GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
משה גפני: כל פעם שאני אומר להוריד סעיף או להוסיף סעיף, זה בהומור ושלא ישתמשו בזה בשום מקום אחר.
שגית אפיק: עמוד 22, פרוטוקולים.
שגית אפיק: במקור ההצעה לא כללה סעיף בדבר פרוטוקולים.
שגית אפיק: הוועדה ביקשה סעיף.
שגית אפיק: נוסח הסעיף לקוח מנוסח סעיף 68 לחוק בתי המשפט.
שגית אפיק: הפרוטוקול יהיה פרוטוקול מלא של ההליך כולו.
שגית אפיק: המפר יהיה זכאי לקבל אותו.
שגית אפיק: הסעיף בדבר מידע חסוי נמחק.
דניאל אילון: שגית, לפרוטוקול, ההתייעצות של חברי הוועדה היא לא לפרוטוקול.
שגית אפיק: התייעצות פנימית בין חברי המוטב לא תהיה כלולה בפרוטוקול.
שגית אפיק: זה בדומה למה שקורה בבית משפט לכן גם העתקנו משם את נוסח הסעיף.
שגית אפיק: החלטת המוטב תהיה מנומקת, תישלח למפר ויפורטו בה הנימוקים לפי המוחלט לגבי אמצעי מסוים.
משה גפני: מי בעד הסעיפים עד 52נ כולל?
שגית אפיק: אנחנו עוברים לסעיף 52נא.
שגית אפיק: זה השלב שבו ועדת האכיפה מחליטה על סוג האמצעי שהיא בוחרת להטיל אותו על המפר.
שגית אפיק: גם כאן במקור יושב ראש הרשות היה אמור לפרסם אמות מידה לגבי הבחירה באמצעי אכיפה.
שגית אפיק: הוועדה ביקשה שגם אמות המידה האלה ייכנסו לחוק.
שגית אפיק: תיראו את אמות המידה בעמוד 24 למעלה: העובדות המהוות את ההפרה.
משה גפני: יש למישהו הערות לגבי אמות המידה?
משה גפני: מי בעד סעיף 52נא?
משה גפני: עוברים לסעיף 52נב.
דניאל אילון: שגית, צריך להכריע לגבי פסקה 5, יש שני נוסחים.
שגית אפיק: אתן מוכנות להסביר את ההבדל?
רביד דקל: פסקה 5 היא חריג בנוף של המשפט המנהלי.
רביד דקל: היא מדברת על נסיבות אישיות.
רביד דקל: היא למעשה עושה את הרגולאטור סוג של עובד סוציאלי, מה שהוא לא מוסמך בדרך-כלל להיות.
רביד דקל: יחד עם זה, חשבנו במקור, כשקבענו את סוג הנסיבות האלה שיכולות להביא - - -
חיים אורון: עד שהתחיל ההליך ועד שהוא הסתיים הוא הגיע לגיל 98.
רביד דקל: ההליך המנהלי צריך להיות מאוד מהיר.
משה גפני: אני מקבל את העמדה שלכם.
משה גפני: אני מקבל את זה שיהיה כתוב "שהביאו".
משה גפני: זה לא נורא.
דניאל אילון: זה כן נורא, זאת בעיה.
משה גפני: לא נורא, נסיבות אישיות?
דניאל אילון: אני רוצה להסביר ותחליטו מה שתחליטו.
דניאל אילון: שני דברים עיקריים אנחנו חושבים לשקול במסגרת הזאת.
דניאל אילון: אחד, זה התפקיד של האדם בארגון.
דניאל אילון: אם מדובר בעבירת מידע פנים שבוצעה על-ידי סמנכ"ל הכספים - - -
משה גפני: נסיבות אישיות.
דניאל אילון: זה לא נסיבות אישיות.
דניאל אילון: הוא סמנכ"ל כספים והיא מזכירה, הם לא אותו דבר.
דניאל אילון: הדבר השני הוא, אם הוא "שכיב מרע" במועד האכיפה ולא במועד ביצוע ההפרה.
דניאל אילון: אם נכתוב "שהביאו לביצוע העבירה" - - -
משה גפני: הסברת מצוין, מוסיפים את המילה "שהביאו".
משה גפני: אני מצביע עוד פעם.
משה גפני: מי בעד סעיף 52נא עם המילה "שהביאו"?
משה גפני: אגב, הרשות יכולה גם להגיש הסתייגות לחוק.
משה גפני: סעיף 52נב.
שגית אפיק: זה הסכומים.
נוגה קינן: אני רוצה להתייחס לגובה הסכומים.
נוגה קינן: בהרבה מקרים גם אם האדם שמתייחסים אליו כאן, המפר,  הוא נושא משרה הם לא מדתיים לשכרו במשק.
נוגה קינן: ישנם סמנכ"לי כספים שמשתכרים 40,000 שקל ויש אפילו פחות.
נוגה קינן: פה הם ייתבעו באופן אישי על מיליון שקל - - -
שי חרמש: זה ירד ל-400,000.
נוגה קינן: ליועצים זה ירד אבל לנושאי משרה יש פה עכשיו 3 דרגות, כאשר התוספת השביעית מפרטת גם סעיפים כוללניים מאוד שיכולים להביא בקלות סמנכ"ל כספים, בגלל שגגה, שמרוויח 40,000 שקל לקנס מנהלי של מיליון שקל.
נוגה קינן: גם אם הוא ימשכן את אשתו, ילדיו והשכנה, לא יגיע לתשלום הסכומים האלה.
נוגה קינן: אנחנו רוצים להכניס פה מדתיות לכושר ההשתכרות של האדם.
נוגה קינן: יש פה חוסר מדתיות בולט.
חמי אינטרטר: למעשה אני נציג העובדים בבנקים.
חמי אינטרטר: לפני הישיבה דיבר איתי ציון שאמה, מזכיר חטיבת עובדי הבנקים.
חמי אינטרטר: אני רוצה להתייחס לסעיף הזה שרוצים להטיל קנסות של 25,000 שקלים על יועץ.
חמי אינטרטר: אני רוצה להגיד לכם שבהחלטה הזאת, לפי דעתי, אתם תגרמו לערעור יחסי עבודה בבנקים.
משה גפני: אנחנו לא נבהלים משביתה.
משה גפני: זה עמד במשך כמה שנים כאן על שולחן הוועדה.
משה גפני: עיצומים על אותם עובדים שאותם אתה מייצג עמדו על מיליון שקל ואף אחד לא דיבר מילה.
חמי אינטרטר: אני מודיע לך בתור יו"ר הוועד הארצי – נכון שהיו 12 ישיבות, אבל אני מודיע לך שרק - - -
שוני אלבק: עשינו את זה בהסתר.
חמי אינטרטר: אנחנו לא ידענו מזה.
חמי אינטרטר: הפעם הראשונה שנודע לנו - - -
משה גפני: לכמה להוריד?
חמי אינטרטר: אני חושב שצריך לבטל את הקנס המנהלי על היועצים כי לא יעלה על הדעת שיועץ שמרוויח 8,000 שקל, יכול להיחשף לקנס של 25,000 שקל.
חמי אינטרטר: חבר הכנסת אורון, אני אומר לך שבבנק לאומי ואני מניח שבכל הבנקים, יועץ מרוויח 8,500 שקל ברוטו בממוצע.
חמי אינטרטר: מי שחושב שאנשים ימשיכו לייעץ טועה.
חמי אינטרטר: הוא יעדיף לא להיות יועץ רגיל.
חמי אינטרטר: בסך הכול הוא צריך זה בסך הכול להתלות את הרישיון.
חמי אינטרטר: אתם תגרמו לאנדרלמוסיה בכל הבנקאות.
חמי אינטרטר: אני אומר לך, אורון, שאף אחד לא דיבר איתנו.
משה גפני: עם כל הכבוד, אמנם הוא ממרצ, אבל הוא חבר הכנסת אורון בשבילך.
חמי אינטרטר: מר גפני, אני אומר לכם בשיא הכנות והיושר , ביטלתם את זה ואפשר לבטח את העובדים.
חמי אינטרטר: גם אי-אפשר לבטח את העובדים.
חמי אינטרטר: גם רופא שהולך, חס וחלילה, לכרות רגל לחולה, יש לו ביטוח.
חיים אורון: נהג מוביל של חלב שמקבל קנס על תעבורה של 20,000 שקל גם נואם כזה נאום פה?
חמי אינטרטר: לא יודע.
חיים אורון: אני אומר לך שיש עשרות כאלה.
חיים אורון: סליחה, שההסתדרות תבוא ותגיד לנו - - -
חמי אינטרטר: אני אומר לך שבכלל לא היו איתנו דיונים.
שי חרמש: למה נועד כל החוק הזה אם לא כדי לתת אחריות.
חיים אורון: העמדה שאתם נוקטים אומרת דבר אחד, שיועצים ילכו רק למסלול הפלילי כי זאת המסקנה שאתם אומרים.
חיים אורון: נניח לצורך העניין שיש יועץ שהפר את החוקים, אין לו מסלול מנהלי והוא הולך למסלול הפלילי.
חמי אינטרטר: מה הבעיה באכיפה שיש היום?
שי חרמש: הבעיה שהיא לא עובדת.
רונית תירוש: מה הסכומים?
שגית אפיק: חולקה התוספת ל-3 סוגי הפרות.
שגית אפיק: בהצעה המקורית לגבי חלק א' שבתוספת, היה 2 מיליון לתאגיד וזה ירד ל-400,000 לתאגיד, לפי ההצעה שמונחת בפניכם.
שגית אפיק: במקור, לגבי חלק א', היה 400,000 שקל לגבי יחיד וזה ירד ל-25,000 לגבי מי שאינו נושא משרה בתאגיד.
שגית אפיק: חלק ב' שבתוספת.
שגית אפיק: ההצעה המקורית לגבי תאגיד היתה 5 מיליון ובמה שמונח בפניכם 3 מיליון.
שגית אפיק: יחיד עובד שהוא לא נושא משרה, במקור היה עליו 1 מיליון וזה ירד ל-25,000.
שגית אפיק: יחיד נושא משרה היה 1 מיליון וירד ל-600,000 .
שגית אפיק: חלק ג' של התוספת, כשמדובר בהפרות החמורות ביותר זה נותר 5 מיליון לתאגיד ו-1 מיליון ביחס ליחיד.
שגית אפיק: זה מופיע בעמוד 24 למטה וממשיך לעמוד 25.
שגית אפיק: פסקה 1, פסקה 2 ופסקה 3. פסקה 3 ממוספרת בטעות 2. אלה הפחתות שהן משמעותיות ביותר ביחס למה שהובא במקור לוועדה.
שי חרמש: בג' כמה נשאר ליחיד?
שגית אפיק: ב-ג' זה ההפרות החמורות ביותר וזה נשאר 1 מיליון ליחיד ו-5 מיליון לתאגיד.
רונית תירוש: איפה כתוב שזה הפרה חמורה?
שגית אפיק: זה בתוספת.
שגית אפיק: התוספת מחולקת לשלושה חלקים.
נתי שילה: בשם איגוד החברות הציבוריות, לאחר שבוטלה האפשרות לבטח את נושאי המשרות, אנחנו חושבים שהסכומים האלה הם מאוד מאוד גבוהים לגבי נושאי משרה.
נתי שילה: אין שום סיבה שבאמת עובד, גם אם הוא נושא משרה שמרוויח בין 15,000 ל-40,000 שקל לחודש יקבל 1 מיליון שקל קנס, על דבר שהוא ברשלנות ולא מתוך כוונה או רצון להפר.
משה גפני: זה סכום מרבי, זה לא סכום קבוע.
נתי שילה: זה סכום מרבי אבל זה סכום מאוד גבוה.
נתי שילה: האוכלוסייה הזאת של נושאי המשרה בחברות - - -
רונן סולומון: לא כל נושאי משרה עובדים בחברות גדולות שמרוויחים שכר גבוה.
רונן סולומון: יש כאלה שמרוויחים שכר נמוך.
קריאה: בתחילת הדיון אמרת שאנחנו לא משנים מהמצב שקיים היום אבל זה לא מדויק מבחינת השיפוי.
משה גפני: אנחנו הולכים על פי חוק החברות.
קריאה: בחוק החברות דהיום, נושא משרה שטעה מותר לשפות אותו.
שגית אפיק: על קנס?
משה גפני: אני מקבל את עמדתך, על מה הויכוח?
משה גפני: אם יוחלט שבחוק החברות נושא משרה משפים אותו גם על הקנס, זה יהיה גם פה.
משה גפני: זה רשום בפרוטוקול ולא בהומור.
משה גפני: אם שם זה לא כך גם פה זה לא יהיה כך.
מרים אילני: אני רוצה להבהיר.
מרים אילני: חוק החברות קובע - - -
משה גפני: אנחנו לא מקיימים על זה ויכוח.
חיים אורון: יש פה מחלוקת מה יש בחוק החברות.
קריאה: אם יורשה לי.
קריאה: נכון שהמילה קנס מטעה אבל אם נושא משרה מורשע בהליך אזרחי - - -
משה גפני: אני לא מקיים על זה דיון.
משה גפני: יש לך משהו לחדש?
משה גפני: אנחנו מקיימים רק הצבעות.
רונית תירוש: איפה כתוב "לכל היותר"?
משה גפני: כתוב "סכום מרבי".
שגית אפיק: אפשר להצביע עד סעיף 52נט, לא כולל.
שגית אפיק: מי בעד אישור הסעיפים?
שגית אפיק: מי נגד?
שגית אפיק: הצבעה     בעד – רוב נגד – אין נמנעים אין
שגית אפיק: סעיף 52 נט זה לעניין פרסום החלטת המוטב ופרסום הפרוטוקולים.
שגית אפיק: הוועדה במקור ביקשה שקיפות והיא ביקשה שהפרוטוקולים יפורסמו באתר האינטרנט של הרשות.
שגית אפיק: הוגשו הרבה בקשות של גופים, שהבנו מהם שהבקשה לפרסם את הפרוטוקולים עלולה לפגוע בהם.
שגית אפיק: הוועדה יכולה להכריע אם היא רוצה להשאיר את החלטה על כנה, דהיינו, שהפרוטוקולים יתפרסמו באתר האינטרנט או כמו שמציעה הרשות, שהם יימסרו למפר וכך לא תהיה חשיפה נוספת של הגופים.
חיים אורון: אני מציע שנשאיר את זה בידי המוטב.
חיים אורון: הכלל הוא שמפרסמים.
חיים אורון: אם לנתבע יש נימוקים עניינים והמוטב מחליט שלא לפרסם, אז לא יפרסמו.
חיים אורון: כולם רצו מאיתנו שקיפות ועכשיו מבקשים להסתיר את זה?
מרים אילני: הדין הכללי הקיים היום זה שבהליכים מנהליים אין פרסום אוטומטיים של פרוטוקולים.
מרים אילני: אפשר לפי חוק חופש המידע לפנות בפנייה יזומה לרשות ואם היא לא מקבלת את העמדה אפשר לפנות לבית משפט כשהאיזונים הם הגנת הפרטיות ועניין לציבור.
מרים אילני: זה ה דין הכללי ואני חושבת שהוא מתאים גם פה.
שוני אלבק: גם בבית המשפט לא מפרסמים פרוטוקולים אלא הם מסרים פרוטוקולים והם נמסרים לצדדים.
משה גפני: מי מהארגונים מתנגד לפרסום הפרוטוקולים?
נוגה קינן: אני מתנגדת.
משה גפני: אני מציע שזה יהיה כמו בבית המשפט.
משה גפני: לא לפרסם את זה כללית אבל אם מישהו מהצדדים יבקש, הוא יוכל לקבל.
שגית אפיק: הצדדים יקבלו.
משה גפני: סליחה, גורם אחר יכול לבקש ואז המוטב יחליט.
משה גפני: מי בעד 52נט לפי מה שהחלטנו עכשיו?
מרים אילני: האיזונים הם לפי חוק חופש המידע.
משה גפני: מי בעד סעיף 52נט?
שגית אפיק: סעיף לא ממוספר עמוד 31 באמצע זה סעיף הערעור.
שגית אפיק: ההצעה המקורית לא כללה ערעור והוועדה ביקשה שיהיה ערעור.
שגית אפיק: הסעיף שבפניכם מועתק מנוסח סעיף 22ג לחוק ההגבלים העסקיים.
שגית אפיק: הסעיף הזה פורש בפסיקה כסעיף שמקנה לבית המשפט שיקול דעת רחב מזה שקיים בביקורת שיפוטית בעתירות מנהליות, כך שבית המשפט יכול לבחון את ההחלטה מחדש ובמקרה הצורך לבטל אותה או לשנות אותה תוך שהוא נותן משקל ראוי לשיקול הדעת ולמומחיות של הרשות המוסמכת שנתנה את אותה החלטה ובמקרה הזה לוועדה המנהלית, למוטבים.
שגית אפיק: יחד עם זאת, הסעיף מנוסח כך שאמנם מבחינה מהותית יחולו לגביו הפרשנויות לעניין היקף שיקול הדעת של בית המשפט אבל הפרוצדורה לגבי הגשת הערעור תהיה שונה ממה שקבוע לגבי חוק ההגבלים העסקיים והיא תהיה על דרך של עתירה מנהלית, כלומר, בתצהירים, כאשר חקירת עדים תהיה החריג לכלל.
שגית אפיק: זה הניסוח שהתקבל בסופו של דבר.
משה גפני: אנחנו בעמוד 31.
משה גפני: לפי התכנית שלי בשעה 11:05 היינו צריכים להיות בסעיף 78.
מרים אילני: אין דברי הסבר וזה סעיף חדש.
מרים אילני: חשוב לחדד שהבחינה היא לא בחינה מחדש אלא הבחינה היא היתה טעות בשיקול הדעת של הרשות ולא בחינה האם הטעות היא סבירה, לפי פסק דין דור אלון.
שגית אפיק: הסעיף שבא אחריו הוא גם סעיף שלא הוקרא.
שגית אפיק: הסעיף הזה קובע שאישור להקדמת אמצעי האכיפה ופנייה לבית המשפט לעניין התליית רישיון תהיה לבית המשפט הכלכלי שנקבע לא מזמן בחוק.
שגית אפיק: אפשר להצביע עד סעיף 52סא כולל.
שגית אפיק: סעיף 52סב.
שגית אפיק: כמו שאמרנו, מעבר מפלילי לעיצום כספי בלתי אפשרי.
שגית אפיק: מעבר מפלילי למנהלי, לפי ההצעה שמונחת בפניכם, הוא אפשרי בסייגים.
שגית אפיק: למעשה בהצעה המקורית לא היו סייגים ולכאורה ניתן היה לעשות מעבר מהליך פלילי להליך מנהלי בלי שהיתה שום מגבלה שהיא.
שגית אפיק: בהצעה הזאת אתם יכולים לראות את הסייגים בעמוד 33 למטה פסקה 1.      הסייגים שנקבעו הם: אם פרקליט מחוז החליט שלא להעמיד את החשוד לדין בסופו של דבר, אז אפשרי המעבר.
שגית אפיק: אם הוא כבר הועמד לדין, בקשת הוועדה היתה שזה ייעשה בהתייעצות עם פרקליט מחוז, כאשר אז אפשר יהיה להטיל רק הרחקה מעיסוק, ב הליך המנהלי, ולא אמצעי אכיפה אחרים.
שגית אפיק: הרשות מבקשת, ואנחנו חשבנו על מודל אחר שיכול להחליף התייעצות עם פרקליט מחוז וזה מודל שבו יושב ראש הרשות יקבל אישור של מוטב שהוא ימנה לצורך כך, מוטב שונה מזה שבסופו של דבר ידון בהליך האכיפה.
שגית אפיק: גם אז  - - -
משה גפני: בהתייעצות עם פרקליט מחוז, זאת עמדתי.
נתי שילה: לגבי סעיף קטן 2, אם אני מבין נכון את הסעיף, הרי יכול להיות מצב שבו במקביל לזה שפותחים בהליך פלילי, יושב ראש הרשות מקים מוטב להליך מנהלי - - -
משה גפני: לא, זה רק אם לא יצא כלום מההליך הפלילי.
נתי שילה: זה לא הנוסח של סעיף 2.
משה גפני: הנוסח הוא, שאם החליטו למהלך פלילי, הולכים למהלך פלילי.
משה גפני: הגיע פרקליט המחוז למסקנה שאין ראיות או שאין אפשרות להעמיד אותו לדין, יכול יושב ראש הרשות ללכת להליך למנהלי.
שגית אפיק: זה בפסקה 1.
רונית תירוש: ואז הוא ממנה מוטב אחר?
משה גפני: לא. ההצעה היא שצריך להתייעץ עם פרקליט מחוז.
נתי שילה: אני מדבר על עמוד 34 למעלה.
שגית אפיק: ישנם שני מצבים.
שגית אפיק: יש מצב שבו פרקליט מחוז החליט שלא להעמיד את החשוד לדין.
שגית אפיק: במצב הזה יושב ראש הרשות רשאי להחליט על פתיחה בהליך אכיפה מנהלי.
שגית אפיק: כמובן שמתקיימים יתר התנאים.
שגית אפיק: גם כאן הליך האכיפה המנהלי יכול להסתיים אך ורק במגבלת עיסוק.
שגית אפיק: הוא לא יכול להסתיים באמצעים כספיים.
שוני אלבק: אם לא הגישו כתב אישום זה הליך רגיל.
שגית אפיק: נכון, סליחה, טעות שלי.
שגית אפיק: המצב השני הוא מצב שבו החשוד הועמד לדין.
שגית אפיק: יכול להיות שזה הסתיים בזיכוי אבל עדיין הרשות סבורה שיש מקום להעמיד אותו להליך אכיפה מנהלי.
שגית אפיק: בוועדה אפילו דובר על המצב הקיצוני ביותר, מצב של זיכוי.
שגית אפיק: וועדה באמת ביקשה במקור שבמצב הזה, כדי שאפשר יהיה ללכת להליך אכיפה מנהלי שיסתיים בהרחקה מעיסוק, יו"ר הרשות יוכל לעשות את זה רק לאחר שהתייעץ עם פרקליט מחוז ויעשה החלטה מנומקת.
משה גפני: אבל אי-אפשר ללכת במקביל.
משה גפני: כל עוד שמתנהל הליך פלילי - - -
נתי שילה: זה בדיוק מה שכתוב פה, זאת הבעיה.
משה גפני: אי-אפשר ללכת בשני מסלולים במקביל.
זוהר גושן: למה אי-אפשר?
זוהר גושן: אני רוצה להסביר לאדוני.
זוהר גושן: המטרות של המשפט הפלילי והמטרות של המשפט המנהלי הן לא תמיד זהות.
זוהר גושן: לפעמים המשפט הפלילי, אם נטל ההוכחה שקבוע בו מתנהל במסלול מסוים של הרשעה פלילית.
זוהר גושן: לתפקיד של המשפט המנהלי יש גם עניין של הגנה על ציבור הלקוחות.
זוהר גושן: אתה לא יכול לחכות 5 שנים עד שיסתיים המשפט של מישהו שאתה מאשים אותו במרמה.
משה גפני: הסכמנו על זה בוועדה?
משה גפני: הכול בהתייעצות עם פרקליט מחוז.
חיים אורון: ב-2 אין פרקליט מחוז.
משה גפני: אז צריך לנסח את זה.
שגית אפיק: הגישה המקורית היתה שזה יהיה פרקליט המחוז.
חיים אורון: יש פה אבחנה בין 1 ל-2.
חיים אורון: היות ועשינו שני מהלכים, אלף, לא יושב ראש הרשות הוא יושב ראש המוטב ולא אותו מוטב, בעצם פה מציעים שיוקם מוטב מיוחד, שלא היושב ראש הוא היושב ראש שלו, והוא יבחן את השאלה המקדמית האם לפתוח בהליך הזה.
חיים אורון: ראינו בזה תחליף להתייעצות עם פרקליט מחוז, כי הטענה היתה שאלה האנשים שנמצאים בלב העיסוק הזה ולא פרקליט מחוז שבא משום מקום.
חיים אורון: ההצעה המקורית היתה שיושב ראש בראש מוטב מנסה ואם לא הולך לו, הוא הולך לשם.
חיים אורון: אמרנו שיש פעמיים ריחוק.
חיים אורון: אלף, שזה לא הוא, בית, זה לא המוטב שעסק בזה והוא צריך להקים מוטב מיוחד למטרה הזאת.
חיים אורון: נדמה לי שזה איזון סביר.
משה גפני: אנחנו נותנים פה המון כוח לרשות לניירות ערך.
משה גפני: אנחנו הולכים פה למסלול שהוא מסלול קצת מסוכן וצריך לדעת את השלכות הרוחב.
משה גפני: הלכת למסלול פלילי, פגעת באיש.
משה גפני: אני בעד להגן על הלקוחות לכן אני נלחם שהחוק הזה יעבור.
משה גפני: הלכת למסלול פלילי ופגעת באיש.
משה גפני: לא יצא כלום מההליך הפלילי ואתה ממשיך איתו הלאה, יורד לחייו, הולך לאכיפה מנהלית.
משה גפני: אתה לא מרפה ממנו.
משה גפני: לא יכול להיות שלא יהיה גורם מחוץ לרשות שלא יהיה מעורב.
משה גפני: מה זה השלטון הזה?
זוהר גושן: יש שני גורמים מחוץ לרשות שמעורבים בתהליך.
זוהר גושן: אני מזכיר לך שהמוטב כולל בתוכו שני אנשים שלא קשורים לרשות.
משה גפני: פרופסור גושן, אני יודע, אני סומך עליכם והכול בסדר.
משה גפני: החוק נותן לכם כוח מכאן ועד הודעה חדשה.
משה גפני: אין כמעט תקדים לחוק כזה.
זוהר גושן: בעולם יש.
משה גפני: העולם לא מעניין אותי בכלל.
משה גפני: בארץ אין תקדים כזה.
משה גפני: קצת חשוד בעיניי שאנחנו מבקשים בנקודה שולית להכניס את פרקליט המחוז ואתם לא מסכימים.
זוהר גושן: השיקולים שמפעיל פרקליט המחוז והמיומנויות שהוא מפתח עבור עצמו הן מסוג מסוים והשיקולים שאנחנו מפעילים הם מסוג אחר.
זוהר גושן: אתן לך דוגמה פשוטה.
זוהר גושן: כך מצב שיש לך ראיות מספיקות כלפי אדם לביצוע עבירה אבל משום שהפרקליטות החליטה, לצורך העניין, לעשות הסדר טיעון עם אלמוני ולא עם פלמוני, הוא מזוכה בגלל טענה של אכיפה בררנית.
זוהר גושן: הוא עשה את העבירה אבל הוא זוכה בגלל הגנה מן היושר.
זוהר גושן: הוא עשה את העבירה, הוא גנב, הוא רימה את הלקוחות.
זוהר גושן: אז מה אני צריך לעשות?
זוהר גושן: אני צריך לשבת בשקט ולהגיד שאם הוא זוכה נגמר העניין?
משה גפני: אני לא מאפשר, אני לא פותח דיון מחדש.
משה גפני: פרופסור גושן, יש נקודה מאוד שולית בהליכה להליך פלילי ובהליך הפלילי לא יצא כלום.
משה גפני: הרי כשהלכו להליך פלילי האיש כבר באמת נמצא במצב לא טוב.
משה גפני: לא יצא כלום מההליך הפלילי ועכשיו אתה בא לפרקליט המחוז ואתה אומר לו את כל מה שאמרת עכשיו.
משה גפני: אתה אומר לו שצריך ללכת לאכיפה מנהלית.
משה גפני: אתה לא רוצה שהוא יסתכל עליך?
נתי שילה: הבעיה היא שזה במקביל.
זוהר גושן: אני לא מתווכח.
חיים אורון: גפני, משרד המשפטים בדעתי.
מרים אילני: אין אח ורע למצב שבו הליך מנהלי נפתח על-ידי אישור של פרקליט מחוז.
מרים אילני: אין דבר כזה, זה הליך מנהלי לכל דבר ועניין.
דניאל אילון: מה שהרשות מציעה זה המצב הקיים.
דניאל אילון: גם היום הליכים - - -
משה גפני: אני רוצה לראות עוד הליך כזה בחקיקה בישראל.
משה גפני: תראי לי עוד אחד.
משה גפני: יש תקדים לחוק הזה?
רונית תירוש: בנושא של פרקליט המחוז אני מקבלת את הטיעון שהוא לא בקיא בנושא הזה מבחינה מקצועית ואולי הוא לא הגוף המתאים.
משה גפני: אבל הוא היה זה שהגיש את ההליך הפלילי.
משה גפני: הוא מצוי בהליך הפלילי והוא משך את זה.
רונית תירוש: הבנתי.
רונית תירוש: ואחרי שהוא משך?
משה גפני: באה הרשות ואומרת שהולכים להליך מנהלי.
משה גפני: אני מבקש שיתייעצו עם הפרקליט.
רונית תירוש: האם אנחנו מדברים פה על הליך מקביל או על הליך מודולארי.
משה גפני: יש מקרה של הליך מקביל.
רונית תירוש: בגלל הסיבה שזוהר אמר, שזה יכול לקחת 5 שנים?
רונית תירוש: יש בזה היגיון.
משה גפני: היועצת המשפטית מזכירה לי שהסכמנו לזה.
רונית תירוש: אם כך, זה מגיע לפרקליט מחוז לאחר שהוא כבר בעניינים.
נתי שילה: אני חושב שזאת בעיה מאוד רצינית, שמטילים על אדם הליך פלילי והליך מנהלי במקביל.
נתי שילה: זה הליך שפוגע בהגנה שלו.
נתי שילה: איך הוא יכול להתגונן?
משה גפני: מי בעד האישור, דהיינו, בהתייעצות עם פרקליט המחוז בסעיף 52סב?
שי חרמש: עדיין יש תהליכים מקבילים?
משה גפני: בהתייעצות עם פרקליט המחוז.
משה גפני: הצבעה     בעד – רוב נגד – אין נמנעים - 1
חיים אורון: אני נמנע.
חיים אורון: אני חושב שהנוסח שבא לפה הוא יותר נכון.
שגית אפיק: אנחנו בסעיף 52סד בעמוד 34.
שגית אפיק: במהלך הדיונים בהצעת החוק, הרשות בתיאום עם בנק ישראל ביקשה להוסיף סעיף לפיו יש חובת יידוע למפקח על הבנקים על פתיחה בהליך אכיפה מנהלי נגד נושא משרה בכירה בתאגיד בנקאי, כאשר לעניין איסור כהונה, המפקח יהיה רשאי גם להופיע בפני ועדת האכיפה ולהביע את עמדתו.
שגית אפיק: בעקבות בקשת הוועדה ואגף שוק ההון, ניתנת האפשרות הזאת גם לממונה על שוק ההון, לגבי חברת ביטוח ולגבי גוף מוסדי.
שגית אפיק: נעבור לעמוד 36, עבירת השיבוש.
שגית אפיק: במקור, בהצעת החוק הכחולה שהובאה בפני הוועדה הציעה הרשות עבירת שיבוש כללית, כאשר מפר או אדם אחר ניסה למנוע או להכשיל את הליך בירור האכיפה המנהלית במהלכו.
שגית אפיק: זאת עבירה פלילית והעונש לגביה היה מאסר של 3 שנים.
שגית אפיק: זאת היתה ההצעה המקורית.
שגית אפיק: כשהדבר הובא לוועדה, הוועדה הביעה חשש מפני מעבר להליך פלילי באמצע הליך אכיפה מנהלי והגופים הביעו חשש מפני כלליותה של עבירת השיבוש כפי שהיא מנוסחת.
שגית אפיק: הרשות מציעה פה נוסח אחר שהוא נוסח ספציפי יותר שכולל את העבירות שמופיעות כיום בחוק העונשין כאשר היא מבחינה בין שני מצבים, בין מצב של נסיבות מחמירות לבין מצב של נסיבות רגילות.
שגית אפיק: בנסיבות מחמירות, הכשל הליך בירור האכיפה המאסר עליו יהיה 3 שנים ובנסיבות רגילות שנת מאסר.
שגית אפיק: השארנו את שתי הגרסאות לשיקול דעת הוועדה.
שגית אפיק: למרות שאני העליתי במקור את הטענה לגבי כלליות עבירת השיבוש, השתכנעתי מעמדת משרד המשפטים וגם מהסכמת הרשות, שהנוסח הכללי הוא הנכון.
חיים אורון: זאת גרסה ב'?
משה גפני: מי בעד  אישור הסעיפים לפי גרסה ב'?
משה גפני: אנחנו מצביעים עד עמוד 45.
עודד אופק: אני מבקש שיילקח בחשבון שאם מישהו לא מגיע לחקירה הוא עשוי לשמש כמי ששיבש הליכי חקירה לפי הסעיף הכללי.
דניאל אילון: זה לא נכלל בסעיף.
שוני אלבק: אפשר גם להגיד שהוא גנב מסטיק.
שוני אלבק: זה תמיד מביא את זה לידי אבסורד, זה לא הגיוני.
משה גפני: אנחנו מצביעים עד  סעיף 54יא, זה כמו שהיה בוועדה, דהיינו, עד עמוד 45.
שגית אפיק: סעיף 56א.
שגית אפיק: יש פה דרישת ידיעות ומסמכים בכניסה למקום.
שגית אפיק: אתם רוצים להסביר את הסעיף הזה?
דניאל אילון: משרד המשפטים, באותה מסגרת דיון שהסבירה קודם רביד, מתי או אי-אפשר לעשות חיפוש, ביקשו שגם נבהיר במסגרת סעיף 56א, שהוא הסעיף שדרכו עושים את עבודת הפיקוח השוטפת של הרשות, לאו דווקא במסגרת בירור מנהלי או חקירה.
דניאל אילון: הוא הבהיר את המצב הקיים היום, שיש סמכות אינהרנטית לרשות שרוצה לדרוש מסמכים, לא רק להסתפק בלשלוח את הבקשה למפוקחים שלה, אלא גם להגיע למשרדי המפוקח – לא לבית שלו ולא כאקט חקירתי – ולבקש את המסמכים.
דניאל אילון: זה לא אקט חקירתי וזה לא חלק מצו חיפוש שמטופל בנפרד.
שי חרמש: מה המיוחד בזה?
דניאל אילון: זה לא מיוחד, כך נוהגים גם היום.
עודד אופק: אמנם זה המצב שלכאורה נוהג היום, אבל המשמעות של הסעיף הזה זה צו חיפוש אוטומטי בלי לפנות לבית המשפט.
דניאל אילון: זה עתה הסברתי שזה לא צו חיפוש, הוא לא מאפשר לעשות חיפוש.
עודד אופק: אני בכוונה יוצר את ההקבלה כי המשמעות היא שאותו עובד רשאי להתייצב במשרדים ולהגיד להם לתת לו את כל המסמכים והם חייבים למסור את כל המסמכים האלה וזאת בלי לקבל צו חיפוש - - -
דניאל אילון: בדיוק, זה המצב גם היום וכך נוהגים.
רביד דקל: זה סעיף סטנדרטי.
רביד דקל: מדובר בסעיף סטנדרטי שהוא כלי עבודה של כל רגולאטור ולא רק של הרשות לניירות ערך.
רביד דקל: כל רגולטור במשק, מרגולאטור פיננסי ועד רגולאטורים שלא שמעת עליהם, יש להם סעיפים של פיקוח.
נתי שילה: לא צריך חוקר, זה רק עובד?
דניאל אילון: היום זה כל אדם.
עודד אופק: אולי זאת סמכות פיקוח אינהרנטית אבל - - -
משה גפני: אבל אומרת לך היועצת המשפטית מהרשות לניירות ערך שזה לא משנה את המצב הקיים.
עודד אופק: כבוד היושב ראש, הוא כן משנה את המצב הקיים.
עודד אופק: במצב נורמאלי שבו היו מבקשים לפקח ולבקש מסמכים, היתה לי את האפשרות לעתור ולבקש לפעול כנגד הדרישה הזאת.
עודד אופק: כרגע, לפי הניסוח שקיים כרגע, אני לא יכול.
משה גפני: מאז שאהרון ברק אמר שהכול שפיט, אתה יכול לעתור גם על זה.
עודד אופק: יש להם סמכות שאומרת: אני רשאי כעובד - - -
משה גפני: בסדר, אתה רשאי לעתור.
עודד אופק: בשביל מה נועד צו חיפוש?
עודד אופק: אז מה המשמעות של צו חיפוש?
דניאל אילון: להבדיל מצו חיפוש, אני לא נכנסת והופכת את המגירות של האדם, עושה מעקבים ומעצרים.
דניאל אילון: לא צריך חוקר בשביל זה, זאת עבודת ביקורת שגרתית שעושה הרשות יום יום במשרדים של המפוקחים.
דניאל אילון: זה מה שהם עושים, באים ומבקשים חומר.
דניאל אילון: זאת עבודת פיקוח בסיסית.
דניאל אילון: היום מוסמך לעשות את זה כל אדם שהוסמך על-ידי יושב ראש הרשות.
דניאל אילון: הבהרנו שזה עובד הרשות.
משה גפני: עד איפה אנחנו יכולים להצביע?
שגית אפיק: סעיף 56ח זה סעיף אמות המידה המקורי.
שגית אפיק: הוא נמחק משום שפיצלנו אותו ודיברנו עליו בסעיפים הקודמים.
שגית אפיק: סעיף 56ט זה איסור הביטוח והשיפוי, כפי שהסביר היושב ראש.
דניאל אילון: אנחנו רוצים להחליף את הנוסח של פסקה 1.
נגה קינן: אני מבקשת להעיר שהקנסות הגבוהים מאוד שדיברנו עליהם קודם ושהתקבלו, ללא שום פיקוח ושיפוי על אנשים ששכרם כפי שצוין לעיל, זה חוסר מידתיות שהדעת אינה סובלת.
נגה קינן: נכון שאם המדובר באנשים ששכרם מאוד גבוה זה סביר.
נגה קינן: אבל כאן מדובר לא בהכרח באנשים מהסוג הזה.
נגה קינן: העובדה  שנוסף לקנסות הגבוהים שמקודם, העובדה שאי-אפשר לשפות את האדם על הקנס היא דבר שאנחנו מבקשים שתשקלו בשנית.
משה גפני: רבותיי, אנחנו מצביעים עד עמוד 64.
שגית אפיק: בסעיף 56ט, בפסקה 1 הודיעו לי שפסקה 1 תהיה: "אין לבטח במישרין או בעקיפין הליך לפיו" וההמשך יהיה כפי שהוא מופיע.
משה גפני: אנחנו מצביעים עד עמוד 63 כולל, עד הטלת עיצום כספי בידי הרשות.
רונית תירוש: גפני, אני עדיין חרדה לגבי הזוטרים.
רונית תירוש: למה לא נאפשר להם ביטוח?
שי חרמש: לעשות ענישה ולבטח את הענישה?
שי חרמש: אני מציע גם ביטוח על עבירות תנועה.
רונית תירוש: במקום לנקוב ב-25,000 שקלים נגיד 3 משכורות.
רונית תירוש: אחד מרוויח 5,000 שקלים ואחד מרוויח 10,000 שקלים.
חיים אורון: אוי ואבוי אם יש יועץ שעובד בפחות מ-4 משכורות שזה 25,000.
משה גפני: רונית, אנחנו כבר אחרי דיון.
שי חרמש: רונית, את לא יכולה לבטח קנס.
משה גפני: מהחוק הזה אני יוצא מסוכסך עם הלקוחות, עם הארגונים, עם הרשות.
משה גפני: לא יוצא לי כלום מהחוק הזה.
משה גפני: אין לי ניירות ערך ואין לי כלום.
דניאל אילון: בדקנו עם הפרקליטות.
דניאל אילון: נטינו להיענות לבקשת הוועדה - - -
משה גפני: כבר הצבענו.
דניאל אילון: הערתי לגבי הסעיף הזה עוד לפני שהצבעתם.
שגית אפיק: היא מתייחסת לעמוד 56 פסקה 4. החלטת הוועדה היתה שהמונח "גרם לכך" לא יופיע.
דניאל אילון: אחרי הדיון הזה פנינו לפרקליטות ועשינו דיון והתברר לנו שכל התיקים כמעט מבוססים על מטבע הלשון "גרם לכך".
דניאל אילון: אם בעל שליטה לא דיווח על היתרות שלו, או שנותן חוות דעת לא מסר את המידע, או נושא משרה בחברה לא עשה את הפעולה בחברה,  לא יראו בו כמי שלא כלל ולכן חלק גדול מהאורגנים, שהאכיפה המנהלית נועדה לטפל בהם, יכולים להיות לא מטופלים על-פי החוק ולהישען על מטבע הלשון הלא נכון.
שגית אפיק: העמדה היתה שזה כלל משום באמת החשש אנחנו רוצים להישאר במצב - - -
דניאל אילון: אגב, זה לא חידוש.
דניאל אילון: זה הסעיף הקיים היום בחוק העונשין.
דניאל אילון: בסעיף העונשי זה "גרם לכך".
שוני אלבק: תחשבו עוד פעם אחת.
שוני אלבק: נניח שיש מנהל כספים ומנהל הכספים הזה לא הכניס את הנתון הנכון בשוגג ויכול להיות שגם בכוונה.
שוני אלבק: לאחר מכן הוא לא זה שכלל את הדוח.
שוני אלבק: הוא לא יהיה אחראי.
שוני אלבק: זה שרשם בסופו של דבר יגיד: מה אתם רוצים, קיבלתי את הנתון ממנו ורשמתי אותו.
שוני אלבק: התוצאה של הדבר הזה היא, שאי-אפשר לעשות שום דבר בתחום האכיפה המנהלית בכל מה שקשור לדוחות שזה עיקר האכיפה בתחום הדיווח.
דניאל אילון: לא רצינו להתעקש סתם.
אברהם מיכאלי: המילה "גרם" זה יותר מצמצם מ"כלל".