GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מאיר שטרית: זאת אומרת, שאם ערוץ 2 עשה הפקה מקורית, והוא מעביר אותה לערוץ השלישי, והיא משודרת שם, זה נחשב לשידור חוזר, לא להפקה מקורית.
אלי גולדשמידט: אגב, ערוץ כלל ארצי זה לעולם לא יהיה ערוץ כבלים, נכון?
אנה שניידר: "שנה – שנה על פי הלוח הגריגוריאני; "שעה" – במכסת התוכניות הקבועה בחצאי שעות, הכוונה ל- 48 דקות תכנית לפחות; "
מאיר שטרית: כאשר הקימו את הערוץ השני, הגדירו שהפרסומת המותרת היא 6 דקות.
מאיר שטרית: בפועל זה הוכפל, כי הזכיינים לוחצים, בגלל הצורך שלהם לגבות יותר כסף על הפרסומים.
שמואל שם=טוב: זה לא נכון.
שמואל שם=טוב: אתה ליברל של שוק חופשי.
שמואל שם=טוב: אתה הולך לקראת הקמת ערוץ שלישי.
שמואל שם=טוב: לא צריך להגביל את זמן הפרסום.
שמואל שם=טוב: הם יתחרו, וזמן הפרסום יתייצב.
שמואל שם=טוב: התרנו להם בחוק פחות מ- 12 דקות.
מאיר שטרית: בגלל לחצים שהערוץ השני לחץ, המועצה נכנעה, ושינתה את זמני הפרסומות.
מאיר שטרית: אני מציע לקבוע מה הם העקרונות שחשובים לנו.
אלי גולדשמידט: אבל אתה צריך להתייחס לאפשרות של השר לשנות את העקרונות הללו.
אלי גולדשמידט: נגיע לזה בסוף.
אנה שניידר: "חצי שעה – במכסת תכניות הקבועה בחצאי שעות, הכוונה ל- 24 דקות תכנית לפחות; "תכנית " – יחידת שידורים בסיסית בעלת תוכן והיקף ידועים ומגודרים במתכונת הערוכה לשידור בטלוויזיה, הכוללת רצף של תמונות וקול; "תוכניות תעודה" – תכניות העוסקות בתיעוד של תופעות חברתיות, תרבותיות או פוליטיות, או בתיעוד תופעות או תגליות בטבע או במדע ואינן תכניות בענייני היום; "סרט תעודה" – תכנית תעודה המצולמת כולה מחוץ לאולפן, עשויה לשלב חומר ארכיוני ואורכה 24 דקות לפחות; "תוכניות דרמה" – תוכניות המגוללות סיפור עלילה בעל אופי קומי, דרמטי, מלודרמטי או טראגי, הכוללות, בין השאר, סוגים אלה: (1) דרמה בודדת – דרמה בהיקף של פרק אחד המשודרת במלואה במהלך שידור אחד, או מהווה חלק מסדרה קצרה (Mini Series) ומשלבת בתוכה בדרך כלל צילומי אולפן עם צילומים מחוץ לאולפן ואורכה 50 דקות לפחות.
אנה שניידר: (2) דרמה תיעודית (דוקודרמה) – דרמה העוסקת בדמויות או באירועים אמיתיים והחותרת לשחזר דמויות ואירועים אלה, מתוך נאמנות מירבית לעדויות ולמסמכים המתארים אותם ; "סדרה דרמטית" – סדרת דרמה שבה מספר פרקים, שאורך כל אחד מהם 24 דקות לפחות, כשמספר הפרקים יכול להיות רב או מועט; "סרט טלווייזיה" – תוכנית במתכונת הדומה לדרמה בודדת אך מתאפיינת, בדר כלל, באורך של 80 דקות לפחות ובתסריט המחייב צילומים מחוץ לאולפן on location.
אנה שניידר: "תוכניות מיוחדות" – תוכניות במתכונת מקורית ובעלות ערך מיוחד, אשר הוכח להנחת דעתה של הרשות כי הן באיכות כתיבה תסריטית, משחק ובימוי יוצא דופן, העונות לאחד מהסוגים האלה: (1) תוכניות מערכונים איכותיות המופקות ברמת הפקה גבוהה באורך של רבע שעה לפחות; (2) תוכניות במתכונת מקורית וחדשנית, באורך של רבע שעה לפחות (3) דרמה בודדת, דרמה תיעודית (דוקודרמה), מיני סדרה וסדרה דרמטית – כל אלו באורך של חצי שעה לפחות.
אנה שניידר: אופי השידורים.
אנה שניידר: בעל זיכיון – (1) ישדר תכניות במגוון רחב, ככל האפשר, של סוגים ונושאים, ולקהלי יעד מגוונים, תוך התחשבות בהרגלי הצפייה של קהלי היעד השונים, ותוך ניסיון להגיע למירב הצופים; (2) ישדר תוכניות בתחומים שונים לרבות בתחומי הלימוד, החינוך הבידור, התרבות, האמנות והפולקלור, וכן מידע בנושאי מדיניות, חברה, כלכלה, משק תרבות, מדע, אמנות ספורט, פולקלור, דת, היסטוריה וכיוצא באלה; (3) יתן ביטוי בשידוריו למירקם התרבותי המגוון של ישראל לתחומי העניין של כל תושבי ישראל בכל אזורי הארץ ובכל צורות ההתיישבות, בנושאים יחודיים באזורי הארץ השונים, לרבות שילוב תוכניות המשודרות מאזורים אלה, למגוון סגנונות החיים, רמת החיים, ההשכלה, התעסוקה, התרבות והאמונות הדתיות של תושבי ישראל, וכן יביא לידי ביטוי את מגמות הרשות המנויות בסעיף 5 (ב) לחוק - -
מאיר שטרית: יש סתירה בין (3) ובין (1).
מאיר שטרית: אם יש כוונה להגיע למירב הצופים – חלק גדול מהתוכניות שמציינים פה לעולם לא יגיעו למירב הצופים.
מאיר שטרית: אני טוען שאסור להתעסק עם זה בכלל.
מאיר שטרית: זה רחב מידי.
אנה שניידר: אני ממשיכה: "וכן יביא לידי ביטוי את מגמות הרשות המנויות בסעיף 5 (ב) לחוק, ואת מדיניות הרשות בהתאם להנחיות שיקבל מזמן לזמן".
אלי גולדשמידט: מה זה 5 (ב)?
רחמים מלול: אפשר לקבל דוגמה לתוכנית דת המשודרת בערוץ 2?
מאיר שטרית: יש תוכניות של הרב גפני, שמשודרות אחר הצוהריים.
עופר חוגי: חייבים לעגן את זה, שבאמת יהיו שידורי דת ולא שידורי בדיחה.
עופר חוגי: לרשות השידור יש זמן מסוים שבו צריכים לשדר שידורי דת, ומה שקורה הוא שהם משדרים את המיסה של חג המולד, עוד כמה קונצרטים של הנצרות, ואלה נחשבים לשידורי הדת.
עופר חוגי: אם רוצים באמת להתייחס לציבור רחב, שמונה כיום 25 אחוז מהאוכלוסייה, חייבים לעגן את זה, שיהיו שידורי דת ברמה.
עופר חוגי: ניתן להפיק שידורי דת ברמה.
עופר חוגי: היום זה מסתכם בראיונות.
עופר חוגי: העניין בכלל לא ממוצה.
שמואל שם-טוב: יש שתי אסכולות לגבי השאלה מה הן תוכניות דת.
שמואל שם-טוב: יש אסכולה אחת, של ערוץ 1 – מורשת ישראל, שרואים את התוכניות מעט אנשים, ומי שרואה זה בדרך כלל מקרב הציבור הדתי, כי הציבור החרדי לא רואה טלוויזיה.
שמואל שם-טוב: יש תוכניות בערוץ 2, שלא עוסקות בנושא הדתי במובן הצר של המילה, אלא בכל מה שקשור לתרבות היהודית – יהודים וחילונים, רב אורתודוקסי שמדבר על נושאים שונים, כאשר המגמה היא להבהיר שתרבות יהודית היא רלבנטית גם לגבי ציבור שאינו חובש כיפות.
שמואל שם-טוב: זו המגמה.
שמואל שם-טוב: הכוונה היא לא לשדר תוכניות מגירה, שדוחות את רוב הציבור, ואין בהן כמעט צפייה.
שמואל שם-טוב: המגמה שלנו היא לעשות תוכניות לאו דווקא דתיות, אלא שעוסקות בנושאים יהודיים.
עופר חוגי: סליחה, מי זה הגוף שמורה איזה תוכניות לעשות ואיך לעשות תוכניות?
עופר חוגי: היום היהדות מוצגת בצורה הזוועתית ביותר.
שמואל שם-טוב: מועצת הרשות השנייה לא יכולה לקבוע בדיוק את תוכן השידור.
שמואל שם-טוב: יש ז'אנר שנקרא "מסורת ישראל".
שמואל שם-טוב: הזכיינים מחויבים לפי שעות.
שמואל שם-טוב: זה לא שאני יכול להורות להם מה לעשות.
ישראל כץ: יש ערוץ לוויני חדש שנקרא "רגלי המבשר".
ישראל כץ: יש לו צרכנים, והוא משדר תוכניות טלוויזיה.
ישראל כץ: מדוע קיים הערוץ הזה, שהוא ערוץ פיראטי?
ישראל כץ: כי הם לא מוצאים את הביטוי בכלים הקיימים.
ישראל כץ: אני לא בטוח שאפשר לפתור את הבעיה.
אלי גולדשמידט: מה זה סעיף 5 (ב)?
אנה שניידר: 5 (ב) כפי שהוא קיים היום אומר שבמילוי תפקידיה תפעל הרשות במגמה לקידום היצירה העברית הישראלית, טיפוח - - , חיזוק ערכי הדמוקרטיה, מתן ביטוי למורשת היהדות ולערכי הציונות, מתן ביטוי לתרבות העמים ליצירה האנושית ולערכי הציוויליזציה לדורותיה, לקיום שידורים בשפה הערבית לצרכיה של האוכלוסייה הדוברת ערבית ולקידום ההבנה והשלום עם המדינות השכנות, בהתאם למגמות היסוד של המדינה".
אנה שניידר: בפסקה 6 כתוב: "ומתן ביטוי מתאים למגוון התרבותי של החברה הישראלית ולהשקפות השונות הרווחות בה".
אנה שניידר: עשינו תיקון, והוספנו : "באזורי הארץ השונים ובכל צורות ההתיישבות".
אנה שניידר: ביטוי לדברים האלה ניתן בתוספת.
ישראל כץ: אני חושב שאני אגיש בעניין הזה הסתייגות.
ישראל כץ: אין שום סיבה שלא לכלול כאן את נושא השידורים בשפה הרוסית.
ישראל כץ: מדובר כאן על שידורים בשפה הערבית.
ישראל כץ: זה אותו גודל של אוכלוסייה.
ישראל כץ: אלה הם הכללים שאני מדבר עליהם.
אנה שניידר: בסעיף 5 (ב) (9) לחוק הקיים, כתוב שבין יתר הדברים, שהרשות תפעל לקיום שידורים בשפות זרות לעולים חדשים ולתיירים.
ישראל כץ: זה כללי.
ישראל כץ: אני באופן עקבי, כמעט בכל ישיבה, מציע לכלול שידורים בשפה הרוסית, היכן שכתוב שידורים בשפה הערבית.
ישראל כץ: אני הולך על דבר מציאותי שקיים.
אלי גולדשמידט: עברית וערבית הן שפות רשמיות במדינת ישראל.
אלי גולדשמידט: חייבים לשדר בהן.
ישראל כץ: אגב, לא מפריע לי שנושא השידור בשפות לעולים יוגבל במספר שנים.
אלי גולדשמידט: גם הזיכיון מוגבל בשנים.
אלי גולדשמידט: עוד נגיע לזה.
אנה שניידר: עכשיו אנחנו בסעיף 2 (4): "יתן ביטוי ראוי בשידוריו לתחומי העניין של קבוצות מוגדרות באוכלוסייה, כגון גימלאים, נכים, ילדים, מבוגרים וחריגים.
אנה שניידר: (5) יוודא ששידוריו מתאימים לקהל שהם מיוחדים לו, זאת מבלי לגרוע מחובתו להקפיד על איכותם;".
רחמים מלול: המילה "מבוגרים" מיותרת כאן, לדעתי.
אנה שניידר: גם אני חושבת כך.
אלי גולדשמידט: זה מופיע כאן במשמעות של ההפך מילדים.
אלי גולדשמידט: אם כך – נשמיט את המילה.
אנה שניידר: אני ממשיכה : "3.
אנה שניידר: (א) בעל זכיון בערוץ 2 ובערוץ השלישי ישדר תכניות מגוונות בסוגיהן ונושאיהן הדוברות בשפה הערבית.
אנה שניידר: .." ופה אתם רוצים להוסיף "רוסית"?
אנה שניידר: "...
אנה שניידר: או מתורגמות לערבית ורוסית רהוטות באמצעות כתוביות תרגום או דיבוב בשפות הערבית והרוסית.
אנה שניידר: ." - -
אלי גולדשמידט: איך אפשר לדבב בשתי שפות בו זמנית, זה לא ברור לי.
ישראל כץ: כל הנושא הוא מה שבא לאחר מכן – כמות השעות.
אנה שניידר: אני ממשיכה: "...
אנה שניידר: בהיקף שלא יפחת משמונה אחוזים מכל זמן השידור שלו בפריסה שבועית, אך לא פחות מחצי שעה בשבוע; לפחות חצי שעה בשבוע תהיה תכנית שהופקה במקורה בשפה הערבית;".
אלי גולדשמידט: לדעתי הדיבוב מעכב לימוד של עברית על ידי העולים.
אלי גולדשמידט: בתקופת המעבר, עד שהם שולטים בעברית, הם יכולים לקרוא את הכתוביות.
אלי גולדשמידט: השאלה היא אם לא עדיף לעודד את לימוד העברית על ידי כתוביות של תרגום ולא על ידי דיבוב.
אנה שניידר: "(ב) בעל זיכיון בערוץ השני ישדר תכניות תרבות בהיקף של 26 שעות לפחות בשנה, אשר יכללו תכניות העוסקות במגוון ענפי תרבות או בענף תרבותי מסוים מידי פעם או ביוצרים בתחום התרבות; מחצית מתכניות אלה לפחות תשודר לפני חצות.
אנה שניידר: (ג) בעל זיכיון בערוץ השלישי ישדר תכניות תרבות בהיקף של 39 שעות לפחות בשנה, אשר יכללו תכניות העוסקות במגוון ענפי תרבות או בענף תרבותי מסוים מדי פעם או ביוצרים בתחום התרבות; מחצית מתכניות אלה לפחות תשודר לפני חצות;".
ישראל כץ: לגבי הסעיף הקודם - אם לא רוצים להגביל בזמן, לי לא מפריע שיהיה כתוב שהחובה הזו, במקביל לערבית, תהיה לגבי השפה שממנה הגיעה העלייה העיקרית בשנים שקדמו לתחילת השידורים.
נילי בורנשטיין: אני ממשיכה לקרוא: "4.
נילי בורנשטיין: (א) בהפקות מקומיות יקפיד בעל הזכיון להביא לידי ביטוי את כל התכנים הנדרשים על פי סעיף 2 והפרט כנדרש בסעיף 2 (3).
נילי בורנשטיין: (ב) מתוך כלל ההפקות המקומיות ישדר בעל זכיון בערוץ 2 בכל שנה תכניות בכמות שלא תפחת מהמכסות השנתיות שלהלן, ולעניין זה, לא יבואו במנין שידורים חוזרים.
נילי בורנשטיין: (1) 14 שעות דרמות בודדות, דרמות תיעודיות או סרטי טלוויזיה; המנהל ראשי לאשר המרה של עד 6 שעות בסדרה דרמטית איכותית; ".
אלי גולדשמידט: מה זה, מ- 14 לרדת ל- 6 בתנאי שזה איכותי?
אנה שניידר: לא, מדובר על המרה.
אלי גולדשמידט: אם כך, הניסוח כאן בעייתי.
נילי בורנשטיין: " (2) 26 שעות סדרות דרמטיות.
נילי בורנשטיין: (3) 21 שעות סרטי תעודה, שמתוכן רשאי בעל זכיון לשדר עד 13 שעות אשר מחציתן יוכרו במסגרת מכסת סרטי התעודה, של תכניות תעודה שמשלבות אולפן וכתבות תחקיר בנושא נבחר אחד, ובלבד שכתבות התחקיר יהיו בארוך של לפחות מחצית מזמן התכנית; "
אלי גולדשמידט: האם אנשי המועצה מבינים את הסעיף הזה?
ישראל כץ: איך החלק הזה נכנס, האם הוא נכנס בהתייעצות עם הרשות השנייה?
אורי אולניק: אלה הכללים של הרשות השנייה.
אורי אולניק: היתה טענה, שנשמעה בפני הוועדה, שבתקופת הזכיון הראשונה, לא אכפה מועצת הרשות השנייה את הכללים.
אורי אולניק: רוצים שהדברים יהיו מעוגנים, שלא ניתן יהיה להתחמק מהם.
אורי אולניק: זה על פי דרישת הוועדה.
אורי אולניק: אם הוועדה סבורה היום שניתן להסתפק בכיוון הערתו של חבר הכנסת מאיר שטרית - -
ישראל כץ: הוא כבר נסוג בו מהצעתו.
אלי גולדשמידט: גם אם הוא לא נסוג – הוא יהיה במיעוט.
נילי בורנשטיין: אני ממשיכה: "(4) 13 שעות מיוחדות; מתוך שעות אלו יהיה הזכיין רשאי לשדר סרט סטודנטים אחד ברמה ובאיכות גבוהה במיוחד לדעת הרשות ובאורך של חצי שעה לפחות; בסעיף קטן זה, "סרט סטודנטים" – סרט שנעשה על ידי תלמידים במסגרת לימודי קולנוע או טלוויזיה לרבות פרוייקט גמר לימודים.
נילי בורנשטיין: " (ג) מתוך כלל ההפקות המקומיות ישדר בעל זכיון בערוץ השלישי בכל שנה תכניות בכמות שלא תפחת מהמכסות השנתיות שלהלן, ולעניין זה, לא יבואו במניין שידורים חוזרים: (1) 21 שעות רמות בודדות, דרמות תיעודיות או סרטי טלוויזיה; המנהל רשאי לאשר המרה של עד 9 שעות בסדרה דרמטית איכותית.
נילי בורנשטיין: (2) 39 שעות סדרות דרמטיות; (3) 31.5 שעות סרטי תעודה, שמתוכן רשאי בעל הזכיון לשדר עד 19 שעות אשר מחציתן יוכרו במסגרת מכסת סרטי התעודה, של תוכניות תעודה שמשלבות אולפן וכתבות תחקיר בנושא נבחר אחד, ובלבד שכתבות התחקיר תהיינה באורך של לפחות מחצית מזמן התוכנית;".
אנה שניידר: סעיף (4) נמחק.
אנה שניידר: סעיף (5) הופך ל(4): "19.5 שעות תכניות מיוחדות; מתוך שעות אלו יהיה הזכיין רשאי לשדר סרט סטודנטים אחד ברמה ובאיכות גבוהה במיוחד לדעת הרשות ובאורך של חצי שעה לפחות; בסעיף קטן זה, "סרט סטודנטים" – סרט שנעשה על ידי תלמידים במסגרת לימודי קולנוע או טלוויזיה, לרבות פרוייקט גמר לימודים:"
עופר חוגי: זה אחרי הגידול ל- 40 אחוז?
אורי אולניק: לאחר שהאריכו לזכייני הערוץ השני את תקופת הזכיון הם עלו ל- 40 אחוז.
אורי אולניק: זה לא היה בחוק.
עופר חוגי: אם הם עומדים כיום על 40 אחוז, והפירוט של התוכניות האלה הם גם 40 אחוז - -
אלי גולדשמידט: - - אם אין הסכמה זה יישאר על שליש, כי הם הלכו לזכיון על בסיס של שליש.
אלי גולדשמידט: אני אומר שצריך לבוא אתם בדברים בנושא זה, כי הם בטח לא מודעים לדברים.
אלי גולדשמידט: צריך שלא להפתיע אותם מבחינה משפטית.
אלי גולדשמידט: אם הם מסכימים, אז בכלל אין בעיה.
אלי גולדשמידט: אם הם לא מסכימים, צריך להיות רגישים לנקודה הזו, כי אנחנו דנים בערוץ השלישי, לא השני.
ישראל כץ: יש נקודה אחת, שמועצת הערוץ השני, אם היא צריכה מרחב גמישות, שהיא תוכל לתמרן במסגרת הכללים.
ישראל כץ: היום זה בכללים, אז יש לה גמישות, אך מהרגע שזה בחוק, אין לה גמישות, כביכול.
אלי גולדשמידט: בשביל זה באים סעיפים (ג), (ד) ו- (ה).
אלי גולדשמידט: זה יכולת השינויים שיש להם.
אלי גולדשמידט: נמשיך הלאה, לסעיף (ד), שהוא לדעתי הכי חשוב.
נילי בורנשטיין: "(ד) כל התוכניות המפורטות בסעיפים קטנים (ב) ו- (ג) ישובצו בין השעות 19:00 ל- 24:00 בימי חול, ואולם רשאי המנהל לאשר שיבוצם גם בשעות אחרות בשבתות, חגים ומועדים מיוחדים".
עופר חוגי: אני לא מסכים לסעיף הזה.
עופר חוגי: האם בגלל שאדם הוא שומר שבת הוא לא יוכל לראות את הסרטים האלה?
רחמים מלול: יש לי שאלה – תוכניות מקוריות מיוחדות, המשודרות בערבי שבת ובערבי חגים, האם הם משודרים בשידור חוזר בימי חול?
שמואל שם-טוב: כן.
שמואל שם-טוב: אולי לא בפריים טיים, אך הם משודרים בשידור חוזר.
אלי גולדשמידט: אתם מוכנים להכניס את השידור החוזר כאן?
שמואל שם-טוב: זה ממילא באינטרס של הזכיין.
אלי גולדשמידט: הנקודה העקרונית מבחינתו היא שאותן תוכניות איכות תשודרנה בשידור חוזר, לציבור שאינו יכול לצפות בהן בזמן השידור המקורי.
אלי גולדשמידט: נאמר כאן שכמעט תמיד יש שידורים חוזרים במהלך השבוע.
אלי גולדשמידט: אני מניח שהתוכניות הטובות משודרות שוב.
נילי בורנשטיין: "(ה) המועצה תהיה רשאית לקבוע מכסות מינימום לתכניות מסוגים נוספים.
נילי בורנשטיין: (ו) בנוסף למכסות הקבועות בסעיף קטן (ב), בעל זכיון בערוץ 2 ישדר פעם אחת במשך תקופת הזכיון סדרה דרמטית או סדרה תיעודית, יחודית, יוקרתית ואיכותית, בהשקעה שלא תפחת מסכומים שתחליט עליהם המועצה:"
עופר חוגי: הייתי רוצה שבסעיף (ד) נוסיף סעיף קטן, שבמידת האפשר יהיה אפשר לשדר, גם בימי חול, בין השעות 19:00 ל- 24:00.
אלי גולדשמידט: המילים "במידת האפשר" נותנות לזכיין אפשרות גם לא לעשות את זה.
אלי גולדשמידט: אז בואו ננסח את הדרישה הזו, עם דגש על "מידת האפשר".
נילי בורנשטיין: הסעיף האחרון: "(ז) בנוסף למכסות הקבועות בסעיף קטן (ג), בעל זיכיון בערוץ השלישי ישדר פעמיים במשך תקופת הזיכיון סדרה דרמטית או סדרה תיעודית, ייחודית יוקרתית ואיכותית, בהשקעה שלא תפחת מסכומים שתחליט עליהם המועצה".
יצחק לבני: בהמשך למה שהציע חבר הכנסת מאיר שטרית –הוא קבע את המשחק של 70 אחוז, בנוסף ל- 40 אחוז הפקה ישראלית.
יצחק לבני: נדמה לי שהוא קבע את המספר הזה בלי בדיקה.
יצחק לבני: אם המספרים האלה נראים לכם, באופן בסיסי, אני מציע לחבר אותם יחד, זה לזה, ולהפוך אותם לסעיף אחד, שנותן את המספר הכולל.
יצחק לבני: המספרים האלה הרי אינם מקריים.
יצחק לבני: אלה מספרים שהיום, הערוץ ה- 2 הולך עליהם, בתקופת הזיכיון השנייה.
יצחק לבני: צריך לחבר את מספרי הדרמה, הדרמה הבודדת, השידור הדוקומנטרי, התוכניות התרבותיות והמיוחדות – יחד, לבדוק איזה אחוז זה, ולרשום אותו.
יצחק לבני: מה יהיה המשחק הפנימי?
יצחק לבני: – את זה תשאירו לנו.
אלי גולדשמידט: אני חושב שצריך להשאיר למועצה את האפשרות למשחק הפנימי בין דרמה מקורית, תעודה, דוקו-דרמה, וכן הלאה, להסמיך אותם לעשות את זה, ללא צורך באישור של ועדה או שר.
אלי גולדשמידט: יהיו קווים מנחים, ואם תרצו לסטות מהם – תסטו, ובלבד שתישארו במסגרת האחוז הכולל.
אלי גולדשמידט: תנסו לנסח משהו ברוח זו, ולהביא בפנינו.
ישראל כץ: אני חושב שהמגבלות הן לטובת הזכיינים.
ישראל כץ: אם המגבלה היא רק לשנה, אז חופש הפעולה של הזכיין גדול יותר.
ישראל כץ: אי אפשר להגביל אותו כל כך הרבה.
ישראל כץ: אני מקבל את העיקרון הזה שכמה שיותר דברים צריכים להיות נתונים להפעלת המועצה, במהלך השוטף של העניינים.
ישראל כץ: העיקרון השני הוא – מה שהשר רשאי לאשר, גם הוועדה רשאית.
ישראל כץ: לא יכול להיות שהרשות המבצעת תקבל סמכות לשנות חוק של כנסת בלי אישור של ועדה.
ישראל כץ: היום יש שר שאין לנו בעיה אתו, אך לא ניתן לדעת מי יהיה השר בעתיד.
ישראל כץ: אם כך, לגבי עצם האוטונומיה בהפעלה – אני בעד.
ישראל כץ: יש כאן מגבלות שניסחתם לטובת הזכיינים.
ישראל כץ: את המגבלות האלה לא כדאי להסיר כל כך מהר.
סמדר אלחנני: האם העניין של ממוצע משוקלל עלה פה?
סמדר אלחנני: כי העניין הזה של ממוצע הוא קצת פשטני מידי.
עדנה הראל: יש פה חיבור, אין פה ממוצעים.
סמדר אלחנני: אז יש משקלות שונים לחלקים השונים.
עדנה הראל: את זה השאירו למועצה לעשות.
דני רוזן: מה שאומרים פה הוא שאם יש הפקות מקוריות – מסבירים איך לחשב אותן, ומסבירים מה היא הפקה מקורית.
דני רוזן: בהפקה מקורית יהיו כך וכך שעות של מגדרים עליונים, ועשו רשימה.
דני רוזן: אין פה שום ממוצע.
דני רוזן: השאלה היא אם אתם רוצים להשאיר חופש פעולה למועצה, או לקבוע מספרים מדויקים.
אלי גולדשמידט: מה שמעניין אותנו הוא הסך הכל.
אלי גולדשמידט: אין לנו שום תוספת ייחודית בשיקול הדעת להגיד אם צריך להיות יותר תעודה על חשבון דרמה מקורית או להפך.
אלי גולדשמידט: אנחנו מציעים שזה יהיה לשיקול דעתה של המועצה, בלבד.
אלי גולדשמידט: לדעתי זה גם לא צריך להיות לשיקול השר.
ישראל כץ: לדעתי צריכה להיות רק חובת דיווח לשר ולוועדה.
אלי גולדשמידט: אני לא אוהב ישיבות שבהן אין לנו סמכות, ובהן אנחנו רק מיודעים.
אלי גולדשמידט: המסגרת הכללית היא של השעות, ומה שנעשה בתוך המסגרת הוא לשיקול דעת המועצה.
אלי גולדשמידט: בעקבות דבריו של חבר הכנסת ישראל כץ – אם השר מיודע בעניין, זה צריך להיות גם בידיעת הוועדה.
אלי גולדשמידט: אני בעד להשאיר את זה לשיקול המועצה.
אלי גולדשמידט: מה שאני אומר פה לא מנוסח בכללים האלה, כפי שהם כאן.
אלי גולדשמידט: מה שאני חושב שצריך לעבור את ההסכמה של השר ושלנו זה אם מפחיתים את הסך הכל מהחלק של ה- 40 אחוז של מה שאנו קוראים "הז'אנר העליון".
אלי גולדשמידט: ה- 40 אחוז לא שייך לתוספת, אלא לחוק עצמו, אבל אם מסך הכל, רוצים להפחית, זה צריך לעבור את אישורנו, לדעתי.
אלי גולדשמידט: דבר נוסף שאני מבקש לא לאפשר בלי אישור שלנו – הנושא של שעת הפריים טיים.
אלי גולדשמידט: אחרת אפשר להעביר את כל הז'אנר העליון לשעה 4 אחר הצוהריים.
דני רוזן: אני רוצה להבין האם אכן הבנתי את ההנחיה לגבי סעיף 4.
דני רוזן: אנחנו עוד ננסח את זה.
דני רוזן: מדובר על לא פחות ממספר מסוים של שעות לגבי מגדרים עליונים, והתמרון הפנימי הוא אל המועצה, ובמקרה ורוצים לרדת מהסך הזה – צריך את אישור הוועדה?
שמואל שם –טוב: בשנתיים הראשונות לא צריך לחזור לוועדה.
אלי גולדשמידט: יש פה בקשה, שאני נוטה להיענות לה, אם זה מקובל עליכם, להשאיר את סעיף ה' ללא אישור שלנו, כי זו תקופת הינוקא, ובתקופה זו לא יצטרכו לבוא לוועדה לצורך בקשת אישורים והקלות.
אלי גולדשמידט: מדובר על סעיף 59.
אלי גולדשמידט: למה זה צריך להיות באישור השר?
דידי לחמן-מסר: אפשר בדיווח לשר ולוועדה.
אלי גולדשמידט: אם כן – בידיעת השר והוועדה.
אלי גולדשמידט: כאשר מודיעים לנו, מודיעים גם לשר.
אלי גולדשמידט: כאשר מבקשים אישור שלנו, מבקשים גם את אישור השר.
אלי גולדשמידט: למען הסדר הטוב – היו לנו כאן
אלי גולדשמידט: מספר בקשות לשינויים לגבי השידורים בשפה הרוסית, וגם לגבי השידורים החוזרים בימי חול.
אלי גולדשמידט: את אלה צריך להוסיף לסעיפים.
עופר חוגי: מה זה "ובלבד שלא יקטן ממחצית"?
עופר חוגי: מ- 40 אחוז יהיה 20 אחוז?
עופר חוגי: מה קרה בערוץ 2?
שמואל שם-טוב: בסך הכל רק העלו את הדרישות לערוץ 2.
שמואל שם-טוב: לא הורידו להם את הדרישות.
עופר חוגי: בסך הכל, הערוץ לא הפסיד כסף.
עופר חוגי: אז מדוע, לפי הניסיון הזה, אתם אומרים שאתם רוצים להוריד להם?
אלי גולדשמידט: האם יש הכרעת ממשלה בעניין שידורי הטלוויזיה החינוכית?
אלי גולדשמידט: אתם משאירים את זה להכרעתנו?
אורי אולניק: היה דיון במשרד התקשורת עם נציגי משרד החינוך, לגבי שאלת השתתפותה של הטלוויזיה הלימודית בתוך הערוץ החדש.
אורי אולניק: לא הגיעו להסכמה, ואנחנו מביאים את הדברים להכרעת הוועדה.
יואל נווה: לפי ידיעתי, פעילות הטלוויזיה החינוכית בערוץ השני, ממומנת מדמי הזיכיון.
יואל נווה: כלומר – הפעילות הזו ממומנת, מסובסדת ומתוקצבת מתקציב המדינה.
יואל נווה: מדובר – 120 מיליון שקלים.
מרים ענבי: תקציב המדינה הוא כ- 110 מיליון ₪, כאשר יש תקציב מהכנסות עצמאיות בערוץ השני, בסדר גודל של 20 מיליון ₪.
מרים ענבי: מה שממומן מתקציב המדינה הוא בעצם מהכנסות עצמיות משידורים בערוץ השני.
עופר חוגי: התקציב שלכם הוא בתוך תקציב רשות השידור, או שאתם מתוקצבים בנפרד, ישירות ממשרד החינוך?
רחמים מלול: האם אותן תוכניות שמשודרות בערוץ הממלכתי, משודרות גם בערוץ 2?
מרים ענבי: אנחנו משדרים בערוץ השני, חלק מהתוכניות שעליהן שאלתם, למשל – תוכניות לאוכלוסיות מיוחדות.
מרים ענבי: אנחנו משדרים תוכנית באמהרית, ליוצאי אתיופיה.
מרים ענבי: אנחנו משדרים כל מיני תוכניות בנושאים מיוחדים לאוכלוסיות מיוחדות.
אלי גולדשמידט: התוכנית "טעמים" למשל, שמשודרת במסגרת שידורי הטלוויזיה החינוכית – אין בינה לבין טלוויזיה חינוכית ולא כלום.
אלי גולדשמידט: בשביל מה צריכים את הבמה הזו בערוץ 2? זו תוכנית מסחרית לכל דבר.
מרים ענבי: אבל זו תוכנית אחת מתוך מכלול של תוכניות.
אלי גולדשמידט: אבל היא משודרת בפריים-טיים, ביום שישי בשעה 6 בערב.
מרים ענבי: זה לא הדיון כרגע, אבל יעידו אנשי המועצה שלפחות רוב התוכניות של הטלוויזיה החינוכית, אם לא כולן, הן בנושאים אחרים.
מרים ענבי: אנחנו עושים תוכניות מיוחדות לערוץ השני.
מרים ענבי: לדוגמא, יש לנו תוכנית, שבה אנחנו סוקרים בצורה ידידותית לאוכלוסייה הצעירה, דמויות שונות בתרבות הארץ הזו, כולל החזון איש, הרב קוק, וגם שייקה אופיר ועוד דמויות.
מרים ענבי: לעיתים אנחנו משדרים את התוכניות האלה בשידור חוזר בערוצים אחרים שבהם אנו משדרים.
מרים ענבי: עד היום לא קרה שהכנו תוכנית, שידרנו אותה בשידור ראשון בערוץ אחר, ובשידור חוזר בערוץ השני.
מרים ענבי: התוכניות האלה נעשות עבור הערוץ השני, הן מאושרות על ידי הערוץ השני - -
אלי גולדשמידט: אתם עושים עבודה טובה, את משוחררת מהצגת הדברים.
אלי גולדשמידט: השאלה היא אחרת.
אלי גולדשמידט: אין לי בעיה לתת את הבמה הזו לטלוויזיה הלימודית גם בערוץ השלישי.
אלי גולדשמידט: אנחנו צריכים לדון בשני האינטרסים וההדגשים הבאים: א.
אלי גולדשמידט: הכנסת הבמה הזו פוגעת, לכאורה, ביכולת של הערוץ השלישי להתקדם, וגם פוגעת ברמת המחיר שהוא יכול לשלם, כי הוא מקבל פחות שעות שידור, במידה מסוימת.
אלי גולדשמידט: מצד שני, האינטרס הנגדי זו שאלת התחרות עם הערוץ השני.
אלי גולדשמידט: בכל זאת יש לנו תקופה – גם לזכיון שיוארך, שחל עליה חוק הערוץ השני.
אלי גולדשמידט: עד סוף פעילות הערוץ השני.
עופר חוגי: אני רואה פה שעטנז שלא מובן לי.
עופר חוגי: יש פה גם כסף שהמדינה נותנת, כמו במקרה של רשות השידור, ויש כאן כסף עסקי, כמו בערוץ השני, שבא מפרסומות.
עופר חוגי: צריך להחליט- או שהטלוויזיה הלימודית תהפוך להיות כולה עסקית - -
אלי גולדשמידט: לא צריך.
אלי גולדשמידט: הרדיו, במסגרת רשות השידור, יש לו גם הכנסות עסקיות.
אלי גולדשמידט: יש הכנסות מאגרה, מתקציב מדינה, ומפרסומות.
עופר חוגי: יש פה כסף שהוא כפול.
אורי אולניק: השאלה היא – האם לטלוויזיה החינוכית יש מספיק במות שידור היום.
אלי גולדשמידט: לא זו השאלה.
אלי גולדשמידט: השאלה שלי היא – מצד אחד, מול הפיזביליות של הערוץ החדש, ומצד שני, יכולת התחרות השווה, עד תום תקופת הזכיון בין הערוץ השני לערוץ השלישי.
אלי גולדשמידט: אם על הערוץ השני מוטל העול, מבחינתם, לשדר את שידורי הטלוויזיה החינוכית, ומשחררים מהעול הזה את הערוץ החדש, יוצרים פער לטובת הערוץ השלישי, כלפי הערוץ השני.
אלי גולדשמידט: זו הדילמה שלנו.
מרים ענבי: אני רוצה לחדד את עמדת שר החינוך, שהתבקשתי להעביר אותה.
אלי גולדשמידט: הוא מבקש להעביר את הבמה של הערוץ השלישי.
אלי גולדשמידט: אני יודע.
אלי גולדשמידט: טבעי שהערוץ החינוכי רוצה להרחיב את ההשפעה שלו.
רחמים מלול: אבל זה כרוך בתוספת תקציבית.
מרים ענבי: לא, ממש לא.
רחמים מלול: אתם צריכים לשלם לזכיינים של הערוץ השלישי, לא?
מרים ענבי: לא.
יואל נווה: לפי הבנתנו, ואפשר להתווכח על זה, הפעילות בערוץ השני של הטלוויזיה החינוכית אינה ממומנת אך ורק מהכנסותיה המסחריות, אלא חלק מהפעילות הזו ממומן על ידי תקציב המדינה, דרך כספי הזיכיונות.
יואל נווה: אנחנו מקווים שמחיר דקת פרסום לא תהיה ברמה שהיא קיימת היום כאשר יהיה עוד ערוץ פרסומי.
יואל נווה: סביר מאד להניח שאז, תהיה פעילות נוספת.
יואל נווה: סביר להניח שיהיה צורך שתיעשה פעולת הפקה נוספת של הטלוויזיה הלימודית.
יואל נווה: מצד שני, אם אנחנו מעלים את סך ההכנסות מפרסום, כנגד כל נתח שידור שלכם, הדבר הזה, משמעותו תוספת תקציבית, שכרגע אין לה מקור.
יואל נווה: מעבר לזה, יש פה פעילות שהיא פעילות של המדינה, הממומנת מתקציב המדינה.
יואל נווה: נכון שיש בשוליים הכנסה מפרסומות.
יואל נווה: זו מערכת שיש לה היום במה.
יואל נווה: הבמה הזו, בערוץ השני, ניתנה, בשלב הראשון, לתקופת הזכיון הראשונה.
יואל נווה: אם אני מבין נכון היא הוארכה עכשיו בשנה נוספת.
יואל נווה: צריך לזכור שבהשוואה בין שני הערוצים אנחנו מדברים על התקופה שעד סוף תקופת הזיכיון.
יואל נווה: והיה ותוארך פעילות הטלוויזיה החינוכית בערוץ השני, עד סוף תקופת הזיכיון הקיימת, אנחנו מדברים על שנתיים וחצי של פעילות.
יואל נווה: הרי זו היא תקופת הינוקא שעליה אנחנו מדברים.
יואל נווה: לכן, מה שיקרה בתקופה הזו – אין פה הפליה מהותית, אלא רק לתקופה הראשונה.
אלי גולדשמידט: אבל ז תקופה קריטית גם מבחינת הערוץ השני.
ישראל כץ: יש לי הצעה, המשותפת לי ולחבר הכנסת רחמים מלול, כי חשבנו על אותו הדבר: לקחת את המכסה שיש היום לטלוויזיה החינוכית, ולחלק אותה בין שני ערוצים.
אלי גולדשמידט: לפני שאני עוסק בנושא הכלכלי, אני רוצה להבין את כללי התחרות השווה.
אלי גולדשמידט: אנחנו לא יכולים להפלות.
אלי גולדשמידט: אי אפשר, בשלוש שנים של תקופה חופפת מבחינת שני הערוצים, שעל ערוץ אחד מהם ייפול העניין הזה של שידורי הטלוויזיה החינוכית, ואילו הערוץ השני משוחרר מזה.
אלי גולדשמידט: לדעתי זה לא הגיוני.
יואל נווה: מאה אחוז.
יואל נווה: אנחנו מדברים עד תום תקופת הזיכיון הנוכחי.
יואל נווה: צריך לזכור שלערוץ השני יש כבר עבר מפואר - -
אלי גולדשמידט: הם חושבים אחרת, ודי נראה לי מה שהם אומרים.
יואל נווה: המקום הנכון לעשות את הבדיקה השוויונית לגבי הערוצים היא בתום תקופת הזיכיון של הערוץ השני, ולא כרגע.
יואל נווה: כרגע נכון לתת לגורם חדש שנכנס, הפליה מסוימת, לטובתו.
אלי גולדשמידט: אבל לא בתחום הזה.
אלי גולדשמידט: אתה גוזל מאחד שעות שידור יקרות - -
עופר חוגי: אפשר לקבוע את זה כשני שליש ושליש.