GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
משה גפני: רצית להעיר משהו לגבי בסיס התקציב?
יוחנן פלסנר: לדעתי זה יפתור את מצוקת הדיור.
משה גפני: זה כבר פתר.
משה גפני: אחרי שהכניסו את זה, אני מעלה את זה כאן לדיון וכולנו תוקפים.
משה גפני: העובדות לא מסתדרות עם התזה שלך, אבל זה לא נורא.
שלמה מולה: מיליארד שקלים זה לא מעט כסף.
יוחנן פלסנר: עיר ליד ערד, עיר ליד קציר חריש, ואחרי כן רק נדבר על שיווק קרקעות ונדאג לאוכלוסייה שלנו.
משה גפני: אני פשוט לא מאמין למשמע אוזניי, אבל זה בסדר.
משה גפני: יש לכם עוד משהו לומר?
שי חרמש: לא נורא גם כאשר משווקים עיר ליד ערד.
משה גפני: דברו.
משה גפני: אנחנו כנראה חיים במדינה אחרת.
שי חרמש: יוחנן, שיעשו את זה אבל גם את זה לא עושים.
משה גפני: ואתה רוצה שאני אלך אתם לאופוזיציה.
משה גפני: אנשים חרדים גרים כמו שגרו לפני אלפיים שנים במחסנים ובמערות והם מספרים לי מה קיבלתי.
משה גפני: הממשלה הזאת לא תיפול בגלל שאין אלטרנטיבה.
יוחנן פלסנר: יש אלטרנטיבה.
משה גפני: הנה, אתם האלטרנטיבה.
יוחנן פלסנר: כשאנשים יהיו ברחובות, יבינו שיש אלטרנטיבה.
יוחנן פלסנר: נכון?
משה גפני: חבל שאמרתי את זה כי זה מיותר.
יוחנן פלסנר: אתה גורר אותי.
משה גפני: טוב שאתה בא לכאן.
איתן כבל: אתם מתואמים מקודם בשיחה הזאת?
משה גפני: לא, לא מתואמים.
איתן כבל: זה נשמע כך.
משה גפני: לא מתואמים.
משה גפני: איתן, אתה נמצא במפלגה שנמצאת בשלטון, ולכן יש לך כמה פריבילגיות, אבל תלמד אותם איך עושים אופוזיציה ומוציאים מפלגות מקואליציה.
משה גפני: תלמד אותם כי הם לא יודעים.
משה גפני: הם דוחפים אותי בכוח לקואליציה.
משה גפני: אני רוצה לראות עוד ראשי ועדת כספים שהיו בקואליציה ושהם הביאו דיונים כאלה.
משה גפני: אמנון, אני מתנצל בפניך.
משה גפני: לא יכולתי להתגבר על יצרי.
אמנון כהן: אנחנו שומעים את החברים והמצוקה היא אמיתית.
אמנון כהן: קיימנו לא מעט דיונים בנושא הזה, גם בהשתתפותו של השר ואני יודע שהשר עושה מאמצים רבים להיכנס לנושא השיווק של הקרקעות.
אמנון כהן: כאן יושבים אנשים שמקבלים החלטות וקובעים מדיניות.
אמנון כהן: יושב כאן מנכ"ל משרד הבינוי, ידידי מרדכי, ונציג בכיר באגף התקציבים, שרון גמבשו, והם למעשה מעצבים את המדיניות.
אמנון כהן: ירון ביבי אמר כרגע ששיווקו קרקעות באשקלון אבל לא ניגשו אנשים.
אמנון כהן: אנחנו צריכים לראות את הפרט.
אמנון כהן: אנחנו צריכים לראות איך אנחנו מאפשרים לזוג צעיר – ולא משנה מאיזה מגזר הוא – להגיע לקורת גג.
אמנון כהן: לצורך כך צריך להפנות את המשאבים לכיוון הפרט.
אמנון כהן: לא לתת איזה שהן הנחות או הקלה במסים שיגולגלו לטובת הקבלן אלא למצוא את הכלים או על ידי מענק כזה ואחר, או על ידי סבסוד כזה ואחר, ושהם ילכו לפרט ישירות.
אמנון כהן: כל הבתים ששיווקו באשקלון, יגיעו אליהם גם אנשים להם אתה רוצה לפתור את הבעיה.
אמנון כהן: לא יגיע לשם אדם שרוצה לקנות דירה לאשקלון, כי בדרך כזאת או אחרת אתה חוסם אותו על ידי המיסוי.
אמנון כהן: אתה רוצה שהפרט יגיע, שהזוג הצעיר הזה יגיע כי זה יפתור לו את הבעיה של קורת גג, ולא משנה מאיזה מגזר הוא.
אמנון כהן: אנחנו רוצים לתת לזוג צעיר את האפשרות להיכנס לבית.
אמנון כהן: הנושא השני הוא שיפור דיור.
אמנון כהן: למשפחה יש דירה קטנה, היא מתרחבת, ואני רוצה שתיצור מנגנון כזה שדירות של ארבעה-חמישה חדרים ילכו להשקעה של אנשים עשירים אלא ילכו לזוג הצעיר הזה שמשפחתו התרחבה ושהוא יקבל את הכלים המתאימים, את הסובסידיה או את ההנחה כדי שהוא באמת יוכל לשפר את המעמד של המשפחה שלו ושהילד שלו יחיה בצורה נאותה.
אמנון כהן: אנחנו השתתפנו כאן בהרבה דיונים ואני מבקש, אדוני, אל תרפה אלא תזמין את קובעי המדיניות ברמה מיניסטריאלית.
אמנון כהן: זה שילוב מערכות.
אמנון כהן: אכן, זאת ריבית של הבנק ולכן נציגי הבנקים צריכים להיות כאן.
אמנון כהן: צריך להיות כאן שר האוצר וכמובן שר הבינוי והשיכון, אנשים שקובעים את המדיניות.
אמנון כהן: כאן יש אנשים שלאחר מכן יוציאו את זה לפועל בהשתתפותנו.
אמנון כהן: גם לנו כחברי הכנסת יש הצעות חוק לטובת פתרון הבעיה.
אמנון כהן: מדובר במצוקה אמיתית של דיור.
אמנון כהן: לכן אדוני היושב ראש, אל תרפה מזה.
אמנון כהן: אני בטוח שגופים מקצועיים מבינים שומעים אותנו, יעשו שיעורי בית ולקראת הדיון הבא שיתקיים עם האנשים שציינתי, יגיעו כאן לפתרונות לטובת האנשים והזוגות הצעירים.
מגלי והבה: אדוני היושב ראש, שמחתי כאשר התחלת להשוות בין מה שקורה היום לתקופה קודמת.
משה גפני: לא, אני לא משווה ואני לא נכנס לזה.
מגלי והבה: שמחתי מאוד לקרוא בין השורות.
מגלי והבה: ניסית לומר שהיה מצב רע ב-2003, אבל עדיין היום אחוזי הבנייה הפרטית והציבורית ירדו בשני שליש.
מגלי והבה: אתה מבין מה המשמעות הזאת במדינה נאורה שדואגת לאוכלוסייה שלה?
מגלי והבה: לא רק להביא את האנשים להצביע.
מגלי והבה: צריך להתפטר וללכת הביתה.
מגלי והבה: אנחנו נוסעים מהצפון לדרום כמעט כל יום ואנחנו לא רואים מנופי בנייה, לא רואים שיש שם בנייה.
מגלי והבה: אתה דאגת לאוכלוסייה שאתה מייצג, בסדר.
משה גפני: לא. במה?
יעקב כץ: למעלה משבעה חודשים לא בונים בית לציבור החרדי.
מגלי והבה: אני לא מדבר על בנייה.
מגלי והבה: אני לא מדבר על הדיור.
מגלי והבה: אנחנו יודעים על ההסכמים הקואליציוניים.
משה גפני: אתה לא יכול לגרום לסכסוך סיעתי.
משה גפני: יושב כאן יושב ראש הסיעה שלי.
מגלי והבה: קיבלתם סכום ענק של 900 מיליון שקלים.
שלמה מולה: הוא מתכוון להסכמים אליהם הגעת עם הקואליציה.
משה גפני: גם אתה רוצה לעזור לי?
משה גפני: מגלי, אני לא דיברתי מכיוון שלא היה לי מה לדווח.
משה גפני: בעניין הזה אין לי שום הישג ושום כלום.
משה גפני: המצוקה עליה אנחנו מדברים – ואני תמיד אומר את זה – היא כך שכאשר רע לכל הציבור, לציבור החרדי רע שבעתיים.
משה גפני: המצוקה אצלנו  - ואני לא רוצה להעלות את זה – היא מצוקה שהיא בלתי מתקבלת על הדעת והיא יותר גרועה מאשר המצוקה במגזר הבדואי.
משה גפני: אני מזמין אותך לבוא אתי לעיר חרדית ותראה איך אנשים גרים עם ילדים.
משה גפני: אני קיבלתי?
משה גפני: אגב, אני גם לא הייתי לוקח.
משה גפני: אם היו נותנים רק לציבור החרדי, לא הייתי לוקח כי אני רוצה פתרון לכולם, בניגוד לכל מיני סקטוריאלים שיושבים כאן.
משה גפני: פלסנר, אל תצחק.
משה גפני: אתה תראה שמה שאני אומר, אני מבצע.
משה גפני: הלוואי שהיינו מקבלים כמו אוניברסיטאות.
מגלי והבה: הירידה בבנייה הפרטית, זאת עובדה שנרשמה כאן.
מגלי והבה: צריכים לדעת זאת כל אלה שהיום אומרים שאנחנו בקואליציה אבל אנחנו נגד מדיניות הממשלה, אנחנו מצביעים בעד כל ההחלטות שלה אבל אנחנו נגדה.
מגלי והבה: חברי ג'ומס מנסה להציג את המציאות של אותם אנשים אלה, ואגב, הוא היחידי שהוא עקבי ומה שהוא אומר, הוא מצביע.
מגלי והבה: אנחנו יכולים להמשיך ולדון ולהעלות את זה לסדר היום הלאומי, כל עוד הממשלה הזאת לא נותנת פתרונות.
מגלי והבה: אתה דיברת על המגזר החרדי.
משה גפני: לא, לא דיברתי על המגזר החרדי.
מגלי והבה: אמרת שמצבו קשה.
מגלי והבה: אני אומר לך שאני מכיר טוב מאוד את המגזר הדרוזי, ושם אפילו מגרש אחד לחיילים משוחררים ולזוגות צעירים לא חולק.
מגלי והבה: אנחנו יודעים לגור באוהלים.
מגלי והבה: אתם רוצים לפרק את המדינה הזאת?
מירי רגב: עוד מעט יהיו כאן מעברות 2010.
מגלי והבה: תפסיקו לקבור את הראש מתחת לחול.
מגלי והבה: אדוני היושב ראש, האחריות עליך היא כבדה.
משה גפני: אומרים שהיה מכרז למגזר הדרוזי.
מגלי והבה: זאת שוב בירוקרטיה שנרשמת וקיימת.
מגלי והבה: אנחנו צריכים היום לפנות לשר האוצר ולשר השיכון כדי שלא יברחו מהאחריות.
מגלי והבה: אם לא תהיה בנייה ציבורית ופרטית, ושאנשים יכולים לבנות וזוגות צעירים יכולים לבנות, אנחנו הורסים את המדינה הזאת.
מגלי והבה: חזרתי עכשיו מסין.
מגלי והבה: אתה עובר ליד עיר, ליד מדינה, אלפי מנופים בונים.
מגלי והבה: שאלתי מה קורה אם הדירות האלה ריקות, אבל אמרו לי שהם מתכוננים לאוכלוסייה שעדיין בדרך והיא פי כמה גדולה יותר.
מגלי והבה: אדוני, תתעורר.
משה גפני: אני ער כל הזמן.
משה גפני: דרך אגב, כשאתם נוסעים לחוץ לארץ, אני נשאר בארץ ושומר על המדינה.
מגלי והבה: לא מזמינים אותך.
משה גפני: חבר הכנסת יעקב כץ.
יעקב כץ: לגבי המגזר שלי.
משה גפני: איזה מגזר יש לך?
יעקב כץ: מתנחלים.
יעקב כץ: אני יכול לומר שאצלנו זה המקום היחידי שבונים.
שלמה מולה: היחידים שמקבלים קרקעות חינם, גם על חשבון אחרים.
יעקב כץ: בחצי השנה האחרונה גדלנו ב-6 נקודה ומשהו אחוז והגענו ל-321 אלף יהודים.
יעקב כץ: אני לא יכול להתלונן.
יעקב כץ: כמו שהקמנו שדולה עם כרמל שאמה כדי להציל את תל אביב מהמסתננים, אני רוצה להציע פתרון.
יעקב כץ: אני קודם כל אומר שאין בועת נדל"ן.
יעקב כץ: היום סטנלי פישר אמר ברדיו דבר שאני אומר את זה אצלי בוועדה כבר הרבה זמן, שאין נדל"ן.
יעקב כץ: אין בתים ולכן אין בועה.
יעקב כץ: אני מצטער, אני שייך לאמידים.
יעקב כץ: יש לי תחנות דלק, יש לי חברות גז, ואני באמת קונה כל שנה בית אבל זה לא בית שלי.
יעקב כץ: מה אתם רוצים מהעשירים?
יעקב כץ: מה אתם רוצים מאנשים שיש להם כסף?
יעקב כץ: הם לא אשמים.
יעקב כץ: הם חכמים.
יעקב כץ: הם קונים בתים.
יעקב כץ: אני קונה ואני מרוויח כי כל שנה זה עולה ב-20-30 אחוזים, ואני אמרתי לכל חברי הכנסת שיקנו בתים ויהיו עשירים.
יוחנן פלסנר: ביצהר ואיתמר גם עולה ערך הבית?
יעקב כץ: מחיר הבתים ביצהר ואיתמר  מגיע ל-700 ו-800 אלף שקלים כי אין בתים.
יעקב כץ: אני בא עם פתרון שהוא פתרון קומוניסטי.
יעקב כץ: כאשר עבדתי עם אריק שרון – מדברים על 1993, אבל היו השנים 1990-1992 – בין 1990 ל-1992  בנינו 120 אלף יחידות דיור והחלוקה הייתה כזאת: אריק היה אחראי מהקו הירוק מערבה, וכצל'ה היה אחראי מהקו הירוק מזרחה.
יעקב כץ: אני עם 60 אלף יחידות דיור.
חנין זועבי: אתה מתנחל ואתה מדבר על סוציאליזם.
חנין זועבי: כל הכבוד.
חנין זועבי: אתה שודד קרקע ומדבר על סוציאליזם.
מירי רגב: עדיף להיות שודד מאשר בוגד.
משה גפני: מירי, תעשי לי טובה.
משה גפני: את דיברת בהתחלה.
משה גפני: אני רוצה שכל חברי הכנסת ידברו ואני רוצה שנקיים דיון בנושא.
משה גפני: הרי אם נתחיל עכשיו דיון בין חברת הכנסת זועבי לבין חבר הכנסת כץ, אנחנו יכולים להביא את המצלמות והכל יהיה יפה.
משה גפני: יראו כאן גם את המים.
משה גפני: הדיון הוא על הדיור.
משה גפני: אני מבקש זאת גם מחברת הכנסת זועבי.
יעקב כץ: הגירעון בבנייה כרגע עומד על כמות של למעלה מ-100 אלף יחידות דיור.
יעקב כץ: אין פתרון לא של העלאת ריבית או הורדת ריבית אלא צריכה להיות בנייה תקציבית כפי שהיה בזמנו של אריק שרון בשנים 1990-1992.
יעקב כץ: צריך להרים מאה אלף יחידות דיור בבנייה תקציבית.
יעקב כץ: היום צריך להחליט על כך שמדינת ישראל, כדי לסגור את הפער בין מה שנמצא לבין מה שצריך, צריך שממשלת ישראל תבנה בעצמה.
יעקב כץ: ב-1990-1992 בנינו 120 אלף יחידות דיור וזה פתר בעיות גם ביש"ע וגם בארץ ישראל למשך שלוש שנים.
שלי יחימוביץ': אין דבר כזה יותר.
שלי יחימוביץ': זה רק BOT.
שלי יחימוביץ': אלה רק קבלנים פרטיים.
שלי יחימוביץ': אנחנו בעידן חדש.
שלי יחימוביץ': אגב, זה פוסט ציונות.
יעקב כץ: מה שאני מציע?
יעקב כץ: מה שאני מציע, זה טוב.
יעקב כץ: כולם אתי.
יעקב כץ: אני גם מתנחל וגם עשיתי את זה.
יעקב כץ: 60 אלף יחידות ביש"ע ו-60 אלף במערב, והקמנו מדינה.
יעקב כץ: כל הצעה אחרת היא הצעה שקרית.
יעקב כץ: מה שראש הממשלה לוחש לאוזנו של זה שלא יבנה ולא יבנה, ודאי שזה לא תורם.
יעקב כץ: אני מדבר על פתרון מעשי.
יעקב כץ: אני באתי עם פתרון מעשי ששלי יחימוביץ מסכימה לו, שחנין זועבי מסכימה לו, שחיים אורון מסכים לו וכולנו מסכימים לו, והוא לבנות בבנייה תקציבית עד שנגמור את הבעיה.
משה גפני: הצעה מצוינת.
משה גפני: דרך אגב, אתה אמרת שאתה בנית ביש"ע והוא בנה בארץ ישראל.
משה גפני: אתה לא שמת לב למה שאמרת.
יעקב כץ: לא איכפת לי איך תקרא לזה.
יעקב כץ: העיקר שבנינו.
משה גפני: דרך אגב, הצעה טובה.
משה גפני: כשאתם דנים על האיחוד ביניכם, תדברו גם על זה.
כרמל שאמה-הכהן: לדעתי לא חסרות דירות בישראל.
כרמל שאמה-הכהן: כולם נוהגים לומר שחסרות דירות, אבל הן לא חסרות אלא שהן פשוט יקרות ואני אסביר את דבריי.
כרמל שאמה-הכהן: אף אחד לא גר באוהלים, אלא אולי מגזרים מסוימים שגרים בתת-תנאים, אבל באופן כללי אין אוהלים אלא כל אחד גר תחת קורת גג אלא שהדיור הוא מאוד יקר וזאת בעיה לא פחות קשה מזה שחסרות דירות.
כרמל שאמה-הכהן: אני אתן דוגמה שתראה איך אני רואה את הדברים.
כרמל שאמה-הכהן: נניח שבמדינת ישראל היו רק מאה משפחות במצב התחלתי ומאה דירות.
כרמל שאמה-הכהן: כל משפחה גרה בדירה וכל הכסף מושקע בבנק בפיקדונות שנשאו 10 אחוזים ריבית.
כרמל שאמה-הכהן: יום לאחר מכן הנגיד מוריד את הריבית לאפס ומשפחה אחת שהיה לה הרבה כסף בפיקדונות – נניח משפחת דנקנר – מחליטה שהיא רוצה להוציא את הכסף מהפיקדונות ולקנות דירות.
כרמל שאמה-הכהן: עדיין לא חסרות דירות אלא שהמחירים מתחילים לעלות.
כרמל שאמה-הכהן: זה מה שקרה במדינת ישראל.
כרמל שאמה-הכהן: הדירות לא ממש חסרות אלא שהרבה כסף שישב באפיקים פיננסיים התחיל לזרום לתחום הדיור וזה גורם לניפוח המחירים.
כרמל שאמה-הכהן: בשילוב זה שיש לנו מין חוק עידוד השקעות הון בדירות, שזה הפטור ממס שבח והפטור ממס על שכר דירה, כל הדבר הזה מנפח את הבועה.
כרמל שאמה-הכהן: זה יפה לומר שהפתרון הוא הגדלת ההיצע, אבל היכולת שלנו להגדיל את ההיצע, בטח בטווח הקצר והבינוני, מאוד מאוד מוגבלת ואם לא נכיר בזה, תהיה לנו בעיה.
כרמל שאמה-הכהן: לכן הדברים המיידים שכן יש לעשות ואפשר לעשות, הם אולי לא פופולריים, זה למסות את ההשקעה בדיור כי ההשקעה בדיור, הנחיצות שלה פחותה בהרבה מאשר רכישת דיור למגורים.
כרמל שאמה-הכהן: לכן, מי שרוכש דירה שנייה ושלישית כמו כצל'ה, יבורך, אבל הוא יצטרך לשלם יותר.
כרמל שאמה-הכהן: אולי עליך זה לא ישפיע, אתה עדיין תרכוש כי יש לך תחנות דלק וחברות גז, אבל המשקיע הממוצע יפסיק לרכוש דירות כי הספורט הזה יהיה פחות כדאי ואולי יהיה טיפה יותר מסוכן.
כרמל שאמה-הכהן: כל עוד הריבית נמצאת ברמה ריאלית שלילית, קשה שירדו מחירי הדיור.
כרמל שאמה-הכהן: לכן אני רוצה לברך את נגיד בנק ישראל.
כרמל שאמה-הכהן: הוא היחידי שעושה פעולות אמיתיות שיוכלו לעזור למי שסובל ממצוקת הדיור.
כרמל שאמה-הכהן: העלאות הריבית והקשחה של תנאי האשראי על ידי המפקח על הבנקים, זאת התרופה היחידה האפקטיבית שקיימת היום.
חיים אורון: בשלב הנוכחי, ההקשחה הנוכחית עוזרת למי שיש לו.
חיים אורון: ברגע שהמדרגה הופכת מ-30 ל-75, הבנק אומר שלחזק הוא מוכן לתת.
חיים אורון: כרגע המנגנון הזה עוזר כלפי מעלה.
איתן כבל: בסוף צריך לבנות.
כרמל שאמה-הכהן: בונים.
כרמל שאמה-הכהן: זה לא שלא בונים.
משה גפני: לא, התחלות הבנייה ירדו באופן דרסטי.
מרינה סולודקין: אדוני היושב ראש, אני רוצה לברך אותך על בחירת הנושא אתו אנחנו מתחילים את מושב החורף, נושא שהוא מאוד חשוב.
מרינה סולודקין: יש משבר לאומי בתחום הדיור ובמקביל יש התייקרות של המזון, התייקרות של המים, וביחד עם הדיור אני חושבת שזאת בעיה לאומית.
מרינה סולודקין: לכן אני תומכת בהצעה של מירי רגב.
מרינה סולודקין: בראש צריך לעמוד ראש הממשלה, מאחר שמדובר במשבר לאומי.
מרינה סולודקין: כצל'ה לקח ממני את המלים.
מרינה סולודקין: גל העלייה הגדול הגיע בתחילת שנות ה-90 ובמשך שלוש שנים הגיעו חצי מיליון אנשים.
מרינה סולודקין: הייתה אז ממשלה שאף אחד לא חשב שהיא ממשלה מוצלחת, ממשלת שמיר, אבל היא מינתה את שרון לשר הבינוי והשיכון ואני שהגעתי ב-1991, בשנת 1992 הייתי מסוגלת לרכוש דירה באשקלון.
מרינה סולודקין: רק עכשיו אני מבינה מה נעשה אז.
מרינה סולודקין: אז בנו באשקלון, באשדוד, בכרמיאל ובכל המדינה וזה נעשה בלי דיונים.
מרינה סולודקין: אני חושבת שאנחנו צריכים ללמוד קצת מהאנשים שפעלו אז.
מרינה סולודקין: אמרו כאן שלא חייבים את הדיור הציבורי, אבל חברים, אם אנחנו לא מוציאים את 40 אלף הקשישים העולים משוק השכירות, כל הזמן תהיה העלאת מחירי השכירות.
מרינה סולודקין: יחד עם מירי רגב יש לנו הצעת חוק לגבי בניית דיור ציבורי בפריפריה.
מרינה סולודקין: טוב יהיה אם ראש הממשלה בצורה ממלכתית יתחיל לבצע את התוכניות הלאומיות, אבל גם לכם יש כלים.
מרינה סולודקין: אתם צריכים להפר את המשמעת הסיעתית דבר שאני עושה  הרבה שנים וזה לא נורא.
משה גפני: היא צודקת במאה אחוזים.
משה גפני: היא ראויה לציון בעניין הזה.
משה גפני: מרינה, את צודקת.
מרינה סולודקין: לראש הממשלה ולשרים יש אחריות אבל יש גם אחריות אינדיבידואלית וכאן אנחנו נכנסים.
שלמה מולה: אדוני היושב ראש, האמת היא שזה מקומם לשמוע את חברי הקואליציה.
שלמה מולה: אתם מדברים כאן גבוהה גבוהה, אבל רק לא מזמן הנציגים שלכם בממשלה הצביעו בעד התקציב שכנראה יובא בעוד מספר ימים לכאן.
שלמה מולה: לא שמעתי שר אחד – לא שר שיכון, לא שר חברתי כזה או אחר – שאומר שאם הנושא של הדיור הציבורי או בנייה וכן הלאה לא יהיה בבסיס התקציב, הוא יצביע נגד.
שלמה מולה: אני לא חושד ברצונה הטוב של מירי רגב, אבל אני חושב שגם היא עושה הפרדה בין אלה שמונעים את מתן פתרון הדיור, אלה הם פקידי האוצר, ופוטרת את שר האוצר, וזה אפילו מרגיז.
שלמה מולה: פקידי האוצר עושים מה ששר האוצר אומר להם לעשות, מה שראש הממשלה אומר להם לעשות, מה שאומרים להם לעשות שרי הממשלה.
שלמה מולה: הם מבצעים את החלטות הממשלה.
שלמה מולה: לכן, בואו לא נתיפייף.
שלמה מולה: לא צריך לעשות דברים בשביל התקשורת.
שלמה מולה: קודם כל, אני מציע לך להודיע שאתה מתנגד לתקציב המדינה אם אין 6 מיליארד שקלים לבנייה.
שלמה מולה: אני רוצה לשמוע אותך אומר את הדברים ואז אני אאמין לך.
שלמה מולה: דרך אגב, אני באמת מאמין לך שאתה רוצה לפתור את הבעיה.
משה גפני: לכן אני לא אומר את זה.
שלמה מולה: עד שאתה משיג מה שאתה רוצה, אתה לא מעביר את התקציב לדיון, אבל אחרי שאתה מקבל את מה שאתה רוצה, אתה מקיים את הדיון.
שלמה מולה: זה נושא חברתי ממדרגה ראשונה והנה, קח את הכפפה ונראה מה קורה.
שלמה מולה: יש לי מה לומר לציון פיניאן.
שלמה מולה: ציון יקירי, אתה בא מטבריה, אתה מהפריפריה, אבל יש לי חדשות בשבילך.
שלמה מולה: הליכוד ימשיך לדפוק את האוכלוסיות החלשות, הליכוד ימשיך לדפוק את האנשים בפריפריה, הליכוד יפגע באוכלוסיות החלשות.
ציון פיניאן: יש לי חדשות בשבילך.
ציון פיניאן: קדימה תמשיך להיות באופוזיציה כי לא עשיתם כלום.
שלמה מולה: אין לי שום בעיה עם זה.
שלמה מולה: אין לנו שום בעיה עם זה.
שלמה מולה: אנחנו נגן על האוכלוסיות היכן שצריך להגן.
שלמה מולה: אנחנו נהיה נגד צביעות.
אורי אורבך: יש דבר אחד שצריך להבין וזה באמת עולה בכל המפלגות, כפי שאמרו קודם.
אורי אורבך: הרעיון הזה שכוחות השוק מסדרים הכל ופותרים את כל הבעיות, זה דבר טוב בתיאוריות ובמאמרים בעיתונים כלכליים.
אורי אורבך: אמר לכם כצ'לה דבר מאוד נכון.
אורי אורבך: אם הולכים לפי כוחות השוק, יותר משתלם לקנות דירה שנייה ושלישית למי שיש לו מאשר לקנות דירה ראשונה למי שאין לו.
אורי אורבך: יש דירה פנויה, מתחרים עליה שניים, זוג צעיר שרוצה אותה כדירה ראשונה ומישהו שהוא לא זוג צעיר בדרך כלל ורוצה אותה בתור דירה שנייה.
אורי אורבך: לאיש שיש כבר דירה, יותר קל לקנות את הדירה הזאת ולא צריך במקרה הזה להבין בכלכלה.
אורי אורבך: מי שחושב ואומר כוחות השוק, הוא בעצם אומר שנעדיף את אלה שיש להם על פני אלה שאין להם.
אורי אורבך: מכיוון שמדינה היא לא רק עסק, יש לה אלמנטים כלכליים, היא לא יכולה להתנהל כמו עסק.
אורי אורבך: האמירה הזאת שלזוגות צעירים תהיה אפשרות לקנות דירה, היא לא אמירה עסקית וכלכלית אלא היא אמירה ערכית.
אורי אורבך: אנחנו רוצים שלזוגות צעירים תהיה דירה אבל כלכלית זה לא נכון.
אורי אורבך: כלכלית, למי שיש לו, שיהיה, ולמי שאין לו, שיסתדר איכשהו.
אורי אורבך: לכן ההתייחסות רק לכוחות השוק, היא פשוט מטופשת ומעוותת.
שלי יחימוביץ': אתה מוכן להעביר הרצאות בבית ברל, במקום מה שמתרחש שם עכשיו?
יוחנן פלסנר: בית ברל מתנהל בדיוק לפי כוחות השוק.
שלי יחימוביץ': אני רוצה שהוא יבוא ויגיד את הדברים האלה.
אורי אורבך: אני לא מדבר עכשיו על אידיאולוגיה גדולה של סוציאליזם אלא אני מדבר על הגיון פשוט.
אורי אורבך: אני אומר מה שצריך לעשות באופן מיידי, בלי אידיאולוגיה.
שלי יחימוביץ': מה שאתה אומר עכשיו זאת אידיאולוגיה.
שלי יחימוביץ': לא צריך להתבייש מלומר את המילה אידיאולוגיה.
אורי אורבך: אני אומר בלי אידיאולוגיה, מה שצריך לעשות באופן מעשי זה לשחרר כרגע במהירות כמה שיותר דירות שניות או שלישיות מידי האוחזים בהן כדין, מידי השוק החופשי.
אורי אורבך: לצורך זה יכול להיות שהעשירים למשך שנה-שנתיים יתעשרו קצת יותר, אם תפטור אותם במשך שנה למשל ממס שבח מקרקעין, כדי שיהיה להם משתלם להיפטר מהדירות האלה ולמכור אותן.
אורי אורבך: במקרה כזה יהיה קודם כל מצאי יותר גדול של דירות.
אורי אורבך: זה לא אני מציע אלא מציעים את זה במשרד השיכון.
אורי אורבך: זאת אחת ההצעות במשרד השיכון.
אורי אורבך: לעשות מבצע חירום של שחרור דירות שניות ושלישיות תוך מתן כל מיני הטבות, גם כאלה שיכול להיות שיקלו מאוד על האנשים שיש להם ויהיה משתלם להם למכור אותן.
אורי אורבך: במקרה כזה יהיה לנו קודם כל דירות.
אורי אורבך: אחר כך יש פתרונות של בנייה תקציבית ובנייה לא תקציבית, משכנתאות כאשר המשכנתא של הבנק תהיה משתלמת פחות מאשר המשכנתא של המדינה.
אורי אורבך: סיפר כאן חבר הכנסת ציון פיניאן על הבן שלו ויש כאן עוד דבר.
אורי אורבך: מי שאין לו כסף, נאלץ ללכת לבנק כדי לקבל את המשכנתא לזכאים שהיא בתנאים פחות טובים.
אורי אורבך: כלומר, העניים נדפקים שלוש וארבע וחמש פעמים.
אורי אורבך: לגבי דבריו של ג'ומס שאמר שמרוויחים שלוש-ארבע פעמים, אבל הם מרוויחים גם בפעם הרביעית והחמישית.
אורי אורבך: כשהם בסוף מוכרים את הדירה, ברוח ההצעה שלי, אז הם מרוויחים רווח גדול.
יוחנן פלסנר: אדוני היושב ראש, תודה רבה.
יוחנן פלסנר: אני גם רוצה להודות לכם, למחלקת המחקר, על הכנת התשתית הרצינית לדיון הזה כי הנייר שהוגש לנו הוא נייר שנותן ניתוח מאוד טוב של הבעיה.
יוחנן פלסנר: אנחנו רואים בעמוד מספר 2 את תמצית הבעיה בצד של ההיצעים.
יוחנן פלסנר: פער של 10,000 דירות, כאשר מספר משקי הבית שנוספים מדי שנה במדינת ישראל הוא כ-40 אלף משקי בית ובונים 30 אלף דירות.
יוחנן פלסנר: זה לגבי אמירתו של חבר הכנסת שאמה.
יוחנן פלסנר: חבר הכנסת שאמה, יש מחסור בדירות.
יוחנן פלסנר: כשאתה אומר שאין מחסור וכי אנשים לא גרים בחוץ, הרי מה עושה מנגנון המחירים?
יוחנן פלסנר: מדוע המחירים עולים?
יוחנן פלסנר: אין בועה אבל יש מחסור.
כרמל שאמה-הכהן: יש בועה ואין מחסור.
יוחנן פלסנר: בסדר.
יוחנן פלסנר: אני אומר את האמירה שלי ואתה את שלך.
יוחנן פלסנר: זה ויכוח ענייני ורציני.
יוחנן פלסנר: אין בועה ויש מחסור ומכיוון שיש מחסור ויש מעט דירות, אז המחירים עולים.
יוחנן פלסנר: זה תמצית הסיפור.
יוחנן פלסנר: בצד ההיצעים, וזה התפקיד של המדינה, ודיבר על זה כצ'לה, אנחנו רואים את זה כאן בנתונים ואני מאוד מעריך את קבלת הנתונים, אנחנו רואים שהמדינה לגמרי יצאה מהצד של אספקת ההיצעים.
יוחנן פלסנר: הדיור ביוזמה ציבורית הוא 11 אחוזים מ-33 אחוזים בתחילת העשור.
יוחנן פלסנר: במספרים אבסולוטיים זאת ירידה מכ-15 אלף לכ-3,000.
יוחנן פלסנר: זאת אומרת, אין יותר יוזמה ציבורית שהיא בעיקר רלוונטית לפריפריה, אין יוזמה ציבורית מצד אחד, ומצד שני איזה עוד כלים יש למדינה כדי להגדיל את ההיצעים?
יוחנן פלסנר: תמ"א 38, אפס בפריפריה כי התמריצים שיצרו שם הם לא רלוונטיים לפריפריה.
יוחנן פלסנר: גם לאזור המרכז יש קצת טפטופים כמו ברעננה וברמת השרון, אבל גם זה לא רציני.
יוחנן פלסנר: אם כן, תמ"א 38 כמנוף, גם לחיזוק, גם להיערכות של תרחישי העורף לרעידות אדמה, אבל גם להוספת היצעים, כמעט ואין.
יוחנן פלסנר: פינוי-בינוי, אין במספרים משמעותיים.
יוחנן פלסנר: דיור ביוזמה ציבורית, ראינו את המספרים וראינו שהם ירדו לגמרי.
יוחנן פלסנר: אז יש את נושא שיווק הקרקעות וכל פעם אני רואה בדה-מרקר את ההודעות של שר השיכון על עוד אלפים פה ושם, אבל כמה פעמים שמענו על האלפים בראש העין?
יוחנן פלסנר: כל פעם אנחנו שומעים על השכונה החדשה הזאת אבל כאשר יורדים לפרטים, מבינים שמשרד התשתיות ומשרד האוצר, ואלה לא מסכימים כי הם רוצים עוד כביש וכולי.
שי חרמש: לא נורא אם לא מפשירים קרקעות בראש העין.
יוחנן פלסנר: אבל שמענו את הסיפור הזה על אלפי דירות בראש העין.
יוחנן פלסנר: אנחנו נמצאים לפני נקודת החלטה אדוני היושב ראש, וכאן באמת את ההערות הפוליטיות שאמרנו, אמרנו, אבל יש נקודת החלטה ויש כאן באמת קונצנזוס על כך שיש בעיה רצינית של היצעים.
יוחנן פלסנר: אני מקבל לחלוטין את ההבחנה של שי חרמש שיש כאן גם הזדמנות לחזק את הפריפריה.
יוחנן פלסנר: אם אנחנו מדברים על צד הביקושים, כל מה שקשור למענקים וסיוע למשכנתאות, זה באמת צריך לבוא לפריפריה.
יוחנן פלסנר: אם אנחנו מדברים על כל נושא הסרת חסמים, הדגש צריך להיות בפריפריה בעלויות תשתית ובעלויות פיתוח.
יוחנן פלסנר: אין ספק שבאזור המרכז צריך לעשות מינונים ופחות מהדברים האלה.
משה גפני: אזור הדרום הוא לא מרכז תל אביב.
יוחנן פלסנר: אם מישהו רוצה לקנות באזור המרכז, זה כמובן עולה יותר.
יוחנן פלסנר: כאן אני רוצה להתייחס לנקודה שאורי העלה ובזה אסיים את דבריי.
יוחנן פלסנר: מה שקורה בנושא הביקושים היום זה שבאמת היום כל התמריץ בביקושים הוא לדירות בהשקעה וההפך, כאשר מי שאין לו, לא יכול בכלל להשתמש בכל עולם המשכנתאות בגלל הפעולות שנעשו כמו הקטנת הנגישות של המשכנתאות.
יוחנן פלסנר: אורי, אתה צודק.
יוחנן פלסנר: בשוק שהמדינה היא כל כך חזקה, היא שולטת בקרקעות, היא שולטת בכל החסמים, אלה לא כוחות השוק כי המדינה היא כאן שחקן והיא מתנערת מהתפקיד שלה כשחקן.
יוחנן פלסנר: למה אנשים לא עולים על הבריקדות?
יוחנן פלסנר: תראו, להרבה מאוד ישראלים היום, כולל רוב חברי הכנסת שיושבים מסביב לשולחן  ואני אינני כלול בהם – יש דירות בבעלותם והם נמצאים בתחושת רווחה יחסית.
יוחנן פלסנר: בסופו של דבר הם מסתכלים בעיתונות הכלכלית ורואים שהדירה שלהם שווה עכשיו מיליון וחצי שקלים, שני מיליון שקלים, כך שיש איזשהו פער בין רוב הישראלים שיש להם תחושת רווחה למרות שאין לזה שום משמעות  לבין קבוצה קטנה של ישראלים, זוגות צעירים, שאמנם היא קבוצה משמעותית והם באמת גם נושאים בנטל – ולא צריך להזכיר את המילואים וכן הלאה – וחלום הדירה הולך ומתרחק מהם והפער הולך וגדל.
יוחנן פלסנר: לכן אדוני היושב ראש, אנחנו צריכים כבר עכשיו במושב הזה לדאוג שכל היוזמות האלה לא יהיו דיבורים באוויר ולא נשמע עוד על שיווקים ועל הצלחות אלא על הישגים וכאן המבחן שלכם, חברי הקואליציה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אדוני היושב ראש, אני חושבת שאנחנו לא מדברים כאן על הדיור.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני חושבת שהבעיה היא לא דיור אלא הבעיה היא רוב יהודי במדינה היהודית.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה לשאול איך צעירים בני 25 עד 35 יכולים להקים משפחה בישראל.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לקחת דירה או לשכור דירה, זאת איזושהי יכולת להקים בית בישראל.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זאת איזושהי יכולת לדעת שאני יכול לתכנן את העתיד המשפחתי שלי ולהביא לפחות שניים-שלושה ילדים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: שבעים אחוזים מהרווקים גרים בתל אביב ואף אחד לא מתחתן.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הם כל כך לא רוצים להתחתן כולם?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא, אבל כולם בהיסטריה, איפה הוא יגור, איך הוא יחנך את הילד שלו, איך הוא יגדל אותו וכולי.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אנחנו לא מדברים כאן על עוד 10,000 דירות או על עוד מאה אלף דירות אלא אנחנו מדברים כאן על הצביון היהודי של מדינת ישראל.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אותם צעירים עוזבים את המדינה, מחפשים איפה לגור בחוץ לארץ כי שם הרבה יותר זול, ובנינו בית, מדינת ישראל בנתה בית אלא שהבית הוא בלי חדרים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: עלו כאן רעיונות מעולים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: רוב חברי הכנסת העלו רעיונות יוצאים מן הכלל ואני חושבת שהגיע הזמן שכולנו נפסיק לרדת אחד על השני, נפסיק לומר שאנחנו פופוליסטיים, שאנחנו חושבים שיש לנו דירות והן עולות עכשיו מיליון וחצי שקלים, כי אני חושבת שרוב האנשים שדיברו כאן מאמינים בכל מילה שהם אמרו.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: השאלה היחידה היא מה אנחנו עושים מעכשיו ואם אתה עומד מאחורי המלים שאמרת.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הבעיה היא לא היכן לגור אלא הבעיה היא לגדל משפחה במדינת ישראל.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני חושבת שאנחנו צריכים לצאת לרחובות עם הציבור, כי הציבור לא מאמין לנו ולכן עדיף שנצא לרחובות עכשיו כאשר יש לנו עוד לאן לחזור, מאשר מצב בו עוד מעט נצא לרחובות ולאף אחד לא יהיה לאן לחזור.
משה גפני: שלמה, אתה רוצה לומר משפט?
שלמה בוחבוט: משפט אחד?
שלמה בוחבוט: להגיע ממעלות ולומר רק משפט אחד?
משה גפני: אתה בא גם מחר.