציבי.
רועי כפיר: זה לחלוטין על דעת משרד הבריאות.
משה גפני: ה צ ב ע ה     פנייה מספר 371 – אושרה פה אחד
דרורית שטינץ: במסגרת המועצה להנצחה, נעשתה פעילות של משרד התרבות מול משרד ראש הממשלה להפקת סרט  לזכרו של ז'בוטינסקי.
דרורית שטינץ: אנחנו מעבירים להם את התקציב עבור הפעילות שהם עושים.
משה גפני: נמצא כאן מישהו ממשרד התרבות?
דרורית שטינץ: משרד ראש הממשלה הוא שמעביר את הכסף.
משה גפני: כן, אבל אני שואל האם יש כאן מישהו ממשרד התרבות.
צחי דוד: אני הרפרנט שלהם באוצר.
משה גפני: בישיבה הקודמת לא הבאנו את הפנייה לדיון מכיוון שאנחנו ביקשנו שמנהל אגף התרבות יבוא לוועדה כדי לדבר על הנושא של תקציב התרבות, על ה-750 מיליון שקלים.
משה גפני: עלו כאן שאלות ואני לא יודע אם כביכול או שזאת האמת, שהתקציב ניתן בעצם לאזור תל אביב ואין כסף לפריפריה.
משה גפני: הוא היה אמור לבוא היום ולהסביר את כל הנושא הזה של אגף התרבות.
משה גפני: הוא הודיע שהוא נמצא בחוץ לארץ והוא בכל זאת מבקש לאשר את הפנייה ובתנאי שבישיבה הבאה הוא יופיע.
משה גפני: אנחנו מבקשים פירוט על כל הנושא של אגף התרבות.
משה גפני: אני רוצה לדעת האם באמת הכסף או רובו המכריע של הכסף ניתן לאזור מרכז הארץ ולא ניתן בכלל או כמעט לא ניתן לאזורים אחרים.
משה גפני: אני אמליץ לחבריי לאשר את הפנייה הזאת, אני לא עומד להתחיל עכשיו עם ז'בוטינסקי, אבל בתנאי שהוא יבוא לישיבה הבאה ויסביר.
משה גפני: אתה תהיה אחראי לזה.
צחי דוד: אין בעיה.
משה גפני: מנהל הוועדה גם הודיע להם על כך.
צחי דוד: חלק ניכר מהסיכום התקציבי צבוע.
משה גפני: ה צ ב ע ה     פניות מספר 396 ו-397 – אושרו פה אחד     פנייה מספר 415 – מינהל מקרקעי ישראל
אריאל יוצר: אני אומר מה השינויים המוצעים.
משה גפני: 200 מיליון שקלים?
אריאל יוצר: לא. זאת הרשאה להתחייב.
משה גפני: הרשאה להתחייב, 200 מיליון שקלים?
משה גפני: אני מבקש את מנהל המינהל לישיבה הבאה.
אריאל יוצר: אני יכול להסביר?
ציון פיניאן: בכל מקרה אני מגיש רביזיה.
משה גפני: לא, אתה לא מגיש רביזיה.
משה גפני: אני לא מאשר 200 מיליון שקלים בהרשאה להתחייב בלי שמנהל המינהל יהיה כאן.
אריאל יוצר: אם אפשר להסביר.
משה גפני: אתה  יכול לדבר עד מחר.
אריאל יוצר: ההעברה הזאת היא בעצם העברה בין משרדים, בין מינהל מקרקעי ישראל לבין משרד הבינוי והשיכון.