GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
משה גפני: עזבי את 2011.
משה גפני: אני מדבר על 2010.
קרן טרנר: תקציב החינוך גדל.
קרן טרנר: השאלה היא לאן הולכים הכספים האלה.
משה גפני: משה, לאן הולכים מאות מיליוני השקלים שקרן העבירה אליכם?
משה גפני: צריך להבין שכל נושא ההתייקרויות הוא חלק מטייס אוטומטי שצריך להיות משנה לשנה.
משה גפני: זה לא היה חלק מהטייס האוטומטי.
משה גפני: משנת 2002 זה לא היה חלק מהטייס האוטומטי.
משה גפני: ניתן  במשך שתי שנים עדכון חלקי של התעריפים ועדיין נוצר פער של 100 מיליון שקלים כדי לתת במלואם בחודש ינואר 2010.
משה גפני: זה ניתן באופן ספציפי על ידי משרד האוצר ולא ניתן במסגרת תוספות תקציב.
משה גפני: תוספות תקציב ניתנות לתוספות ריאליות במערכת.
משה גפני: התקציב אצלכם מקוצץ.
משה גפני: הייתה החלטת ממשלה של קיצוץ רוחבי.
משה גפני: למה אתם משיתים את זה על השלטון המקומי?
משה גפני: תנו לשלטון המקומי את מלוא הסכום ותקצצו במשרד.
משה גפני: למה השלטון המקומי צריך לספוג את ההוצאות?
משה גפני: המשמעות היא לקצץ שעות הוראה כדי לממן עדכון תעריפים בהסעות תלמידים ברשויות המקומיות.
משה גפני: זה המצב?
משה גפני: אחרת היינו צריכים לקצץ בפעולות אחרות.
קריאה: בכל מקרה זה יפגע בשלטון המקומי.
משה גפני: מה לגבי החינוך המיוחד?
משה גפני: זה יפגע בכל פעולות המשרד על מנת לעדכן תעריפי הסעות.
משה גפני: לגבי החינוך המיוחד, המשרד לא עשה שום קיצוץ בתעריפי החינוך המיוחד.
משה גפני: אדרבא, שיעורי ההשתתפות של משרד החינוך בנושא החינוך המיוחד הם יותר גבוהים מאשר בחינוך הרגיל.
משה גפני: לגבי הסעות תלמידים, הייתה החלטת ממשלה על קיצוץ של 45 מיליון שקלים שנובעת משינוי קריטריוני מרחק.
משה גפני: שר החינוך לקח על עצמו לבטל את החלטת הממשלה ומימן מתקציבו את 45 המיליון שקלים.
משה גפני: הייתה החלטת ממשלה לקיצוץ של 45 מיליון שקלים שנובעת משינוי קריטריוני מרחק בהסעות תלמידים.
משה גפני: מה היה השינוי?
קריאה: הם רצו שילד בכיתה א' ילך שלושה קילומטרים עד בית הספר.
משה גפני: לשנות את מרחק הזכאות.
משה גפני: משני קילומטרים לשלושה?
משה גפני: משני קילומטרים לשלושה קילומטרים ומשלושה לארבעה קילומטרים.
משה גפני: המשמעות היא קיצוץ של 45 מיליון שקלים.
משה גפני: שר החינוך הצליח לבטל את החלטת הממשלה ותקצב מתקציבו, מתקציב משרד החינוך, סכום של 45 מיליון שקלים.
גלית רייכמן מימון: אני מנהלת תחום תקצוב רשויות מקומיות במשרד הרווחה.
משה גפני: למה אתם לא נותנים לשלטון המקומי את מלוא הסכום שאתם חייבים?
גלית רייכמן מימון: אנחנו נותנים לשלטון המקומי.
משה גפני: למה הם מתלוננים?
משה גפני: הם לא רציניים?
קריאה: בגלל המצ'ינג.
גלית רייכמן מימון: הטענות על המצ'ינג חוזרות ועולות בכל פעם שיש קיצוץ במענקי האיזון.
גלית רייכמן מימון: מבחינת המשרד הוא רואה חשיבות מאוד גדולה לשמור על העיקרון של האחידות של המצ'ינג.
גלית רייכמן מימון: יחד עם זאת, יש פרוייקטים נקודתיים שהם לפרקי זמן מוגבלים ומוגדרים בהם אנחנו כן מאפשרים משהו דיפרנציאלי.
גלית רייכמן מימון: בדיוני התקציב האחרונים לשנת 2011 ו-2012 גם חודד הנושא של מתן העדפה לרשויות חלשות ואנחנו עושים את זה בכל אחד מהקריטריונים לחלוקת תקציב שאותם אנחנו מעדכנים.
עדי ברנדר: לגבי חלוקת התקציבים, כמובן שזה תחום שהוא בסדרי עדיפויות של הממשלה והקביעה כמה בדיוק להעביר לשלטון המקומי ולאיזה מטרות, זאת היא החלטה של הממשלה.
עדי ברנדר: התחומים שאנחנו עוסקים בהם, אנחנו חקרנו את התפקוד של השלטון המקומי בכמה תחומים.
עדי ברנדר: הממצאים שלנו היו בעיקר, כמו שנאמר בראשית הישיבה, שאיכות הניהול בשלטון המקומי בישראל היא בסך הכל טובה במרבית הרשויות ועוד יותר מזה, כאשר אנחנו מסתכלים על גודל האוכלוסייה שמקבלת שירות, יש כמה עשרות רשויות, בעיקר קטנות, בהן איכות השירות היא בעייתית יותר.
עדי ברנדר: כמו ששר הפנים אמר, הרשויות האלה גם היום מטופלות אחרת.
עדי ברנדר: מצאנו גם שאין מתאם מאוד חזק בין החוזק הכלכלי של הרשות לבין איכות הניהול.
עדי ברנדר: בהחלט יש הרבה מאוד רשויות חלשות, שהאוכלוסייה שלהן חלשה, ושהן מנוהלות היטב.
עדי ברנדר: בניתוח התקציבי, כמו שאמרנו, ההחלטות משקפות סדרי עדיפויות אבל היה דגש מאוד ברור, גם בניתוחים שעשינו ב-2004, בעקבות הקיצוצים, וגם מה שעולה היום בנושא המים, שיש חשיבות רבה בניהול העקביות של ההחלטות.
עדי ברנדר: כאשר הממשלה מקבלת החלטות כמו שהתקבלו ב-2004 או כמו בנושא המים, יש פרק זמן מסוים.
עדי ברנדר: גם אם סדר העדיפויות הוא זה שהממשלה קובעת, יש פרק זמן בו יש פיזיביליות להתאמות.
עדי ברנדר: זה מאוד בלט ב-2004, עת גודל הקיצוץ לא היה אפשרי מבחינת היכולת של הרשויות לספוג אותו ועדיין לעמוד בכללים.
עדי ברנדר: אני חושב שהעיקרון הזה של העקביות הוא עיקרון חשוב, כפי שעולה מהמחקרים שלנו.
זאב בילסקי: אם הממשלה טועה, לא צריך באופן עקבי להמשיך בטעות.
עדי ברנדר: כמו שאמרתי, יש שני עקרונות שונים.
עדי ברנדר: האחד הוא כמה כסף הממשלה רוצה לתת לשלטון המקומי וזאת החלטה שהיא החלטה של סדרי עדיפויות.
עדי ברנדר: האם רשויות יכולות לעמוד מהיום למחר, כמו שהיה ב-2004, בקיצוץ של מיליארד שקלים – הסתבר שאם רשות כבולה בהסכמים, הסכמי שכר ויכולת לשנות כוח אדם, זה לוקח יותר זמן.
זאב בילסקי: אתה צריך לעזור לנו כי לך יש את הנתונים.
זאב בילסקי: דיברת יפה מאוד על איכות הניהול בשלטון המקומי.
זאב בילסקי: זה דבר שגם השר דיבר עליו והנושא הזה עדיין לא חלחל.
זאב בילסקי: יש תמיד תחושה שזה שיושב בממשלה, הוא מבין ויודע הכל, ואלה שיושבים ברשויות, לא מבינים שום דבר ולכן אנחנו נסביר להם.
זאב בילסקי: אתה, כאשר אתה רואה במחקרים שלך את האיכות של הניהול בשלטון המקומי, דווקא ברשויות שעל פניו הן חלשות, אין לראש העיר מאיפה ובכל זאת הוא מצליח.
זאב בילסקי: למה לא להעלות את זה בצורה הרבה יותר בולטת כדי שהדיונים יהיו אחרים ויתחשבו יותר בשלטון המקומי?
משה גפני: תשובה קצרה לשאלה ארוכה.
עדי ברנדר: התשובה הקצרה היא שאנחנו מפרסמים את המחקרים שלנו לשירותכם וכך גם כל הדוחות שלנו.
משה גפני: לכם אין סמכות להתערב בעניין הזה.
מירי רגב: יש אקדמיה ויש מציאות.
עדי ברנדר: אנחנו יועצים.
מירי רגב: התפקיד הכי טוב הוא להיות יועץ.
משה גפני: משרד האוצר, מה עם מענקי האיזון?
משה גפני: למה בבסיס התקציב אין 2,6?
קרן טרנר: הובטחו 2,4 ויש 2,4 מיליארד שקלים.
קרן טרנר: יש לנו את הסיכום כתוב.
קרן טרנר: הסיכום הכתוב, גם העיר השלטון המקומי.
קרן טרנר: זה שהם אומרים שהבטיחו בעל פה, זה לא אומר שהבטיחו בעל פה.
קרן טרנר: ההתחייבות של שר האוצר היא כאן בכתובים, אחרי דיון אתם.
שלי יחימוביץ': את טוענת שהשלטון המקומי משקר.
קרן טרנר: את טוענת ששר האוצר משקר.
משה גפני: לא, שלי, לא.
משה גפני: אני הייתי בוויכוח.
משה גפני: לא הייתה הבטחה שהיא הבטחה חד משמעית.
משה גפני: היה דיון והשלטון המקומי עמד על זה.
משה גפני: היו בחדר עוד כמה אנשים שגם עמדו על העניין הזה, אבל לא הייתה הבטחה.
משה גפני: זה הגיע ל-2,4, עלה ל-2,5, שזאת ממש הייתה הבטחה, ואחרי כן עלה ל-2,6 שהייתה הבטחה יותר מעורפלת, אבל ממש לא היה סיכום האם בבסיס התקציב יהיה 2,4 או 2,6.
משה גפני: האוצר עומד על דעתו וכפי שאנחנו יודעים, כאשר האוצר עומד על דעתו, לא עוזר שום דבר.
משה גפני: בבסיס התקציב יש 2,4 ב-2011 וב-2012.
משה גפני: אגב, שלא יובן מדבריי שאני מסכים לזה.
משה גפני: אני מתנגד לזה בכל תוקף.
משה גפני: אנחנו נילחם על העניין הזה, אבל זאת תמונת המצב.
קרן טרנר: אם אפשר להתייחס בשתי דקות למה שעלה כאן בשעתיים האחרונות.
קרן טרנר: השלטון המקומי נמצא בסדר העדיפויות של משרד האוצר ואנחנו מכירים בחשיבות, במרכזיות ובהיותו של השלטון המקומי שחקן מפתח ברמת החיים של התושבים.
קרן טרנר: גם הממשלה מכירה בחשיבות ובסדרי העדיפויות זה נמצא בסדר עדיפות גבוה.
קרן טרנר: תמונה תקציבית לא פשוטה עם הוצאה של מיליארדים בודדים, תוספת להוצאה של מיליארדים בודדים, בין 2010 ל-2011, השלטון המקומי קיבל כמיליארד שקלים, 600 מיליון למענק האיזון ועוד תקציבים לרזרבת השר, למענקי פיתוח ולשורה של נושאים נוספים.
קרן טרנר: חשוב להבין שאין יש מאין, בין אם דרך חוק מענק איזון ובין אם הצבעה.
משה גפני: זה משפט שלא רלוונטי לענייננו.
קרן טרנר: צריך לראות מהיכן מביאים את הכסף.
משה גפני: אני אמצא את זה בתקציב.
משה גפני: למשל, את מס החברות אנחנו לא נפחית באחוז אחד ונעביר את זה לשלטון המקומי.
משה גפני: מה זה יש מאין?
משה גפני: אנחנו במשק חזק מאוד ברוך השם.
משה גפני: אל תאמרי את המשפט הזה.
משה גפני: זה לא התפקיד שלך.
משה גפני: זה לא יש מאין.
משה גפני: יש כסף ואני אראה לכם בתקציב הרבה מאוד כסף שאפשר להעביר.
משה גפני: אין יש מאין.
משה גפני: אל תגידי את זה.
משה גפני: תגידי מקצועית מה הולך לקרות.
קרן טרנר: אלו סדרי העדיפויות של הממשלה וזאת תמונה תקציבית לא פשוטה.
קרן טרנר: אנחנו מתחילים את השנה  עם מענק איזון של 2,4 מיליארד שקלים.
קרן טרנר: יכול להיות שהתקציב עוד יעלה, אבל זה תלוי בתמונה התקציבית ובאחוזי הביצוע.
קרן טרנר: לפחות את השנה אנחנו מתחילים ב-2,4 מיליארד שקלים.
משה גפני: אנחנו לא מתחילים ב-2,4 מיליארד שקלים.
משה גפני: אתם מציעים להתחיל ב-2,4.
משה גפני: מי שיחליט אם מתחילים ב-2,4 מיליארד שקלים, אלה אנחנו כאן.
קרן טרנר: זאת הצעת הממשלה.
חיים אורון: אלה עשרת הדיברות של ראש הממשלה.
חיים אורון: היא לא מתעסקת בזה והיא לא נוגעת בעשרת הדיברות.
פיני קבלו: יש את ה-100 הנוספים שלא יודעים היכן הם נמצאים.
פיני קבלו: בין ה-2,5 ל-2,6, יש עוד מאה שעדיין לא יודעים היכן למצוא אותם.
משה גפני: אתה היית כאן בדיון?
פיני קבלו: הייתי.
פיני קבלו: היא לא התייחסה לזה.
משה גפני: אני חושב שכבר דיברתי על זה הרבה פעמים.
משה גפני: היא לא יכולה לתת על זה תשובה.
משה גפני: מה שהיא אמרה, היא אמרה אמת.
משה גפני: את העובדות אני מכיר.
פיני קבלו: הם היפנו אותנו לקרן ההבראה של ההסתדרות.
משה גפני: חברת הכנסת מירי רגב וחבר הכנסת אמנון כהן, אני מבקש שתיקחו את החוק של מענקי האיזון, לכו לשר הפנים, תביאו לו את זה כי אני רוצה תשובה.
מירי רגב: הוא אמר שזה יהיה בתיאום.
משה גפני: לא את החוק שלך.
מירי רגב: חוק מענקי האיזון.
משה גפני: החוק של הוועדה.
משה גפני: יש הבדל בין שני החוקים.
מירי רגב: אמרתי לך ששניהם חוקים של הוועדה.
מירי רגב: מה שאתה קבעת כחוק של הוועדה, זה מה שקובע.
משה גפני: כי את כל הזמן מאיימת עלי עם החוק שלך.
מירי רגב: לא, רק על המים דיברתי.
משה גפני: את יכולה ללכת לשר הפנים בנפרד, אבל אני מבקש תשובה לגבי הנושא של חוק מענקי איזון.
משה גפני: נראה איך אנחנו מטפלים בו בהמשך.
משה גפני: אנחנו עומדים על כך שיועבר מלוא הסכום של מענקי האיזון, של ה-2,6 מיליארד.
שי חרמש: הובטח 2,8 ב-2011.
משה גפני: אני מתנצל על שאני לא יודע להסביר את עצמי.
חיים אורון: יש ויכוח על 100 מיליון שקלים השנה.
משה גפני: לא, אין ויכוח.
משה גפני: אני אומר שאין ויכוח.
משה גפני: האוצר אמר שהוא יחפש מקורות מימון.
משה גפני: הוא לא התחייב באופן חד משמעי.
משה גפני: אנחנו עומדים על זה בתוקף שיועבר 2,6 ואני הולך לדבר עם שר האוצר על העניין הזה.
משה גפני: אני מקווה שאני אדבר אתו עוד היום, ואם לא, אדבר אתו מחר.
משה גפני: אני דורש את ה-2,6 מיליארד שקלים כמו שסוכם.
משה גפני: לא הובטח, לא התחייבו אבל דובר על כך שיחפשו מקור מימון ל-100 מיליון שקלים.
חיים אורון: אבל אתה יכול לעזור להם אם תדרוש לקיים כאן דיון על הקרן של דמי ההבראה.
חיים אורון: הם יחלקו אותה אחר כך בלעדינו, למרות שכאן אנחנו הקמנו את כל הצעקות לגבי הגבייה.
משה גפני: בהמשך אנחנו נקיים על זה דיון.
חיים אורון: לא בהמשך, כי עכשיו יש לך חודש.
משה גפני: אם לא, נקיים על זה דיון עכשיו.
משה גפני: אני מסכם את הישיבה.
משה גפני: אנחנו עומדים על העניין הזה, אלא אם כן מישהו חושב אחרת.
משה גפני: ועדת הכספים עומדת על כך שהתקציב ל-2011-2012 יתחיל מבחינת בסיס התקציב ב-2,6 מיליארד שקלים.
משה גפני: אני מדבר על 2011 ועל 2012, על בסיס התקציב.
חיים אורון: יש כאן שני דברים: יש כאן 100 מיליון השנה ותביעה שבשנתיים הבאות יתחילו מ-2,6.
משה גפני: זאת הייתה הדרישה של כולנו.
חיים אורון: אני הולך קדימה – 2,8.
משה גפני: למה רק 2,8?
משה גפני: אפשר להתחיל ב-4.
אמנון כהן: אנחנו מדברים על בסיס התקציב.
משה גפני: אנחנו לא מסיימים את הדיון הזה אלא נמשיך אותו.
משה גפני: אנחנו מבקשים לשנות את הקריטריונים במשרד הפנים.
משה גפני: אנחנו מבקשים לשנות את הקריטריונים של מענקי האיזון וגם של רזרבת השר לגבי רשויות שמצבן הכלכלי לא השתפר אלא השינויים שנעשו שם מבחינת הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, שלא מביאה לידי ביטוי היום את המצב הנכון וצריך לשנות את הקריטריונים בעניין הזה.
משה גפני: יש רשויות שהוצאו ממענקי האיזון בגלל שינוי של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה  במצב  הסוציו אקונומי.
משה גפני: אמר כאן שרון גמבשו בנושא המועצות הדתיות על שינוי המצ'ינג וכי זה שונה לפי רשויות.
משה גפני: הוא אמר שבשנה הבאה הוא עומד להביא לנו שינוי גם ברווחה ובחינוך.
משה גפני: שאלתי אותו למה הוא עושה את זה רק על מועצות דתיות ואמרתי לו שיעשה את זה על הכל.
משה גפני: יש רשות שיכולה להשתתף יותר ויש רשות שיכולה להשתתף פחות.
משה גפני: הוא אמר שהוא הולך להביא את זה בשנה הבאה.
משה גפני: אני מבקש לפנות למשרד האוצר  על מנת שיממש את ההחלטה הזאת כך שזה יחול על כל הנושאים.
משה גפני: אני מבקש, לקראת שבוע הבא, מחברי הסיעות בקואליציה לקבל תשובה לגבי החוק של המים.
משה גפני: בחוק של המים יש גם את הסעיף על התאגידים.
משה גפני: אני לא יודע עד לאן נגיע עם החוק, אבל אם אנחנו מחליטים, אנחנו מניחים אותו על שולחן הכנסת.
משה גפני: זאת אומרת, אנחנו מביאים אותו לועדת שרים לחקיקה.
משה גפני: הוא יעלה לדיון בוועדת שרים לחקיקה ביום ראשון הבא, אם התשובות הן חיוביות, ויובא - גם אם ועדת השרים לחקיקה תתנגד – להצבעה ביום רביעי.
ציון פיניאן: לעניות דעתי ישראל ביתנו תתנגד.
משה גפני: אם ישראל ביתנו תתנגד, היא תתנגד.
משה גפני: אם ישראל ביתנו תתנגד, היא לא תקבל בסקרים 21 מנדטים אלא היא תקבל 28 מנדטים.
משה גפני: אצל האזרחים הישראלים זה עובד הפוך.
ציון פיניאן: אתה יודע למה.
ציון פיניאן: זה השר שלהם כי זה הולך מהשר אלינו.
ציון פיניאן: כל נושא המים הוא בתחומו של עוזי לנדאו.
חיים אורון: הוא אחראי על נושא המים?
חיים אורון: זה חדש לי.
חיים אורון: הוא לא מגיע אלא תמיד שולח את אורי קדימה  ואורי חוטף את הכל.
ציון פיניאן: עכשיו הוא פיטר אותו.
משה גפני: רבותיי, במידה שהתשובות הן חיוביות, בשבוע הבא אני אביא את זה לוועדה.
משה גפני: זאת אומרת, אני אודיע לועדה.
משה גפני: במידה שהתשובות הן חיוביות לוח הזמנים הוא כלהלן: ביום ראשון בעוד שבוע וחצי  זה יהיה בוועדת שרים לחקיקה, לא רלוונטי אם יש תשובות חיוביות, לא רלוונטי החלטת ועדת השרים, אלא זה יבוא בעזרת השם להצבעה ביום רביעי בעוד שבועיים.
משה גפני: זה יובא על ידי להצבעה במליאת הכנסת.
חיים אורון: אני מציע שכאן תגיד בלי נדר.
משה גפני: בלי נדר.
משה גפני: מאוד מאוד חשוב שזה יובא כי אז מתחיל דיון אמיתי.
משה גפני: אנחנו עושים הפסקה בדיון הקודם ועוברים לדיון בנושא העלאת מחירי הלחם  - הצעתם של חברי הכנסת שלמה (נגוסה) מולה, דניאל בן-סימון, מירי רגב, אורי אריאל ואברהם מיכאלי.
רונית תירוש: למה אנחנו מפסיקים את הדיון?
משה גפני: יש עוד כמה דברים שהחברים כאן הביעו התנגדות והם מתייעצים ביניהם.
רונית תירוש: מה הסיכוי שהעובד הזה יחזור להמשך הדיון ויביע את דעתו בחופשיות מבלי לחשוש?
רונית תירוש: אני חוששת שיבולע לו והוא גם לא יהיה בהמשך הדיון.
רונית תירוש: אני מבקשת מאדוני היושב ראש שיתעקש שהוא יהיה גם בהמשך הדיון.
רונית תירוש: ושנוודא שגם הארגונים מצליחים להגיע ולא בהודעה כל כך קצרה.
משה גפני: איזו הודעה קצרה?
משה גפני: אמרתי והסברתי בתחילת הישיבה.
משה גפני: הדיון הוא דיון מתמשך.
משה גפני: זה אושר בחוק ההסדרים הקודם אבל לא אחזור על מה שהסברתי בעניין הזה.
משה גפני: על כל פנים, כולנו לא רוצים שזה יובא בחוק ההסדרים.
משה גפני: זה מופיע בחוק ההסדרים הבא ואנחנו לא רוצים שזה יופיע.
משה גפני: הממשלה כנראה תאשר את זה במהלך שבוע הבא, את חוק ההסדרים המקוצץ שכולנו ביקשנו לקצץ אותו.
משה גפני: לכן זה הסעיף האחרון שנשאר מהדיון הקודם שקיימנו עליו כבר דיון אבל לא השלמנו.
משה גפני: ביקשתי השבוע להשלים, לפני שזה מגיע לממשלה ואני מבקש מהממשלה לא להכניס את זה בחוק ההסדרים.
משה גפני: עד כאן הדברים.
משה גפני: הייתה טעות במספרים, אבל דיברנו דווקא ביוזמתם של הארגונים, ואפילו עופר מנירב – שהוא לא כזה תמים והוא בחור חכם – דיבר אתמול על העניין.
משה גפני: הוא גם מתנגד לחוק הזה.
משה גפני: לא היה כאן שום דבר שנעשה בהיחבא.
משה גפני: אנחנו שינינו את הסעיף בסדר היום, אבל כל הארגונים יודעים על מה מדובר.
משה גפני: מדובר על דיווח רבעוני מקוון.
רונית תירוש: יודעים על מה, אבל לא ידעו על העיתוי.
משה גפני: ידעו אתמול.
משה גפני: אני רוצה להגיד לך שהתרגלת ללוקסוס.
משה גפני: את היית מנכ"לית משרד החינוך ובאת לכנסת ואת באה לוועדת הכספים ללוקסוס שלא היה בעבר בחלק מהמקרים.
רונית תירוש: כי טמיר מודיע שבוע מראש.
משה גפני: טמיר מודיע בזמן.
משה גפני: אנחנו משתדלים שאת רוב סדר היום נכין כבר שבוע לפני כדי שידעו מה סדר היום של השבוע, אבל ועדת הכספים היא ועדה  דינאמית, ואני עכשיו לא אומר את זה מן השפה ולחוץ.
משה גפני: ועדת הכספים היא גם ועדה סטטוטורית ויש דברים שאנחנו צריכים להתכנס במהירות בגינם.
משה גפני: עד היום זה קרה לעתים נדירות, אבל אני אומר לך שזה עלול לקרות בחודשים הבאים עם התקציב ויכול להיות שזה יהיה מהיום למחר או מהיום להיום.
משה גפני: זה יכול לקרות.
אורי אריאל: היושב ראש יעשה כל מאמץ שזה לא יקרה.
משה גפני: עד היום אנחנו עומדים בזה.
משה גפני: במקרה הזה, עם כל הכבוד, אנחנו גם לא עוסקים כאן בחוק שהוא חוק שהופך סדרי בראשית.
משה גפני: אני לא אוהב אותו, אבל הוא לא הופך סדרי בראשית.
משה גפני: אני אעמוד על כך שהפקיד יוחזר לכאן וישתתף בישיבה.
רונית תירוש: ושלא ייפגע.
משה גפני: לא ייפגע.
יצחק וקנין: הפקידה לא נתנה לא לדבר.
משה גפני: אנחנו עוברים למחירי הלחם ואחר כך נחזור לסעיף הזה לאחר מכן.
משה גפני: שלמה מולה הוא הראשון, ראשון  בין שווים.
משה גפני: ייאמר לזכותו שהוא גם דיבר אתי והתקשר אלי.
משה גפני: כאשר שלמה מולה אומר לי שאעלה את הנושא לסדר היום, אני לא זוכר שסירבתי לו אי פעם.
משה גפני: שלמה, בבקשה, אבל תעשה את זה בקצרה .
שלמה מולה: אני באמת מודה לך.
מירי רגב: אדוני היושב ראש, מי מתייחס לנושא ומי עונה?
צביה דורי: אני מפקחת על המחירים.
משה גפני: השר שלה לא יכול להתייחס וגם לא המנכ"ל כי אתמול הם היו עסוקים בכנס הכלכלי כאשר מכל הכנס הכלכלי הזה יצא משהו נגד החרדים ויש על זה כותרות.
משה גפני: משרד התעשייה יצא בסדר.
חיים אורון: לא. יצא אולמרט נגד ביבי.
משה גפני: העיקר זה על החרדים.
משה גפני: דן מרידור שאומר שמולידים הרבה ילדים, וגדעון סער שאומר שילמדו את לימודי הליבה, ואין פוצה פה ומצפצף על זה שמשרד התעשייה לא מתפקד.
משה גפני: כנס כלכלי של משרד התעשייה שצריך לעודד תעסוקה, זה מה שהיה על סדר היום.
משה גפני: מה היו עושים כל הבטלנים האלה שלא עובדים אם לא היו חרדים?
משה גפני: מה הם היו עושים?
משה גפני: במקום לתקוף אותם, תוקפים אותי.
משה גפני: משרד התעשייה, כנס כלכלי, וזה מה שיש להם לעשות.
משה גפני: לכן הם גם לא הזמינו אותי, כדי שלא יהיה מי שישיב.
רונית תירוש: זה אבסורד.
משה גפני: לא, זה בסדר גמור.
משה גפני: הם הזמינו אותי לכנס קודם ובכנס הקודם מניתי אחת לאחת עם סעיפי התקציב של עידוד התעסוקה איך הם לא עושים כלום.
משה גפני: עכשיו הם לא הזמינו אותי, וזה בסדר.
משה גפני: הם בחורים טובים.
משה גפני: לדן מרידור היה מה להגיד על הילדים של החרדים וזה כנס כלכלי.
משה גפני: לכן אין לשר זמן להשיב ולכן נמצאת כאן הפקידה הנכבדה הזאת שכולנו מעריצים אותה על כך שהיא הגיעה לכאן.
שלמה מולה: אדוני היושב ראש, אני יודע שהנושא הזה הוא לא נושא חדש, הוא לא נושא מדיני שתופס כותרות וכולי, אבל אני מודה לך על כך שאתה מעלה אותו לסדר היום ומאפשר לקיים את הדיון.
מרינה סולודקין: הנושא לא פחות חשוב.
שלמה מולה: לכן אני מודה לך על כך שהחלטת לקיים את הדיון.
שלמה מולה: אגף המחקר של הכנסת הכין לנו איזשהו מסמך ואני רוצה לומר את השורה התחתונה.
שלמה מולה: אני רוצה להתייחס לצורת העלאת המחירים ואחר כך לומר משהו לגבי התוכן.
שלמה מולה: קודם כל, דע לך ששבוע אחרי שאנחנו יצאנו לפגרת הכנסת באוגוסט, העלו את המחיר כך שחס וחלילה מישהו ישים לב לכך.
שלמה מולה: עשו את אותו הדבר עכשיו כאשר שבוע לפני שחזרנו לכנסת, העלו שוב את המחיר.
שלמה מולה: יש כאלה שכנראה חושבים שיהיו חברי כנסת שישאלו שאלות, לשר כנראה זה לא נוח והוא יאמר שהוא שר חברתי.
שלמה מולה: בעמוד 4, במחקר של אגף המחקר של הכנסת, נאמר שמדד המחירים לצרכן עלה בעשור ב-68 אחוזים כאשר מחירי הלחם האחיד – תראה את ההפתעה הגדולה – עלו ב-192 אחוזים.
שלמה מולה: אם המחיר הוא בפיקוח, אני הייתי  מצפה שמשרד התעשייה יעשה את עבודתו נאמנה, יבוא ויאמר לנו שזה לא יכול לעלות יותר מעליית המדד.
שלמה מולה: אני לא טוב במתמטיקה, אבל תראה את ההפרש בין 192 אחוזים ל-68 אחוזים.
שלמה מולה: המחוקק בדרך כלל לא מתערב אבל כאשר באים ואומרים שרוצים שיהיה לחם אחיד פרוס בפיקוח, זאת אומרת שהמדינה רוצה, אם צריך, גם להשתתף בסבסוד או לסבסד את מחיר הלחם.
שלמה מולה: לכן אני לא מבין מה הם עושים.
שלמה מולה: אנחנו לא מסנגרים עכשיו על כל סוגי הלחם שהם מאוד יקרים אבל מי שצורך את הלחם הזה, אלה בעיקר השכבות החלשות, אלה שחיות על קצבאות, משפחות ברוכות ילדים, אלה שקמים בבוקר בשעה 6:00 והולכים למכולת לקנות לחם.
מגלי והבה: זה גם המוצר היחידי שיש להם.
שלמה מולה: לכן אני לא מבין את ההגיון.
שלמה מולה: אם אין פיקוח, אז נדע שאין פיקוח ממשלתי ונתמודד עם זה.
שלמה מולה: אני חושב שדווקא בגלל הפערים החברתיים שיש בארץ, אני הייתי מצפה שמשרד התעשייה יעשה את עבודתו, ששר התעשייה יעשה את עבודתו, ובמקום להסתובב בין כנסים לכנסים יבוא ויאמר שלא רק מחיר הלחם אלא שהוא נותן סבסוד למוצרים בסיסיים.
שלמה מולה: הוא היה צריך לבוא ולומר שהוא רוצה שיהיה סבסוד לביצים, לחלב וכן הלאה, אבל זה לא הדיון.
שלמה מולה: אני לא מבין למה המחיר הוא מטורף.
משה גפני: אני מודה לך על העלאת הנושא.
משה גפני: מירי רגב ואורי אריאל, בבקשה.
משה גפני: אם אברהם מיכאלי יגיע, הוא יוכל להתייחס.
משה גפני: דניאל בן-סימון לא כאן.
רונית תירוש: גם אני מבקשת להתייחס.
מירי רגב: תודה לחבר הכנסת מולה על שהובלת את הנושא.
מירי רגב: אנחנו התבשרנו על עליית מחירי הלחם שלושה ימים לפני החגים.
מירי רגב: זאת המתנה שהממשלה נותנת לאזרחים שלה כאשר היא מודיעה להם שאחרי החגים מחירי הלחם יעלו, מחירי המים יעלו, כל המחירים הבסיסיים יעלו.
מגלי והבה: מירי, את צריכה לעבור אלינו ולא להישאר בממשלה הזאת.
מירי רגב: כיכר לחם אחיד, לבן ושחור, עולה כשמונה שקלים.
מירי רגב: אני לא מדברת על הלחם עם הדגנים,  השומשום והקימל אלא אני מדברת על הדבר הבסיסי שאוכלים עם שוקולד וגבינה אנשים שחיים מהלחם האחיד הזה ואלה משפחות קשות יום שצורכות בין חמישה לשישה כיכרות לחם.
מירי רגב: זה אומר שמונה שקלים כפול המספר שהם צריכים לקנות וזה רוב האוכל שהם אוכלים.
מירי רגב: בזה אנחנו הולכים לפגוע.
משה גפני: אני הייתי נוכח במכולת אצלי בשכונה כשנכנס ילד בהעלאה הקודמת והוא שאל את בעל המכולת כמה זה עולה ואחרי תשובתו הוא ביקש רק חצי כיכר.
משה גפני: הייתי נוכח בזה.
מירי רגב: אנחנו מדברים על לחם אחיד.
מגלי והבה: זה האוכל העיקרי.
מירי רגב: אני מבינה למה הם חשבו להעלות את מחיר הלחם.
מירי רגב: בכל העולם יש בעיה עם החיטה.
מירי רגב: מצד שני, בזמנו שר הפנים הנוכחי אלי ישי הגיע לסיכום עם משרד התעשייה ועם משרד הרווחה שכאשר מעלים את מחירי הלחם, אוטומטית עולה הקצבה לאותן משפחות נזקקות שצורכות לחם אחיד, אבל כנראה הדבר הזה נשכח מהאוצר.
מירי רגב: אתה מעלה את מחיר הלחם, אין שום בעיה, תעלה את מחיר הקצבאות בהתאם.
מירי רגב: לא יכול להיות מצב שאנחנו שוכחים חוקים כאלה ואנחנו מתעסקים רק בעליית המחירים האלה.
מירי רגב: תעלו את מחיר הלחם עם כל הדגנים, את מחיר הלחם המלא, אין שום בעיה, אבל את מחיר הלחם האחיד תשאירו במחיר מסובסד ואם אתם לא משאירים אותו במחיר מסובסד, תעלו את גובה הקצבאות בהתאם.
משה גפני: אורי אריאל.
אורי אריאל: אדוני היושב ראש, תודה לחבר הכנסת מולה שיזם את הפנייה.
אורי אריאל: תודה לצביה  על השתתפותך.
אורי אריאל: אני רוצה להפנות את תשומת לבכם למשפט המסכם בדוח הזה והוא אומר: "הוצאה חודשית ממוצעת על מוצרי לחם בסיסיים עמדה על 57,4 שקלים.
אורי אריאל: משמעות עליית המחיר מאז חודש אוגוסט 2010 למשק בית ממוצע היא הוצאה נוספת של ארבעה שקלים".
אורי אריאל: כמובן שזה ממוצע ואנחנו לא מדברים על הממוצע אלא מה שמעניין אותנו אלה הן המשפחות חסרות היכולת.
אורי אריאל: אני רוצה לומר לכם משהו.
אורי אריאל: מי שמתבטא כך – לא במחקר כי המחקר הוא מחקר ואין לי טענה למי שעשה את המחקר – ואני שמעתי גם את השר ישי בפעמים קודמות, לא עכשיו, וגם את פואד בן-אליעזר וגם אחרים, והם מסבירים את כל המספרים ואומרים שבסוף מדובר בכמה שקלים בחודש.
אורי אריאל: זאת תופעה של אנשים שמנותקים מהחברה הישראלית.
אורי אריאל: אנשים כמוני מרוויחים מספיק כדי לקנות לחם כזה ולחם כזה ועוד לחם אחר, אבל יש אנשים שמגיעים למכולת בתחילת החודש ואומרים שאין להם כסף והם לא יקנו שם כלום.
אורי אריאל: אומרים להם שהם לא יקבלו במכולת הזאת כי יש להם חוב גדול.
אורי אריאל: יש אנשים שאין להם את ארבעת השקלים האלה.
אורי אריאל: אם זה היה שקל או שניים, היינו עוזבים, אבל זה לא כך.
משה גפני: תאמר בבקשה לרשות המסים שיש דרישה של חברי הוועדה.
אורי אריאל: לא, אתה צריך לומר.
משה גפני: אני אומר למנהל רשות המסים.
משה גפני: לא יהיה דיון אם לא תשתתף.
משה גפני: אני מבקש להודיע את זה למנהל רשות המסים.
משה גפני: איזה אגף אתה מנהל?
אמנון לבנטל: אגף שומה וביקורת של מס הכנסה.
משה גפני: מנהל אגף שומה וביקורת.
משה גפני: אם הוא לא ישתתף בדיון, הדיון לא יתחדש.
משה גפני: אני מציע שלא תעזוב את הבניין כי אחרת לא נוכל להמשיך את הדיון.
משה גפני: כמו החברים בוועדה, אני סבור שהאיש צריך להיות בדיון כי אחרת הדיון לא יתמשך.
משה גפני: צריך להודיע את זה ליהודה נסרדישי.
אורי אריאל: המציאות הזאת של אנשים שמנותקים מהחברה הישראלית ולא מבינים שיש אנשים שלא יכולים לקנות בכלל במכולת, היא מציאות קשה ביותר.
אורי אריאל: אני רוצה לומר מה הפתרונות.
אורי אריאל: פתרון אחד הוא כפי שהזכירה כאן חברתי חברת הכנסת מירי רגב.
אורי אריאל: בזמנו היה הסדר ואמרו שזה ההסדר.
אורי אריאל: אני אשמח לשמוע מצביה אם ההסדר הזה קיים.
אורי אריאל: הפתרון השני הוא שאפשר לעשות דיפרנציאציה בין הלחם הלא אחיד ללחם היקר.
אורי אריאל: אפשר לעשות שינוי במחירי הלחם, כך שכאשר אורי אריאל קונה לחם יקר ישלם עוד קצת ויסבסד את מי שאין לו.
מירי רגב: אפשר שהמדינה תסבסד את החלשים ובזה צריך לעמוד.
משה גפני: אורי, תודה.
משה גפני: מרינה, בבקשה.
מרינה סולודקין: אני חושבת שהיוזמים את הדיון בנושא עשו דבר טוב ונכון וטוב שאתה אישרת את הדיון.
מרינה סולודקין: יש לנו תכונה כוללת.
מרינה סולודקין: יש ניסיון להעלות את מחירי המים.
מירי רגב: מה זה יש ניסיון?
מירי רגב: מחירי המים עלו ויעלו ב-1 בינואר 2011 שוב ומחירי האלכוהול יורדים.
משה גפני: את נגד מרינה סולודקין?
מירי רגב: לא, אני בעדה.
מירי רגב: אני רוצה רק לומר שמחירי המים עלו.
מירי רגב: שיושב ראש ועדת הכספים ידע שמחירי המים עלו ויעלו שוב בינואר.
מירי רגב: אני קונה כל כך הרבה כיכרות לחם אחיד?
מירי רגב: אני משתמשת בכ כך הרבה מים?
משה גפני: את בקדימה או בליכוד?
מרינה סולודקין: בלמנו כאן תהליכים של הממשלה כמו המיסוי על הירקות והפירות.
מרינה סולודקין: אני חושבת שאנחנו צריכים לבלום את העלאת מחירי המים, העלאת מחירי הלחם האחיד, שכירות או דיור ציבורי, נושא עליו דיברנו אתמול, אבל אני חושבת שרק לקיים דיון, זה לא מספיק.
מרינה סולודקין: אני קוראת מכאן לשר התעשייה ומעמידה אותו על חומרת הדבר שהוא עשה וקוראת לו להתפטר.
מרינה סולודקין: הפיקוח על הלחם הוא בידי משרד התעשייה.
שי חרמש: הוא ילך ויבוא אחד יותר גרוע.
מירי רגב: אני חושבת ששר האוצר צריך להתפטר.
שי חרמש: תוסר ממשלת זדון מן הארץ.
מרינה סולודקין: אני מדברת על התפטרותו של שר התעשייה, בנימין בן-אליעזר.
חיים אורון: מי אחראי על שר התעשייה?
חיים אורון: שכולם יתפטרו.
מרינה סולודקין: אלה דבריי.
מרינה סולודקין: אומרים שעליית המחירים מגיעה ל-200 אחוזים.