GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
פניה קירשנבאום: יש לנו שתי ברירות: או לשנות לאוניברסיטאות את התקופה או להנחות את ות"ת לדרוש מהן את הדוח.
שלמה ברילנט: גם לקבוע מועדים שונים, צריך לקחת בחשבון שזה נזק לעמותה במישור הזה שלא יהיו לה אישורים מביטוח עובדים ומהבנקים, וגם אלה עלויות.
שלמה ברילנט: לכן המועד ינואר עד דצמבר הוא טוב למוסדות ואין צורך עכשיו לגעת בנושא הזה.
שלמה ברילנט: האישורים שיצטרכו להביא, גם הם יעלו כסף.
30701: אני רוצה להרגיע את חבר הכנסת אורון ולומר שאין שום בעיה.
30701: אני מייצג שורה ארוכה של מוסדות להשכלה גבוהה, אבל מה שאני אומר עכשיו זה בתור מומחה לעמותות.
30701: אין בעיה במגזר השלישי להגיש דוחות בינואר עד דצמבר.
30701: זה לא קשור אחד לשני.
30701: יש לפעמים אנשים או ארגונים שמבקשים דוחות ביצוע במהלך השנה, אבל זה סיפור אחר והוא לא נושא הדיון היום.
30701: צריך לטפל בנושא הזה אולי, אבל הוא לא קשור לעניין הזה.
30701: באופן כללי, אני לא רואה בעיה עם זה.
חיים אורון: זאת בדיוק הנקודה.
חיים אורון: הבנתי שאין בעיה עם דוחות כספיים.
30701: בדיוק.
חיים אורון: נגמר העניין.
חיים אורון: פתרנו בעיה אחת אבל נחשפה בפנינו בעיה נוספת, מה שאתם קוראים דוחות ביצוע שגם הם צריכים להיות מאושרים על ידי רואה חשבון.
30701: לא בהכרח.
30701: זה נושא כבד מאוד.
חיים אורון: אני יודע, אבל חלק מהנושאים הכבדים מאוד, אנחנו נתקלים בהם בדברים מהסוג הזה כי אחרת כבר אני רואה שאם אני מגיש מחר הצעת חוק כזאת, נאמן יאמר לי קודם כל שאני אחכה שלושה חודשים כמו שהוא עושה והוא יקים ועדה שתשב שנתיים ובתום השנתיים היא תאמר שזה נושא כבד וצריך עוד ועדה.
חיים אורון: לכן אני מודה, אנחנו נתפסנו כאן למשהו.
חיים אורון: הבנתי שזה לא בדוחות הכספיים.
חיים אורון: אני לא יודע לתת תשובות אבל אני שואל את השאלה ואני חושב שצריך לבקש מטמיר או משגית או ממישהו לבדוק עם אנשי המגזר השלישי.
חיים אורון: אם הדלקנו כאן סתם מדורה ואין בעיה, בזבזנו חצי שעה וזה לא נורא, אבל אם כן יש בעיה סביב לא הכותרת של דוחות כספיים אלא של דוחות ביצוע או דברים מהסוג הזה, בואו ננסה לעזור להם.
חיים אורון: זאת באמת עזרה כי להביא להם עוד מאה מיליון שקלים אי אפשר, אבל לחסוך להם 10,000 שקלים על דוחות נוספים, יכול להיות שזה כן אפשרי.
30701: זה דיון כללי בכל נושא התמיכות וזה סיפור אחר.
חיים אורון: אם צריך, נחוקק.
30701: אני בעד.
חיים אורון: בחדר נמצאים יותר מדיי עורכי דין.
חיים אורון: אחרי שנדע את הבעיה, נמצא את החוק המתאים לנסות לתקן אותה.
30701: אחרי שנדע אם יש בעיה.
חיים אורון: אם יש בעיה ואם הפתרון כמו שנאמר לנו כאן לא יזיק.
חיים אורון: אם היינו עושים כפשוטו, מה שחשבתי בשבוע שעבר, אתם אומרים שזה היה גורם נזק.
חיים אורון: אני לא בא לחפש כאן
חיים אורון: עכשיו שתהיה לי רשומה עוד הצעת חוק פרטית שנפלתי בה אלא אני מחפש דרך איך כן לקדם את הנושא שכולם אומרים שהוא כן בעיה.
30701: הוא בעיה.
חיים אורון: אני חושב שאם נחשפנו לבעיה, צריך שמישהו יעשה עבודת הכנה.
חיים אורון: אולי מנהיגות אזרחית.
פניה קירשנבאום: יש לי הצעה.
פניה קירשנבאום: אני לא יודעת אם תסכימו לה או לא, אבל אפשר לחשוב עליה.
פניה קירשנבאום: אנחנו ממילא עומדים בפני חוק ההסדרים וכל מיני שינויים שאולי אפשר להכניס.
פניה קירשנבאום: בואו נעביר כרגע אישור לאוניברסיטאות, נחליט על כך, ולגבי המגזר השלישי נכניס את זה כסעיף הוראה לחשב הכללי.
פניה קירשנבאום: אני לא יודעת אבל אני שואלת אם זה אפשרי.
פניה קירשנבאום: נסגור את זה במסגרת חוק ההסדרים.
חיים אורון: האוניברסיטאות יצאו היום עם האישור.
פניה קירשנבאום: אני לא מוטרדת.
משה גפני: המילה חוק ההסדרים היא מילה גסה בעיניי.
פניה קירשנבאום: הרפורמה במשק.
משה גפני: לא, גם הרפורמות.
משה גפני: אף על פי שזה לא הולך להיות נורא, חוק ההסדרים השנה אלא הולך להיות מצומצם ולא רחב.
פניה קירשנבאום: אתה ראית אותו?
פניה קירשנבאום: אתה כבר יודע?
פניה קירשנבאום: אני עוד לא ראיתי אותו.
משה גפני: אני יודע בדיוק.
משה גפני: לי לא מדליפים מאיזשהו מקום.
פניה קירשנבאום: אצלנו בישראל ביתנו בכלל לא מדליפים.
משה גפני: חוק ההסדרים לא הולך להיות חוק גדול וגם לא כל כך בעייתי, להוציא את הנושא של הקצבאות ששם הם במת הולכים לפגוע.
משה גפני: אני לא מבין, אולי זאת עז ואולי לא.
משה גפני: אני חושב שהם לא מתכוונים לעז, אבל לא חשוב.
משה גפני: צריך ללכת בדרך הישרה ולא דרך חוק ההסדרים.
משה גפני: לגבי האוניברסיטאות אין ויכוח.
משה גפני: אנחנו יודעים את הצורך, אנחנו יודעים גם מה הפתרון ולגבי העניין הזה אין דיון ופתרנו את הבעיה.
משה גפני: התגלתה בעיה שכולנו נתקלים בה מעת לעת.
משה גפני: אני נתקל בה יותר אבל כולנו נתקלים בבעיה הזאת, מי יותר ומי פחות.
משה גפני: יש בעיה למשל שלגבי רשם העמותות כבר היה הרבה פעמים החלטות בוועדת החוקה שרשם העמותות ייתן אישור של ניהול תקין לשנתיים.
משה גפני: אני לא יודע מי מכם היה במשרד של רשם העמותות.
משה גפני: יש שם פקידים יוצאים מן הכלל.
משה גפני: באמת, אביטל שרייבר, אני חייב לציין אותה לשבח ואת האנשים שם.
משה גפני: יש שם ארגזים במסדרונות.
חנן ארליך: כבר אין.
פניה קירשנבאום: הם עשו שיפוץ והכניסו הכל למחסן.
אביטל שרייבר: חבר הכנסת גפני, הרבה זמן לא ביקרת אצלנו.
משה גפני: אני מדבר על מה שהיה לפני זמן לא רב.
משה גפני: אנשים באים לקבל שירות.
משה גפני: מדובר על 37 אלף עמותות והמסדרונות מלאים בארגזים.
משה גפני: היום הם אומרים שכבר אין.
משה גפני: שמישהו יסביר לי למה אי אפשר לתת אישור ניהול תקין לשנתיים עם ביקורות, עם מדגמים?
משה גפני: למה צריך להעסיק פקידים בעניין הזה?
משה גפני: למה צריך להביא אנשים שיתעסקו בעניין הזה עוד פעם ועוד פעם ועוד פעם?
אביטל שרייבר: עשינו שינוי מאוד משמעותי.
משה גפני: מה שעשיתם, זה בסדר גמור אבל השאלה מה אנחנו עשינו ואנחנו לא עשינו כלום כי אנחנו היינו צריכים להעביר חוק שרשם העמותות צריך לתת אישור ניהול תקין לשנתיים ולא עשינו את זה.
משה גפני: אתם עשיתם שיפורים באישור ניהול תקין שאתם נותנים מדי שנה, אבל אנחנו צריכים לומר לכם מה לעשות ואנחנו לא אומרים לכם.
משה גפני: זאת עובדה
חיים אורון: אני לא בטוח שכולנו בעד שנתיים.
משה גפני: אתה בדקת?
חיים אורון: לכן אמרתי שאני לא בטוח.
משה גפני: אז היו לנו גם הסתייגויות בוועדת החוקה.
משה גפני: יש עמותות שלא צריך לתת להן לשנתיים אבל אני מדבר על הכלל.
משה גפני: בכלל, ברוב המקרים זאת סתם ניירת ופקידות, ואתה צריך להתקשר ולבוא בשעת קבלת קהל.
משה גפני: יש מסלול נורמלי שעליו אפשר לתת אישור ניהול תקין לשנתיים לכולם.
משה גפני: יש עמותות שצריך להחריג אותן, צריך לדעת את הכללים, לקבוע את הקריטריונים אבל בעניין הזה לא נעשה דבר וחצי דבר.
משה גפני: יש מציאות בה צריך להגיש בקשות למשרדים והתיאום בין המשרדים, ויש דברים שבאמת הם צריכים להיות מתואמים ושלא תהיה כל כך הרבה ניירת וכל כך הרבה אנשים שהעמותה תצטרך להוציא עליהם כסף, והמשרדים יצטרכו להחזיק פקידים שיתעסקו זה.
משה גפני: בעניין הזה לא נעשה דבר וחצי דבר.
משה גפני: מה שכן נעשה, התייעלות במקום שיש התייעלות.
משה גפני: אצלכם יש התייעלות, אז יש התייעלות אבל בראייה הכוללת, בראייה הממשלתית או של המדינה, לא נעשתה אף פעם עבודת מטה שאמרה שנראה מה אנחנו עושים עם המגזר השלישי למשל.
משה גפני: לא נעשה דבר כזה, מעולם.
משה גפני: את, רשם העמותות, פעם ישבת עם כמה משרדים ביחד, עם מס הכנסה?
אביטל שרייבר: לא פעם אחת.
משה גפני: אז אני חוזר בי.
משה גפני: את יכולה לומר לי מתי?
משה גפני: מה היה על סדר היום?
משה גפני: אני לא מכיר את זה.
אביטל שרייבר: אני חושבת שאולי בפורום כזה קצת קשה לנהל את הדיון ולהסביר את הדברים.
אביטל שרייבר: מאוד נשמח לתאם פגישה ולהציג את הדברים.
נרי אזוגי: אני סמנכ"ל הכספים של אוניברסיטת תל-אביב.
נרי אזוגי: התיקון הוא בסדר גמור, הוא מקובל והוא באמת משרת את מה שביקשנו, להשוות את חתך הדיווח התקופתי.
נרי אזוגי: יש לנו רק הערה קטנה ביחס לתחולה.
נרי אזוגי: התחולה הראשונה תהיה לדוחות של 30 בספטמבר 2009.
נרי אזוגי: שוב, החתך התקופתי שאנחנו מגישים ל-ות"ת הוא 1 באוקטובר 2008 עד 30 בספטמבר 2009.
נרי אזוגי: זה הדוח האחרון שהגשנו כבר ועכשיו, כדי להתיישר עם מס הכנסה, ההצעה כאן היא שהדוח למס הכנסה יהיה ינואר-ספטמבר 2009.
נרי אזוגי: זה יהיה רק פעם ראשונה.
מיכל דויטש הנר: זה נמצא בהוראת התחולה.
נרי אזוגי: כן, אני רואה.
נרי אזוגי: אני הייתי מבקש שהדוח הראשון שנגיש, שאנחנו מתיישרים, יהיה אוקטובר 2008-ספטמבר 2009.
מיכל דויטש הנר: זאת עבירה על החוק.
מיכל דויטש הנר: אני לא אכתוב בתחולה לגבי דוחות שהייתם צריכים להגיש כבר לפני שנה.
נרי אזוגי: כבר הגשנו אותם.
מיכל דויטש הנר: את הדוחות של מס הכנסה לשנת המס 2008 הייתם צריכים להגיש כבר בשנה שעברה.
נרי אזוגי: והם הוגשו.
מיכל דויטש הנר: לכן זה לא רלוונטי לקבוע תקופת שומה מיוחדת.
מיכל דויטש הנר: תקופת שומה מיוחדת הרלוונטית היחידה כאשר קובעים את התחילה לתקופת שומה מיוחדת, ל-1 באוקטובר 2009, היא לקבוע הוראה של 1 לינואר עד 30 בספטמבר.
מיכל דויטש הנר: נקודה.
מיכל דויטש הנר: לא שום דבר בתוך 2008 שכבר נמצא במס הכנסה לגבי מי שמקיים את הוראות החוק.
מיכל דויטש הנר: אנחנו לא נחזיר ונקבל דוחות מתקנים.
מיכל דויטש הנר: לזה אני לא נכנסת.
נרי אזוגי: לא ביקשתי דוחות מתקנים.
נרי אזוגי: את הדוחות של 2008 כבר הגשנו.
נרי אזוגי: אנחנו אומרים שאת שלושת החודשים של 2008 נגיש שוב.
מיכל דויטש הנר: לא, אני לא יכולה לעשות את זה למערכת.
מיכל דויטש הנר: אני מצטערת.
מיכל דויטש הנר: דוחות של 2008 כבר מטופלים והם בתוך תוכנית עבודה.
מיכל דויטש הנר: אני לא עושה את זה למערכת.
מיכל דויטש הנר: את 2009 אנחנו מפצלים, 1 בינואר עד 30 בספטמבר ו-1 באוקטובר וממשיך.
נרי אזוגי: אנחנו לא נעמוד על זה.
נרי אזוגי: מבחינתנו יותר חשוב להעביר את החוק כפי שהוא.
עידו בן ששון: בניגוד למה שאמרתם, אנחנו כן עושים איזושהי חשיבה לנסות ולהקל על העמותות.
עידו בן ששון: למשל, מערכת המרכבה, חילקנו את המסמכים לשלושה סוגים: סוג אחד הם מגישים רק פעם אחת בכל חיי העמותה, סוג אחד הם מגישים רק פעם אחת בשנה לכל המשרדים, ורק המסמכים שהם רלוונטיים לכל בקשת תמיכה נפרדת, צריכים להיות מוגשים בנפרד.
עידו בן ששון: אנחנו כל הזמן מנסים היכן לסייע.
משה גפני: לגבי המרכבה, אישרנו לכם כאן הרבה פעמים העברות למערכת הזאת.
משה גפני: הרבה כסף.
עידו בן ששון: לגבי התאריך האחיד שביקשתם, מבחינתנו הוא לא ישים.
עידו בן ששון: אם העמותות יצטרכו להגיש את הדוחות באותו יום, אנחנו צריכים לחכות לאישור ניהול תקין של רשם העמותות, זה אומר שנקבל את ההחלטה לגבי חלוקת התמיכות במועד יחסית מאוחר.
משה גפני: יש לך טענות נגד רשם העמותות על כך?
עידו בן ששון: לא, אין לי טענות נגד רשם העמותות.
עידו בן ששון: אני אומר באופן עקרוני שגם אם רשם העמותות היה עובד במהירות שיא, זה לא היה ישים מבחינתנו כי אנחנו רוצים לתת את החלוקה של הכספים, של התמיכות, במועד כמה שיותר מוקדם לעמותות.
עידו בן ששון: אפילו ניסו להעביר בנושא הזה הצעת חוק.
עידו בן ששון: אנחנו חייבים לקבל אישור ניהול תקין של העמותה כי אנחנו לא יכולים לחלק כסף לעמותה שאין לה אישור ניהול תקין.
עידו בן ששון: אנחנו נחלק את הכספים, על תנאי שהם יקבלו את אישור ניהול תקין?
משה גפני: אביטל, הוא צודק.
משה גפני: אתה מעלה בעיה מאוד רצינית ולאביטל יש הרבה מה לומר עליה.
משה גפני: אתם פעם ישבתם, נציגי החשב הכללי עם נציגי רשות התאגידים?
עידו בן ששון: אנחנו לא פוגשים אותם ולא מכירים אותם.
משה גפני: אני יודע שישבתם אתם ואני יודע שאתם בסדר אתם.
משה גפני: אני שואל האם התקיים פעם דיון בין החשב הכללי לבין רשות התאגידים כדי לייעל את המערכת לגבי אישור ניהול תקין והאישורים שהם צריכים לתת.
משה גפני: החשבים במשרדים צריכים לקבל את הדוחות ולא רק את הדוחות הכספיים.
משה גפני: האם ישבתם ביחד כדי לנהל את המערכת?
משה גפני: ישבתם לדיון עם פרוטוקול והחלטות?
אביטל שרייבר: בוודאי.
חיים אורון: גפני, אם אנחנו מנצלים את ההזדמנות הזאת, אנחנו מדברים על רשות התאגידים והעמותות, ובכל מקום בו עוסקים בנושא הזה, כבר הרבה מעבר לדיון שהתחיל כאן.
חיים אורון: למשל, ישבה ועדה מטעם המכון לדמוקרטיה ואספה חומר, אז מגישים חומר על 60 מיליארד שקלים וכל הדברים הגדולים הללו.
חיים אורון: זאת אומרת, מבחינת
חיים אורון: כם האוניברסיטה העברית היא עמותה ואוניברסיטת תל אביב היא עמותה.
אביטל שרייבר: רק בר אילן היא עמותה.
חיים אורון: גם בית כנסת תפארת יעקב בשכונת ד' בבאר שבע הוא עמותה.
חיים אורון: כשהעמותה מבקשת שיקלו עליה, אומרים לה שאם יקלו עליה, יצטרכו להקל גם באוניברסיטת בר אילן.
אביטל שרייבר: יש ועדה שדנה בזה.
משה גפני: ג'ומס, אתה סתם מעלה בעיות.
חיים אורון: אני שאני לא עוסק בזה אפילו לא בשוליים, אבל הדבר האלמנטרי הזה.
חיים אורון: עלתה כאן פעם בקשה – ואני אפילו לא זוכר בקשר למה, משהו שקשור למס – ואמרו לי שאני צודק, שלגבי בית הכנסת הזה או עמותת הספורט, זה נכון, אבל שאקח בחשבון שהחוק מכניס פנימה גם את קופת חולים.
חיים אורון: אתה רוצה חוק, אתה תיתן להם אבל קופת חולים תריץ בתוכו רכבת שלמה.
חיים אורון: תפרידו את הדברים האלה.
חיים אורון: לא יכול להיות שבגלל שאי אפשר לעצור את זה בפני קופת חולים כללית שגם היא עמותה ואולי אפילו אגודה עותמנית.
משה גפני: אני מודה לך נציג החשב הכללי.
משה גפני: אנחנו עלינו על בעיה שעם כל הכבוד – וכל אחד צריך להגן על עמדתו – הבעיה הזאת קיימת וכולנו יודעים שהיא קיימת.
משה גפני: יכול להיות שהיא קיימת בעוצמות גבוהות, יכול להיות שהיא קיימת בעוצמות יותר נמוכות, יכול להיות שעשו שיפורים.
משה גפני: לפי דעתי זאת גם הצעתו של חבר הכנסת חיים אורון וכל אחד מחברי הכנסת חושב כך.
משה גפני: יש בעיות של בירוקרטיה שיוצרות בעיות כספיות לעמותות כאשר לפעמים גם מדובר בעמותות לא גדולות שהן עושות דברים שהממשלה לא עושה והן נכנסות במקומה.
משה גפני: היה צריך הרבה יותר תיאום בין המשרדים, בין הרשויות השלטוניות, שזה כולל גם את הרשויות המקומיות.
משה גפני: היה צריך הרבה יותר תיאום ממה שנעשה עד היום.
משה גפני: אם אתם אומרים שאתם יושבים, זאת ברכה וזה בסדר, אבל נדמה לי שאני גם יודע כמה יושבים.
משה גפני: לא בדיוק, אבל אני יודע כמה יושבים ומה התוצאות של הישיבות האלה.
משה גפני: עדיין לא באנו אל המנוחה ואל המחלה.
משה גפני: המשיח לפי דעתי – לא בדקתי בחוץ – עדיין לא הגיע.
משה גפני: זאת אומרת, עדיין יש מה לשפר.
משה גפני: אני מציע להוריד מהחוק את כל הנושא של המוסד הציבורי ולקבל חוק רק לגבי המוסדות להשכלה גבוהה שלפי דעתנו זה ברור שזאת טובת העניין וזה צריך להיעשות.
משה גפני: לגבי מוסד ציבורי, לגבי מוסד ציבורי בהגדרתו הרחבה של עמותות וכולי, אני מציע כפי שהציע חיים אורון, לפנות למנהיגות אזרחית ולהודיע להם על הדיון הזה.
משה גפני: במקביל לפנות, עם העתק מהפנייה של הוועדה, לרשם העמותות, לרשות המסים, לחשב הכללי ואולי אפילו גם לחשבים במשרדים.
שלמה ברילנט: אני חושב שהעמותות של המגזר השלישי לא מייצגות את העמותות שאנחנו מייצגים.
משה גפני: קודם כל, הם כן מייצגים.
משה גפני: אם זאת הבעיה, גם אתה תקבל העתק.
משה גפני: אתה לא צריך לומר שהם לא מייצגים אלא תאמר שגם אתה רוצה העתק ותקבל.
משה גפני: אני מודיע לך שלפני שהגעת למערכת הזאת, אני חלק מהמגזר השלישי, וייצגתי גם את העמותות עליהן אתה מדבר.
משה גפני: המגזר השלישי, מה שנקרא היום מנהיגות אזרחית, בא לייצג את אלה שהמדינה לא באה במקומם.
משה גפני: אם יוצא המגזר השלישי, מה שאתה מייצג, מהעניין, המדינה לא נכנסת במקומך.
משה גפני: לכן אתה מגזר שלישי.
משה גפני: אתה רוצה להיות מגזר רביעי?
משה גפני: אתה המגזר השלישי ואתה שייך אליו.
משה גפני: אני מבקש לשלוח העתק גם אליו.
חיים אורון: למגזר הרביעי אישרת אתמול מנכ"ל.
משה גפני: מנכ"ל של מבקר המדינה.
משה גפני: לכן אני מציע להוריד את הכל.
משה גפני: נכנעתי היום לרשות המסים לחלוטין.
משה גפני: זאת אומרת, אפילו מילה אני לא אוסיף.
משה גפני: רצינו הרי להוסיף המון דברים אבל את הכל אני מוריד.
משה גפני: נכנעתי כניעה מוחלטת.
משה גפני: אני מבקש להקריא בלי מוסד ציבורי אלא רק עם המוסדות להשכלה גבוהה.
שגית אפיק: בפקודת מס הכנסה (להלן – הפקודה) בסעיף 7, בסעיף קטן (א) אחרי פסקה (4) יבוא: "(5) מוסד להשכלה גבוהה – כלומר, כל הסיפור של מוסד ציבורי ירד – אשר דוחותיו הכספיים המוגשים למועצה להשכלה גבוהה מתייחסים לתקופת דיווח בת 12 חודשים המתחילה ב-1 באוקטובר.
שגית אפיק: לעניין זה – מוסד להשכלה גבוהה, מוסד שהוא אחד מאלה: (1) מוסד שהוכר לפי סעיף 9 לחוק המועצה להשכלה גבוהה התשי"ח-1958.
שגית אפיק: (2) מוסד שקיבל תעודת היתר או אישור לפי סעיף 21(א) לחוק המועצה להשכלה גבוהה.
שגית אפיק: (3) מוסד שהתואר שהוא מעניק הוכר לפי סעיף 28(א) לחוק המועצה להשכלה גבוהה".
שגית אפיק: בסעיף קטן (ב), במקום "עם חברה שנקבעה לה" יבוא "עם חברה או מוסד להשכלה גבוהה שנקבעה להם".
שגית אפיק: במקום "עד 4" יבוא "עד 5".
שגית אפיק: בסעיף קטן (ד), במקום "לחברה כאמור בסעיף קטן (א)(2) עד 4" יבוא "לחברה או למוסד להשכלה גבוהה כאמור בסעיף קטן (א)(2) עד (5)" ובמקום "עמה" יבוא "עמם".
שגית אפיק: תחילה ותחולה
משה גפני: תחילה ותחולה לא היה בחוק המקורי.
מיכל דויטש הנר: על זה דיברנו בשבוע שעבר.
משה גפני: את זה הוספנו בישיבה הקודמת.
מיכל דויטש הנר: בעל פה.
חיים אורון: למה אתה מוריד מוסד ציבורי?
משה גפני: אתה רוצה להשאיר?
משה גפני: אמרת שזה יכול לגרום להם נזק.
חיים אורון: הרי כאן אנחנו נותנים סמכות.
משה גפני: מה שאני שומע כאן כל הזמן זה שיכול להיגרם נזק.
חיים אורון: אבל מוסד ציבורי זה לא אוטומטי.
חיים אורון: הוא צריך לאשר.
חיים אורון: בנוסח שאתם הקראתם עכשיו האוניברסיטאות נכנסו.
חיים אורון: אם אני זוכר נכון את ההצעה – אין לי אותה כאן – יש אופציה למנהל רשות המסים להפעיל כללים נוספים גם על מוסד אחר.
מיכל דויטש הנר: הצעת החוק בכחול כפי שהייתה כללה מוסד ציבורי שמחויב על פי דין להגיש דיווחים.
משה גפני: הכוונה למוסד להשכלה גבוהה.
מיכל דויטש הנר: לתקופת דוח שאינה מסתיימת ב-31 בדצמבר.
מיכל דויטש הנר: מי שיקרא את דברי ההסבר, יראה שמה שאנחנו התכוונו באותה עת זה ליצור כלל משפטי שמה שאנחנו הכרנו באותו זמן, אלה הפניות של המוסדות להשכלה גבוהה.
מיכל דויטש הנר: יום לפני הדיון – ואני הצגתי את זה כאן בדיון הקודם – הסתבר שההחלטה של ה-ות"ת שיגישו לתקופת דוח שונה, לא עולה כדי תקנה והיא לא מפורסמת ברשומות כמו החלטות אחרות שלה.
מיכל דויטש הנר: אמרנו שכדי לא להסתכן בכך, המטרה של החוק הזה היא להקל בביטוי על פי דין, ואם היא לא תכלול אל ההחלטה הזאת של ה-ות"ת, בואו נרחיב.
מיכל דויטש הנר: יצא מצב משפטי כזה שאת המוסדות שאותם רצינו להכניס בכלל המשפטי הרחב, נכנסו באמירה מפורשת עם מניין ההגדרה של מה זה מוסד להשכלה גבוהה.
מיכל דויטש הנר: אני מבינה שאם לכאורה הכלל המשפטי הרחב כבר לא רלוונטי כי אנחנו לא מכירים בשוק הקיים מוסד ציבורי כזה שמחויב על פי דין אחר שאינו דין מס להגיש דיווחים כספיים, לכן זאת יוצאת הגדרה ריקה.
מיכל דויטש הנר: לגבי הדברים האחרים, ממילא לא הסעיף הזה מתאים כי אנחנו לא מדברים על תקופת דיווח אלא אולי על מועד דיווח לפי מה שהצלחתי להבין מהישיבה כאן.
מיכל דויטש הנר: לכן אנחנו חושבים שזה הכי נקי.
משה גפני: אני גם התחלתי לחשוש שאני עלול גם לגרום נזק.
משה גפני: אני קורא גם בדברי ההסבר והם מדברים על מוסדות להשכלה גבוהה.
מיכל דויטש הנר: כבודו, נזק לא יהיה בכל מקרה כי זה על פי בקשה, תמיד על פי בקשה.
משה גפני: אני לא מסיים את הדיון הזה.
משה גפני: הדיון הזה יימשך.
משה גפני: אנחנו נאשר את החוק לגבי המוסדות להשכלה גבוהה שלגביהם זה ברור וזאת טובת העניין.
משה גפני: לגבי מוסד ציבורי בהגדרה הרחבה יותר, אני רוצה לקיים דיון יותר רחב.
משה גפני: נעשה את זה אחרי הפגרה.
משה גפני: אנחנו נבקש מהאנשים שיתכוננו לזה כראוי מכיוון שהנושא הוא באמת מורכב.
משה גפני: אולי מעז יצא מתוק לגבי העניין הזה.
משה גפני: תחילה ותחולה לא היה בחוק המקורי שלכם.
מיכל דויטש הנר: אנחנו הצגנו את זה בפעם הקודמת כי רצינו לתת את זה הכי אחורה שאנחנו יכולים.
מיכל דויטש הנר: זה הוקרא בפעם הקודמת והוסבר.
משה גפני: הם לא הביאו את זה בכחול.
משה גפני: זאת אומרת, אתם סומכים על ועדת הכספים שהיא תסדר את זה.
מיכל דויטש הנר: תסתכל על המועד בו פורסם הכחול והמועד בו פורסם התזכיר.
מיכל דויטש הנר: לא ידענו שנגיע ליולי 2010.
משה גפני: למה תמיד את מנצחת אותי?
מיכל דויטש הנר: אני לא.
מיכל דויטש הנר: אני רק מסבירה את העובדות.
שגית אפיק: תחילה ותחולה מוסד להשכלה גבוהה, כמשמעותו בסעיף 7(א)(5) לפקודה, כנוסחו בסעיף 1 לחוק זה, שעד יום פרסומו של חוק זה לא הגיש את דיווחיו לשנת 2009 לפי הוראות הפרק הראשון לחלק ח' של הפקודה כנוסחה לפני תיקונה בחוק זה –
מיכל דויטש הנר: צריך להוריד את המלים "כנוסחה לפי תיקונה בחוק זה".
שגית אפיק: רשאי לבקש כי יחולו הוראות חוק זה לגביו, לגבי התקופה המתחילה ביום 1 באוקטובר 2009 ובלבד שאם קבע המנהל למוסד כאמור תקופת שומה מיוחדת לגבי התקופה המתחילה ביום 1 באוקטובר 2009, יקבע כאמור גם לגבי התקופה שתחילתה ביום 1 בינואר 2009 וסופה ביום 30 בספטמבר 2009 בכפוף לכל תיאום או תנאי שיקבע כאמור בסעיף 7(ג) ו-(ד) לפקודה.
משה גפני: כם זה בסדר?
משה גפני: אנחנו מצביעים על אישור הצעת החוק לקריאה שנייה ושלישית.
משה גפני: ה צ ב ע ה הצעת החוק אושרה פה אחד הצעת החוק אושרה.
משה גפני: אם אפשר להביא את זה בתחילת השבוע למליאת הכנסת ולאשר את זה.
אלכס מילר: צהריים טובים לכולם, אנחנו מתחילים בדיון של ועדת המשנה לוועדת הכספים לעסקים קטנים ובינוניים, על פי יוזמתה של חברת הכנסת רוחמה אברהם-בלילא, יושבת ראש שדולת עסקים קטנים ובינוניים והדיון היום הוא בנושא: ענף המסעדות האתניות בישראל.
אלכס מילר: קיבלנו המון פניות בנושא זה והכל מתייחס לאותה החלטה מס' 147, החלטת הממשלה מיום 12 במאי 2009, ואת ההשלכות של ההחלטה הזאת אנחנו רואים עכשיו.
אלכס מילר: הענף הזה נמצא בשלבי הכחדה ומה שהולך לקרות הוא שבהחלטות מסוג כזה, כנראה שמי שהיה אחראי לקבל אותן לא חשב על ההשלכות המרחיקות לכת בכל העניין הזה.
אלכס מילר: אלה התוצאות, חברים.
אלכס מילר: אנחנו מדברים על קרוב ל-6,000 אנשים שאיבדו את העבודה, אנחנו מדברים על קרוב ל-50 עסקים שהולכים להיסגר וכמובן, זאת רק ההתחלה.
אלכס מילר: אנחנו נשמע פה את כולם ואני חושב שאנחנו גם צריכים לקבל פה החלטות חד משמעיות בכל הנושא הזה.
אלכס מילר: אני אבקש מחברת הכנסת רוחמה אברהם, שיזמה את הדיון, לבוא ולשאת את דבריה ואחר כך נמשיך הלאה.
רוחמה אברהם-בלילא: ראשית, אני מודה לך על ההיענות המהירה לכנס את ועדת המשנה של ועדת הכספים בנושא זה.
רוחמה אברהם-בלילא: חלק מהאנשים אולי רואים את הנושא כזניח, אולי קטן – 6,300 עובדים בענף הזה הם לא מספיק כדי לתת עליו את הדעת.
רוחמה אברהם-בלילא: ציינת ונקבת במספרים, אבל אני רוצה לתקן, ברשותך, שיש היום כ-230 מסעדות שפועלות ורק בשנה האחרונה נסגרו כ-70 מסעדות.
רוחמה אברהם-בלילא: הנוסחה היא פשוטה – בכל מסעדה סביב כל עובד זר יש העסקה של 40 עובדים ישראלים.
רוחמה אברהם-בלילא: כאשר אני מדברת על 40 עובדים ישראלים אני עוברת מהמלצר דרך שומר הסף ועד שוטף הכלים.
קריאה: דרך יצרן הירקות.
רוחמה אברהם-בלילא: תאמינו לי שאני מייצגת אתכם בינתיים.
רוחמה אברהם-בלילא: לא אתכם, אני מציגה את הנושא.
ציון פיניאן: אני מציע שלא תקלקלו.
רוחמה אברהם-בלילא: אני אומר שבכובעי הקודם כשרת התיירות קידמתי הצעת מחליטים מס' 32, שקיבלה הממשלה, משום שאני סברתי שכארץ שהיא ארץ תיירות ולא יעזור שום דבר – ביקרתי בעולם, ראיתי בעולם וגם חתמנו על הסכם שיתוף פעולה עם הסינים.
רוחמה אברהם-בלילא: כאשר הסכם שיתוף הפעולה שלנו עם הסינים נחתם נשאלתי שאלה שהיא מאד מאד ברורה על ידי הגורמים הכי בכירים שהיו שם, שהובילו את ההסכם הזה יחד אתנו.
רוחמה אברהם-בלילא: הם אמרו: לסינים זה מאד מאד חשוב, יש מסעדות סיניות?
רוחמה אברהם-בלילא: אמרתי: כמובן.
רוחמה אברהם-בלילא: אבל לא מסעדות סיניות שיש בהם ישראלים, לנו חשוב לראות שגם בתוך אותה מסעדה יש את אותו שף סיני, את אותו אדם שמכין את האוכל כמו שאנחנו רגילים לראות.
רוחמה אברהם-בלילא: דיברנו גם על תפריטים והכל היה בסדר.
רוחמה אברהם-בלילא: אני מכירה את המדיניות של האוצר.
רוחמה אברהם-בלילא: אני לא מסכימה אתה, אני לא מסכימה עם רובה, אבל אני מכירה אותה.
רוחמה אברהם-בלילא: אני חושבת שיש סדר שצריך לעשות בכל מה שקשור לענף העובדים הזרים בישראל, אבל יותר ראוי שהסדר הזה ייעשה בשום שכל.
רוחמה אברהם-בלילא: אי אפשר לבוא ולהגדיר: אנחנו מדינת ישראל – אני לא אגע בצד הפוליטי – ממילא אנחנו הולכים לבידוד אז נבודד את עצמנו גם מזה.
רוחמה אברהם-בלילא: זה סתם ואני לא מתכוונת לתקוף אותך, חלילה, אבל אנחנו הולכים לבודד את עצמנו בכל מה שקשור אפילו גם לאוכל, לעובדים זרים וכו'.
רוחמה אברהם-בלילא: זה נראה דבר שהוא אבסורדי.
רוחמה אברהם-בלילא: אנחנו מדינה תיירותית, מגיעים לכאן תיירים שרוצים להגיע למצב שבו יש מסעדה שהיא מסעדה אתנית כשמה.
רוחמה אברהם-בלילא: באותה הצעת מחליטים הגענו למצב שאז, ב-2008, ויתקנו אותי אם אני טועה, היו כ-900 עובדים זרים בענף.
רוחמה אברהם-בלילא: הגענו למסקנה שזה לא מצב שיילך וייגמר לגמרי אלא זה מצב שבו הענף יילך ויפחת.
רוחמה אברהם-בלילא: אמרנו שהוא יפחת בהדרגה אל מול המעסיקים עצמם, כאשר באמת שאלנו אותם והגענו לרף מינימום של 500 עובדים, שזה מספר עובדים שיכול, פחות או יותר, להחזיק את הענף.
רוחמה אברהם-בלילא: אני בעד הגדלה משום שיש ענפים ותחומים מסוימים במדינת ישראל שדורשים החרגה.
רוחמה אברהם-בלילא: ישראלי לא יילך לעבוד בערבה ב-54 מעלות חום, כמו שישראלי לא יעמוד ליד הווק 24 שעות ויתבשל מול הווק.
רוחמה אברהם-בלילא: זה לא עובד, לא יעזור שום דבר.
רוחמה אברהם-בלילא: יש דברים שאנחנו צריכים להחריג אותם מראש עם כללים מאד מאד ברורים, עם מספרים מאד מאד ברורים ומי שעובר על המספרים הברורים האלה, שישלם.
רוחמה אברהם-בלילא: אני חושבת שלהגיע למצב שבו אותה הצעת מחליטים בוטלה מכיוון שגם בתמ"ת וגם במשרדים שונים לא הגיעו למצב – אגב, הצעת המחליטים היתה שבד בבד ההורדה תהיה הכשרה מקצועית לצורך העניין ונדמה לי שנפתח רק קורס אחד, הצליח להיפתח רק קורס אחד משום שהישראלים פשוט לא מעוניינים.
רוחמה אברהם-בלילא: אם אני לא טועה, זה היה בטבריה או בחיפה.
קריאה: בחיפה ועכשיו יש קורס בתל-אביב.
רוחמה אברהם-בלילא: היה בחיפה ועכשיו יהיה בתל-אביב.
רפאל בן-חור: בקיצור, אין היענות, כמו שאת אומרת.
רוחמה אברהם-בלילא: רפי, העברנו מספר דברים בתחום ההכשרה ושוק תעסוקה, אולי הגדול שהיה במשרד התיירות ולמדנו את זה על בשרנו.
רפאל בן-חור: משימה בלתי אפשרית.
רפאל בן-חור: גם משרד התמ"ת יגיד לך את זה.
רוחמה אברהם-בלילא: אני אומר שזכיתי באותה תקופה לשיתוף פעולה מדהים עם משרד התמ"ת והם אמרו:
רוחמה אברהם-בלילא: אנחנו מוכנים להקצות כסף לצורך העניין הזה, אנחנו מוכנים להגיע לשיתוף פעולה בעניין הזה ולמעט משרד האוצר, שהביע התנגדות חריפה בגלל המדיניות של סגירת השמיים ואפס עובדים זרים בארץ – אני לא מאמינה שהם מבינים את כל העניין או לא רוצים להבין את זה, ואין לי האשמה כלפי אף אחד מהפקידים – אבל אני חושבת שבמדיניות הזאת צריך לנהוג ביותר שכל, יותר הגיון ויותר רכות.
רוחמה אברהם-בלילא: לכן ביקשתי לכנס את הישיבה הזאת משום שאנחנו לא נוכל לסבול מצב שבו – אתה נקבת במספר ואני אומר ש-70 המסעדות האלה שנסגרו הן כבר תוספת של 2,800 או 3,000 עובדים שהצטרפו למעגל האבטלה.
רוחמה אברהם-בלילא: תכפיל את 230 המסעדות הקיימות, שמחזיקות למעלה מ-6,000 עובדים והן פשוט ייסגרו.
רוחמה אברהם-בלילא: עוד תוספת של עוד אנשים למעגל האבטלה, מה אנחנו עושים בזה?
רוחמה אברהם-בלילא: לכן, אני שמחה על העובדה שאתה אמרת שהוועדה הזאת מתכנסת כדי לקבל החלטות.
רוחמה אברהם-בלילא: לוועדה הזאת יש שיניים.
רוחמה אברהם-בלילא: יושב ראש הוועדה לעובדים זרים נכנס כעת וחבל שלא שמעת את כל אשר אמרתי, אבל אני מניחה שדברים יחזרו בשנית מהנתונים שנקבתי בהם.
רוחמה אברהם-בלילא: אני באמת רוצה להאמין שאנחנו נביא הצעת מחליטים לוועדת הכספים ואני יודעת שיש החלטה שמתבשלת במקום כלשהו בין משרדים שונים.
רוחמה אברהם-בלילא: אני חושבת שדווקא בשנת התקציב הקרובה אנחנו צריכים לדאוג לענף הזה שלא יילך וייסגר.
רוחמה אברהם-בלילא: אנחנו צריכים לשמר את הייחודיות שלו בראש ובראשונה כמדינה תיירותית וזה הדבר העיקרי.
רוחמה אברהם-בלילא: אני יודעת ששר התיירות גם תומך בעניין הזה.
אלכס מילר: תכף נשמע את עמדת משרד התיירות.
רוחמה אברהם-בלילא: תודה, אדוני.