GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
משה גפני: אני לא אומר שהטיפול ברשויות החזקות הוא כזה שלא צריך שיהיה טיפול כי גם הן צריכות את הסיוע של הממשלה, את הסיוע של משרד הפנים בנושאים שונים, אבל בעיקר, בליבה של העניין, כדי שיוכלו לשלם שכר וכדי שיוכלו לתת שירותים מוניציפאליים, שירותי רווחה, חינוך ודת.
משה גפני: את כל מה שהרשויות המקומיות אמורות לעשות, הן פחות ופחות יכולות לעשות את זה במקום שהמעמד שלהם יותר חלש.
משה גפני: יש עוד דבר שנלווה לעניין הזה וגם עליו נצטרך לתת את הדעת.
משה גפני: אני מניח שאתה כשר הפנים נותן עליו את הדעת.
משה גפני: המדד על פיו נותנים את מענקי האיזון, כנראה עבר זמנו.
משה גפני: לפחות בעדיפות שנותנים לאלו שהמצב הסוציו אקונומי שלהן הוא גבוה יותר או נמוך יותר.
משה גפני: יש מקומות בהם בגלל חוק הדיור הציבורי למשל, אנשים שהם קשי יום אבל יכלו לרכוש את דירתם, הם גרו שנים רבות בדיור הציבורי, והחוק אפשר להם לרכוש את הדירה והם הפכו להיות בעלי דירות, וזה מגדיל את המצב הסוציו אקונומי אבל השירותים המוניציפאליים לא משתנים כמלוא הנימה.
משה גפני: זאת אותה משפחה שמתקשה בפרנסתה, שהיא איננה נמנית על העשירים ואפילו לא על מעמד הביניים, אבל פתאום יש לה דירה.
משה גפני: או מקומות כאלו שבבתי הספר מספר העוברים את בחינות הבגרות גדל, דבר שלא שינה כלם מבחינת תפקודה של הרשות המקומית, מבחינת התקצוב שלה, אבל היא הופכת להיות במעמד סוציו אקונומי גבוה יותר ומפסיקה לקבל מענקי איזון.
משה גפני: המדד הזה שהיה נכון בעבר, הוא כבר לא נכון היום.
משה גפני: אני נגד לבטל את הנושא של המצב הסוציו אקונומי מכיוון שהוא בכל אופן מודד מאוד משמעותי, אבל הוא כבר לא מודד יחיד וצריך לקחת בחשבון דברים נוספים.
משה גפני: בכלל, המדינה הפכה להיות מדינה כזאת שהכל צריך להיות על פי קריטריונים ברורים.
משה גפני: אני בעד קריטריונים ברורים, אני בעד שוויון, אני בעד כל הדברים האלה, אבל אם אתה לא יכול לטפל באופן נקודתי בישוב שלכל הדעות צריך לעזור לו כדי להעמיד אותו על רגליו – והוא לא מתרשל,ש הוא לא עושה דברים שלא ייעשו, הוא לא מנפח את כוח האדם שלו באופן כזה שהוא סתם מוציא כספים אלא באמת מסיבות אובייקטיביות מקומיות, וזה יכול לקרות בהרבה מאוד רשויות – כאשר אין לשר הפנים סמכות לסייע לישובים נקודתית.
משה גפני: הגמרא אומרת שלא חרבה ירושלים אלא שהעמידו דבריהם על דין תורה.
משה גפני: לא שנאת חינם, אלא על דין תורה.
משה גפני: דין תורה, אצלי דין תורה זה הדבר החשוב ביותר שיכול להיות.
משה גפני: יש שולחן ערוך חמישי, יש ארבעה חלקי שולחן ערוך שעל פיהם פוסקים.
משה גפני: יש מצבים שהם מצבים חריגים, שצריך לדעת לטפל בהם באופן נקודתי.
משה גפני: באו ואמרו שהקריטריון קבע, בית המשפט קבע ושלום על ישראל.
משה גפני: החיים הם לא שחור-לבן אלא הם אפור.
משה גפני: יכול להיות ישוב בו אתה לא יכול ללכת על פי הקריטריון ולומר שזה החוק, כי אחרת יש לי חיוב אישי.
זאב בילסקי: עוד נאמר שם: משום שלא נהגו לפנים משורת הדין.
משה גפני: לזאת הכוונה.
חיים אורון: גם לא ללכת לפי דין תורה, זה לפי דין תורה.
אחמד טיבי: אפשר להרחיב את הדיון בנושא.
משה גפני: אבל לשר אין זמן.
משה גפני: הוא יהיה כאן רק עד שעה 11:00.
שלי יחימוביץ': אנחנו נסתפק בדין ובלבד שהדין יהיה צודק.
שלי יחימוביץ': אם ישונו מענקי האיזון בצורה משמעותית, אנחנו נקבל את הדין.
משה גפני: אם כן, זה נושא הדיון.
משה גפני: אדוני השר, בבקשה, או אולי אתה רוצה לשמוע קודם את ראשי הרשויות.
אליהו ישי: אני חושב שכדאי שראשי הרשויות יתייחסו.
אליהו ישי: קיימתי דיונים רבים עם ראשי הרשויות ואני מכיר את הבעיות הרבות והאמיתיות.
אליהו ישי: הדיונים האלה חוזרים על עצמם גם בכנסת, וזה נכון וטוב שכך.
משה גפני: הפעם אנחנו הולכים בכוח.
אליהו ישי: אני שמח אלא שאני מבקש שיהיה דיון ענייני ושכל אחד יתמצת את הדברים שלו, כך שיהיה לי גם זמן להשיב, כי אחרת לא עשינו כלום.
שלמה דולברג: אדוני היושב ראש, אני מבקש לומר משהו קצר.
שלמה דולברג: אני מנכ"ל מרכז השלטון המקומי.
שלמה דולברג: אנחנו מבקשים בחמש דקות להראות לכם את כל רוחב המשבר וממה הוא נובע, כך שאז יהיה לכם רקע מצוין מקצועי.
שלמה דולברג: אדוני, אני מודה לך על הדיון.
שלמה דולברג: כבוד השר, רבותיי חברי הכנסת.
משה גפני: אתה צריך להציג את עצמך לפרוטוקול.
שלמה דולברג: אני מתנצל בשם היושב ראש, מר בוחבוט, שלא יכול היה להגיע לדיון הזה, אבל נמצאים כאן הרבה ראשי רשויות והם בהחלט ישתדלו לייצג את המרכז.
שלמה דולברג: אנחנו נמצאים במצב שלצערי אני חייב לומר לכם שהמשבר ברשויות המקומיות עומד בנקודה הקריטית.
שלמה דולברג: אתם תבינו מיד, כאשר נציג את הנתונים, שבעצם היום לנהל עיר, זאת משימה מאוד מרוכבת ומאוד מסובכת, ולא רק בעניינים תקציבים.
שלמה דולברג: אני מבקש את רשותכם להראות לכם מצגת של חמש דקות שתיתן את כל רכיבי הבעיה ואחר כך אנחנו נציע גם הצעות לסדר.
שלמה דולברג: סמנכ"ל כלכלה של מרכז השלטון המקומי יציג את המצגת.
אריה מצליח: בוקר טוב.
אריה מצליח: אני מתנצל בפני מי שכבר שמע אותי אתמול בוועדת הפנים כי זה שידור חוזר.
אריה מצליח: בכמה מלים אני אנסה להראות ברמת המקרו את הבעיה התקציבית הקשה אליה נקלע השלטון המקומי, בעקבות הידלדלות התמיכה התקציבית הממשלתית.
אריה מצליח: אני אדבר על מענקי איזון, פיתוח ותוכניות הבראה, מעט על תקציב החינוך ומעט על תקציב המים.
אריה מצליח: אני מתחיל בתקציבי האיזון ומזכיר לכל מי שנמצא כאן שלגבי תקציבי האיזון, בסך הכל מדובר בהשלמת תקציב של רשויות מקומיות שהמדינה אמורה לתת.
אריה מצליח: זאת פונקציה של מדידה על פי נוסחה כפועל יוצא של ועדה בין משרדית שישבה לפני כמה שנים וקבעה את הנוסחה.
אריה מצליח: כפי שאתם רואים בשקף הזה, יש לנו ירידה עצומה במענקי האיזון.
אריה מצליח: בערכים נומינליים מדובר בירידה בסדר גודל של מ-3.5 מיליארד שקלים ל-2.4 מיליארד, שזה היום הבסיס, ובערכים ריאליים הירידה היא מסדר גודל של כמעט 4.2 לאותו מספר, ותכף אני אראה גם את השקף הריאלי.
אריה מצליח: מה שקורה במענקי האיזון זה שמדי שנה עושים את התחשיב אבל למרבה הצער מדינת ישראל מקפידה באופן שיטתי לעולם לא לחלק את הכסף לפי הנוסחה ותמיד מפעילה פקטור על שיעור ההקצאה.
אריה מצליח: זאת אומרת, אם לרשות מסוימת מגיע מאה לפי הנוסחה, נותנים לה כמה שאפשר לתת.
אריה מצליח: מקדם ההקצאה נע בין 60 ל-81 אחוזים בשנים האחרונות.
אריה מצליח: כאן זה בסדר גודל של 81 אחוזים.
אריה מצליח: אגב, אם יינתן המענק במלואו, בשנת 2010, הזכאות של הרשויות היא בסביבות ה-3 מיליארד שקלים.
אריה מצליח: בערכים ריאליים אנחנו רואים את הירידה התלולה, כאשר המשבר הגדול היה בתחילת שנות ה-90.
אריה מצליח: למעשה בשנה האחרונה היה כאן איזשהו תהליך מוזר מאוד שבמעבר לקראת 2010 הייתה הפחתה של 600 מיליון שקלים בתקציב מענקי האיזון והעמידו אותם על רמה של 1.8 מיליארד שקלים.
משה גפני: לך יותר מהר כי אנחנו מכירים את זה.
משה גפני: כבר דיברנו על זה כמה פעמים.
משה גפני: הבנו, יש ירידה.
אריה מצליח: יש ירידה.
אריה מצליח: הקיצוץ הזה מוצג כרגע כתוספת, אבל בעינינו בסך הכל החזירו משהו שהוא ירידה טכנית ולא משמעותית.
אריה מצליח: צריך לזכור שמעבר לקיצוץ בסדרי הגודל האלה, יש לנו גם גידול באוכלוסייה שלא קיבל טיפול במענק האיזון.
אריה מצליח: חשוב לי מאוד להראות את השקף הזה שאנחנו קוראים לו מצג השווא של תוכניות ההבראה.
אריה מצליח: יש מונח שנקרא תוכנית הבראה, כאשר רשות מקומית נקלעת למשבר תקציבי, עושים לה תוכנית הבראה.
אריה מצליח: בתוכנית ההבראה היא מקבלת תמיכה ממשלתית וגם שולחים אותה לבנקים.
אריה מצליח: אנחנו עשינו ניתוח על תקציבי תוכניות ההבראה וגילינו דבר די מעניין.
אריה מצליח: הצבע האדום בשקף הזה מראה את הירידה בכל שנה, בשנים 2003 ואילך, לעומת השנים 2000-2002.
אריה מצליח: אנחנו רואים שבסך הכל לאורך השנים הייתה הפחתה במחירים שוטפים של בסביבות 5.6 מיליארד שקלים בתקציבי האיזון וזאת הפחתה מצטברת.
אריה מצליח: לעומת זאת, הכחול והצהוב בחלק העליון של הגרף, מצביעים על המענק הממשלתי, מענק ההבראה, ועל הכספים שלקחו הרשויות מהבנקים כדי לכסות את הגירעון.
אריה מצליח: אגב, הסכום די דומה.
אריה מצליח: אם נסתכל, מדובר על 5.3 מיליארד שקלים.
אריה מצליח: זאת אומרת, מענק האיזון שהופחת חוזר אחרי כן בצורה של תוכניות הבראה והפניה של הרשויות לבנקים, וזה מעגל קסמים שלא מסתיים אף פעם והוא הולך ומחריף.
אריה מצליח: ככל שהאשראי הבנקאי גדל, כך בסופו של דבר תוכניות ההבראה והמענקים הממשלתיים יצטרכו לגדול.
אריה מצליח: בעניין הזה אנחנו אומרים שאם יעמידו את מענק האיזון על סכומים סבירים, לא יצטרכו להיכנס לכל העולם האמיתי הזה של תוכניות ההבראה שאף פעם לא מסתיים.
אריה מצליח: אותו דבר לגבי מענקי פיתוח.
שלי יחימוביץ': כמה רשויות נמצאות עכשיו בתוכנית ההבראה.
אריה מצליח: אם אני לא טועה, סדר גודל של תשעים.
שלמה דולברג: יש לך שקף נוסף שמתייחס לכך.
אריה מצליח: נושא נוסף בהקשר הזה הוא מענקי פיתוח.
אריה מצליח: גם כאן מדובר בתקציב ממשלתי שהמטרה שלו לתמוך ברשויות המקומיות.
אריה מצליח: אגב, זה כסף מוטה פריפריה ורשויות קטנות.
אריה מצליח: גם כאן יש ירידה דרמטית, מסדר גודל של 600 מיליון שקלים בתחילת העשור, עד כדי ביטול הסכום הזה לחלוטין לפני כמה שנים ועכשיו חזרה מתונה לאזור של 200 מיליון שקלים.
אריה מצליח: שוב, אלה כספים שחסרים ברשויות המקומיות.
אריה מצליח: רשויות בגירעון שוטף.
אריה מצליח: כפי שראיתם בגרף של מענקי האיזון, יש תהליך של עלייה קטנה ומתונה במענקי האיזון וכמובן גידול בהשקעה בתוכניות הבראה.
אריה מצליח: מה שאנחנו רואים בשקף הזה, זה את מספר הרשויות שנמצאות בגירעון שוטף.
אריה מצליח: מאז המשבר של 2003, מספר הרשויות בגירעון שוטף הולך ופוחת, עד שנת 2007, אז יש שינוי מגמה ואנחנו עכשיו במגמת עלייה ברשויות מקומיות בגירעון שוטף.
אריה מצליח: זה אומר שתמונת הראי של מענקי האיזון באה לידי ביטוי גם כאן בהתנהלות השוטפת.
אריה מצליח: יש שתי נקודות שהן נקודות אדמיניסטרטיביות וזה המקום לציין אותן.
אריה מצליח: אדוני היושב ראש, כבר העלינו את זה בעבר.
אריה מצליח: נושא אחד הוא שינוי בתעריפי הארנונה.
אריה מצליח: למעלה מ-140 רשויות הגישו בקשה לעדכון תעריפי ארנונה לשנת 2010.
אריה מצליח: לא תמיד מדובר בהגדלה אלא לפעמים מדובר בשינוי.
אריה מצליח: פחות מ-30 בקשות עברו את תהליך האישור של משרד האוצר ומשרד הפנים וכל השאר בתהליך.
אריה מצליח: אנחנו כבר שנה ממועד הגשת הבקשות.
שלי יחימוביץ': למה זה קורה?
אריה מצליח: סחבת.
אריה מצליח: זה יוסבר לאחר מכן.
אריה מצליח: לנו אין הסבר לעניין הזה.
אריה מצליח: אנחנו רואים את זה כסחבת לא מוסברת.
אריה מצליח: זאת התנהלות של שני משרדים אבל יהיה כאן מי שידע להסביר את זה.
אריה מצליח: במבחן התוצאה, עד היום התקבל מספר מצומם של אישורים.
אמנון כהן: אתה מדבר על העלאת ארנונה ב-140 רשויות.
אריה מצליח: אני מדבר על עדכון תעריפי ארנונה.
אמנון כהן: כלפי מעלה?
שלמה דולברג: חלקן, במסגרת המגבלות המוכרות.
אריה מצליח: גם תשובה שלילית היא תשובה, אבל לא התקבלה תשובה.
משה גפני: התפרסם בעיתונות ש-60 רשויות אושרו וכי מתכוונים לאשר עוד אלא שלא מפרסמים.
אריה מצליח: אנחנו עוד מעט בנובמבר.
משה גפני: התפרסם היום משהו בעיתונות.
שלמה דולברג: התפרסם ש-30 אושרו ו-30 אמורות להיות מאושרות.
אריה מצליח: 30 אושרו וכבר נשלחו היתרים לרשויות ועוד 30 נמצאות כרגע בחתימת שרים.
משה גפני: תסכם.
אריה מצליח: נושא נוסף ברמה ההתנהלותית זה נושא תוכניות ההבראה וגם לנושא הזה כרגע אושר תקציב של 670 ועדיין אין יציאה של תוכניות לדרך.
אריה מצליח: ברשותכם, אני רוצה לומר כמה מלים על תקציב החינוך שזה נושא מאוד מאוד כואב.
אריה מצליח: קודם כל, נושא של תקציב הסעות תלמידים.
אריה מצליח: למעשה תקציב הסעות התלמידים לא מוצמד לכלום למרות שיש הסכם היסטורי בין השלטון המקומי לבין משרד האוצר לפיו התקציב הזה אמור להיות צמוד לסל של מדדים.
אריה מצליח: מדינת ישראל החליטה אדמיניסטרטיבית שכל תקציב הפעולות בתקציב המדינה מוקפא.
אריה מצליח: אגב, מחיר הסולר – בשנת 2000, עת נחתם ההסכם – היה 2.3 שקלים לליטר והיום אנחנו בסביבות 6.3-6.4 שקלים לליטר.
אריה מצליח: המשמעות של הדבר היא תמיד בטיחות וספיגה של כספים על ידי הרשויות המקומיות.
אריה מצליח: זאת אומרת, מצד רמת השירות של הספקים ומצד סבסוד הרשויות המקומיות.
אריה מצליח: נושא החינוך המיוחד, גם הוא כואב במיוחד בפריפריה, בישובים יש מעט ילדים להסיע, כאשר כל ילד עולה הרבה מאוד כסף.
אריה מצליח: גם כאן שיעורי ההשתתפות של המדינה הם מאוד מאוד קטנים ואנחנו מבקשים כבר מזמן להגדיל אותם.
אריה מצליח: נושא נוסף הוא הליווי לחינוך המיוחד ואותו הדבר אמור גם במקרה הזה.
אריה מצליח: נושא נוסף הוא משהו שנראה טכני והוא שינוי מודל המדידה של הזכאות להשתתפות בהסעת תלמידים.
שלי יחימוביץ': החינוך המיוחד, זאת בקשה חדשה?
אריה מצליח: שום דבר הוא לא בגדר בקשה חדשה.
שלי יחימוביץ': גם כאן יש כרסום.
אריה מצליח: בחינוך יש לנו כרסום לאורך שנים בשיעורי ההשתתפות.
אריה מצליח: אנחנו מעלים את החינוך המיוחד כי הוא מהווה חלק מהבעיה.
אריה מצליח: בסוף השמיכה קצרה.
אריה מצליח: ברגע שמענקי האיזון קטנים, יש לנו קושי לממן את כל הדברים האלה.
אריה מצליח: נושא GIS, הוא נושא חדש וכאן משרד החינוך עבר למדידה באמצעות מפה דיגיטלית של המרחק בין בית הספר לבין מקום מגוריו של התלמיד.
משה גפני: חדש, הכוונה שנה שעברה.
אריה מצליח: כן, אבל זה מוכנס בצורה הדרגתית.
אריה מצליח: עברו שנתיים וחצי-שלוש עד שהכניסו את זה במלואו.
אריה מצליח: השנה זה נכנס באופן מלא.
זאב בילסקי: מפה שפועלת באורח פלא רק לרעת הרשויות המקומיות.
משה גפני: ה-GIS באמת נכנס בהדרגה וזה באמת רק לרעת הרשויות.
משה גפני: לכן בחינוך החרדי כבר החילו את זה לפני ארבע שנים.
קריאה: גם בחינוך החרדי זה בהדרגה.
משה גפני: גם בהדרגה, אבל הרבה קודם כי זה לרעה.
משה גפני: ה-GIS נכנס בחינוך החרדי לפני ארבע שנים, לפני שנכנס לרשויות המקומיות, אבל זה לרעה וזה צודק.
אריה מצליח: מה שהשלטון המקומי ביקש בעניין הזה, עם כל הכבוד למדידה הלוויינית המדויקת, לייצר קופה לחריגים ולפתור את הבעיה.
אריה מצליח: אגב, הנושא הזה בעבודת מטה מול משרד החינוך אבל בינתיים ללא תוצאות.
אריה מצליח: יש לנו עוד בעיות אבל לא אגע בהן כרגע.
אריה מצליח: אדוני היושב ראש, מילה אחת על המים כי זה  נושא כבד מאוד והוא מקרין על הכל.
אריה מצליח: אנחנו באנו לכאן לא פעם והיו לא מעט דיונים בנושא המים לצרכן.
אריה מצליח: אני רוצה להסביר את זה מזווית הרשויות המקומיות.
אריה מצליח: רשות מקומית, עד לפני זמן לא רב, כל רשות מקומית שלא הקימה תאגיד, הייתה רוכשת את המים ממקורות בסדר גודל של 3 שקלים, עד לא מזמן, ובמים האלה, בין השאר, משתמשת לצריכה הפרטית שלה במחיר הזה.
אריה מצליח: צריכה פרטית של הרשות המקומית היא בין השאר בתי ספר, מוסדות ספורט וכולי, וגם כמובן גינון.
אריה מצליח: מה שקורה כרגע זה שהרשות המקומית נאלצת לקנות את המים, במקום ב-3 שקלים, ב-12.5 שקלים עבור צריכה ציבורית.
אריה מצליח: זה משהו שעבר בן לילה.
אריה מצליח: 300 אחוזים של התייקרות.
אריה מצליח: כנ"ל לגבי הגינון.
אריה מצליח: המחיר של המים לגינון היה 3 שקלים והיום הוא בסביבות 9.2 שקלים.
אריה מצליח: יש לנו כאן התייקרות של כמעט 200 אחוזים.
אריה מצליח: בואו נראה את זה בכסף.
אריה מצליח: לפני שלוש שנים, לעומת היום, הרשויות המקומיות נאלצות להוציא עוד 460 מיליון שקלים לטובת רכישת מים מהתאגידים.
אריה מצליח: בנוסף יש להם אובדן הכנסה.
אריה מצליח: הרשויות המקומיות, מתיווך במחירי המים, לחלק מהרשויות היו עודפים במחירי המים – אגב, הכספים האלה הושקעו בחינוך, ברווחה ובדברים נוספים – סדר הגודל של העניין הזה היה 500 מיליון שקלים.
אריה מצליח: זאת אומרת, במעבר מהטרום תאגידים למצב של תאגידי המים, זה שלוש שנים, נגרם לרשויות המקומיות נזק בסדר גודל של 900 מיליון שקלים.
אריה מצליח: כל הדברים האלה הם בסוף תמונת הראי של מענקי האיזון.
משה גפני: דוד בוסקילה, ראש עיריית שדרות.
דוד בוסקילה: כבוד השר, אדוני היושב ראש, חברי הכנסת.
דוד בוסקילה: אין ספק שהנתון הבולט ביותר במה שהוצג עד עתה זה שבשנת 2000 המענק הריאלי לרשויות המקומיות עמד על 4 מיליארד ו-162 מיליון שקלים והיום הוא עומד על 2.4 מיליארד שקלים, אחרי  הקידום לכאורה.
דוד בוסקילה: כמו כן, תקציב הפיתוח עמד אז על 574 והיום על 215.
דוד בוסקילה: אני רוצה לומר שבשנת 2003 התחיל השבר של השלטון המקומי, התחיל הקיצוץ הדרסטי שהותיר את השלטון המקומי בשנת 2003 עם 171 רשויות שיש להן גירעון שוטף והיום 111 רשויות הן עם גירעון שוטף.
דוד בוסקילה: אם כן, חצי מהשלטון המקומי לא מנוהל כראוי?
דוד בוסקילה: חצי מהשלטון המקומי לא יודע לאזן תקציב?
דוד בוסקילה: אולי הבעיה באמת קיימת והיא קשה?
דוד בוסקילה: היום אנחנו מדברים על שחיקה שקיימת כמעט בכל תחום אפשרי, כולל תקציב החינוך והרווחה.
דוד בוסקילה: יש אנקדוטה קטנה שממחישה את העניין.
דוד בוסקילה: ממשלת ישראל משקיעה בפרסום האומר שילד בן תשע לא חוצה את הכביש לבד, אבל ילד בן שש שלא זכאי להסעה אלא הוא צריך ללכת מרחק של שני קילומטרים מביתו עד בית הספר.
שי חרמש: יחכה לילד כבן תשע שיעביר אותו את הכביש.
דוד בוסקילה: גם ילד בן תשע לא חוצה לבד את הכביש.
דוד בוסקילה: ככל שאנחנו נוגעים בנושא של שלטון מקומי, לא ניתן לחיות.
דוד בוסקילה: אין פירמה עסקית ואין גוף כלכלי שהיה מתקיים עם קיצוץ כזה בתוך עשר שנים, קיצוץ של כמעט מחצית מהתקציב.
דוד בוסקילה: לכן אני מציע, היות שבכל שנה אנחנו מוצאים את עצמנו משחרים לפתחים בגין הנושא הזה של מענק האיזון, אני מבקש מכבודו לקדם את הנושא הזה של חוק תקציבי האיזון.
מירי רגב: אני מקבלת את דבריו של בוסקילה.
מירי רגב: אדוני, אני שוב מודה לך על כך שמינית אותי להיות יושבת ראש ועדת משנה לנושא הפריפריה.
מירי רגב: אני עוסקת בנושא הזה כבר כמעט שנה וחצי ואתה עוקב אחרי עבודת ועדת המשנה וכך גם חברי הוועדה ששותפים למהלכים.
מירי רגב: יש לי איזושהי תחושה שהממשלה רוצה להמשיך לשמור את הפער ואת העוני בפריפריה.
מירי רגב: מצד אחד שולחים עולים חדשים לפריפריה ושולחים אימהות חד הוריות לשם, ויודעים שהם לא משלמים את אותה ארנונה, זאת לא אוכלוסייה חזקה, אין תעשייה, ולכן נוסחת גדיש אמרה שיש נוסחה שאומרת שזה התקציב שכל עיר אמורה לקבל.
מירי רגב: עם השנים כל הזמן מקצצים להם בנוסחה והעיר לא עומדת בזה, ואז מה שקורה זה שלא משולמות משכורות, יש ועדה קרואה וכך מתנהלת העיר.
מירי רגב: אנחנו צריכים להבין שהשלטון המקומי הוא הזרוע הביצועית של השלטון המרכזי וצריך לתת לו את היכולת לתת לו את היכולת בצורה אמיתית, אבל אנחנו לא עושים זאת.
מירי רגב: לכן אני חושבת שקודם כל, כדי לפתור את הבעיה הזאת, אנחנו כוועדה – ואתה אימצת את החוק הזה – ניקח את חוק תקציבי האיזון, נצבע תקציבי איזון על פי נוסחת גדיש ולא על פי שום נוסחה אחרת.
מירי רגב: דרך אגב, זאת נוסחה של משרד הפנים, של משרד התעשייה וכל משרדי הממשלה אישרו אותה.
מירי רגב: נאשר על פי נוסחת גדיש את התקציבים ורק אחר כך נתחיל לפתור את הדברים האחרים.
מירי רגב: אם כל אחד יקבל את מה שהוא צריך, אני מאמינה שלא נגיע למצב הזה שכל יום ראשי עיר נמצאים בכנסת.
משה גפני: הרב אבוטבול, ראש עיריית בית שמש.
משה אבוטבול: בוקר טוב.
משה אבוטבול: על שר הפנים אני יכול לומר רק מלים טובות, אבל אני רוצה לדבר על הבעיות הקשות שלנו ואני רוצה לדבר על דבר שלא נבחן מזווית אחרת ואחרים לא מדברים עליו כי זה לא נוגע אליהם     	אני אתייחס לנושא של חוק נהרי.
משה אבוטבול: יש חוק שהתקבל בכנסת והוא מחייב את הרשויות לפעול בנושא השוואת תנאיהם של תלמידים חרדים במגזר ליתר המגזרים בחברה הישראלית.
משה אבוטבול: בבית שמש אני קיימתי את חוק נהרי ואפילו הייתי אומר שהוספתי כל מיני דברים כדי לתת שוויון הזדמנות בחינוך.
משה אבוטבול: לצערי אולי במקומות אחרים חוק נהרי נוגע לבית ספר אחד או שניים, ברעננה או בהרצליה, אבל בבית שמש, כאשר אני בא לעשות את חוק נהרי, פירושו של דבר הוא שאני צריך לקחת ארבעים-חמישים בתי ספר, תלמודי תורה, ולתת להם מים, חשמל ואת כל הדברים בצורה  שווה, דבר שלא היה מעולם.
משה אבוטבול: זה מכניס אותי לגירעון של מיליוני שקלים כל שנה.
משה אבוטבול: בנושא הזה אני אומר שוב שמצפים מהממשלה, ממשרד החינוך לפעול.
משה אבוטבול: יש חוק שנקרא חוק נהרי, תעזרו לנו, לרשויות שכן רוצות לקיים את החוק , והיום זה כבר חוק שחובה לקיים אותו.
משה אבוטבול: כאשר אני מגיע לנסים מטלון, יושב ראש קרן קרב, ואני אומר לו שאני רוצה לצרף גם את הציבור החרדי לקרן קרב, שזה דבר אלמנטרי, אני נענה בשלילה ואומרים לי שאפנה לנציגים בכנסת כדי שיוסיפו לו כדי שהוא יוסיף לנו.
משה אבוטבול: כך גם לגבי מפעלי הזנה, כל מיני דברים שהם פשוטים ביותר.
משה אבוטבול: זה מאוד מאוד כואב לי ואני מאוד רוצה שיעזרו לנו.
משה אבוטבול: יש נושא נוסף הוא נושא הבינוי.
משה אבוטבול: בבית שמש, בגלל המצב הדמוגרפי וכולם מכירים אותו, במערכת החינוך למעלה מ-65 אחוזים שייכים למגזר החרדי וקופחו בנושא החינוך.
משה אבוטבול: אני מקבל כיתות ממשרד החינוך אבל לא בשפע.
משה אבוטבול: חסרות לי 300 כתות.
משה אבוטבול: אבל גם כאשר אני מקבל הרשאה, אני מקבל הרשאה מקוצצת.
משה אבוטבול: אני צריך להשלים מהרשות המקומית עוד חצי מיליון שקלים, עוד מיליון שקלים, לבניית בית ספר, לבניית תלמוד תורה, וזה דבר שהוא מאוד קשה לי.
משה אבוטבול: כאן אני מצפה לאוזן קשבת.
משה אבוטבול: אני מאמין בעשייה של משרד הפנים, של השר ושל כולם, אבל אנחנו צריכים את העזרה ולכן אני כאן.
מגלי והבה: אדוני היושב ראש, טוב שהשר נמצא כאן.
מגלי והבה: אתמול שמענו את מנכ"ל משרד הפנים.
זאב בילסקי: לא. את מנכ"ל משרד השיכון בוועדת הפנים.
מגלי והבה: אתמול הופיע מנכ"ל משרד הפנים בוועדת הפנים והגנת הסביבה.
מגלי והבה: בעבר כאשר השר היה נתקל בבעיות, הוא היה אומר שאין לו תקציב והיה מבקש לפנות לשר האוצר כדי שיעביר את התקציבים למענקי האיזון ולכל הדברים החסרים עליהם דיברנו.
מגלי והבה: אתמול המנכ"ל אמר ששר האוצר בסדר, שיש להם 200 מיליון שיפוי כדי להשלים את ה-2,4-2,6, ואז הוא יסתדר.
מגלי והבה: זה דבר שמראה את הכוונה ואומר לאן פני משרד הפנים.
מגלי והבה: היום אנחנו יודעים מה המחסור בתקציב, ושמענו את חברי ראש עיריית שדרות, ושמענו אתמול גם את יושב ראש הפורום.
מגלי והבה: יש בעיה ב-50 אחוזים מהרשויות המקומיות שיש להן גירעון שוטף.
מגלי והבה: אני לא מדבר על מגזרים.
מגלי והבה: כל חיי, מאז אני איש ציבור, אני נתקל באותן תופעות כאשר בקושי מצליחים לספק שירותים לאוכלוסייה ובקושי יכולים לשלם משכורות, ואתם רוצים עכשיו להשאיר אותנו שם, באותו מקום, באותו מגרש, כך שלא נוכל להתקדם אפילו מילימטר אחד.
מגלי והבה: אני כאן פונה אליך ידידי ראש עיריית שדרות ואל הפורום.
מגלי והבה: שמעתי שמדברים על קואליציה ואופוזיציה, אבל אלה שבקואליציה, עדיף להם לשתוק, כי כאן הכוח שלהם, בוועדת הכספים, במיוחד עכשיו כאשר אנחנו הולכים להעביר תקציב.
מגלי והבה: אנחנו נהיה במאבק שלכם אתכם להשלים את המחסור ואנחנו מוכנים להתחייב, אנחנו כאופוזיציה, ללכת אתכם בכל המאבק ולא לאשר את התקציב.
מגלי והבה: אדוני יושב ראש הוועדה, יש לך את הכוח לזה.
משה גפני: אני רק רוצה ממך התחייבות, בשם האופוזיציה, שאם אנחנו מעלים את מענקי האיזון בתקציב, אתם מצביעים בעד.
מגלי והבה: אנחנו מצביעים בעד מענקי האיזון.
מגלי והבה: אתה רוצה עכשיו לפתור בעיות אחרות של התקציב?
משה גפני: לא, אני רוצה שנעשה אמנה למען השלטון המקומי.
מגלי והבה: ראש הממשלה שלך פתר את הבעיות?
משה גפני: ראש הממשלה הוא שלך.
חיים אורון: אני לא מבין מה אתה רוצה ממנו.
חיים אורון: לשם מה אתה צריך אותו כדי להצביע על התקציב?
חיים אורון: יש לך 74 חברים.
משה גפני: עדיין הקול שלו לא מובטח.
משה גפני: אני יכול לבוא למשרד האוצר ולומר להם שהחלטנו בוועדת הכספים לסייע לשלטון המקומי וזה הופך להיות אצלנו דגל.
משה גפני: אם מעלים את מענקי האיזון באופן הזה עליו אנחנו נחליט, כולם מצביעים בעד התקציב.
חיים אורון: כבר שכחת את הדיון על הדיור?
חיים אורון: גם את הדיור.
חיים אורון: מחר יהיה על החינוך.
חיים אורון: אם הייתי רוצה להיות אתה, הייתי הולך לקואליציה.
חיים אורון: הציעו לי גם אתמול.
מגלי והבה: אדוני היושב ראש, אדוני השר, אנחנו לא יכולים להרשות לעצמנו לא לעזור לרשויות.
מגלי והבה: אתמול שמענו מושג חדש והוא לפתח תשתיות להגדלת הארנונה אבל אפילו את הבסיס הזה אין לנו.
מגלי והבה: אין אזורי תעשייה, לא מקומות שיכולים לגבות מהם ארנונה.
מגלי והבה: אנחנו לא רוצים למות אלא רוצים לחיות.
משה גפני: חיים געש, פרדס חנה-כרכור.
חיים געש: הסוגיה עולה כאן כל שנה לקראת אישור התקציב ואני חושב שיש משהו שמפוספס בדרך.
חיים געש: רוב ההחלטות על אמצעי הייצור וההכנסות של הרשויות המקומיות נמצאות כאן בשלטון המרכזי וגם כל ההחלטות על רוב ההוצאות שלנו נמצאות כאן.
חיים געש: אני אתן שתיים-שלוש דוגמאות כדי להמחיש למה כוונתי.
חיים געש: עוד לפני שאני מעביר את התקציב העירוני שלי, יש לי בסעיף ההכנסות וההוצאות 10 מיליון שקלים הנחות כחוק.
חיים געש: 10 מיליון שקלים לפרדס חנה-כרכור, כאשר מזה שלושה מיליון שקלים הנחות למשרדי הממשלה כי אחרי שהם כבר מסכימים לשלם ארנונה, הם משלמים סכום מופחת.
חיים געש: אם כן, שימו בצד 10 מיליון שקלים.
חיים געש: אני עדיין צריך לספק שירותים לאותם אנשים, לאסוף את האשפה, להדליק את התאורה, לחבר את האינטרנט בבית הספר.
חיים געש: מי שמחליט אם יהיו לי אמצעי ייצור שהם לא מגורים, תעשייה או מסחר, זה משרד הפנים, מוסדות התכנון של משרד הפנים.
חיים געש: הם בראייה אזורית רואים אחרת.
חיים געש: לי לא ייתנו אזור תעשייה כי לידי יש את פארק התעשייה שהוא אזור שלא משלם ארנונה לאף אחד.
חיים געש: הראייה האזורית היא נכונה.
חיים געש: אני נדרש היום לשלם לכל ילד בבית ספר דמי שכפול כי משרד החינוך משקיע לא מעט כסף ואני חושב שיש לו את אחד התקציבים הגדולים במדינה, אבל אם תבדקו את מה שנקרא דמי שכפול, הם משלמים פר אחזקה של ילד בבית ספר לשנה וזה נעשה על פי מצב סוציו אקונומי, ואתם תראו שבגלל שתושביי התעשרו ואני היום סוציו אקונומי שש, אני אקבל סביב ה-60 שקלים לשנה ברוטו להפעלת בית ספר במשך שנה.
חיים געש: עם זה אי אפשר אפילו לקנות נייר טואלט.
חיים געש: הם יכולים לומר שהם משקיעים בשכר לימוד ובהשקעות אחרות, אבל פרופר, הרשויות המקומיות מחזיקות את בתי הספר.
חיים געש: הרשויות המקומיות שקמו לפני הקמת המדינה והיו ערים, להן הייתה תפיסת עולם אחרת והן גם לא נמצאות כאן.
חיים געש: להן היה קל יותר לוותר על מענקי האיזון אבל כל הישובים שקמו אחרי הקמת המדינה, מושבות חקלאיות שהפכו להיות ישובים עירוניים, לא מסוגלים להתמודד עם זה.
חיים געש: זה לא שאני רוצה לחזר על הפתחים.
חיים געש: הבוקר היה שידור ב-YNET ונאמר שאני לא נותן סייעת לילד חולה המופיליה אבל אני לא יכול לתת כי אין לי מהיכן.
חיים געש: יש ועדה במשרד החינוך שצריכה לקבוע אם תהיה סייעת או לא תהיה.
חיים געש: אני מציע לעשות חשיבה אחרת ולראות מי שולט בשלטון המקומי.
חיים געש: האם השלטון המקומי שולט על עצמו או הממשל המרכזי אומר שהוא שולט והשלטון המקומי הוא הזרוע הביצועית ולכן הוא מממן את פעולותיו.
חיים געש: בצרפת, כאשר החליטו על מפעל הזנה יומית, לא יעלה על הדעת שראש העירייה  יממן במאה אחוזים את מפעל האחוזים.
חיים געש: אין חיה כזאת.
חיים אורון: האמת היא שאני לא יודע ממה להתחיל.
חיים אורון: אני חושב שאנחנו עושים טעות שבדיון הזה אנחנו ממקדים את כל הנושא במענק האיזון.
חיים אורון: מענק האיזון הוא נושא מאוד מאוד חשוב ויחסית הכי פשוט.
חיים אורון: הבעיה הגדולה היא מה שנאמר כאן.
חיים אורון: בעצם השלטון המקומי הוא המרזב שכל מי הגשמים המלוכלכים – אני לא רוצה להשתמש במילה יותר קשה אבל יש לזה ביטוי אחר – נשפכים אליו.
חיים אורון: יש כאן נתונים של השלטון המקומי ואפשר להביא עוד מאה נתונים נוספים.
חיים אורון: אם יש שחיקה בתקציב החינוך, זה מתבטא אצלו.
חיים אורון: אם יש שחיקה בתקציב הרווחה, זה מתבטא אצלו.
חיים אורון: אם יש שחיקה במענק האיזון, זה מתבטא אצלו.
חיים אורון: מענק האיזון הוא רק מרכיב אחד כי במקומות בהם יש מענק איזון, יש גם שחיקה בחינוך.
חיים אורון: אלה הנקודות הכי חלשות בתוך המערכת, אבל גם הנקודות האלה.
חיים אורון: עזוב את חמש הרשויות הכי חזקות או שבע שהן הכי חזקות.
מגלי והבה: המאוגדים הם 15.
חיים אורון: לא כולם גיבורים כאלה גדולים.
חיים אורון: יש שם כמה גיבורים אבל הרוב הגדול הוא לא גיבור.