GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
משה גפני: אני אגיד לכם דבר תורה בין ראש השנה ליום כיפור.
משה גפני: קראנו בפרשת השבוע.
משה גפני: כתוב: "צור ילדתך תשי ותשכך אל מחוללך"  רש"י אומר ש"תשי" זה שכחה.
משה גפני: מה פירוש של הפסוק הזה?
משה גפני: אני אגיד לכם סיפור: היה פעם מישהו שעמד למשפט ופחד פחד מוות מהמשפט הזה כי הוא פחד ללכת להרבה שנים לבית סוהר.
משה גפני: הוא לא ידע מה לעשות והוא התייעץ עם חברים.
משה גפני: אמרו לו שיש יועץ משפטי שכדאי לו ללכת אליו.
משה גפני: אמר לו עורך הדין: אני לא אייצג אותך בבית המשפט אבל אני אתן לך עצה.
משה גפני: רק אם אתה יוצא זכאי תשלם לי 5,000 דולר ואם לא, אל תשלם לי כלום.
משה גפני: הוא אמר לו: לך לחנות ותקנה צפצפה.
משה גפני: כל שאלה שהשופט ישאל אותך תצפצף בצפצפה.
משה גפני: הוא מגיע לבית המשפט והשופט שואל אותו: איך קוראים לו והוא מצפצף.
משה גפני: הוא מצפצף.
משה גפני: השופט מתעצבן ואומר: האיש הזה חסר דעה, הוא משוגע, סלקו אותו מפה, אין לי מה לעשות איתו ואכן סילקו אותו.
משה גפני: פוגש אותו העורך דין והוא סיפר לו שיצא זכאי.
משה גפני: אמר לו עורך הדין: אתה זוכר שאם אתה יוצא זכאי אתה צריך לשלם לי 5,000 דולר?
משה גפני: ואז האיש מוציא את הצפצפה ומצפצף.
משה גפני: אומר לו העורך דין:  את העצה הזאת של הצפצפה אני נתתי לך ולכן תשלם לי 5,000 דולר.
משה גפני: בפסוק כתוב כך: "צור ילדתך תשי".
משה גפני: הוא נתן לנו טבע מאוד חשוב שבלעדיו אנחנו לא יכולים לחיות וזאת השכחה.
משה גפני: אם האדם יזכור את כל הצרות שלו בכל החיים, יש רגעים שאדם לא יכול לעמוד בזה.
משה גפני: מה הפיתרון לצרות האלה?
משה גפני: השכחה.
משה גפני: קרה לאדם אסון בשלב כלשהו בחיים והוא שכח.
משה גפני: באים לקדוש ברוך הוא ואומרים לו: "צור ילדתך תשי ותשכך אל מחוללך".
משה גפני: אומר הקדוש ברוך הוא: אתה משתמש במה שנתתי לך, בטבע הזה של השכחה ואתה שוכח אותי?
משה גפני: יש שכחה אבל יש דברים שאסור לנו לשכוח.
חיים אורון: מי מסביר לנו מה מותר ומה אסור לשכוח?
משה גפני: כל אחד יעשה את החשבון לעצמו.
משה גפני: יש דברים עקרוניים שאסור לשכוח.
משה גפני: אידיאולוגיה אסור לשכוח, דברים מצפוניים אסור לשכוח.
משה גפני: צרות צריך לשכוח.
משה גפני: אנחנו עכשיו מתחילים את הישיבה מספר 12 של האכיפה המנהלית.
משה גפני: פרופסור גושן, אני זוכר שאמרת לי שיהיו 4 ישיבות ומסיימים.
משה גפני: אני לא חושב שבחוק ההסדרים יש כל-כך הרבה ישיבות.
משה גפני: אנחנו הולכים בישיבה הזאת רק להצבעות.
משה גפני: ישבנו כמה חברי כנסת באחת הישיבות האחרונות ודיברנו על הדברים העקרוניים.
משה גפני: אני רוצה להזכיר את הנושאים המרכזיים שעליהם נצביע תוך כדי הסעיפים השונים.
משה גפני: אגב, לא תהיינה הקראות.
משה גפני: ההקראות נעשו, הדיונים התקיימו.
משה גפני: היו דיונים מעבר לישיבה של הוועדה, היו דיונים נוספים, היו פניות של הארגונים, היו פניות של הרשות לניירות ערך, היו דיונים עם הלשכה המשפטית, דיונים רבים מאוד.
משה גפני: . אנחנו לא מקריאים אלא מצביעים והיועצת המשפטית תאמר את מה שסוכם או את מה שאנחנו מציעים.
משה גפני: אני רוצה להגיד רק את ליבת העניין.
משה גפני: יו"ש הרשות לא יהיה יושב ראש מוטב.
משה גפני: יהיו שני מוטבים.
משה גפני: כיושב ראש מוטב ישב עובד הרשות הכשיר לכהן כשופט בית משפט מחוזי.
משה גפני: בהליך עצמו לא יהיו ראיות חסויות.
משה גפני: אנחנו לא הסכמנו לעניין הזה.
משה גפני: יש איסור על עדות קרוב.
משה גפני: רק במקרה שבו הקרוב, זאת אומרת בעל ואישה או אב ובן הם ממש חלק מהעניין, הם הבעלים של הנושא.
משה גפני: אבל, מעבר לזה יהיה איסור מוחלט על עדות קרוב.
משה גפני: אישה לא תוכל להעיד נגד בעלה ובעל לא יוכל נגד אשתו, בן לא יוכל נגד אביו ואב לא יוכל להעיד נגד בן.
משה גפני: ההחלטה על פתיחה במסלול שיושב ראש הרשות מחליט ללכת אליה תהיה מנומקת לפי שיקולים מצומצמים שייקבעו בחוק.
משה גפני: המעבר בין מסלולים.
משה גפני: אם יושב הרשות מחליט ללכת למסלול פלילי, אם המסלול הפלילי לא הניב תוצאה ורוצים ללכת למסלול מנהלי אז יו"ר הרשות יצטרך להתייעץ עם פרקליט מחוז.
משה גפני: כאן יש דברים שאתם צודקים ויש דברים שלא.
משה גפני: כאן צריך את ההתייעצות עם פרקליט מחוז כי אי-אפשר להעניש את האיש פעמיים.
משה גפני: גם הוא הלך למסלול הפלילי, שמו פורסם בעיתונים, הוא הלך לחקירות, שמו נפגע.
משה גפני: זה לא הלך ורוצים ללכת למסלול המנהלי?
משה גפני: צריך התייעצות עם פרקליט מחוז.
משה גפני: בערעור לבית משפט, אני מקבל את עמדת הרשות שלערעור לא פותחים את הכול מחדש.
משה גפני: אם פותחים הכול מחדש בעצם אנחנו מאפשרים לכל אחד ללכת לפתיחה מוחלטת של העניין.
משה גפני: אדם יכול ללכת לערעור, הוא מציג את הנתונים.
משה גפני: לא מזמינים עדים אבל בית המשפט יהיה מוסמך להחליט מה לעשות עם זה.
משה גפני: אני מבין שיש הסכם ברוח הדברים האלה וזאת גם העמדה ההגיונית.
משה גפני: ההליך יהיה שקוף מבחינת הפרוטוקולים.
משה גפני: במקום ביטוח, מה שהוספתם – אנחנו לא מסכימים לעניין של הביטוח.
משה גפני: במקום ביטוח תהיה הפחתה של העיצומים.
משה גפני: דיברנו על מי שהוא יועץ, עובד בנק, שהוא צריך לייעץ והוא עובד בשכר נמוך.
משה גפני: העיצומים הופחתו ל-25,000 שקלים ולא לסכומים האסטרונומיים בהם דובר.
שי חרמש: גם מנהל תיקים קטן?
שגית אפיק: כשנגיע לסכומים אני אפרט.
משה גפני: כמו בחוק החברות, האנשים יוכלו להיות משופים על-ידי החברה שהם מועסקים בה.
משה גפני: אנחנו לא ממציאים דבר חדש, זה יהיה בדיוק כמו בחוק החברות.
שגית אפיק: הוצאות התדיינות.
משה גפני: מה שקיים בחוק, אנחנו לא ממציאים פה את הגלגל.
קריאה: לא הבנתי אם יהיה ביטוח או לא.
משה גפני: לא יהיה ביטוח, כמו בחוק החברות.
משה גפני: ביטול הסכם הימנעות מנקיטת הליכים יהיה באישור של המוטב ולא רק באישור היושב ראש.
משה גפני: בחלק גדול מהדברים אנחנו מפחיתים מכוחה של הרשות, זאת האמת.
משה גפני: אנחנו חושבים שהרשות עושה עבודתה נאמנה, אנחנו חושבים שיושב ראש הרשות ואנשיו עושים עבודתם נאמנה.
משה גפני: אי-אפשר לעשות חוק שבו תהיה עוצמה בלתי רגילה לרשות.
משה גפני: עכשיו אנחנו עוברים להצבעות, סעיף סעיף.
שגית אפיק: "חוק ייעול הליכי האכיפה ברשות לניירות ערך (תיקוני חקיקה), התש"א-2910     אנחנו נעבור רק על התיקונים.
שגית אפיק: למעשה המקום הראשון זה עמוד 3 שם התעוררה השאלה בישיבה השניה של הוועדה.
שגית אפיק: הוועדה התלבטה אם נכון להעלות את המאסר לגבי שימוש במידע פנים משנת מאסר ל-3 שנות מאסר והעניין לא הוכרע.
שגית אפיק: אתה רוצה להכריע?
שגית אפיק: בעבירת מידע פנים מבקשת הרשות לניירות ערך להעלות את המאסר לגביה, משנת מאסר ל-3 שנות מאסר.
שגית אפיק: בישיבה השנייה של הוועדה היא התלבטה אם נכון לבצע - - -
שי חרמש: זה עונש מינימום?
שגית אפיק: זה עונש מקסימום.
שגית אפיק: הרשות הסבירה שעבירת שימוש במידע פנים היא עבירה חמורה.
שגית אפיק: שנת מאסר זה המצב כיום.
משה גפני: אז נלך על שנתיים.
שגית אפיק: שנתיים ובהתאמה נתאים את הקנס.
שגית אפיק: עמוד 5, סעיף 52.
שגית אפיק: יש כאן תיקון לבקשת הוועדה.
שגית אפיק: בסעיף ז' אתם רואים תיקון באדום.
שגית אפיק: לבקשת הוועדה מובהר כאן שתקופת ההתיישנות לגבי עיצום כספי היא התקופה הקצרה יותר, שנה מהמועד שבו גילתה הרשות את ההפרה או 3 שנים מהמועד שיבוצע.
שגית אפיק: התיקון הזה חל לאורך כל ההצעה לגבי הפרות קלות שלגביהן יש עיצום כספי נמוך.
שגית אפיק: אפשר להצביע עד 52יח.
משה גפני: מי בעד אישור ההצעה עד סעיף 52יח'?
משה גפני: הסעיפים אושרו.
שגית אפיק: עמוד 6, סעיף 52יט.
שגית אפיק: לפי חוק ניירות ערך, היום על הפרה נמשכת מוטלים 4% לכל יום שבו נמשכת ההפרה כשיש מגבלת תקרה עד פי 10 מסכום העיצום הכספי או פי 15, כשמדובר בהפרה נמשכת וגם הפרה חוזרת.
שגית אפיק: מכיוון שבחקיקה שעוסקת בעיצומים כספיים ביתר החקיקה אין מגבלת תקרה, היתה התלבטות בוועדה האם להשאיר את זה 4% עם תקרה או לעבור למודל אחר.
שגית אפיק: המודל שנבחר הוא מודל של 2%.
שגית אפיק: הסיבה לכך היא בין היתר העובדה שזה לא קיים בכל יתר החקירה שעוסקת בעיצומים כספיים.
שי חרמש: זה 2% צובר?
רונן סלומון: ריבית דריבית.
שי חרמש: זה 450% לשנה.
מרים אילני: אבל יש את הוראת ההתיישנות אז היא מגבילה את הזמן.
רונן סלומון: אני מאיגוד לשכות המסחר מטעם מנהלי תיקים - - -
שגית אפיק: צריך לקחת בחשבון שמדובר פה בסכומי מקסימום.
משה גפני: שוני, מה המשמעות של העניין?
שוני אלבק: המשמעות של העניין שזה צובר 2% אחוז, כאשר זה בסופו של דבר סכום שהוא נקודת המוצא לקנס שיוטל כאשר מייד שהחוק הזה יעבור נעשה תקנות של הקלות שיכולות להפחית את הסכום.
שי חרמש: את הסכום או את האחוזים?
שוני אלבק: את הסכום כולו כולל האחוזים, עד 90%.
רביד דקל: אדוני, לא מדובר פה בריבית דריבית.
רביד דקל: המודל הזה מבוסס על המודל הפלילי.
רביד דקל: גם במשפט הפלילי יש קנס מצטבר לעבירה נמשכת.
רביד דקל: הקנס הזה הוא יומי, הוא נומינאלי.
רביד דקל: פה עשו את זה באחוזים בגלל החשיבה הכלכלית.
רביד דקל: הכוונה היא שזה אחוז מהסכום העיקרי, שכל יום נוסף.
שי חרמש: ל-30 יום זה 60% - - -
רביד דקל: צריך לראות מאיפה זה נולד.
רונן סלומון: צריך להסתכל על הקנסות שאנשים מקבלים.
רונן סלומון: אם אנחנו בוחנים אותן לעומק, זה באמת יוצא ריבית דריבית.
רונן סלומון: 2% ליום ריבית דריבית זה משהו כמו 134,940% לשנה.
שגית אפיק: אבל אתם מפרשים את זה כמצטבר.
דניאל אילון: מצטבר, לא ריבית דה ריבית.
משה גפני: אתה אומר שבריבית דריבית יש פה בעיה.
רונן סלומון: יש בעיה בריבית דה ריבית.
משה גפני: דניאל, מה עושים עם זה?
משה גפני: אני רוצה לפתור את הבעיה.
דניאל אילון: זה לא ריבית דריבית.
דניאל אילון: זה הולך פר יום וזה מצטבר ולכן זה לא מגיע לשיעורים שהוא אמר.
משה גפני: למה זה מגיע בסוף השנה?
שי חרמש: 750%.
חיים אורון: אנחנו מדברים על עבירה מתמשכת.
חיים אורון: זאת אומרת, שור נוגח והוא ממשיך.
חיים אורון: עכשיו אנחנו רוצים להגן עליו?
חיים אורון: שיחטוף כמה שיחטוף.
רונן סלומון: לפעמים זה נעשה בתום לב.
רונן סלומון: הוא לא ידע שהוא מבצע את ההפרה ואם היה יודע הוא היה מפסיק אותה.
משה גפני: דניאל, לפי מה שאת אומרת, מה יוצא בסוף השנה?
שי חרמש: פי 7.5.
משה גפני: אבל זאת עבירה מתמשכת.
שי חרמש: אני רוצה להציע הצעת פשרה.
חיים אורון: לפני הצעת הפשרה אני רוצה לדעת האם האדם הזה לא ידע.
חיים אורון: עבירה מתמשכת זה כשמישהו אמר לו והוא המשיך.
שי חרמש: היות והיתה לי פניה בעניין אני רוצה להציע את ההצעה הבאה - - -
שוני אלבק: אנחנו לא יודעים.
שוני אלבק: ברגע שאנחנו תופסים אותה שהוא עשה הפרה, אנחנו מזמנים אותו לעיצום כספי.
שוני אלבק: אני מניח שהוא יפסיק.
חיים אורון: אבל מישהו דיבר איתו.
רונן סלומון: לא דיברו איתו בכלל.
שי חרמש: מהדקה שהאירוע קורה דופק המונה.
שי חרמש: אני מציע לתת "גרייס" של 30 יום ומעבר לכך 2% לכל יום.
שוני אלבק: אני לא מסכים ואני אסביר מדוע.
שוני אלבק: נניח שאדם מאחר בהגשת דוח.
שוני אלבק: הוא יודע שהוא איחר בהגשת הדוח וזה ברור לגמרי.
שי חרמש: הוא קיבל שפעת באותו יום.
שוני אלבק: הבעיה אצלנו היא שהוא מאחר בשבועיים.
שוני אלבק: את השבועיים האלה אני רוצה לספור לו כי הוא יודע שהוא מאחר בדוח.
שוני אלבק: דווקא אלה רוב המקרים שבהם סופרים.
שוני אלבק: המצבים שבהם הוא לא יודע, זה מצבים די נדירים, שאדם לא יודע שהוא עשה הפרה.
שי חרמש: פנה אלי מנהל תיקים וסיפר לי את הסיפור הבא.
שי חרמש: הוא קיבל קוד ואבד לו הקוד.
שי חרמש: הוא לא יכול היה להיכנס.
שי חרמש: הוא מנהל תיקים קטן.
שי חרמש: הוא אמר שאבד לו הקוד.
שי חרמש: אמרו לו להתחיל הכול מהתחלה.
שי חרמש: הוא אמר שעד שהוא מתחיל זה כל יום זה 2%.
שוני אלבק: שי, באמת, אנחנו נלך נגד אחת כזה?
שי חרמש: הלכת כבר.
שוני אלבק: אין דבר כזה.
דניאל אילון: ראשית, זה מצב הדברים היום גם בחוק ניירות ערך, גם בחוק הייעוץ וגם בחוק ההשקעות.
משה גפני: תודה, משרד המשפטים מסכים לזה?
רונן סלומון: איך נראה הגיוני למשרד המשפטים - - -
משה גפני: אני מבקש לא לדבר ללא רשות דיבור.
משה גפני: בעצם הישיבה הזאת היתה אמורה להיות רק עם חברי הוועדה.
משה גפני: אני מכבד אתכם, אתם צריכים לשמוע את הדיון ולראות איך מצביע כל חבר כנסת.
משה גפני: אני גם אאפשר להתבטא כשיהיה צורך.
משה גפני: תעשו לי טובה, לא להתפרץ.
משה גפני: מי בעד אישור הסעיף הזה, כפי שהוצע על-ידי הוועדה?
שי חרמש: רגע, גפני.
רביד דקל: אני רוצה להפיס את דעתו של חבר הכנסת חרמש.
שי חרמש: יהיה פה משהו דרקוני.
שי חרמש: אנחנו יוצאים מפה ונקבל ביקורת נכונה של חוק שיש בו מידה של שרירותיות.
שי חרמש: אני אומר שאם ישנה תקלה כזאת - - -
דניאל אילון: זאת לא תקלה, זה המצב הקיים.
שגית אפיק: מה ההבדל בין עיצומים כספיים בפרק הזה לבין עיצומים כספיים שקיימים לאורך כל החקיקה.
שגית אפיק: גם בחוק בנק ישראל חוקקנו כאן עם 2% לגבי הפרה נמשכת.
משה גפני: מי בעד אישור הסעיף כפי שהוא ירים את ידו.
משה גפני: הצבעה     בעד – רוב נגד – 1 נמנעים אין     סעיף 52יט' אושר.
שגית אפיק: אנחנו עוברים לעמוד 10 לעניין שינוי התוספת החמישית והשישית, סעיף 52ל.
שגית אפיק: הסעיף הזה מאפשר לשר האוצר, באישור ועדת הכספים להעלות את סכומי העיצומים הכספיים.
שגית אפיק: מכיוון שההעלאה הזאת תתבצע בחקיקת משנה הוועדה ביקשה עד פי 2 ולא עד פי 4, כפי שביקשה הרשות בהצעה המקורית והסכומים מעודכנים עד פי 2. תצביע עד 52ל כולל.
משה גפני: מי בעד הסעיפים עד 52ל' כולל?
משה גפני: הצבעה     בעד – רוב נגד – אין נמנעים אין     	הסעיפים אושרו.
שגית אפיק: אנחנו עוברים לעמוד 11, סעיף 52לב.
משה גפני: יכולים לחשוב שאני הולך מהר מאוד אבל עברנו כבר 12 ישיבות.
שגית אפיק: הסעיף מעגן את החלטת הוועדה שהמטרה שלה היא באמת ליצור ניטראליות והפרדה בין הגורם שפותח בהליך האכיפה לבין המוטבים שיקיימו את הדיונים.
שגית אפיק: לכן למעשה הסעיף הזה קובע שוועדת האכיפה תהיה מורכבת משני מוטבים.
שגית אפיק: אתם יכולים לראות שמי שיעמוד בראש כל מוטב – 2 מוטבים, כל אחד מהם בן 3 חברים.
שגית אפיק: בראש כל מוטב עובד הרשות הכשיר לכהן כשופט בית משפט מחוזי ושני חברים נוספים שהם לא חברי הרשות.
שגית אפיק: זה מעגן את מה שנאמר.
חיים אורון: זה אחד השינויים החשובים.
שגית אפיק: בעמוד 14 יש הבהרה שהרשות להעביר חבר ועדה תיעשה על ידי שר המשפטים, מקום שהוא מינה את חבר הוועדה ועל-ידי יושב ראש הרשות לניירות ערך, מקום שהוא מינה את חבר הוועדה.
דניאל אילון: יש שם טעות בנוסח.
שגית אפיק: יש שם 3 משפטים שחוזרים על עצמם והם יימחקו.
משה גפני: כשנגיע לסוף אעיר משהו לגבי הניסוח.
משה גפני: אל תעירו עכשיו לגבי הניסוח.
שגית אפיק: עמוד 15, סעיף 52לח.
שגית אפיק: הסעיף בעצם מתייחס להיעדרות של חבר מוטב ובהתאם להחלטת הוועדה בישיבה שהתקיימה בתל-אביב, בדיון על הפרה או בדיון על הסכם להימנעות מנקיטת הליכים.
שגית אפיק: אמרנו שהמוטב יאשר את החלטתו של יושב הראש לגבי ההסכם או לגבי ביטולו, ישתתפו שלושה רבעים מחברי המוטב בדיונים, כאשר יו"ר המוטב שהוא עובד הרשות יהיה מחויב להשתתף בכולם.
שגית אפיק: סעיף קטן ג' קובע שהחלטה סופית של המוטב, החלטה לעניין מעבר מהליך פלילי להליך מנהלי, בהחלטה על הסכם הימנעות מנקיטת הליכים צריכה להתקיים בהשתתפות כל חבר המוטב.
שגית אפיק: סעיף 52לט.
שגית אפיק: סדרי הדין ייקבעו ברוב דעות של כל חברי הוועדה ובהשתתפות רוב חברי הוועדה כאשר סדרי הדין יתפרסמו באתר האינטרנט של הרשות.
שגית אפיק: עמוד 16 למעלה, סעיף לא ממוספר.
שגית אפיק: זה הנושא של הראיות שהזכיר כאן יושב ראש הוועדה.
שגית אפיק: הדינים הכלליים בדבר כשרות עדים וראיות חסויות יחולו על ועדת האכיפה המנהלית אך עדות קרוב, הורה ילד ובני זוג כשירים להעיד אם הם בעלי עניין או נושאי משרה באותו התאגיד.
משה גפני: שהם ממש חלק מהעניין.
דניאל אילון: מי שמחזיק 5% מהשווי.
חיים אורון: יש הגדרה מה זה בעלי עניין.
חיים אורון: בעל עניין על-פי החוק.
שגית אפיק: בעל עניין במובן של עובד.
שגית אפיק: אין הכרח שהם - - -  סעיף 52מב, דיווח על החלטות הוועדה.
שגית אפיק: בדומה למה שקיים היום בחוק שירותים פיננסיים יהיה כאן דיווח על החלטות הוועדה ליועץ המשפטי לממשלה.
שגית אפיק: הדיווח יהיה על החלטות המוטבים.
שגית אפיק: אפשר להצביע עד סעיף 52מב כולל.
משה גפני: מי בעד אישור הסעיפים?
שגית אפיק: בסעיף 52מג יש בקשה מטעם הממשלה לשנות את ההוראה בדבר סמכויות חיפוש וכניסה.
שגית אפיק: אתם רוצים לתת הסבר קצר למה אתם מבקשים את זה?
שגית אפיק: מה טיב השינוי?
רביד דקל: באופן עקרוני טיב השינוי מתמקד בשתי נקודות.
רביד דקל: אחת, זה יוצר מדרג של סמכויות מן הקל אל הכבד כדי שיהיה ברור שקודם כל צריך לבוא בדרישה.
רביד דקל: הדבר השני הוא שבמצב שבו מבקשים מבית משפט צו חיפוש, שכולל גם אפשרות של תפישה, זה מותנה בשני תנאים מקדמיים.
רביד דקל: אחד מהם זה שצריך קודם לדרוש שמי שמחזיק את החפץ יציג אותו וכלל שהוא מסרב לפנות לבית המשפט.
רביד דקל: או, לחילופין, שעצם הפניה למפוקח, לאדם שממנו רוצים לתפוס את חפץ, יכולה לסכל את החקירה ולכן צריך לפנות לבית משפט ללא ידיעתו כדי לבוא אליו במפתיע.
רביד דקל: שני התנאים המקדמיים האלה הם צריכים להיות אפריוריים לבקשת צו של בית משפט.
רביד דקל: הם מגנים על המפוקחים ועל הנחקרים.
עודד אופק: אני מאיגוד מנהלי הקרנות.
עודד אופק: אני רק מבקש להתייחס להוראה שמתייחסת דווקא בפרק של קרנות נאמנות, אבל זה קצת חופף מבחינת החיפוש כי הסמכויות של החיפוש הן דומות.
עודד אופק: בפרק של קרנות הנאמנות יש למעשה סמכות לצו חיפוש אוטומטי שניתן לעובד הרשות יכול להגיע לכל מקום ולבקש, לדרוש ולקבל מסמכים - - -
שגית אפיק: אתה מתכוון לחוק הקיים?
דניאל אילון: זה לא הסעיף הזה, זה סעיף 56א.
עודד אופק: הנוסח כאן הוא נוסח מקל לעומת הנוסח שחל על קרנות נאמנות.
משה גפני: אין לך הערות לגבי סעיף 56.
שגית אפיק: עמוד 18 למטה זה תיקון שהוועדה ביקשה.
שגית אפיק: לפי ההצעה המקורית אין למפר זכות שתיקה.
שגית אפיק: אבל, לבקשת הוועדה יובהר בסעיף הזה שלפני התשאול של המפר יימסר לו מהם המעשים שלגביהם הוא עומד להישאל.
שגית אפיק: אני מציעה שתצביע עד סעיף 52מג'.
משה גפני: מי בעד עד סעיף 52מג?
משה גפני: הצבעה     בעד – רוב נגד – אין נמנעים אין     הצבעה, הסעיף אושר.
שגית אפיק: החלטה על חקירה או  - - -
מרים אילני: שגית, אפשר לדלג על זה ולסגור בינינו?
מרים אילני: סעיף 52מג לא נסגר לגמרי.
מרים אילני: אפשר לעשות הפסקה לכמה דקות?
משה גפני: לא. אנחנו נצביע על מה שתגיד היועצת המשפטית של הוועדה.
משה גפני: אם תרצו לשנות אנחנו נסמיך אתכם לעניין.
משה גפני: אני לא חוזר לעניין הזה.
רביד דקל: אדוני מבקש שנגיש הסתייגות?
משה גפני: לא. אנחנו נסמיך אתכם לשבת ולהגיע להסכמה.
חיים אורון: קודם כל שנבין מה המחלוקת.
שגית אפיק: זה למעשה סעיף 56ט ההיסטורי מההצעה שב"כחול" שדיבר על אמות המידה.
שגית אפיק: השתנה לו המספור.
שגית אפיק: בהצעה המקורית ההצעה היתה שיו"ר הרשות יקבע אמות מידה לעניין המסלול שלגביו תלך הרשות, האם זה יהיה מסלול של אכיפה מנהלית, מסלול פלילי או עיצום כספי רגיל.
שגית אפיק: הוועדה ביקשה שאמות המידה ייכנסו לחקיקה ראשית ולא יהיו כאמות מידה שייקבעו רק על-ידי יושב ראש הרשות.
שגית אפיק: אמות המידה שדובר בהן בוועדה ושמופיעות כאן הן חומרת המעשה או המחדל ונסיבותיהם, הערכת טיבן ועוצמן של הבעיות הקשורות באותו מעשה או מחדל.
שגית אפיק: למעשה פסקה 2 מחליפה את המינוח של קושי בהוכחת ביצוע העבירה.
שגית אפיק: אנחנו חשבנו בזמן הניסוח ש"הערכת טיבן ועוצמן של הראיות הקשורות באותו מעשה או מחדל" זה מבחן אובייקטיבי יותר, שיכול להיות נכון יותר ב נסיבות העניין.
שגית אפיק: הפסקה השלישית שלגביה היה מחלוקת לפחות בדיוני הוועדה, היא מדיניות האכיפה של הרשות.
שגית אפיק: אם אתה זוכר, חבר הכנסת אורון, היתה טענה בישיבה שזאת עלולה להיות אמת מידה רחבה מידי.
שגית אפיק: לא מצאנו שאפשר לדלג עליה או לוותר עליה ולא הצלחנו למצוא דבר אחר.
שגית אפיק: אלו אמות המידה שמופיעות.
חיים אורון: זאת אומרת שאם מישהו יחשוב שהתלונה שהוגשה נגדו נוגדת את אמות המידה האחרות, יהיה לו מעמד בבג"צ?
חיים אורון: אם אני אחשוב שמפעילים כלפי סנקציה שהיא לא על פי אמות המידה הכלליות?
שגית אפיק: אבל פה זאת לא הסנקציה.
שגית אפיק: פה זאת ההחלטה לאיזה מסלול ללכת.
חיים אורון: לקחו אותי לפלילי ואני מערער ברמה שבעצם כלפי 10 דוגמאות אחרות פעלו אחרת ואלי מנהגים באופן שונה.
דניאל אילון: אם אתה בעצם טוען לאכיפה בררנית, אתה תוכל, לאחר שההחלטה הסופית של הוועדה תתקבל, להגיש עתירה לערכאות, כפי שיובהר אחר-כך מה המתכונת של הערעור ולטעון בה שההחלטה התקבלה שלא כשורה, בין השאר כי היא לא התקבלה לפי אמות המידה.
חיים אורון: בשלב הראשוני לגמרי.
דניאל אילון: אתה לא תפנה בשלב הראשוני, תפנה בסוף וזה מה שתטען.
משה גפני: מהי עמדת משרד המשפטים?
מרים אילני: אם הוא טוען שבעצם ההפרה היא מאוד חמורה ובעצם היה צריך ללכת לפלילי, הרי הטענה הזאת לא יכולה להישמע.
מרים אילני: הטענה היחידה שאולי תישמע זה שאסור לפתוח כנגדו חקירה פלילית וזה המצב היום.
מרים אילני: אף אחד לא הולך על זה לבג"צ, על זה שפתחת נגד מישהו.
משה גפני: בסוף, מה את רוצה שיהיה?
משה גפני: שזה יהיה בלי פסקה 2?
רביד דקל: בלי פסקה 2. הערכת טיבן ועוצמתן של ראיות.
משה גפני: למה את רוצה להוריד את זה?
רביד דקל: כל הסעיף הזה הוא סעיף שיש בו אמירה נורמטיבית, מתי אתה בוחר להתחיל ללכת בנתיב הזה או בנתיב הזה.
רביד דקל: כשאתה מתחיל ללכת בנתיב ואפילו לא התחלת עוד את החקירה או את הבירור המנהלי, ברור שאין פה שיקול בכלל של ראיות.
רביד דקל: ככל שאתה צריך לבוא ולבחון את הדברים, אתה בודק איזה מידע מאוד גולמי שיש לך ואתה אומר: אני הולך לכיוון הזה.
רביד דקל: הסעיף הזה מתייחס למצב שבו יש לך שיקולים לכאן ולכאן.
רביד דקל: זאת אומרת, אתה מעריך שיהיו לך ראיות גם בפלילי וגם במנהלי.
רביד דקל: באיזה נתיב תבחר?
רביד דקל: רק החומרה של המעשה.
רביד דקל: אני מסכימה שרק החומרה היא רלוונטית.
רביד דקל: זה משהו שנמצא לאורך כל האכיפה המנהלית.
רביד דקל: אני מסכימה שסעיף 3 יכול להיות שהוא צריך להישאר מכיוון שיש מצבים שבהם הרשות יכולה כמדיניות אכיפה לומר שנכון שזה מאוד חמורה, אנחנו עכשיו צריכים לעשות אכיפה מאוד אסרטיבית בגלל שמדובר במכת שוק ולכן למרות החומרה אנחנו נאכוף את זה גם מנהלית.
רביד דקל: אבל, אין פה שום רלוונטיות לדלות הראיות, לא בתחילה של ההליך, שברור שעדיין אתה לא יכול לשקול את הראיות.
רביד דקל: בסופו של דבר, אם יש לך ראיות לפלילי, ברור לך שיש לך ראיות גם למנהלי.
רביד דקל: איך אתה מכריע במצב כזה?
רביד דקל: רק על פי החומרה.
רביד דקל: אם יש לך ראיות למנהלי - - -
זוהר גושן: היא לא צודקת בכלל.
משה גפני: למה התייחסת?
רביד דקל: אני התייחסתי לשאלה אם יהיה בג"צ או לא יהיה בג"צ.
משה גפני: בג"צ לא מעניין אותי.
חיים אורון: אני רוצה להגיד מאיפה בא הדבר הזה.
חיים אורון: אנחנו כל הזמן התלבטנו בצומת הזאת, איך מחליטים.
חיים אורון: זה התחיל מזה שרצו שיביאו לוועדה את כל הזה ובסוף התקבלה החלטה רזה, דהיינו, בוא נגדיר כמה עקרונות.
חיים אורון: ברגע שמוציאים את 2 – הרי מה שהניע אותי לתמוך בחוק כל הזמן היתה אמירה של זוהר בישיבה הראשונה: אני מגיש בקושי 10% מנושאים שאני מכיר אותם, שאני יודע שהציבור נפגע בהם ואני לא הולך לבית משפט.
חיים אורון: עכשיו אתם אומרים שאת הכלי הזה – הרי מפה באנו.
חיים אורון: אני לא מתלהב ללכת לאכיפה מנהלית, אבל כשבאו ואמרו לי: תשמע, הציבור נפגע ב-90% כי אני הממונה ואין לי כלים.
חיים אורון: מה את אומרת עכשיו?
חיים אורון: תוציא את סעיף 2 החוצה.
חיים אורון: למה נרגעתי אחרי הדברים של דניאל?
חיים אורון: אני אומר שזה כן צריך להיות שיקול אצלו.
חיים אורון: אם יתברר בסוף ההליך שאני נפגעתי בגלל 2 ואני אלך כתוצאה לבדוק בערכאה משפטית אחרת ויתברר שפעלו כנגדי שלא כדין ובאופן מוטה, אז יבטלו את ההליך מתחילתו.
חיים אורון: בעיניי האיזון הזה נראה מספק.
חיים אורון: אבל אם אתם אומרים עכשיו שנוציא את זה ויישארו רק 1 ו-3 אז מה עשינו?
חיים אורון: בעצם בדבר המרכזי שאותו הם רוצים - אם משרד המשפטים מתנגד לזה, אז תיקחו את החוק חזרה, אני לא בעדו.
רביד דקל: מטריד אותך שבמצבים שבהם החומרה לא מצדיקה יגישו נגדך כתב אישום?
רביד דקל: זה מה שמטריד אותך?
רביד דקל: מטריד אותך שכשהחומרה לא מצדיקה יגישו כתב אישום במקום לנקוט בהליך שהוא פשוט סטיגמאטי ופחות קשה?
חיים אורון: לא, הפוך, שלא יוגש כלום כמו היום.
רביד דקל: לא לפתוח בכלל בשום הליך?
חיים אורון: כן, כי הוא יגיד שאין לו סיכוי להוכיח את זה.
חיים אורון: זה מה שהוא אומר לנו 12 ישיבות.
רביד דקל: תקרא את הרישה של הסעיף.
רביד דקל: הסעיף אומר לך: בואי רשות ניירות ערך, יש לך חשד לכאורי, את צריכה להחליט באיזה נתיב את הולכת.
משה גפני: אני מציע שאנחנו נשאיר את הסעיף הזה.
משה גפני: ההחלטה של הוועדה בסעיף הזה, כפי שדיברנו בזמן הדיונים, אנחנו רוצים שיהיה פירוט כמה שיותר רחב.
משה גפני: אנחנו מסמיכים את היועצת המשפטית של הוועדה שתשב אתכם ותבדוק.
משה גפני: אם תשכנעו שהורדת הסעיף הזה לא פוגעת בפירוט הדברים,דהיינו, שזה לא יהיה בהחלטה סתמית אלא שזה יהיה קבוע בחוק, נסיר את הסעיף הזה.
משה גפני: כרגע אנחנו מצביעים עם הסעיף.
שגית אפיק: מבחינה עובדתית, יש לכם בעיות עם הסעיף הזה?
שוני אלבק: התשובה היא כן.
שוני אלבק: יש לנו תיק מודיעיני שיש בו הרבה מאוד ראיות עד שמקבלים את ההחלטה לאן ללכת.
שגית אפיק: אנחנו עוברים לסעיף הבא.
שגית אפיק: גם ההחלטה על פתיחה בהליך אכיפה, לשאלה של חבר הכנסת אורון, כדי שהיא לא תהיה באמת אכיפה בררנית וכדי שיו"ר הרשות יצטרך לנמק למה הוא החליט לפתוח בהליך אכיפה על בסיס הראיות שבפניו, גם זה ייעשה בהתאמה לאותן אמות מידה.
רביד דקל: מה זאת אומרת בהתאמה?
רביד דקל: ברור שהוא מחליט לפתוח בהליך המנהלי כהלכתו, מה שאני קוראת לו כתב אישום מנהלי – המטרה של האמירה הזאת היא שההפניה לסעיף הקודם היא שחייבים להתקיים התנאים של הסעיף הקודם אלא שצריך לשקול את כל הדברים האלה מחדש?
דניאל אילון: צריך לשקול שוב.
רביד דקל: כי אין רלוונטיות בשלב הזה לשקילה של הדברים האלה.
רביד דקל: אם זאת המטרה של האזכור אז אנחנו מסתייגים מהדבר הזה.
שגית אפיק: אנחנו חושבים שיש רלוונטיות.
רביד דקל: אנחנו חושבים שבשלב שבו הרשות אספה את כל חומר הראיות, השיקול היחיד האם לנקוט הליכים ולהתחיל את כל הטיול הזה עם המפוקח שלכם, השיקול היחיד הוא האם יש לו מספיק ראיות שרשות מנהלית סבירה יכולה להשתכנע מהם.
רביד דקל: כך אומרת הפסיקה וכך עובד המשפט המנהלי.
משה גפני: הניסוח טוב מבחינתך?
רביד דקל: הניסוח הוא: "היה ליושב ראש הרשות יסוד סביר להניח", מדובר פה ביושב ראש של רשות מנהלית סבירה שיש לו תשתית מנהלית ראויה ומספיקה כדי לשכנע בזה שהמפר ביצע את ההפרה.
רביד דקל: זה מה שצריך כדי להחליט להגיש כתב אישום בפלילים.
רביד דקל: זה גם איזה תשתית אחרת וגם הליך מנהלי.
משה גפני: אפשר להצביע על הניסוח.
משה גפני: מה שאמרתי על הסעיף הקודם אני אומר גם על זה.
משה גפני: מי בעד אישור 52מד כפי שהוא מנוסח?
משה גפני: הצבעה     בעד – רוב נגד – אין נמנעים אין      היו"ר משה גפני:     	הסעיפים אושרו.
שגית אפיק: הסעיף שאחריו שאינו ממוספר.
שגית אפיק: אנחנו עוברים לסעיף מה'.
שגית אפיק: זה הנושא של מידע חסוי שירד.
שגית אפיק: ההסדר שמנוסח כאן הוא שיושב ראש הרשות יעביר למוטב ולמפר את כל המידע בעניין ההפרה שלדעתו נחוץ לניהול הליך האכיפה, כאשר לא יהיה מצב שלמוטב יהיה מידע אחר מזה שנמצא בידיו של המפר.
שגית אפיק: המידע יעמוד לרשותו של המפר במשרדי הרשות במשך 45 ימים.
שגית אפיק: בהצעה המקורית זה היה 30 ימים להגשת טיעון בכתב.
שגית אפיק: עם תום 45 הימים על המפר לטעון בכתב את טענותיו.
שגית אפיק: זה מופיע ב-52מז עמוד 21.
דניאל אילון: אם אפשר, ב-52ו' - - -
שגית אפיק: אני מציעה להוריד את ד', את מסכימה?
דניאל אילון: אני מסכימה.
שגית אפיק: מורידים את סעיף קטן ד' בעמוד 21 יורד.
שגית אפיק: עוברים לסעיף 52מח בעמוד 21 למטה.
שגית אפיק: המפר זכאי להיות נוכח בכל דיוני העמותה.
שגית אפיק: הוא זכאי להיות מיוצג.
קריאה: למה סעיף ד' ירד?
שגית אפיק: הוא לא היה במקור.
שגית אפיק: גם בלעדיו זה תואם את החלטת הוועדה.
שגית אפיק: יהיה אותו מידע בידי המוטב ובידי המפר וזה יהיה המידע היחיד שישמש בהליך האכיפה.
משה גפני: מה זה סעיף אחד מתוך כל-כך הרבה סעיפים?
משה גפני: אני רק אומר לפרוטוקול במקרה שמישהו ירצה ללכת לבג"צ, שחלקים גדולים של מה שאני אומר לפרוטוקול זה בהומור.
משה גפני: שלא תהיה אי-הבנה בעניין הזה.
משה גפני: עוד מישהו ילך ויגיד שהורדתי פה סעיף בלי לחשוב בכלל.
משה גפני: אני אומר את הדברים בהומור.
משה גפני: עברנו על כל סעיף, שברנו את הראש ימים ולילות.