GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעקב ליצמן: תקנות ני"ע (הצעה פרטית של ני"ע בחברה רשומה).
אנה שניידר: מדובר בתיקון ניירות ערך (הצעה פרטית של ניירות ערך בחברה רשומה), התש"ס –2000.
אנה שניידר: התקנות האלה נובעות מתיקון מספר 20 לחוק ניירות ערך, שתוקן לפני מספר חודשים.
אנה שניידר: התיקון זה קובע הקלות לעניין הצעות של ניירות ערך בחברה רשומה בבורסה, שבמקרים מסויימים ההצעות לא ייחשבו כהצעה לציבור ואין צורך להוציא לגביהם תשקיף, כמו למשל הצעות לעובדים.
אנה שניידר: זה היה עיקרו של תיקון מספר 20.
אנה שניידר: הנוסח הזה כאן זה הנוסח הסופי.
אנה שניידר: אני מציעה לוועדה לאשר אותו.
יעקב ליצמן: אנחנו מעלים להצבעה את תיקון ניירות ערך (הצעה פרטית של ניירות ערך בחברה רשומה), התש"ס-2000, כולל התוספת.
יעקב ליצמן: ה צ ב ע ה בעד – 4 נגד – 0 אושר
יעקב ליצמן: מספר פנייה 220,221.
אמיר לוי: מדובר על עודפים מחוייבים לתקציב משרד התקשורת בהיקף של 4.5 מיליון שקל.
אמיר לוי: לפני כמה חודשים הוועדה אישרה 75% מעודפים של תקציבי פיתוח, כאשר משרד התקשורת לא היה בפנים.
אמיר לוי: כרגע אנחנו מבקשים לכלול את משרד התקשורת.
עופר חוגי: באיזה נושאים?
אמיר לוי: היה עד לפני שנה תקציב פיתוח למשרד התקשורת.
אמיר לוי: זה היה תקציב מאוד קטן, בהיקף של 5,6 מיליון שקל.
אמיר לוי: מה שהיה שם זה קצת משדרים בערבה, יחידת הפיקוח האלחוטית שעושה את הפיקוח על תחנות רדיו פיראטיות וציוד ומחשוב של המשרד.
אמיר לוי: בגלל שזה היה סעיף מאוד מאוד קטן, זה אוחד עם הסעיף התקציבי שאישרתם לשנת 2000.
עופר חוגי: למה זה מיועד?
אמיר לוי: מה שמופיע בסעיף הזה הולך ל-3 מטרות: 1.
אמיר לוי: לפיקוח של היחידה האלחוטית במשרד התקשורת 2.
אמיר לוי: לציוד ומחשוב של המשרד 3.
אמיר לוי: למכשירים בערבה.
יעקב ליצמן: ה צ ב ע ה בעד – 4 נגד – 2 אושר
עופר חוגי: אני מבקש רוויזיה.
יעקב ליצמן: מספר פנייה: 222.
חיים פרננדס: הפנייה הזאת באה להפשיר עתודה של 20 מיליון שקלים, שנמצאת בתקציב החטיבה להתיישבות.
יעקב ליצמן: למה עם החברה להתיישבות אתם עושים קונצים ובמקרים אחרים אתם לא עושים?
יחיאל שמשוני: יש כרגע דיון על הנושא של תקציב חברה וקליטה.
יעקב ליצמן: האם זה נכון שמאשרים לכם קליטה רק במקומות מסויימים?
חיים פרננדס: בצמוד לחטיבה להתיישבות יש צוות שמלווה את הנושא.
חיים פרננדס: שיחררנו בינתיים לפי שישיות.
יעקב ליצמן: מה ההבדל בין מה שאישרו לכם ב-99 ל-2000?
יחיאל שמשוני: ב-1999 היתה אותה בעיה.
יחיאל שמשוני: לא גמרנו את הפרק הזה.
יחיאל שמשוני: ערב תקציב השנה הזאת, האוצר בא בתוכנית שאמרה לצמצם את מספר החברים.
יחיאל שמשוני: זה כלל את איזור הבקעה, את איזור שומרון ואת איזור ירושלים כחבל אחד.
יחיאל שמשוני: אנחנו אחר כך בדיונים איתם הגענו להסכמות שחבל ירושלים ימשיך להיות חבל נפרד.
יוסף יצחק פריצקי: סך הכל שונה השם?
יחיאל שמשוני: כי הם שינו את השם.
יחיאל שמשוני: היה חבל ירושלים ב-1999.
יחיאל שמשוני: האוצר בהצעה שלו ל-2000 החליט לאחד את זה בניגוד לדעתינו, אבל בסוף הוא קיבל את דעתינו.
יוסף יצחק פריצקי: למה מיועד ה-20 מיליון?
חיים פרננדס: תחשוב שאתה פותח חבל חדש.
חיים פרננדס: זה מיועד לכל הפעילויות, החל מפעילות של מטה וארגון עד לפעילויות עצמן בנושא חברה, תשתיות וכו'.
יעקב ליצמן: יש לי בעיה קשה איתכם בנושא של החטיבה להתיישבות.
חיים פרננדס: בסך הכל נשאר בעתודה 8 עד 9 מיליון שקלים.
יעקב ליצמן: אבל רק למטרה מסויימת.
יוסף יצחק פריצקי: אין בזה שינוי פרוייקטים?
חיים פרננדס: לא.
יעקב ליצמן: ה צ ב ע ה בעד – 4 נגד- 0 אושר מספר פנייה לוועדה: 223.
עמית לנג: מבוקשת פה העברה של 100 מיליון שקל למענק האיזון של הרשויות, שמהווה בעצם החזר קיצוץ שנעשה בתקציב שנת 2000.
יעקב ליצמן: האם בתחילת השנה לא ידעתם שתצטרכו לתת את ה100 מיליון שקל?
עופר חוגי: אפשר לקבל את הרשימה של אלה שקיבלו?
עמית לנג: אפשר.
יוסף יצחק פריצקי: תקציב רשויות מקומיות ערביות לא פרופורציונלי.
עמית לנג: במענק האיזון הם מקבלים יותר מחלקם היחסי באוכלוסייה.
מאיר פרוש: האם כאשר דנו על התקציב ידעתם שבמהלך השנה תקבלו עוד כסף?
עמית לנג: חשבנו במפורש שהרשויות יעמדו בקיצוץ הזה מאחר וזה היה 2 אחוזים מתקציב ההוצאות שלהם.
עמית לנג: התגלו בעיות במהלך השנה ושר האוצר החליט להוסיף.
יעקב ליצמן: אנחנו מבקשים שתעביר את הרשימה לחברי הכנסת.
יעקב ליצמן: ה צ ב ע ה בעד – 4 נגד – 0 אושר מספר פנייה לוועדה: 224.
גליה תורג'מן: העברה של 2 מיליון לייעוץ חיצוני להתפלת מי ים.
עופר חוגי: זה לא לפי מכרז?
גליה תורג'מן: זה הכנת המכרז.
יעקב ליצמן: ה צ ב ע ה בעד – 4 נגד – 0 אושר מספר פנייה לוועדה: 226.
יינון עמית: מדובר בהעברה של 4 מיליון שקלים מהרזרבה הכללית למשרד החינוך, בהתאם לסיכום עם משרד החינוך להפעלה של קייטנות לילדי צד"ל ואולפני עברית לאנשי צד"ל.
עופר חוגי: אפשר לקבל את התוכנית הכוללת?
יינון עמית: התוכנית היא תוכנית של חברת המתנ"סים.
יינון עמית: מדובר בקייטנות של 3 שבועות עד תחילת הלימודים.
יעקב ליצמן: למה החרדים לא מקבלים קייטנות?
יינון עמית: השאלה הזאת צריכה להיות מופנית למשרד החינוך.
יינון עמית: מ"מ היו"ר יעקב ליצמן: מי בעד?
יינון עמית: ה צ ב ע ה בעד – 4 נגד – 0 אושר 04027.
יוליה אלברטון: רוצים להעביר עודפי תקציב משנת 1999 לתקציב שנת 2000 במשרד ראש הממשלה.
יוסף יצחק פריצקי: מיליון וחצי למסע פירסום לבאג 2000.
יוסף יצחק פריצקי: נגמר כבר באג 2000.
יוליה אלברטון: באג 2000 נגמר, אבל ההתחייבויות נרשמו בסוף שנת 1999.
יוסף יצחק פריצקי: לא שילמתם?
יוליה אלברטון: הנושא של באג 2000 טופל בסוף שנת 1999.
יוליה אלברטון: כל התקציבים האלה אושרו אז.
יוליה אלברטון: זה היה חלק מתקציב 1999.
יוליה אלברטון: חלק מההתחייבויות נרשמו בסוף שנת 1999 או בתחילת שנת 2000, ולכן אנחנו רוצים בעודפים להעביר את הסכומים האלה.
יוסף יצחק פריצקי: 6 מיליון מחשב לכל ילד.
יוסף יצחק פריצקי: למה זה לא צריך לחזור לתקציב?
יוליה אלברטון: כי בזמנו נרשמו התחייבויות על הנושא הזה.
יוליה אלברטון: על כל הדברים האלה רשומות התחייבויות.
יוסף יצחק פריצקי: 6 מיליון התחייבויות?
יוסף יצחק פריצקי: ראינו מחשבים?
יוליה אלברטון: אם מדובר בעודפים מחוייבים, אז כנגד כל התקנות האלה נרשמו התחייבויות.
עופר חוגי: אני רוצה לעכב את זה.
יעקב ליצמן: אנחנו לא מצביעים על זה.
יעקב ליצמן: 08007.
מאיר פרוש: חבר הכנסת משה גפני מבקש לא להצביע על זה היום.
יוסף יצחק פריצקי: מפריע לי שבסנגוריה הציבורית נשארו 10 מיליון.
יוסף יצחק פריצקי: איך קרה כדבר הזה?
יוליה אלברטון: הסיכום בין אגף התקציבים למשרד האוצר ומשרד המשפטים בכל הנוגע לסנגוריה הציבורית והסיוע המשפטי נחתם ב-25 בדצמבר 1999.
יוליה אלברטון: מן הסתם עד שרשמו התחייבויות על הנושא זה זה כבר היה תחילת שנת 2000, ולכן צריך להעביר את זה בעודפים.
יוסף יצחק פריצקי: כולל בתי משפט?
יוליה אלברטון: יש לנו סיכום חתום ב-25 בדצמבר 1999.
יוליה אלברטון: 5 ימים לפני סוף השנה הועברו הכספים וההתחייבויות.
יוסף יצחק פריצקי: אני מוריד את העיכוב.
יעקב ליצמן: 09003.
אריה דנון: הסעיף הזה נועד לממן את הפעולות שנובעות מכינוסן של ועדות שלום.
אריה דנון: בזמנו, לפני מספר שנים, סוכם שלגבי הצד הלוגיסטי משרד החוץ יהיה אחראי.
אריה דנון: ההוצאות הן רבות ומגוונות.
אריה דנון: זה מתחיל מהוצאות עבור בתי מלון, רכב שכור וכו'.
מאיר פרוש: אבל אלה פעילויות ששר החוץ מתנגד להן.
אריה דנון: אני עובד ציבור, אני מנוע מלענות.
אריה דנון: החלק העיקרי של ההוצאות מתבצע בחו"ל.
אריה דנון: משרד החוץ, למעשה, באמצעות השגרירויות שלו שנמצאות בשטח, דואג לצד האופרטיבי של כל כינוס הוועדות האלה.
אמנון כהן: מה לגבי הקמת נציגויות חדשות?
אריה דנון: אנחנו לפני 3, 4 שנים סיכמנו עם אגף תקציבים על תוכנית על משמעותית להקמתן של נציגויות חדשות.
אריה דנון: מטבע הדברים, כאשר אתה הולך להקים נציגות חדשה, זה תהליך שלוקח, במקרה הטוב, סדר גודל של כשנתיים.
אריה דנון: לעיתים אנחנו נאלצים בעל כורחנו לחפש 5,6,7 מקומות, מפני שבחלק מהמקומות כאשר אנחנו באים עם דרישות הביטחון גם המקומיים וגם השכנים אומרים לנו: רבותי, בכל סכום שבעולם אנחנו לא מוכנים לא למכור ולא להשכיר.
אריה דנון: לדוגמה בתוניס יש לנו סיפור שנמשך כבר כמעט 3 שנים.
אריה דנון: אנחנו נמצאים במבנים זמניים, כאשר עוד לא קיבלנו את האישור הסופי של השילטונות.
אריה דנון: אנחנו משקיעים מאמצים בתהליך של בנייה שאמור להסתיים בשנה הבאה.
אריה דנון: כנ"ל לגבי בקו ובלגרד.
אמנון כהן: איך קרה שצריך לפתוח שם נציגויות חדשות?
אריה דנון: זה כבר אושר בוועדת הכספים של הכנסת.
אריה דנון: לא מדובר פה בשום דבר חדש שהתווסף בשנתיים השלוש האחרונות.
אריה דנון: אין שום נציגות חדשה בהגדרה שלא היתה לפני 3,4 שנים, אבל מטבע הדברים, גם בהיבט של תקציב וגם בהיבט של כוח האדם, אגף התקציבים לא אישר שום תוספת מעבר לסכום שסוכם עליו.
אמנון כהן: בכמה נציגויות מדובר?
אריה דנון: היה מדובר, בשעתו, ב-12 נציגויות חדשות.
אריה דנון: ב-7 נציגויות סיימנו את תהליך ההתבססות וההשתקעות במקום.
אריה דנון: מדובר כרגע על עוד 5 מדינות, שבהן אנחנו נמצאים בשלבים כמעט סופיים של ביסוס הנציגות שלנו, שזה בטשקנט, בתוניס, בבית ג'ין, בבקו ובבלגרד.
יעקב ליצמן: אנחנו משאירים את זה?
יעקב ליצמן: 13007.
מאיר פרוש: מי זכאי לקבל השתתפות בהלוואות?
מאיר פרוש: האם בכל מגמות החינוך זכאים עובדי ההוראה להלוואות שאתם מציעים פה?
רצון דאר: כל המורים שהם עובדי משרד החינוך זכאים לקבל את ההלוואות למורים מהבנק הבינלאומי, כולל מבנק פועלי אגודת ישראל.
עופר חוגי: עובדי הרשתות יכולים?
רצון דאר: הם מקבלים את ההלוואות שלהם באמצעות ועד של מורי אגודת ישראל.
מאיר פרוש: אבל הוועד הזה לא מקבל את ההשתתפות ממשרד האוצר.
רצון דאר: הוא לא מקבל, מכיוון שאין לו את ההסדר הזה.
יעקב ליצמן: זאת הבעיה.
יעקב ליצמן: למה אין הסדר?
רצון דאר: למה ההסתדרות, פועלי אגודת ישראל, לא דואגים להסדר הזה?
מאיר פרוש: הם כן דואגים.
עופר חוגי: יש עובדים של מעיין החינוך התורני שהם לא עובדי משרד החינוך, הם עובדי הרשת.
עופר חוגי: זה כמו שעובדי "אורט" או עובדי "עמל" הם עובדי רשת.
עופר חוגי: הם לא מקבלים תלוש ממשרד החינוך.
עופר חוגי: אני מבין מדבריך שהם לא זכאים להלוואות.
רצון דאר: אמת.
עופר חוגי: אז אתה רואה פה אפליה בין מורה למורה.
מאיר פרוש: אני שואל על עובדי הוראה שעובדים במסגרת החינוך העצמאי ושנחשבים לעובדים של משרד החינוך.
מאיר פרוש: למה הם לא מקבלים הלוואות?
דינה מוכתר: יש תקציב מיוחד לחינוך העצמאי, כאשר אלה שמקבלים את התקציב הזה צריכים לקבוע שחלק ילך להלוואה ולרווחה.
דינה מוכתר: החלוקה שלהם היא כזו שהיא לא נותנת את זה להלוואות.
דינה מוכתר: הם אלה שצריכים להחליט שיהיה תקציב להלוואות.
דינה מוכתר: הם מקבלים תקציב מלא.
יעקב ליצמן: מה התקציב להלוואות לחינוך הכללי?
רצון דאר: מדובר ב25-30 מיליון שקל.
יעקב ליצמן: מה התקציב לחינוך העצמאי?
מאיר פרוש: האם החינוך העצמאי מקבל ממשרד החינוך את חלקו לפי מה שמגיע לו?
רצון דאר: זה לפי ההסדר שנקבע עם ועד מורי פועלי אגודת ישראל.
יעקב ליצמן: האם אתם אומרים לנו שהכל תלוי בחינוך העצמאי?
דינה מוכתר: אמת.
מאיר פרוש: אבל מה החלק של החינוך העצמאי?
יעקב ליצמן: אני רוצה תשובה בכתב.
מאיר פרוש: האם הם מקבלים את חלקם היחסי?
רצון דאר: אני לא יכול לענות, כי אין לי את הנתונים הללו.
יינון עמית: מדובר בתקצוב הסכם של הסתדרות המורים, שהם עובדי מדינה, עם מדינת ישראל, כאשר מורים שהם מורים ביסודי הם עובדי מדינה, ומורי תיכון הם עובדי רשויות או בעלויות חינוך כגון "אורט" או "עמל".
יינון עמית: שיטת התקצוב שלהם היא פר תלמיד.
יינון עמית: היות שכך, המדינה איננה מתקצבת הסכמי שכר עם אירגוני הבעלויות.
יינון עמית: הסכמי השכר הם של בעלות הרשת אל מול עובדיה, והמדינה מתקצבת אותם בשיטת תקצוב גלובאלית.
יינון עמית: מדובר בהתחייבות שנתן חשב משרד החינוך, שעל פי חוק הוא מחוייב לשלם אותה.
יינון עמית: מדובר על עודפים מחוייבים שהועברו מתקציב 1999 לתקציב 2000.
מאיר פרוש: אני מבקש שההצבעה תהיה במועד אחר.
אמנון כהן: 13011.
יוסף יצחק פריצקי: את זה אני ביקשתי לעכב.
יוסף יצחק פריצקי: את יכולה להסביר לי למי תורמים 54 אלף שקל?
יוליה אלברטון: זה לא עניין של תרומה.
יוליה אלברטון: מדובר בהעברת עודפים בתקציב של קרן וולף.
יוליה אלברטון: מה שנמצא פה בתקציב זה אך ורק החזרי מס על קרן וולף.
יוסף יצחק פריצקי: בסדר גמור, אני מוריד את העיכוב שלי.
אמנון כהן: 18018.
עמית לנג: הבקשה הזאת אושרה מאחר ומכתב העיכוב הגיע לאחר 21 יום.
עמית לנג: מדובר בכספים שמגולגלים משנה לשנה.
אמנון כהן: 19013.
עופר חוגי: על איזה מוסדות מדובר?
יינון עמית: מדובר בהעברה של כסף ממוסדות תרבות, ספורט ומדע למוסדות תרבות, ספורט, מדע בקו העימות.
רוני ברקת: בעקבות האירועים בצפון, המשרד החליט לעגן מתקציבו 8 מיליון שקלים כדי להפנות אותם לפעילויות בצפון בתחומים של תרבות, ספורט ומדע, כאשר הורדנו בעצם כספים מכל מיני מוסדות במרכז הארץ והעברנו אותם ליישובי קו העימות בצפון.
רוני ברקת: הורדנו בצורה רוחבית שני אחוז מכל הגופים שמקבלים תמיכות, למעט גופי הצפון, והעברנו אותם לצפון.
אמנון כהן: 21003.
יוסף יצחק פריצקי: מטריד אותי שאתה מוריד 16.5 מיליון מסיוע לסטודנטים.
יינון עמית: מדובר בתיקון טעות טכנית שנעשתה בתקצוב 2000.
יינון עמית: אין הורדה של שקל אחד מסיוע לסטודנטים.
יינון עמית: להיפך, ישנה הגדלה של סיוע לסטודנטים.
יינון עמית: בזמן תקצוב 2000 היתה טעות בתקנה והטעות מתוקנת.
יינון עמית: תקציב סיוע לסטודנטים לשנת 1999 היה חמישים וכמה מיליוני שקלים, כאשר בשנת 2000 הוא 65 מיליוני שקלים.
יוסף יצחק פריצקי: האם יכול להיות מצב שסטודנט יבקש סיוע ותגידו לו שנגמר הכסף?
יינון עמית: לא יכול להיות מצב שסטודנט יבקש סיוע ויגידו לו שנגמר הכסף יותר ממה שהיה בתכנון התקציב המקורי.
יינון עמית: יכול להיות מצב שסטודנט יבקש מענק ויגידו לו שהוא לא זכאי, כיוון שהמענקים הם בהתאם לתנאים סוציו-אקונומיים ובהתאם לתקציב נתון.
יינון עמית: גם אחרי העברת התקציב הזה, לא יתוקצב פחות סטודנט ממה שתוכנן לשנת 2000.
יינון עמית: אפשר להשאיר את התקציב הזה שם, אבל סטודנט אחד יותר לא יתוקצב מזה.
יוסף יצחק פריצקי: אני כשהצבעתי על התקציב ידעתי שהטעות היא לא טעות, כי יתכן שיהיו יותר סטודנטים.
יוסף יצחק פריצקי: אם יבוא סטודנט שמבחינה סוציו-אקונומית מגיע לו סיוע בהלוואה, האם יכול להיות מצב שתגידו לו שהתקציב נגמר?
יינון עמית: לכל סטודנט ישנה הלוואה שהיא לא מהקרן לסיוע לסטודנטים, אלא דרך המערכת הבנקאית, כאשר זה לכל סטודנט בהתאם להחלטת ממשלה.
יינון עמית: יכול להיות מצב שבו סטודנט יבקש סיוע מהקרן לסיוע לסטודנטים ויגידו לו שהתקציב נגמר.
אמנון כהן: 33025.
אמנון כהן: קיבלנו הסבר.
אמנון כהן: 32020.
אורי ויינברגר: אנחנו רוצים להעביר עודפים מחוייבים משנת 1999 לשנת 2000.
אורי ויינברגר: סך הכל זה על פי הסכמים חתומים עם מפעילי התחבורה הציבורית.
אורי ויינברגר: חלק מהכספים אנחנו משלמים בגין גרעונות שהיו בשנה הקודמת.
יוסף יצחק פריצקי: אתם מסבסדים את התחבורה הציבורית במיליארד וחצי?
אורי ויינברגר: כן.
אמנון כהן: אושר.
אמנון כהן: 36005.
עופר חוגי: לפי איזה קריטריונים לקחתם את היועצים?
נוי לוין: המחקר זה מחקר שמבוצע על פי בקשה של שר התמ"ס.
נוי לוין: זה מחקר ביו-טכנולוגי בדרום בשיתוף עם אוניברסיטת בן-גוריון.
יוסף יצחק פריצקי: איזה מחקר?
עופר חוגי: למה האוניברסיטה עצמה לא עושה את זה?
אמנון כהן: מי משלם?
עופר חוגי: אם שר החינוך יבקש ממעיין החינוך התורני לעשות מחקר על הילדים החרדיים.
נוי לווין: זכותו של השר לבקש לעשות מחקר מהסוג הזה, אבל הוא כמובן צריך לעשות את זה דרך מכרז.
עופר חוגי: על כמה מדובר פה?
נוי לווין: על 28 אלף שקל.
עופר חוגי: אני רוצה לראות את המכרז.
אמנון כהן: 38018.
נוי לווין: יש קרן במשרד התמ"ס שנקראת קרן ארצית.
נוי לווין: היא תומכת ברישום פטנטים, בהכנת תוכניות עיסקיות.
אמנון כהן: חממות?
נוי לווין: יש חממות, ויש עוד תוכנית אחרת בהיקף הרבה יותר צנוע – 4 מיליון שקלים.
נוי לווין: הם גם גובים תמלוגים במידה והפרוייקט מצליח ומגיע לידי מכירות.
אמנון כהן: 3822.
יוסף יצחק פריצקי: לאן הולך הכסף?
אילן לוי: זה הולך ל"עידוד 99" ולירושלים.
אילן לוי: מדובר בעודפים מחוייבים משנה שעברה שעוברים לשנה הזאת.
יוסף יצחק פריצקי: יש לך 46 מיליון תמיכה בתעשייה.
יוסף יצחק פריצקי: מתוך זה 20 מיליון לכלים משלימים ו-24 מיליון לטיפול מבוקר.
אילן לוי: זה אותו דבר.
אילן לוי: הכלים המשלימים זה פשוט השלמות של אותה תוכנית.
יוסף יצחק פריצקי: זה הכל הולך לתוכנית עידוד?
אילן לוי: כן.
אילן לוי: זה הכל לתוכנית עידוד, אבל כ-4.5 מיליון מתוך הסכום הזה שייכים לירושלים.
אילן לוי: זה מופעל דרך אותה תוכנית עידוד.
אילן לוי: תוכנית עידוד פרוסה על 21 רשויות מקומיות, כאשר בנוסף לכך יש גם את אותו סכום של ירושלים – 4.5 מיליון.
אילן לוי: אתם לא רואים את זה כי זה חלק מהתקנות, אבל זה נמצא בתוך אותה תוכנית.
יוסף יצחק פריצקי: אני רוצה לקבל את רשימת הרשויות שקיבלו.
יוסף יצחק פריצקי: אני רוצה לומר לכם, רבותי אנשי אגף התקציבים, זה לא תקציב פרוייקטים, זה תקציב תקנות.
יוסף יצחק פריצקי: עכשיו אתה בא לספר לי שמתקציב התקנה זה בעצם הולך לעידוד.
יוסף יצחק פריצקי: יש לך תקנה של "עידוד 99"?
אילן לוי: יש תוכנית "עידוד 99".
אמנון כהן: 53006.
יוליה אלברטון: חבר הכנסת גפני ביקש לקבל עידכון על פעולות פיתוח לבתי דין רבניים.
רוני ארד: העודפים המחוייבים של בתי הדין הרבניים ניתנו לפני 3 שבועות.
רוני ארד: זה כולל גם את הפיתוח.
יוסף יצחק פריצקי: אני רוצה להבין למה עוכבו 37 מיליון.
יוסף יצחק פריצקי: מה קרה כאן?
יוסף יצחק פריצקי: בינוי בתי משפט זה אחד הפרוייקטים שלי הוא חשוב.
יוליה אלברטון: לא תמיד עומדים בלוח הזמנים שמתוכנן מראש, ולכן ההתחייבויות נרשמות בהתאם לפריסת הפרוייקט וביצוע הפרוייקט.
יוליה אלברטון: כשלא עומדים בלו"ז המתוכנן, אז נאלצים להעביר עודפים בהתאם להתחייבויות שנרשמות משנה לשנה.
יוסף יצחק פריצקי: מה עוכב פה?
רוני ארד: אם התחלת פרוייקט ביוני, אתה חותם עד יוני שנת 2000.
רוני ארד: אתה משלם לו חצי בשנת 1999, כאשר לחצי השני אתה מחוייב.
יוסף יצחק פריצקי: אז יש עיכוב או אין עיכוב?
רוני ארד: זה לא עיכוב.
רוני ארד: אתה חותם על חוזה לשנה.
רוני ארד: אם הוא מתחיל באמצע שנה, אתה משלם מתקציב 1999 עד דצמבר, כאשר לשנה הבאה אתה מחוייב משנה שעברה.
רוני ארד: הוא לא יכול לשלם את הכסף של 2000, לכן הוא לוקח את העודף המחוייב כדי לשלם את החצי שנה הזאת.
אמנון כהן: 55008.
יוליה אלברטון: כאן לא מדובר בהעברת עודפים, אלא בתקצוב של פרוייקט של משרד האוצר לפיתוח של רחבת ההפגנות.
יוליה אלברטון: כולנו עדים להפגנות שמתקיימות לעיתים מאוד תכופות מול משרד האוצר.
אמנון כהן: יש תקציב כללי לזה?
יוליה אלברטון: יש תקציב פיתוח של משרד האוצר, כאשר מתוך התקציב הזה רוצים להקציב 600 אלף שקל על מנת לעשות רחבת הפגנות מסודרת.
יוסף יצחק פריצקי: אנחנו מורידים את העיכוב.
אמנון כהן: 70027.
שי יפתח: מדובר פה בעצם בהפשרת רזרבה לאיזורי פיתוח, לטובת תיקונים, שמירה, החזקה ברכוש מינהלי של משרד הבינוי והשיכון.
עופר חוגי: מדובר בדירות של משרד השיכון?
שי יפתח: מדובר על עודפי דירות של משרד השיכון.
עופר חוגי: באיזה איזורים מדובר?
שי יפתח: בדרך כלל באיזורי הביקוש, דהיינו איזורים סביב גוש דן.
עופר חוגי: אפשר לקבל את רשימת הדירות?
שי יפתח: יש דירות ריקות ויש דירות מאוכלסות.
שי יפתח: אני יכול להביא לך את הרשימה.
אמנון כהן: 70031.
שי יפתח: זה בעצם תקצוב פיתוח תשתיות לבנייה למגורים ביישוב חדש.
שי יפתח: היישוב הזה הוא יישוב צוקים בנגב.
שי יפתח: מדובר על כ-60 קילומטר צפונית לאילת.
שי יפתח: מדובר על שנה, שנה וחצי של פיתוח.
שי יפתח: מתי יהיה איכלוס קשה לי להגיד.
אמנון כהן: 83005.
רצון דאר: מדובר על הלוואות לעובדי מדינה.
רצון דאר: ההלוואות לעובדי מדינה זה עודפים משנה קודמת.
רצון דאר: בגלל באג 2000 העודפים לא עברו.
רצון דאר: אם הם לא יאושרו על ידי הכנסת, הם לא יועברו לעובדי מדינה לחגים.
רצון דאר: מדובר על כלל עובדי המדינה.
אמנון כהן: רק הסעיף של עובדי המדינה אושר.
אמנון כהן: 94001.
מאיר פרוש: אפשר לוותר.
אלי גולדשמידט: האם שלושת הנציגים של האוניברסיטאות אומרים אותו דבר?
משה ויגדור: אנחנו לא יודעים, אנחנו נראה.
יצחק לוי: גם לקופת חולים כללית יש מה להוסיף.
אלי גולדשמידט: אז נציגי קופת חולים ידברו אחרי זה, אם כי הם יוצגו יפה בישיבה הקודמת.
משה ויגדור: אנחנו מתנגדים להסדר הזה ומבקשים לא להפעיל אותו, לפחות להמתין איתו עד שתתאפשר לנו שהות כדי לבדוק את המשמעויות הכספיות.
משה ויגדור: במצב הנוכחי האוניברסיטאות בעצם פטורות מארנונה.
משה ויגדור: האוניברסיטה העברית גם פטורה בתוקף תקנה שנכתבה בשנות ה-50 על ידי שר הבינוי והשיכון דאז.
משה ויגדור: זה אומר שבמשך השנים האוניברסיטאות בנו מערכות משלהן כדי לטפל בשטחים שהם באחריותם: פינוי זבל באחריות האוניברסיטאות, פינוי מים, טיפול במים, ביוב, גינון, סלילת כבישים פנימיים ומובילים.
משה ויגדור: אם תהיה החלת ארנונה, המשמעות היא להחיל ארנונה גם על מעונות הסטודנטים וגם על הסטודנטים.
משה ויגדור: רק באוניברסיטה העברית גרים 7,000 סטודנטים שמשלמים שכר דירה מסובסד, וזה אומר שתהיה העלאה של ארנונה, כאשר היום אנחנו מטפלים בכל הדברים – גם במעונות - בעצמנו ובכל הדברים שהזכרתי, כלומר: זבל, מים, ביוב, גינון וכו'.
משה ויגדור: השינוי של המצב כפי שמוצע פה יוצר מצב חדש שבו תקציבים מההשכלה הגבוהה מופנים לרשויות המקומיות.
משה ויגדור: אני לא חושב שזו היתה הכוונה, אבל זה מה שיוצא.
אלי גולדשמידט: מר יצחק כהן, בשטח שיפוט של מי אוניברסיטת בר אילן?
יצחק כהן: רמת גן.
אלי גולדשמידט: האם אתם שילמתם אגרת פינוי אשפה?
אלי גולדשמידט: פינוי אשפה?
אלי גולדשמידט: האם אוניברסיטת תל אביב שילמה?
משה ויגדור: אין נציגים מאוניברסיטת תל אביב, אבל לפי דעתי היא לא שילמה.
גד קובר: גם מכון ויצמן לא שילם.
אלי גולדשמידט: אני יודע שאתם לא משלמים ברחובות.
משה ויגדור: זה עוד פעם נובע מכך שהמוסדות ברובם מטפלים בזבל של עצמם עם קבלנים שבאים ומפנים.
משה ויגדור: זה סדר יום אחר, זאת רמת תחזוקה אחרת, זאת רמת פינוי אחרת והדברים לגמרי שונים.
משה ויגדור: אני לא צריך לספר לנוכחים פה מה זו אוניברסיטה מבחינת חיי הקמפוס וכמות האנשים שנמצאים בה, מסעדות, סוגי זבל, מגוון.
משה ויגדור: זה מקצוע בפני עצמו, ואני לא רוצה לפרט פה את הדיבור בעניין הזה.
משה ויגדור: אני רק אומר עוד פעם שמשמעות ההמלצות שמובאות כאן לוועדה היא הסטת כספים מההשכלה הגבוהה לרשויות המקומיות.
משה ויגדור: אני חושב שיש עם זה בעיה.
משה ויגדור: זה נראה כאילו דבר מאד מינורי, קטן ותמים, שכן מה כבר עושה אחוז אחד?
משה ויגדור: אבל כך דברים מתחילים.
משה ויגדור: המשמעות היא בסך הכל גירעונות באוניברסיטאות.
משה ויגדור: גם כך האוניברסיטאות נמצאות באיזונים מאד בעייתיים; חיוב סטודנטים בארנונה, דבר שלא היינו רוצים לעשות, בוודאי שלא בירושלים, מתוך הרצון שלנו למשוך סטודנטים לירושלים.
משה ויגדור: יש לנו אגב בעיה ברחובות, כי בקמפוס של הפקולטה לחקלאות ברחובות יש בהחלט בעיה ועימותים לא פשוטים עם העירייה על הנושא הזה.
אלי גולדשמידט: האם זה נראה לך סביר שכל פעם שאוניברסיטה תרכוש איזה בניין או משרד, מייד יפסיקו לשלם ארנונה?
משה ויגדור: משלמים עבור הבניינים שלא בתוך הקמפוסים.
משה ויגדור: אם יש לנו בניין או דירה במרכז העיר, משלמים עבורם, זה בכלל לא שייך.
משה ויגדור: היו"ר אלי גולדשמידט: האם אתה בטוח בזה?
משה ויגדור: בוודאי, לחלוטין.
משה ויגדור: בעיריית ירושלים זה המצב.
משה ויגדור: אנחנו משלמים הכל.
אלי גולדשמידט: זה לא מה שנמסר לנו ביום חמישי.
משה ויגדור: רק בתוך הקמפוסים זה סיפור אחר.
משה ויגדור: הקמפוסים הן ערים בפני עצמן שמטפלות בכל הדברים שקשורים אליהן.
אלי גולדשמידט: מה לגבי מכון ויצמן?
אלי גולדשמידט: האם רק בתוך הקמפוס הוא לא משלם ארנונה?
גד קובר: מכון ויצמן לא משלם ארנונה רק בתוך הקמפוס ורק על אותם מבנים שהם DEDICATED למדע, מחקר וכו'.
גד קובר: על מבנים, כמו: קפיטריות אנחנו משלמים ארנונה כמו שאר היישוב.
גד קובר: אם יש מגורים של סגל בתוך הקמפוס, אנחנו משלמים ארנונה על המגורים כמו שאר היישוב.
יצחק כהן: בחוק ההסדרים, כאשר הסמיכו את שר האוצר ואת שר הפנים לחתום על התקנות, כתבו במפורש שכל הדבר נובע מכך שהיה פסק דין של בית המשפט המחוזי נגד עיריית תל אביב בעניין סמינר לוינסקי שכאילו הפך את המצב.
יצחק כהן: אז חששו שתהיה הידרדרות ואמרו: אנחנו רוצים להקפיא את המצב.
יצחק כהן: כתבו במפורש בדברי ההסבר להצעת החוק שרוצים להקפיא את המצב, דהיינו: מי ששילם לא לפגוע בהכנסות העיריות – זאת אומרת שמי ששילם ימשיך לשלם – ומי שלא שילם, שלא יוטל עליו עול נוסף.
יצחק כהן: כך כתוב במפורש בדברי ההסבר בהצעת החוק.
יצחק כהן: לכן, אם אלה דברי ההסבר בהצעת החוק, אנחנו מבקשים לפעול בהתאם למה שהתכוונו אלה שהציעו.
משה ויגדור: בהמשך לשאלתך, פעילות מסחרית או סמי מסחרית בתוך הקמפוסים משלמת.
משה ויגדור: קפיטריות וחנויות בתוך הקמפוסים משלמות.
אלי גולדשמידט: ואם יש נניח משרד בירושלים בעיר?
משה ויגדור: משרד בעיר משלם.
משה ויגדור: יצחק לוי: אני רציתי להאיר זווית נוספת של העניין מכוח חוק ביטוח בריאות ממלכתי.
משה ויגדור: החוק הזה קבע דבר מאד חשוב למי שלא יודע, הוא קבע עלות סל שירותים שנקבעה במחירי 1993, ומול זה שימושים, היינו: סל השירותים.
משה ויגדור: נאמר שם במפורש בסעיף 9 בחוק: ובלבד שעלות הסל לא תפחת מסך כל ההוצאה של קופות החולים ותקציבן הרגיל בשנת 1993, כשעל זה אחר כך בא מנגנון עדכון.
אלי גולדשמידט: ברור לנו שאם זה יוטל עליכם, נצטרך למצוא איזושהי התחשבנות בין משרד הבריאות לביניכם.
אלי גולדשמידט: הדברים האלה ברורים.
אלי גולדשמידט: מר פירון כבר העלה את זה בפנינו ביום חמישי.
יצחק לוי: אני אגיד לך מדוע אני מעלה את זה, כי יש חשש שזה לא יהיה.
אלי גולדשמידט: זה מה שפירון כבר אמר.
אלי גולדשמידט: אם יש לך משהו חדש, בוא נשמע.
יצחק לוי: אני מחזיק בידיי את הודעת המדינה בנושא הזה.
יצחק לוי: נאמר שם במפורש: לשם יישום הדרגתי של סמכות השרים שהוקנתה להם בחוק, מבלי לגרום לזעזועים תקציביים והשלכות משמעותיות על תקציב המדינה.
יצחק לוי: התקנות האלה כרגע, מעבר לכל הטענות שנשמעו, הן בכיוון הזה של יישום הדרגתי, ומזה אנחנו פוחדים.
יצחק לוי: מדובר כאן בסכומים כבדים.
אלי גולדשמידט: 180,000,000 שקל.
אלי גולדשמידט: אנחנו לא צריכים לשמוע כל נושא ארבע פעמים, ואני מדבר בכל הרצינות.
אלי גולדשמידט: האם יש פה עוד מישהו שיש לו משהו לטעון לגופו של עניין?
אריאל קפון: אוניברסיטת תל אביב משלמת ארנונה לעיר תל אביב בהתאם להסדר שבוצע בשנות ה-50 בינינו לבינה, אבל עניינית האוניברסיטה מחויבת לשלם ומשלמת.
אריאל קפון: למרות שהיו לנו הערות בישיבה האחרונה על הנוסח, אנחנו מבקשים לדחות את כל הבקשות לעכב את התקנות האלה ולאשר אותן כפי שהן.
אריאל קפון: המשמעויות הן עשרות מיליוני שקלים.
רון חן: אנחנו מקבלים את התקנות האלו בבחינת הרע במיעוטו, בהמשך לדיון הקודם.
רון חן: אנחנו מבקשים, כפי שמשרד האוצר הסכים, שתהיה הבטחה של משרד האוצר שתירשם בפרוטוקול שלקראת התאריך 31 בדצמבר יהיו תקנות לשנת 2001, כך שלא נתחיל עוד פעם שנה ללא תקנות.
רון חן: יואב בן-צור: חברת "המשקם" היא חברה שמתעסקת בתעסוקה של נכים.
רון חן: אנחנו מעסיקים כ-3,000 נכים בכל רחבי הארץ.
רון חן: ישנן רשויות ועיריות שפטרו אותנו מארנונה בהבינן את גודל המעמסה והאחריות שמוטלת עלינו.
רון חן: מעמסה שכזאת שתוטל על חברת "המשקם", גם אם היא מהווה שליש, תיאלץ אותנו בסך הכל להקטין פעילות, והדבר הזה יחזור כבומרנג, כי אנשים יחזרו חזרה ללשכות הרווחה של הרשויות.
רון חן: בגלל הארנונה הגבוהה שנשלם, ניאלץ להקטין את הפעילות.
אלי גולדשמידט: אני מודה לכל האורחים.
אלי גולדשמידט: אני מבקש להשאיר אותנו לבד רק עם נציגי הממשלה.
אלי גולדשמידט: אני מתנצל על כך שנאלצנו לקצר בדברים, אך יש לנו רק שעה עד לבחירות לנשיא המדינה.
אלי גולדשמידט: דוד עמר מהמרכז לשלטון המקומי יכול להישאר.
מאיר פרוש: זה ברור שבחקיקה הראשית לפי החוק, סוגים רבים של נכסים פטורים מארנונה.
מאיר פרוש: אולי לא כולם למדו את החוק ולא כולם הבינו מה המשמעות של זה.
מאיר פרוש: יש כאלה שניצלו את הידע שלהם והגיעו להסדרים שונים עם הרשויות המקומיות, וישנם רבים שלא הכירו את החוק ושילמו מעל ומעבר, למרות שלא היו צריכים לשלם.
מאיר פרוש: אני יכול לספר לכם שעד שנת 1986 בעיריית ירושלים שילמו ארנונה על בתי כנסת.
מאיר פרוש: כתוצאה מכך שלמדתי את החוק קצת יותר, עיריית ירושלים בשנת 1986 החליטה לפטור בתי כנסת מתשלום ארנונה.