GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ארנון וולוסקי: בכל דבר אנחנו באים לידי הידברות ולמרות זאת אנחנו חסרי אונים כי אנחנו נמצאים בפינה שאנחנו לא יכולים לצאת ממנה.
אלכס מילר: ארנון, תתחיל לסיים.
ארנון וולוסקי: דבר אחרון.
ארנון וולוסקי: אני רוצה לציין בפני הוועדה שהייתי פה בשנה שעברה בדיון שהוחלט בו בנושא אגרות של מומחים זרים.
ארנון וולוסקי: נציגי האוצר אמרו לנו אז, ויעידו על כך עורך הדין שטאוב ושפיגלר, שהכפלת האגרות לא כוללת את המומחים הזרים.
ארנון וולוסקי: למרות זאת, הכפילו את האגרות של המומחים הזרים.
ארנון וולוסקי: מה התוצאה?
ארנון וולוסקי: אני אגיד לכם – הוצאנו מכספנו סכום כסף מאד גדול, לקחנו משרד עורכי דין מהגדולים במדינה, עתרנו עתירה מנהלית נגד המדינה וזכינו.
ארנון וולוסקי: אני בא עכשיו ומבקש, לפחות לפרוטוקול, שמשרד האוצר שעשה את זה יסביר לוועדה למה בניגוד למה שהוא אמר א', הוא עשה ב'.
קרן טרנר: בוא תוציא את הפרוטוקול כי זאת שאני החלפתי אותה לא אמרה את זה.
ארנון וולוסקי: קרן, לא, זה לא לפרוטוקול.
ארנון וולוסקי: זה היה פה בחוץ.
קרן טרנר: זאת מילה שלך מול מילה שלה.
אלכס מילר: חברים, אני מבקש לא להיכנס עכשיו לוויכוח.
קרן טרנר: אתה מכניס אותנו לוויכוח בוועדה בכנסת?
קרן טרנר: היא לא אמרה את זה.
עו"ד אלון גלברט: שלום, אני עורך הדין של ארגון המסעדות האתניות ואני אגע בקצרה רק בשני דברים: ראשית, היתה החלטת ממשלה שחברת הכנסת אברהם היתה מעורבת בה, שהתקבלה לקראת סוף 2008.
עו"ד אלון גלברט: ההחלטה התקבלה אחרי חודשים רבים של דיונים, משאים ומתנים, ובסך הכל היא שיקפה את ההבנה לגבי חלק מהדברים שנאמרו פה, את הנושא של הכשרה מקצועית, נושא של קושי להפעיל את המסעדות בלי הטבחים.
עו"ד אלון גלברט: היתה אמורה לקום ועדה וגם הוקמה ועדה כדי שהיא באמת תבחן את הנושא.
עו"ד אלון גלברט: אלא מה?
עו"ד אלון גלברט: התחלפה ממשלה וכמובן שנעשה מחטף.
עו"ד אלון גלברט: בחלון הזמנים העבירו החלטה שביטלה את הכל.
עו"ד אלון גלברט: אני חושב שקודם כל מבחינה מנהלית ומבחינה של צורת העבודה של הממשלה – אני לא נותן ציונים כרגע – אבל גם בתור אזרח אני חושב שזה לא תקין ולא נכון.
עו"ד אלון גלברט: אני רוצה לעבור לנושא השני ומכאן למדנו היום דבר אחד ברור – שעובדים ישראלים לא יוכלו להיות טבחים ולעשות את העבודה של העובדים הזרים.
עו"ד אלון גלברט: זה ברור לכולנו.
עו"ד אלון גלברט: עוד למדנו, שהתשלומים שמשלמים שכר לעובדים זרים הם מינימום 12,000 שקל אם הם ממכסת 500 העובדים ו-16,000 שקל אם הם מומחים, כאשר אלולא היו תנאי המינימום, הרי שהסכומים שהיו משולמים היו הרבה יותר נמוכים.
עו"ד אלון גלברט: ברור לכולנו שכדי שהמסעדות האלה יפעלו, כך למדנו, לא יכולים לעבוד בהן ישראלים ולכן חייבים להעסיק את אותם עובדים זרים, אבל באותן משכורות מינימום.
עו"ד אלון גלברט: הכמויות לא יפחתו.
עו"ד אלון גלברט: 500 עובדים זה המקסימום שמאפשרים ולכן לא ייקחו יותר מ-500 עובדים ב-12,000 שקל גם אם הסכום יהיה 8,000 שקל.
עו"ד אלון גלברט: גם לגבי מומחים לוקחים את המינימום כי עדיין השכר גבוה.
עו"ד אלון גלברט: אני מזה לומד אחת משתיים – או שרוצים לפגוע במסעדות ולסגור אותן כי כנראה לא רוצים שהן תתקיימנה או שהאוצר החליט שהוא דואג לכלכלת מדינת תאילנד, כי אין הסבר אחר לשאלה למה המסעדות היום משלמות מכיסן עוד בין 4,000 ל-8,000 שקל לעובדים, שממילא היו עובדים גם ב-8,000 שקל והסכום שהיה משולם לא היה מעלה או מוריד את מספר העובדים, ואת הסכום הזה פשוט מעבירים לתאילנד.
עו"ד אלון גלברט: אין שום הסבר אחר אלא שהאוצר או רוצה לסגור את המסעדות, כי מתח רווחים של מסעדה הוא מאד מאד נמוך ואותו הפרש הוא בין 5% ל-10% ממתח רווחים של מסעדה ממוצעת.
עו"ד אלון גלברט: או שהוא רוצה לסגור את המסעדות או שהוא רוצה לדאוג לממשלת תאילנד.
עו"ד אלון גלברט: אין לי שום הסבר אחר למדיניות הזאת שדורשת סכומים כל כך גבוהים עבור העסקת טבח זר או מומחה זר.
יעקב כץ: אני יכול רק להגיד שלי מהנסיון שלי בוועדה שמכיוון שניתנה יד למשחית ולצערנו הרב הבעיה היא לא עם הפקידים כי הם תפקידם להגן על הממשלה.
ציון פיניאן: נכון, אבל הגזרות לא היו בממשלה הזאת.
רוחמה אברהם-בלילא: בטח שכן, הם מחקו את הצעת המחליטים שלנו הקודמת.
יעקב כץ: לא, לא, אני רוצה לומר לך שאני מכיר את כל החבורה וצריך לדבר גם על קרן וגם על יוסי וגם על אחרים.
יעקב כץ: אלה באמת אנשים שמתאמצים, הם נמצאים בין הפטיש לסדן, הם חווים את חוויית הצער וזה לא רק בתחום הזה.
יעקב כץ: מכיוון שהחליטו לחתוך בעובדים הזרים, לצערי הרב, אני חושב שרוב השרים לא בקיאים בהבדל בין העובדים בתחום הזה לבין העובדים בתחום הזה לבין העובדים בתחום הזה.
יעקב כץ: מכיוון שצריך לחתוך, טראח, חותכים את כל העסק.
יעקב כץ: חותכים את החקלאות, חותכים פה, חותכים שם ומאחורי כל הדברים האלה מדובר באנשים.
יעקב כץ: כמו שלאדם יש גוף, היה צריך לדון בכל מקרה לגופו של עניין.
יעקב כץ: במקרה של המסעדות, מדובר בכמה מאות אנשים.
יעקב כץ: לא מדובר לא באלפים ולא בעשרות אלפים ולא במאות אלפים וכפי שציינו פה, עם האלפים שנכנסים מידי חודש מאריתריאה או מסודן, הגבול פרוץ ואף אחד לא עושה דבר.
יעקב כץ: מדובר פה בעשרות אלפי ישראלים שעובדים.
יעקב כץ: קרן, רחמנא לצלן על הבחורה שיהיה לה כוח לעמוד כי כל היום תוקפים אותה והיא צריכה להסביר או יוסי להסביר.
יעקב כץ: אדוני היושב ראש, הוא צריך להסביר כל הזמן את המדיניות של הממשלה, אבל אם היו מכניסים אותם לחדר אחד.
קרן טרנר: אנחנו מאמינים במה שאנחנו עושים.
קריאה: אנחנו התחלנו הידברות עם האוצר ואנחנו מקווים שהיא תימשך.
קרן טרנר: זאת לא הדרך להידברות.
יעקב כץ: אבל אני רוצה לומר לכם שזה לא מתחיל באוצר.
יעקב כץ: זה מתחיל באייל גבאי ובראש הממשלה שצריכים להבין שמדובר בסוגים שונים של עובדים זרים.
יעקב כץ: יש לי פגישה אתו בשבוע הבא וכבר הסברתי לו כמה פעמים ולצערי הרב, הקליטה היא מאד קשה.
יעקב כץ: מדובר פה בכמה אנשים, מדובר פה בבעלי משפחות, מדובר פה באנשים, דיר באלאק לא לחתוך את כל המערכת.
יעקב כץ: אני ממש פונה אליכם כאנשי קואליציה, שיש לכם השפעה, צריך לדון בכל מקרה לגופו של עניין.
יעקב כץ: החקלאים זה סיפור אחד, הבנאים זה סיפור שני והמסעדנים זה סיפור שלישי.
יעקב כץ: צריך להיות מספיק אינטליגנטים ובעלי לב טוב, לב טוב, לחוש את הכאב של האנשים.
יעקב כץ: אין לפעמים לב טוב וביורוקרטים לא חושבים.
אלכס מילר: חברים, אנחנו ממש לחוצים מבחינת הזמן כי בעוד חמש דקות יושב ראש הכנסת יפתח את ישיבת המליאה ואנחנו לא יכולים להיכנס לשעות המליאה.
אלכס מילר: עקב כך, אני רוצה לסכם את הדיון, כמובן, בתיאום עם חברי הכנסת.
אלכס מילר: אני מבקש מהאוצר לבחון שוב את ההחלטה שהתקבלה בתאריך 12 במאי 2009.
אלכס מילר: אני מציע לכם שתסתכלו על העניין הזה, על הענף הזה כמשהו שמביא הכנסה למדינה.
אלכס מילר: אנחנו לא רוצים להגיע למצב שבו בעקבות ההחלטות שמקבלים בממשלה יש אלפים שמאבדים את העבודה.
אלכס מילר: לדעתי, אתם כן יכולים לבוא ולבחון שוב את ההחלטה.
אלכס מילר: בכל מה שקשור, כמובן, לכמות האנשים שאתם מגבילים את הכניסה שלהם וכמובן את נושא השכר.
אלכס מילר: אני מבקש מכם תוך שבועיים להביא את הדיווח לוועדת הכספים של הכנסת.
קריאה: לוועדת המשנה.
אלכס מילר: ועדת המשנה או ועדת הכספים זה אותו דבר.
אלכס מילר: בסופו של עניין, כאשר ועדת המשנה מקבלת החלטה, מליאת הוועדה צריכה לאשר אותה.
אלכס מילר: כמובן, אני אדבר עם יושב ראש ועדת הכספים, חבר הכנסת גפני ואני אדווח לו על כל מה שדיברנו כאן.
אלכס מילר: אין ספק שהענף הזה חייב הצלה ויש לכם כוח לעשות שינוי כאן.
אלכס מילר: כנראה שאותה החלטה שהתקבלה בסופו של דבר הביאה לתוצאה הפוכה.
אלכס מילר: אנחנו לא רואים שיש שיפור בנושא ההכשרה של העובדים הישראלים בתחום הזה, אנחנו רואים שהמסעדות נסגרות ואנחנו רואים שיש פיטורים של האנשים.
אלכס מילר: אני לא חושב שהאוצר צריך להיות הזרוע של המלחמה בהכנסות של המדינה.
קרן טרנר: לא בטוח שמסעדות נסגרו בגלל העניין הזה של העובדים הזרים.
ציון פיניאן: גם בגלל.
אלכס מילר: אז תבדקו.
אלכס מילר: אני חושב שאתם צריכים לעשות פה הפקות לקחים מההחלטות שהתקבלו בעבר ולראות מה ההשלכות.
אלכס מילר: אתם בטוח יכולים לבחון על סמך מה התקבלה החלטה במקום כזה או אחר לסגירה וכמובן, אם אדם צריך לשלם סכומים גבוהים מאד לעובדים שלו, שהם מעל ומעבר למה שמשלמים במקומות אחרים, יכול להיות שגם זאת היתה סיבה.
אלכס מילר: אמרתי שבגלל זה יש לנו את העניין של מגבלה מבחינת כמות האנשים ומבחינת נושא השכר.
אלכס מילר: תבדקו הכל ואני בטוח שכמו שאמרת, ואני רואה שאת כבר מומחית בנושא הזה ולא חסרים לכם פה מומחים, תוך שבועיים אתם יכולים לבוא ולקבל החלטות משמעותיות בכל התחום הזה ולהביא אותן אלינו, לוועדת הכספים.
אלכס מילר: אנחנו נתמוך בכל דבר שיסייע לנו לקדם עסקים בישראל.
אלכס מילר: זאת המטרה כי בזכות זה כל המדינה מחזיקה מעמד.
אלכס מילר: בלי עסקים קטנים הכל הולך להתפרק כאן ואתם יודעים את זה טוב מאד.
אלכס מילר: אלה גם הכנסות שלכם כי בסופו של דבר, מי שמשלם מסים זה אותם עובדים שכנראה הולכים למצוא את עצמם מחוץ למעגל העבודה והם לא ישלמו מסים.
אלכס מילר: אני יודע שנוח להעלות מסים ועכשיו ראיתי שמעלים מסים גם על סיגריות, גם על דלק, גם על אגרת הטלוויזיה.
אלכס מילר: הכל עולה, אבל צריך שיהיה גם ממי לקחת או שכולם ייקחו מביטוח לאומי.
משה גפני: על סדר היום מינוי חשב הכנסת – לפי חוק שירות המדינה (מינויים), התשי"ט-1959 והמלצת ועדת האיתור.
משה גפני: הסדר הוא כדלהלן: קודם כל, אבקש מיושב-ראש ועדת האיתור לומר את ההחלטה של הוועדה.
משה גפני: אנחנו הרי אישרנו את הוועדה הזאת, אני מקווה שהיא עשתה עבודה טובה, כי על-פי רוב, ההחלטות של ועדת הכספים הן החלטות טובות – על-פי רוב.
משה גפני: לפעמים, פה ושם, יכולה להתפספס איזו החלטה, אבל ההחלטה הזאת היא, ככל הנראה, החלטה טובה.
משה גפני: אז אבקש מדן לנדאו, מנכ"ל הכנסת, שעמד בראש הוועדה, לומר את החלטות הוועדה, את הנימוקים.
משה גפני: אם אפשר לעשות את זה בקצרה, זה יהיה טוב.
משה גפני: לאחר מכן אבקש ממר אבידור שיציג, ולאחר מכן החברים שביקשו רשות דיבור, ידברו, ולאחר מכן נצביע, ובהצבעה אבקש ממר אבידור, לפי הנוהל שקיים- - מר דן לנדאו, בבקשה.
דן לנדאו: לפניכם מונחת ההמלצה של חמשת חברי ועדת האיתור.
דן לנדאו: ועדת האיתור, אני רוצה להזכיר לחברי הוועדה, בהתאם להחלטה של ועדת הכספים, היו בה חברים נציג החשב הכללי, סגנית החשב, הגברת סיגלית סייג; נציג נגיד בנק ישראל, ראש חטיבת המינהל בבנק ישראל, מר רפי לנקרי; נציג ציבור ראשון – שר האוצר לשעבר, חבר הכנסת לשעבר בייגה שוחט; ונציג ציבור נוסף, אדם שמוכר לא פחות פה בוועדה, מר רמי בלינקוב, ראש אגף התקציבים לשעבר.
דן לנדאו: בתהליך השתתפו ששים מועמדים שהגישו מועמדות, לאחר שפורסם קול קורא על-ידי הוועדה, כמקובל במצבים כאלו.
דן לנדאו: לאחר סינון ראשוני הועברו שלושים מועמדים ליום של מבדקים פסיכולוגיים, סדנאות, תצפיות, כל מיני דברים שעושים כדי לסמן מועמדים, ודורגו אנשים בכמה וכמה פרמטרים, ואת העשרה הטובים ביותר ראיינו לפני שלושה שבועות.
דן לנדאו: בראיון התייצבו כאמור עשרה אנשים מגופים שונים, ממקומות שונים – חלקם משירות המדינה, חלקם, כמו המועמד שהומלץ על-ידי הוועדה פה אחד, מהסקטור העסקי יותר, ובסופו של התהליך, שארך יום שלם, ראיינו במשך 40-30 דקות כל אחת מהמועמדים.
דן לנדאו: החליטה ועדת האיתור להמליץ פה אחד בהפרש ניכר על מר חיים אבידור כמועמד מוביל, ונתנה גם אפשרות בפער ניכר מאחור לשקול, היה והמינוי הזה לא ייצא לפועל, או יתברר שיש איזו מניעה חלילה, גם לבחון מועמד אחד נוסף, ובמקרה שגם המועמד הראשון וגם המועמד השני חלילה לא ייבחרו, הוועדה גם החליטה לאפשר בחינה של מועמד שלישי בהפרש עוד יותר גדול מאחורי המועמד שנבחר.
דן לנדאו: לאחר ההחלטה אני פניתי לארבעה הממליצים שמר אבידור ציין בטופס המועמדות שלו, ושוחחתי אתם.
דן לנדאו: כמובן, תיעדתי את השיחות, דיווחתי ליתר חברי הוועדה, והתברר שיש קונצנזוס מאוד מעניין, כי הם לא סתם חזרו על עצמם, האנשים הממליצים, אלא היה קונצנזוס מאוד מעניין מזוויות שונות על היכולות המרשימות מאוד של מר אבידור, כפי שגם אנחנו התרשמנו, כפי שגם המעריכים הפסיכולוגיים התרשמו ממנו עוד לפני שאנחנו ישבנו.
דן לנדאו: כמו שכתבתי במכתב, אני רק אצטט מספר מילים: "בראיון עם מר אבידור התרשמנו כי מדובר באדם מנוסה ומקצועי מאוד בעיקר בתחום הכספים, מרשים ורציני, בעל שיקול דעת ובעל מוטיבציה גבוהה לשמש בתפקיד.
דן לנדאו: גם משיחות עם מספר ממליצים עלה כי מדובר באדם מוכשר מאוד בעל יושרה, שביצע בהצלחה שורת תפקידים בכירים במגזר הפרטי, תוך שמירה" – וזה מאוד חשוב בכנסת – "על יחסי אנוש טובים עם עמיתים וכפיפים, אשר יוכל למלא בהצלחה את התפקיד המורכב והחשוב של חשב הכנסת.
דן לנדאו: הדבר חיזק אותנו בהחלטתנו כי מדובר במועמד ראוי ביותר למשרה, והטוב מבין אלה שהגישו את מועמדותם".
דן לנדאו: ושוב אני חוזר – הוא נבחר בהפרש ניכר.
משה גפני: תודה רבה, אדוני מנכ"ל הכנסת.
משה גפני: מר אבידור, בבקשה.
חיים אבידור: יותר טוב ממה שמר לנדאו אמר אני לא יודע אם אוכל לעשות.
משה גפני: על זה נאמר: "יהללך זר ולא פיך".
חיים אבידור: אני בן 56, נשוי פלוס שלושה בנים, תושב תל-אביב.
חיים אבידור: ניסיוני, שאותו העמדתי לצורך המועמדות לתפקיד הזה, מסתכם בעיקר בניהול כספים ובמנכ"לות של מספר חברות בסקטור הפרטי.
חיים אבידור: אני רואה חשבון בהשכלתי, בוגר כלכלה וחשבונאות באוניברסיטת בר-אילן.
חיים אבידור: שימשתי במשרד רואה חשבון תקופה לא ארוכה, עד שמוניתי שם כסניור.
חיים אבידור: כשמוניתי סניור, החלטתי לפנות לתחום של ניהול כספים, ואז התחלתי בתפקידים זוטרים – סגן חשב, חשב, ואחר כך מנהל כספים, סמנכ"ל כספים, כאשר מהר מאוד התגלגלתי לחברות גדולות, חברות ששייכות לקבוצות מובילות במשק; בהתחלה הייתי סגן חשב בחברה ששייכת ל"אמפל" – בזמנו "אמפל" היתה שייכת לבנק הפועלים, זה כשהייתי סגן חשב ברשת מלונות "מוריה".
חיים אבידור: לאחר מכן הייתי חשב, ואחר כך סמנכ"ל כספים בחברת "אלומית אריזות" – היום היא לא קיימת, שהיתה שייכת ל"כלל תעשיות" ולחברה לישראל, והיתה גם חברה ציבורית סחירה בבורסה.
חיים אבידור: משם התגלגלתי לקבוצת פישמן, שם עשיתי את מרבית שנותיי; התחלתי כסמנכ"ל כספים בחברת "ניופורט", הקמתי את כל אגף הכספים בחברה הזאת.
חיים אבידור: כשפישמן רכש את הריסות "תנובה אקספורט", אם אתם זוכרים, והקים את חברת "ניופורט", אני נכנסתי לתפקיד סמנכ"ל כספים, הקמתי אגף כספים של כ-שלושים איש, שהתפרס גם בארץ וגם בחברות בנות בחו"ל.
משה גפני: בקיצור, יש לך ניסיון רב.
חיים אבידור: כן.
חיים אבידור: לאחר מכן עברתי למנכ"לות.
משה גפני: אתה מכיר את עבודת הכנסת, אתה יודע למה אתה הולך?
חיים אבידור: אני מכיר את עבודת הכנסת כאזרח שמתעניין בכנסת.
חיים אבידור: את הפן העסקי – אמרתי לכם, אני בא מהמגזר הפרטי, אני בא למגזר הציבורי.
חיים אבידור: כפי שאמרתי לך קודם, אני צריך לעשות איזשהו סוויץ' בראש, כי כל שאלה ששואלים אותי היום, אני קודם כל אומר, 'רגע, בוא נחשב את התשואה'.
חיים אבידור: הבנתי שצריך לעשות את זה גם פה, אבל יש גם דברים יותר חשובים.
חיים אבידור: אני חושב שאני יכול להביא לתפקיד גם ניסיון מקצועי בתחום הכספים וגם ניסיון מקצועי בתחום ניהול.
משה גפני: מר אבידור, אני חושב שמבין הנוכחים כאן אני נמצא הכי הרבה שנים בכנסת.
שי חרמש: יותר מכולנו יחד.
משה גפני: אל תגזים.
משה גפני: מערכת היחסים בין חברי הכנסת ובין יושב-ראש הכנסת בכל המקרים – עם החשבות היתה מערכת יחסים מצוינת.
משה גפני: החשבות בכנסת היא חשבות מקצועית, היא חשבות שאנחנו מאוד סומכים עליה – אנחנו, חברי הכנסת, אפשר לומר באופן כללי.
משה גפני: אולי יש בעיה פה ושם, אבל באופן כללי.
משה גפני: אני מאוד משבח את אבי לוי, החשב הפורש – באמת, היה חשב מעולה.
משה גפני: אתה נכנס למערכת מסודרת.
משה גפני: טובי חכימיאן, הסגנית שלו, עושה עבודה מקצועית.
משה גפני: כל המערכת היא מערכת מצוינת, ולפי הכישורים שלך ולפי ההמלצות שלך, אני חושב שאנחנו הולכים לתקופה מצוינת וטובה, ואני מאחל לך הצלחה, שתוביל את זה כפי שצריך.
משה גפני: שי חרמש: קודם כל, משהו כבדיחה – לפני כחצי שנה נקראתי למשפט בבית דין לתעבורה, והשופט היה השופט ריבלין בירושלים.
משה גפני: היה שם תור ארוך, ואמרתי לו: אדוני השופט, אני לא צריך פרוטקציה, כי זה בית משפט, רק אני באמצע דיונים בכנסת, אז אם אפשר לקדם את העניין, שאני אחזור חזרה.
משה גפני: הוא אמר: כל דקה שאתה פה, זה פחות נזק למדינה.
משה גפני: .. עכשיו כמה מילים רציניות: אחת, חרף המחלוקת שהיתה על דרך מינוי הוועדה, גם אז טענתי, שאני חושב שמינוי של חשב לכנסת הוא דבר יותר מדי רציני בשביל לצאת במכרז.
משה גפני: הרגיע אותי מאוד, דן, שני החברים נציגי הציבור – אני חושב שנתן לך הרבה אינטגריטי לוועדה, עובדה שרמי ובייגה היו שם.
משה גפני: אם היו רינונים ודיבורים ומחשבות, וזה חלק מהבעיה של הפוליטיקה פה, ברגע ששמת את שני השמות האלה על השולחן, בעצם לי, אישרת את המערכת.
משה גפני: בדיעבד התוצאה היא תוצאה שאני חושב שטוב שהגענו אליה.
משה גפני: חיים, אני מוכרח לומר שיש לך דרישת שלום מיונתן בסי – חברת "ניופורט" היא חברה שעובדת במגזר החקלאי, ומוכרת לנו מכל הגלגולים.
משה גפני: לכן אני מנוע מלהצביע.
משה גפני: אבל הוא מגדל הדרים...
משה גפני: גם על דעת מי שעמד בראש החברה שחיים היה מנכ"ל בה, דיברנו הבוקר, יש רק תשבחות ומחמאות לאופי המקצועי שחיים ניהל את זה, לניסיון, לידע, ליושר, לאמינות וההגינות.
משה גפני: אני מרגיש מאוד נוח עם העניין.
משה גפני: אני רק אומר לך, וזה לא לבדיחה – המערכת הציבורית עובדת קצת אחרת מהמערכת העסקית, ויהיו כמה שינויי דיסקט שתצטרך לעשות לעצמך, ושלא תהיה מופתע.
משה גפני: אנחנו נעזור לך להצליח, אין לך מה לדאוג, אבל זה עובד קצת אחרת.
משה גפני: יש לך הזדמנות רגע לפני ההצבעה לומר, 'רגע, לא ידעתי', אבל אם אתה הולך קדימה, ברכתי המלאה.
ציון פיניאן: אתה הולך הלאה, לא קדימה.
שי חרמש: אם הוועדה הגיעה לתוצאה הזאת, היא עשתה עבודה מצוינת.
שי חרמש: תודה לך.
משה גפני: חבר הכנסת מילר.
אלכס מילר: ראשית, אני מברך את מר אבידור על כך שתקבל את המינוי, על הוועדה שהתכנסה ועשתה את הדיונים הנכונים, וכמובן, כל הנושא הזה, כשעלה על סדר-היום של ועדת הכספים בבקשה של יושב-ראש הכנסת, לעבור מוועדת מכרז לוועדת איתור, נאמרו כמה וכמה דברים.
אלכס מילר: היה חשוב לי לשמוע, אם בכלל – המנכ"ל, אם תוכל להתייחס לזה, האם אותם דברים שרציתם לעשות אותם, כשהבאתם לנו הסברים על ההעברה מנושא המכרז לוועדת איתור, לפנות לאנשים ביוזמתכם ולא בדרך שעובד מכרז – האם זה עבד, האם זה הוכיח את עצמו?
אלכס מילר: חשוב לי גם לדעת, חיים, איך אתה בסופו של דבר הגעת לוועדה – פנו אליך, או ראית את הפרסום של הנושא הזה?
אלכס מילר: אם הנושא הזה עבד כאן, ניתן להרחיב בדרך כזו או אחרת, כמובן, יכולים לחשוב גם על מקומות אחרים.
משה גפני: ציון פיניאן.
ציון פיניאן: ראשית, אני רואה שהחברים מברכים לפני שהצבענו, אז אני אצטרף לברכות.
ציון פיניאן: אני רוצה לברך על ההקמה של ועדת האיתור, שתפקידה לאתר את הטוב ביותר, ואני בטוח שתצליח.
ציון פיניאן: אבל פה אני רוצה לברך לא את הנבחר אלא את הבוחרים, שהחליטו על נבחר טוב, ואני בטוח שוועדת הכספים והעומד בראשה תמיד היו לעזר, והם ימשיכו להיות בעזר, ובעזרת השם, נעשה ונצליח.
משה גפני: אמנון כהן.
אמנון כהן: אני מצטרף לברכות, מברך את צוות ועדת האיתור בראשות המנכ"ל.
אמנון כהן: אני לא מכיר את המועמדים האחרים שהיו, אבל אני סמוך ובטוח, לפי הרכב הוועדה, שבחרו הכי טוב, והכי טוב הוא חיים.
אמנון כהן: חיים, לפי מה שאני רואה כאן, התפקיד הזה קטן עליך.
אמנון כהן: יש לך צוות מעולה, שכולל את טובי, שעושה עבודה מצוינת.
אמנון כהן: גם החשב שישב כאן, את קודמו הכרתי – עושים עבודה מצוינת, ואני מאחל לך הצלחה.
משה גפני: פניה, בבקשה.
פניה קירשנבאום: אחרי כל המילים החמות מה שלי נותר זה לאחל לך באמת הצלחה, ואני בטוחה שיהיה לנו שיתוף פעולה פורה – עם ועדת כספים, אני מתכוונת.
פניה קירשנבאום: אני שמחה שזו היתה ההחלטה של ועדת האיתור, למרות שבהתחלה היו לי ספקות לגבי ועדת איתור, אבל אני חושבת שבסופו של דבר זו היתה, כנראה, החלטה טובה.
פניה קירשנבאום: לא הכרתי חשבים קודמים – זו הקדנציה הראשונה שלי בכנסת.
פניה קירשנבאום: אני מקווה שאתך תהיה לנו יותר עבודה.
אלכס מילר: אבי עשה עבודה טובה.
משה גפני: רק מילה אחת לפני שאתה יוצא – אני רוצה להצביע, אבל אני רוצה שתחזור; שאל חבר הכנסת מילר, איך הגעת?
משה גפני: ראית פרסום?
חיים אבידור: ראיתי פרסום בעיתון, נכנסתי לאתר הכנסת, ראיתי את הפירוט של התפקיד, והוא מאוד סקרן אותי.
משה גפני: אם אתה יכול לצאת לרגע, אודה לך.
משה גפני: אני מביא להצבעה את ההודעה בדבר מינוי חשב הכנסת.
שי חרמש: אלכס מילר הציג שאלות.
משה גפני: לפני ההצבעה אתה רוצה?
אלכס מילר: לא משנה לי, אבל חשוב לי לשמוע.
משה גפני: הוא אמור לדבר אחרי ההצבעה.
משה גפני: הוא ישיב על השאלות האלה.
משה גפני: שאלתי רק את השאלה הזאת ששאלת, כי חשבתי שזה משנה להצבעה.
משה גפני: רבותיי, אני מבקש לומר – חשב הכנסת אמור להיות בתפקיד עד 1.10; כי הבנתי שהוא אמור להיכנס ב-1.8.
דן לנדאו: תהיה חפיפה.
דן לנדאו: האחריות היא של אבי לוי עד השנייה האחרונה.
משה גפני: אני מודיע לחברי הוועדה כדלהלן: נצביע בעד אישור חשב הכנסת הבא.
משה גפני: אם אנחנו מצביעים בעד, הוא ייכנס לתפקיד.
משה גפני: הוא ייכנס לתפקיד ב-1.8, אבל עדיין לא יישא באחריות של חשב הכנסת, כי חשב הכנסת, אבי לוי, התפקיד שלו מסתיים ב-1.10, כלומר יש להם חפיפה.
משה גפני: חשב הכנסת עד 1.10 נשאר אבי לוי.
משה גפני: אם אנחנו מאשרים אותו כחשב, הוא נכנס לעבודה כבר ב-1.8, ועובד בחפיפה עם אבי לוי עד 1.10.
משה גפני: מי בעד אישור החשב - ירים את ידו.
משה גפני: הצבעה בעד – פה אחד המינוי אושר.
משה גפני: בעד – פה אחד, החשב אושר.
משה גפני: אפשר לקרוא לו.
משה גפני: אני מתכבד להודיע לך שוועדת הכספים אישרה את המנוי שלך פה אחד, ללא מתנגדים וללא נמנעים, ועל כן אני מאחל לך הצלחה.
משה גפני: התפקיד חשוב, ואני מברך אותך, שתצליח בתפקיד, ושהיחסים גם עם העובדים, גם עם הממונים וגם עם חברי הכנסת, גם עם יושב-ראש הכנסת, מנכ"ל הכנסת יהיו טובים, ותעשה את מלאכתך נאמנה, והשם ינחה אותך בדרך אמת.
משה גפני: דן לנדאו, רצית להשיב.
דן לנדאו: לפני שאני משיב לחבר הכנסת מילר, אני רוצה, כמובן, להיות ראש המברכים ואחרון המברכים.
דן לנדאו: מאחר שאני ישבתי בוועדת האיתור ושמעתי את הממליצים, והממליצים הם אנשים עם משקל מאוד רציני, וכל אחד עשה משהו בחייו, וההמלצות שלהם היו כל כך חמות לגביך, אדוני החשב – אני סמוך ובטוח שבעזרת השם, נעשה ונצליח.
דן לנדאו: יש הרבה משימות מאוד מאתגרות ומעניינות גם בחשבות, גם בהנהלת הכנסת בכלל, ואני מתפלל שהניסיון הרב שלך יהפוך לנו לעזר כאן בכנסת, ושתעזור לנו לתת ערך למחזיקי המניות, כי בכל זאת יש לנו 7.5 מיליון מחזיקי מניות כאן בארגון הזה, ואנחנו רוצים לא רק שהדוחות השנתיים יהיו חיוביים; אנחנו רוצים שכל יום הם ייכנסו ויראו שהמניה שלהם נותנת להם ערך, ואני בטוח שבזכותך כך יהיה.
דן לנדאו: לגבי השאלה של אלכס מילר, אנחנו בתחילת הדרך, בישיבה הראשונה של ועדת האיתור, כמקובל בפרוצדורות הללו, קבענו את סדר הדיון, והחלטנו שקודם כל נצא בפרסום, ונראה מי ייגש; והיה ונחשוב שהרשימה לא מספיק מקיפה או שהאנשים בה לא מספיק בעלי רמה, אז נחליט, האם אנחנו פונים החוצה באופן יזום לאנשים באופן פרטי.
דן לנדאו: לשמחתי, לא היה בזה צורך; כאמור, הגיעו ששים מועמדים, שלושים מועמדים נבחנו לעומק, ועשרה מועמדים עלו לגמר ונבחנו מאוד לעומק על-ידינו.
דן לנדאו: ברגע שהוא התחיל לדבר, היה די ברור מי הולך להיות חשב הכנסת הבא, כלומר הוחלפו מבטים בין חברי הוועדה, ואני הקטן שבהם, ראיתי איך אנשים עם הרבה מאוד ניסיון מהנהנים בראשם ואומרים, יאה, יאה.
משה גפני: אני מניח שהוא גם התכוון לשאלה הזאת, אבל אתה יכול לומר לנו היום, שמסתיים עידן המכרזים ומתחיל עידן ועדות האיתור?
דן לנדאו: אני לא יכול לומר דבר כזה.
משה גפני: ודאי שאתה לא מחליט ולא קובע, כי על-פי ההחלטה שלנו, הפטור ממכרז זה רק למקרה הזה; הוא לא למקרה הבא.
משה גפני: זו שאלה מאוד מעניינת, האם אנחנו נמצאים בפתחו של עידן חדש, שבמקום מכרז, שמכרז זה דבר מאוד מרובע ומאוד בלתי-ניתן לגמישות, האם התחיל עידן ועדות האיתור, כפי שנוהגים בפרקליטות – במשנים ליועץ המשפטי?
דן לנדאו: קודם כל, הליך של ועדת איתור – שלא ייווצר פה הרושם הלא נכון – הוא הליך תחרותי, שוויוני, לא רק ברמה הפורמליסטית, אלא ברמה המהותית הוא דומה מאוד למכרז, אלא שהוא מאפשר גמישות נוספת, במצב שבו רואים שהכלי המכרזי השגרתי לא משיג את מטרתו, וכמו שאמרתי, אם אנשים כמו מר אבידור לא היו ניגשים, בהחלט אני מניח שאנשי המעלה שהיו שם היו משכנעים אותי, שצריך לפנות לאנשים באופן ספציפי, כפי שוועדות איתור עושות; ראו לאחרונה ועדת איתור ליועץ המשפטי לממשלה, ועדת האיתור ליועץ המשפטי לכנסת, יכולה היתה לעשות את זה ולא עשתה את זה בדיוק מאותן סיבות, כלומר ועדת האיתור ליועמ"ש הכנסת החליטה שהיא קיבלה מספיק מועמדים, והחליטה שאין צורך לפנות החוצה, אבל יכולה היתה לעשות את זה, כך שהכלי הזה הוא כלי מכרזי, נטוע עמוק בדין ועמוק בפרקטיקה, רק שהוא מאפשר גם לצאת קצת מהמגבלות- -
אלכס מילר: האם פרסמתם באותם מקומות שהייתם מפרסמים?
דן לנדאו: ודאי, ויותר רחב.
דן לנדאו: השקענו די הרבה כסף בפרסום.
דן לנדאו: חשוב לי להודות לכמה אנשים.
דן לנדאו: אני מבקש להודות לאנשים שהובילו את התהליך ונטלו בו חלק, בראשם למירה פיירשטיין, מנהלת אגף משאבי אנוש וסגניתה לבנה כהן, לכל אנשי האגף, לחברי הוועדה הציבורית, שתרמו מזמנם, והם אנשים מאוד עסוקים, לששים המתמודדים שנתנו אמון בתהליך, לוועדת הכספים, שנתנה אמון בתהליך ונתנה אמון בבחירה שבחרנו.
דן לנדאו: חשוב לי כבר בפורום הזה, למרות שיהיו עוד הרבה פורומים, להודות מאוד לחשב היוצא, לאבי לוי, שמשאיר פה נעליים גדולות.
דן לנדאו: אני לפחות בתת-מודע חיפשתי אדם שיזכיר לי אותו במידותיו, במתינותו, בשיקול הדעת שלו, בבגרות שלו, ובעזרת השם, אני מקווה שבחרנו בדיוק באדם כזה, שייכנס לנעליים הגדולות הללו וימלא אותן.
דן לנדאו: תודה רבה לכולכם.
חיים אבידור: אני רוצה להודות על האמון שנתתם בי, ואני מקווה למלא את הציפיות.
משה גפני: על סדר היום הצעת חוק יישום תכנית ההתנתקות (תיקון מס' 2) (פיצוי לעסקים ולעובדים), התש"ע-2010.
משה גפני: אני מבין שבשעה 12:00 הגעתם להסכמה על הנוסח.
משה גפני: זאת אומרת שהיועצות המשפטיות  שמדווחות לי, אומרות אמת.
חיים אורון: אני לא אקלקל לכם את ההסכם.
חיים אורון: כרגע בנצי אמר לי שסוף סוף נקבעה פגישה עם מפוני ארז.
חיים אורון: אני מבין שאין שום סיכוי להכניס אותם לחוק הזה.
חיים אורון: אמרתי את מה שאמרתי בישיבה הקודמת.
חיים אורון: נשארה נקודה קטנה ואני אומר את זה כמעט בבחינת כפתור קטן בחליפה.
חיים אורון: בסעיף 3(2) הופיע המונח של מרכז חייו בשטח המפונה, בעל עסק.
חיים אורון: אני עכשיו לא מדבר על הפיצויים עבור רכוש אלא אני מדבר על בעל עסק שמרכז חייו היה בארז והוא לא נכנס לכאן ואומרים לי שמדובר בעשרים-שלושים אנשים.
חיים אורון: אל תאמרו לי ישר לא כי אני יודע.
חיים אורון: תכף יאמרו השלכות רוחב וכולי.
חיים אורון: שמרכז חייו, למרות שהוא לא חי בגוש, היה בארז והיום הוא במצב שאין לו עבודה.
חיים אורון: אני מדבר עכשיו על הסעיף של התמיכה החודשית.
חיים אורון: אני פונה אל כולם ומבקש, תפעילו את טיפת הרצון הטוב הזה כי אין הבדל מהותי בין בעל עסק או חקלאי בתוך הגוש שכאן מאריכים את תקופת ההסתגלות שלו ונותנים לו תוספות, לבין מי שיעמוד בתוך כל אותם קריטריונים חוץ מהקריטריון שהוא במקרה גר באשקלון או באיזה מושב ליד ארז והכללים האלה יחולו גם לגביו.
חיים אורון: אם מדובר בעשרים-שלושים אנשים, זה לא ימוטט את המערכת.
משה גפני: מי צריך לתת תשובה על הבקשה הזאת?
יצחק שפריר: מינהלת תנופה.
יצחק שפריר: יש לה את כל הנתונים.
משה גפני: בנצי?
בנצי ליברמן: יש תשובה לגבי המספרים.
בנצי ליברמן: הילה, המספרים נכונים?
בנצי ליברמן: אומרת הילה שהיו למעלה מ-150 עסקים בארז שבאופן עקרוני, אם אנחנו מכניסים, אנחנו צריכים להכניס את כולם.
משה גפני: ואם מדובר על עשרים-שלושים?
בנצי ליברמן: גם.
בנצי ליברמן: אני רוצה להסביר את הרציונל.
בנצי ליברמן: תמיד לבי נכמר כי מה זה משנה?
בנצי ליברמן: שיקבלו גם הם כסף.
בנצי ליברמן: אבל צריך להבין שישנם שני מרכיבים לפיצוי בעסקים.
בנצי ליברמן: פיצוי אחד הוא פיצוי בגין העסק, כלומר, לאדם לקחו את העסק ולכן אנחנו נותנים פיצוי, או פיצוי נכסי או פיצוי פיננסי.