GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שגית אפיק: אני מבינה שהסעיף הזה כולל שני סוגי שיקולים – שיקולים שהם כלולים ב-(1) ו-(2), שזאת בחירה בין המסלולים, ושיקולים של בחירת סוג אמצעי האכיפה מבין אמצעי האכיפה שיוטל ומידת חומרתו.
שגית אפיק: אני לא כל כך מבינה את המשמעות של זה.
שגית אפיק: אתם תקבעו שאם זאת רשלנות, זה יהיה מילין במקרה כזה וזה יהיה 2 מיליון במקרה אחר?
דניאל רימון: אמות המידה הן בסך הכל דומות.
דניאל רימון: ישנם מקרים בהם ההפרה היא כל כך חמורה ונוגעת לעיסוקו השוטף של האדם, שאנחנו נאמר שאלה יאופיינו בכאלה שלא די בעיצום כספי לבדו אלא צריך להגביל את העיסוק שלו לשנה במגבלות שניתנו.
דניאל רימון: למשל, לפעמים טיב ההפרה מתאים וקיומם של נפגעים מצדיק לבחור בסנקציה של פיצוי לנפגעי ההפרה.
דניאל רימון: לפעמים טיב ההפרה הוא כזה שאין לו נפגעים.
דניאל רימון: זה גם סוג האמצעי ובתוכו את החומרה, בהחלט אותם שיקולים שאמרנו נזק, רווח, שותפים, שיתוף פעולה, שהם גם רלוונטיים, ולהחליט אם נותנים לו בין האפס לחמישה מיליון, כי הרי זה רף מרבי.
משה גפני: מה יש בפרק ח'4?
משה גפני: בסימן ג'?
שגית אפיק: העיצומים הכספיים והרחבה מעיסוק.
שגית אפיק: כאשר עשינו עיצומים כספיים, אמרנו שזה יהיה בתקנות.
שגית אפיק: לא יכול להיות שהפחתת העיצומים הכספיים יהיה דבר שייקבע בתקנות וכאן הבחירה בין סוג אמצעי האכיפה, ההחלטה שלך איך תחלקי, הרי העיצום הכספי קבוע לך.
דניאל רימון: יש הליך.
דניאל רימון: זה חלף.
דניאל רימון: אלה שני הליכים ששני המבחינים העיקריים ביניהם הם הזהות של מקבל ההחלטה.
דניאל רימון: עיצום כספי, זאת החלטה של הרשות לבדה.
דניאל רימון: עיצום כספי לפי ההליך המינהלי, זאת החלטה של המותב שאני מזכירה שברובו הוא חיצוני לרשות.
דניאל רימון: העיצום הכספי בהליך המינהלי הוא גם הליך של שימוע, שלפעמים יש בו עדים, והוא רחב.
דניאל רימון: לאחר כל אלה ששמעו, שיקול הדעת הוא רחב ויש בו מפרט שתוכנה תהיה על פי אמות המידה שייקבעו כאן.
משה גפני: תראי לי היכן זה כתוב.
שגית אפיק: פרק ח'4 קובע את אמצעי האכיפה שזה הרחקה מעיסוק לשנה או עיצומים כספיים בשווי משתנה.
שגית אפיק: הנה זה.
שגית אפיק: סימן ג', אמצעי אכיפה.
שגית אפיק: אנחנו בפרק ח'4, סימן ג'.
שגית אפיק: אני מראה לך את סימן ג' בפרק ח'4.
שגית אפיק: פרק ח'4 הוא האכיפה המינהלית.
שגית אפיק: זה סימן ג', אמצעי אכיפה מינהלית.
משה גפני: בכחול זה בעמוד 459.
משה גפני: לשם מה צריך עכשיו את הסעיף הזה?
שגית אפיק: מה שאתה קובע בסימן ג', זה סכום מרבי של 2 מיליון שקלים ו-400 אלף שקלים.
משה גפני: הוא יכול לקבוע מיליון במקום שני מיליון?
משה גפני: איך זה?
שגית אפיק: לפי השיקולים שהוא יקבע.
משה גפני: גם כאן אפשר לפרט?
זוהר גושן: אלה אותם שיקולים.
זוהר גושן: חומרת העבירה, המעמד של העבריין.
שגית אפיק: אלה לא אותם שיקולים.
שגית אפיק: היסוד הנפשי למשל.
שגית אפיק: את תוכלי לשקול את היסוד הנפשי של האדם?
דניאל רימון: אנחנו מנועים.
דניאל רימון: בסיכום הדברים עם משרד המשפטים הוועדה אינה בוחנת כליות ולב ולכן היא לא בודקת יסוד נפשי מעבר לרשלנות.
דניאל רימון: מה שהיא כן יכולה לבדוק זה את הנסיבות.
שגית אפיק: לא הוועדה.
שגית אפיק: אמות המידה.
דניאל רימון: אלה אמות מידה איך הוועדה תפעיל את שיקול דעתה.
משה גפני: תגידי כמו שאמרת בסעיף הקודם.
משה גפני: אני העבריין, את יושב ראש הרשות, מה את שוקלת?
משה גפני: הלכתי לאכיפה המינהלית, אני צריך לשלם.
משה גפני: מה את מחליטה?
משה גפני: במקום שאני אשלם 400 שקלים, איך את מחליטה שאני אשלם 200 אלף שקלים ולמה?
זוהר גושן: איך מחליט שופט?
משה גפני: השופט שולח ארבעים הורים לכלא.
משה גפני: איך אתם מחליטים שבמקום 2 מיליון שקלים, אני אשלם מיליון.
זוהר גושן: זה עובד בדיוק כמו בית משפט.
זוהר גושן: יש מה שקוראים סנטס אין גייד ליינס, שזה כללים בקביעת ענישה.
זוהר גושן: זה בעצם מה שיהיה כאן.
זוהר גושן: יהיו עקרונות כלליים שיאמרו במקרה שחומרת העבירה היא כך וכך, עונש חמור, במקרה שהיא מסוג כזה, יהיה עונש קל, במקרה שזה מישהו שחוזר שוב ושוב על העבירות, זה יהיה עונש חמור.
זוהר גושן: אנחנו נפרסם את זה באתר האינטרנט.
משה גפני: עזוב את האינטרנט.
משה גפני: אני רוצה את זה בחוק.
חיים אורון: לא, אל תכתוב בחוק.
משה גפני: יש כאן סעיף והוא אומר שבחירת סוג אמצעי האכיפה מבין אמצעי האכיפה שיוטל על מפר ומידת חומרתו.
משה גפני: זאת אומרת, מי שקובע את זה, זה יושב ראש הרשות.
זוהר גושן: המותב קובע.
משה גפני: יושב ראש הרשות יקבע שיקולים לבחירה לקבלת החלטה כמפורט להלן, אחד מהם זה בחירת סוג אמצעי האכיפה.
משה גפני: זה החוק שהבאתם.
משה גפני: לא המותב.
חיים אורון: הוא נותן לו גייד ליינס.
חיים אורון: על עבירה ראשונה, לא יותר משני מיליון שקלים, על עבירה חוזרת, המקסימום.
משה גפני: תכתוב.
שגית אפיק: אני באמת לא רוצה להגיע למצב למשל שהוא יבחן את היסוד הנפשי.
שגית אפיק: אתם אומרים כאן שלא תעשו את זה.
שמשון אלבק: המותב יפרסם את אמות המידה לפי איך הוא מטיל סנקציות.
שמשון אלבק: המותב יפרסם.
שמשון אלבק: אותו מותב, שלושה אנשים, ישבו על המדוכה בהתחלת העבודה שלהם ויפרסמו את הגייד ליינס שלהם.
שגית אפיק: הוועדה.
שמשון אלבק: הוועדה.
שמשון אלבק: ארבעה חיצוניים, שניים מתוך הרשות, ישבו.
שמשון אלבק: בסופו של דבר אני אומר לכם מה הם יגידו.
שמשון אלבק: הם יגידו חומרת העבירה, חומרת ההפרה לצורך העניין, ההשפעה של ההפרה על השוק, הנזק שנגרם, הרווח שהופק והאם מדובר ברצידיביסט, זאת אומרת, אחד שעושה הרבה פעמים אותה פעולה.
שמשון אלבק: את כל זה הם יגידו ואת זה הם יפרסמו.
שמשון אלבק: אם אתם רוצים שאת חמשת אלה אנחנו נכתוב, אין לנו שום בעיה לכתוב, אבל לא יותר מזה כי יותר מזה זה לעגל את הריבוע ואנחנו לא יודעים לעשות זאת.
משה גפני: יש עוד הערה לגבי זה?
גד סואן: לא קיבלתי תשובה.
משה גפני: התשובה היא חד משמעית.
משה גפני: אם אנחנו הולכים לפי ההצעה הקיימת כאן ולא הולכים לפי הצעתו של ג'ומס, אם בן אדם הלך לחקירה פלילית והוגש נגדו כתב אישום, והוא היה בדיון בבית המשפט ויצא זכאי, לאחר מכן אפשר להחזיר אותו לאכיפה מינהלית על אותו מקרה.
זוהר גושן: מה פתאום?
חיים אורון: הם אומרים כאן בשקט שלא.
שגית אפיק: החוק שותק.
חיים אורון: בואו ניתן לחוק לדבר.
חיים אורון: החוק הוא כאן.
משה גפני: גד סואן שאל שאלה.
חיים אורון: אני אומר לך את התשובה שלי.
חיים אורון: אני חושב שאם מישהו מוצה אתו הליך לחומרה על כל המסלול, עם כל הדינים וכל הראיות, זה התהליך שמוצה.
חיים אורון: באירוע המסוים הזה אי אפשר לחזור עכשיו למסלול אחר.
מרים אילני: אם זה בסוף ההליך.
מרים אילני: אם בסוף ההליך הוא זוכה, על זה אנחנו מדברים.
שמשון אלבק: שלא תהיה טעות.
שמשון אלבק: גם היום בלי החוק הזה, שימו אותו בצד, בן אדם הולך להליך פלילי ומזוכה בתום ההליך, אם עדיין המעשים שהוא עשה מתאימים ברמה המינהלית להגבלת עיסוק מכיוון שיש לו רשיון ואנחנו חושבים שצריך להגביל אותו, עדיין, למרות שהוא זוכה בפלילי, אפשר לעשות לו את זה.
שמשון אלבק: זה שונה, הגבלת העיסוק מבחינת המניעה של המשך פעילותו בשוק מאשר הליך האכיפה הפלילי.
שמשון אלבק: לכן הדבר הזה לא משפיע על מה שנעשה כאן.
שמשון אלבק: זאת אומרת, זה דבר שכבר קיים היום וזה לא דבר חדש.
נתי שילה: אתה מעמיד אותו לדין?
שגית אפיק: לא לדין פלילי.
משה גפני: שוני נותן תשובה לשאלה שלך ואני אסביר לך אותה.
משה גפני: הוא אומר שהלכתי למסלול של בית משפט, הייתה חקירה פלילית וזוכיתי בבית המשפט, אומר שוני דבר מאוד פשוט.
משה גפני: אין קשר בין האכיפה הפלילית והחקירה וכתב האישום והזיכוי, לבין זה שאני רוצה עכשיו באכיפה מינהלית לשלול ממנו את הרשיון של העיסוק או לא חשוב, משהו אחר.
גד סואן: להטיל עליו קנס.
משה גפני: להטיל עליו קנס.
חיים אורון: לא, הוא אומר לא.
שמשון אלבק: אני אומר הגבלת עיסוק.
משה גפני: ג'ומס, אתה לא ירדת לסוף דעתם.
משה גפני: לי כבר יש הרבה שעות ניירות ערך.
משה גפני: אני אומר לך שהם צודקים שהם מתעקשים על זה ואנחנו צודקים שלא ניתן להם.
משה גפני: הם אומרים דבר פשוט.
משה גפני: הם אומרים שיש מקצוע שנקרא ניירות ערך וזה עושים אנשי הרשות לניירות ערך ויושב ראש הרשות עומד בראש הפירמידה המקצועית הזאת.
משה גפני: עם כל הכבוד לכל הפרקליטים ולבתי המשפט, הם לא אנשי מקצוע בנושא של ניירות ערך.
משה גפני: הוא יכול ללכת את כל המסלול של החקירה הפלילית, בעבירות הפליליות הוא יצא זכאי, אבל אנחנו יודעים מקצועית שאסור לתת לו רשיון לנהל את זה.
משה גפני: הנה.
חיים אורון: עד כאן
חיים אורון: אני מסכים אבל הם לא יכולים להטיל עליו קנס.
משה גפני: שוני, תהיה אתי.
משה גפני: אני מסביר אתכם.
חיים אורון: גפני, אני שחררתי אותך מרשלנות רפואית בטריבונל של רופאים, אבל אני כמי שממונה משוכנע – ואני צריך כמובן שזה יעמוד לביקורת – שאתה לא יכול להיות רופא למרות שזוכית ברשלנות רפואית.
חיים אורון: אני את הסמכות לתת רשות או לא רשות לעסוק בייעוץ השקעות לא לוקח ממנו, אבל אני לא נותן לו את הסמכות אחרי שהוא יצא זכאי, לתת לו קנס של 2 מיליון שקלים שהוא יצא בהליך פלילי.
חיים אורון: אני לא נותן לו סמכות ולא נותן לו סמכות לכל מה שיש.
חיים אורון: על פי עמדתי, אם יש פסק דין חלוט, אי אפשר לפתוח בהליך מינהלי חדש, אחרי שהוא זוכה כמובן.
חיים אורון: אי אפשר לפתוח בהליך משפטי חדש.
חיים אורון: שאלת הרשיון לעסוק בתחום היא בסמכותם.
חיים אורון: יפעילו או לא יפעילו, אני לא לוקח את זה מהם.
משה גפני: ג'ומס, זאת דעתך ואני מכבד אותה.
משה גפני: שוני, יש לי שאלה אליך ואני מבקש שתענה.
משה גפני: אני העבריין אבל יצאתי זכאי בבית המשפט.
משה גפני: אני שואל אותך עכשיו שאלה.
משה גפני: אחרי שיצאתי זכאי מבית המשפט, אתם ישבתם ברשות וראיתם שבעבירות הפליליות באמת לא הולך אתי, אני מתוחכם, אבל אתם יודעים שאסור לי להיות יועץ השקעות ואני עשיתי עבירות שמבחינת
משה גפני: כם אלה עבירות קשות של הרשות לניירות ערך.
משה גפני: אתה יכול לפתוח נגדי באכיפה מינהלית?
משה גפני: תענה לי כן או לא.
שמשון אלבק: אני יכול לפתוח באכיפה מינהלית כי היום הליך האכיפה המינהלית לצורך הגבלת עיסוק של ביטול רשיונות, הוא בהליך האכיפה המינהלי.
שמשון אלבק: לכן אני יכול לפתוח.
משה גפני: יתברר לך באכיפה המינהלית, אחרי שישבת אתי, ראית שאני עשיתי דברים שמבחינה פלילית אתה לא יכול להוכיח אותם, ועובדה שבית המשפט זיכה אותי, אבל צריך להטיל עלי קנס.
דניאל רימון: מר גפני, אתה חושש---=
משה גפני: אני לא חושש.
משה גפני: אני רוצה פעם אחת לדעת את העובדות.
משה גפני: פעם אחת אני רוצה לנצח את ג'ומס ואתם לא נותנים לי.
דניאל רימון: במה הדבר שונה מהליכים מינהליים ומשמעתיים אחרים שמתנהלים היום במקביל להליכים פליליים.
משה גפני: התשובה לשאלתו של גד סואן היא כן.
דניאל רימון: רגע.
דניאל רימון: גם היום ניתן לנהל הליך פלילי כנגד עורך דין ולצדו הליך משמעתי אשר בסופו אין רק הרחקה מעיסוק.
מרים אילני: אני רוצה לומר שחבר הכנסת אורון כיוון לעמדה של המשפט באנגליה.
מרים אילני: זאת בדיוק ההבחנה שהם עשו שם בין שלילת רשיון לבין קנס.
מרים אילני: זאת העמדה של משרד המשפטים.
מרים אילני: אמנם החוק שותק, אבל זאת העמדה של משרד המשפטים.
מרים אילני: הבחנה בין שלילת רשיון שזה מניעתי, לבין קנס שהוא סנקציה ואם יצאת זכאי, אי אפשר יהיה לפתוח בהליך פלילי.
משה גפני: אפשר לפתוח באכיפה מינהלית אחרי שזוכיתי בבית המשפט?
מרים אילני: באכיפה מינהלית רק לצורך שלילת רשיון ולא לצורך קנס.
חיים אורון: גם מבחינת רשיון זה הליך מינהלי.
שמשון אלבק: אנחנו יכולים לחיות עם זה בשלום.
שגית אפיק: אם כן, צריך לנסח.
שמשון אלבק: בסדר, אבל שוב, זה לא מתייחס להגבלת העיסוק אלא זה מתייחס רק לקנסות.
דניאל רימון: ורק אחרי זיכוי.
שגית אפיק: רגע.
שגית אפיק: גם איסור כהונה.
שמשון אלבק: הגבלת כהונה.
שמשון אלבק: אמרה מרים בצורה ברורה שמכיוון שזה נתפס כהליך מניעתי, זה צריך להישאר מכיוון שהזיכוי לא בהכרח עונה על השאלה האם הוא ראוי או לא ראוי.
שמשון אלבק: לגבי הקנס, אנחנו מוכנים לקבל את העמדה שלכם.
נתי שילה: אני רוצה להפנות את תשומת הלב שבתיקון הזה יש הרחבה מאוד גדולה מבחינת האכיפה על נושאי משרה בחברה, שלא הייתה עד היום.
נתי שילה: מעבר לנושא של יועצי השקעות שצריכים רשיון וכולי.
נתי שילה: זאת אומרת, יש כאן גם איסור על כהונה כנושא משרה בחברה, כך שהעניין הזה של הבחנה בין רשיון ליועץ השקעות, זה סיפור אחד שהוא מאוד ספציפי לבין נושאים אחרים שקשורים אלינו.
משה גפני: מה הולך להיות הלאה?
חיים אורון: גפני, אני מציע שבשני הנושאים כאן – הנושא הקודם והסמכות של הפרקליט שהוא תלוי ועומד ועוד לא הוכרע – ניתן להם, גם למשרד המשפטים וגם ליועצים המשפטיים וגם לשגית לנסות לגלגל ולהביא לנו הצעה גם בנושא הזה.
משה גפני: בסדר, אבל אלה לא שני נושאים.
משה גפני: שני הנושאים האלה, זה בסדר גמור.
משה גפני: צריך למצוא ניסוח.
משה גפני: תביאו ניסוח.
משה גפני: תתייעצו ביניכם ברשות לניירות ערך לראות מה לעשות עם זה.
משה גפני: אנחנו לא שבעי רצון מהעובדה שיש כאן דלת מסתובבת, שאדם הלך להליך והוא חוזר להליך נוסף.
זוהר גושן: יש לזה אח ורע.
זוהר גושן: בארצות הברית.
משה גפני: לא הייתי בארצות הברית.
חיים אורון: גם לא תוכל להיכנס.
משה גפני: אני יכול להיכנס.
חיים אורון: אחרי שאתה עבריין כזה במשך כל הישיבה.
משה גפני: לא מעניינת אותי ארצות הברית.
משה גפני: אין בחוק הישראלי דבר כזה וגם ההגיון לא מאפשר דבר כזה, אבל לא משנה.
זוהר גושן: מה זאת אומרת?
משה גפני: שבו ותתייעצו ביניכם.
זוהר גושן: אנחנו נתייעץ ונביא הצעה, אבל אני אל תאמר שאין דבר כזה.
משה גפני: כאן בארץ אין.
זוהר גושן: יש.
משה גפני: אם יש, אז בסדר.
משה גפני: אנחנו לא חדשנים וזה בסדר.
משה גפני: אני פוחד מחדשנות.
משה גפני: ג'ומס, אנחנו נצטרך לעשות ישיבה פנימית של ועדת הכספים, רק של חברי הכנסת, על ההליך כולו.
משה גפני: אנחנו צריכים לבוא עם הצעה כדי לקבל החלטה.
חיים אורון: אני מציע לא רק חברי הכנסת.
משה גפני: אחרי כן לשבת עם הרשות.
חיים אורון: האימפוט המקצועי כאן הוא חשוב.
חיים אורון: שנינו ליימנים.
חיים אורון: מכל חברי הכנסת נשארנו שניים.
חיים אורון: פניה הגיעה, אז נגיד נהיה שלושה.
חיים אורון: זה לא שישבו כאן עשרה אנשים.
חיים אורון: אני אומר לך שאני מרגיש אחריות מאוד גדולה מאז הישיבה הראשונה על הצומת הזאת כי אין לי בעיה לתת לכם סמכויות כמה שאתם רוצים ולתת לכם אפשרות לקנוס בעשרים מיליון שקלים.
חיים אורון: מי שגונב, שיחטוף על הראש.
חיים אורון: הבעיה היא בקטע הזה שיש סכנה של פגיעה בזכויות יסוד של אזרח, וסליחה שאני מדבר על זה.
חיים אורון: זאת הנקודה.
משה גפני: יש כמה בעיות ואנחנו צריכים להתגבר עליהן.
משה גפני: צריך למצוא להן פתרון.
משה גפני: בישיבה הבאה נדון על הביטוח?
משה גפני: הכל יהיה מבוטח?
משה גפני: אני העבריין, הלכתי לאכיפה מינהלית, חייבו אותי במיליון שקלים ואני מבוטח.
משה גפני: הביטוח ישלם את זה?
משה גפני: אני אשלם שלושים שקלים השתתפות עצמית?
חיים אורון: שלא תהיה לכם טעות.
חיים אורון: כל דירקטור, הדבר הראשון שהוא בא הוא שואל מה עם הביטוחים שלו.
זוהר גושן: העלו כאן דברים באופן אישי.
זוהר גושן: עם כל הכבוד.
זוהר גושן: יש לי הרבה כבוד אליך.
משה גפני: אדוני פרופסור זוהר גושן, אני כך מדבר.
משה גפני: אני לוקח את זה ברצינות.
משה גפני: אני רוצה להשלים את החקיקה.
משה גפני: אני ממש לא מזלזל בעניין הזה.
משה גפני: אגב, אני עושה את זה עם כולם.
משה גפני: אני אומר לך באופן חד משמעי ואני אומר את זה לפרוטוקול, שאני מכבד ומעריך את העבודה שלך, מאוד, מאוד, מאוד.
משה גפני: אני לא אומר את זה סתם.
משה גפני: אני סבור שהחוק הזה הוא חוק כבד וקשה.
משה גפני: אני עושה כל מאמץ על מנת להתקדם אתו.
משה גפני: חשבתי שאנחנו נלך היום הרבה סעיפים קדימה, אבל לא הלכנו.
משה גפני: אנחנו נתקלים בקשיים.
משה גפני: אם נשמעה מתוך דבריי איזושהי נימת זלזול, אני מבטיח בישיבות הבאות לא לומר בדיחות ולא שום דבר אלא ללכת באופן רציני.
משה גפני: אני באמת לא מתכוון חלילה לזלזל לא בעבודה שלך כיושב ראש הרשות, לא בעבודה של היועצים המשפטיים, לא בעבודה של עובדי הרשות.
משה גפני: זה חוק קשה.
משה גפני: יכול להיות שאתה ציפית שאנחנו נעשה את זה בכמה ישיבות ונסיים את זה, אבל זה לא הולך.
משה גפני: אתה חושב שזה תענוג שלי לשבת על החוקים האלה שכל הזמן אני שובר את הראש ואני לא יודע מה לעשות?
משה גפני: אם נשמעה נימת זלזול, אני מתנצל.
גד סואן: רציתי לתמוך בבקשה של זוהר לזרז את הדיון כמה שאפשר כדי שזה יעבור בעגלה ובזמן קריב כי החוק הוא באמת חשוב.
משה גפני: זאת אומרת, בסוף אני האשם בגלל כל הבעיות.
משה גפני: גם זלזלתי, גם אני לא מספיק.
גד סואן: חס וחלילה.
משה גפני: אני אשם בזה שעברנו רק סעיף אחד היום?
משה גפני: עזבתי דברים אחרים ובאתי לכאן.
משה גפני: אני מתנצל זוהר.
זוהר גושן: לא צריך להתנצל.
משה גפני: ראית.
משה גפני: באנו עם זה ורצינו לרוץ קדימה, אבל נתקענו בזה.
משה גפני: רבותיי, תודה רבה לכם.
משה גפני: בניגוד למה שאמרתי לזוהר, תענוג לעבוד אתכם.
משה גפני: אני לא מתכוון להפוך להיות רציני.
משה גפני: לא יעזור.
משה גפני: אני מתכבד לפתוח את ועדת הכספים.
משה גפני: פנייה מספר 124 – שירות התעסוקה
יוסי פרחי: מדובר כאן בשתי פניות שהראשונה בהן היא פנייה מספר 124, סכום של 2.7 מיליון שקלים שהם חלק מסך כל התקציב התפעולי של שירות התעסוקה.
יוסי פרחי: אנחנו היום ב-21 מיליון שקלים מינוס בתקציב, דבר שנובע מהנושא של כספי עודפים וגם מחוסר בתקציב תפעול בסיסי.
יוסי פרחי: כלומר, הפנייה הזאת באה להשלים.
משה גפני: זה רק שירות התעסוקה?
יוסי פרחי: פנייה מספר 124 היא רק שירות התעסוקה.
משה גפני: ה צ ב ע ה פנייה מספר 124 – אושרה פה אחד
מיכה פרלמן: הפנייה התקציבית נועדה להשלים את תקצוב הגדלת ההשתתפות במימון הוצאות הביטחון של חברת אל על בקו תל אביב-ניו יורק.
מיכה פרלמן: סך ההיקף הוא 3.3 מיליון שקלים.
מיכה פרלמן: זה כמובן בהתאם להחלטת הממשלה הרלוונטית לנושא.
משה גפני: ה צ ב ע ה פניות מספר 160 ט-161 – אושרו פה אחד פנייה מספר 226 –
אריאל יוצר: הפנייה נועדה לביצוע שינויים בתקציב ההרשאה להתחייב של מינהל התכנון.
אריאל יוצר: השינויים המוצעים נועדו לאפשר התקשרויות עם יועצים חדשים לתכנון מקומי ולוועדה לתכנון תשתיות לאומיות.
משה גפני: ה צ ב ע ה פנייה מספר 226 – אושרה פה אחד פנייה מספר 299 – משרד התעשייה, המסחר והעבודה
יוסי פרחי: זה שירות התעסוקה.
יוסי פרחי: הפנייה מדברת על כלים תומכי השמה עבור המובטלים.
יוסי פרחי: למעשה מתחילת השנה עוד לא קיבלנו ולו שקל אחד לטפל במובטלים והסכום של 6.5 מיליון שקלים הוא הסכום הראשון שאנחנו אמורים אתו לטפל במובטלים.
משה גפני: מה זה לטפל במובטלים?
משה גפני: עד היום לא טיפלתם?
יוסי פרחי: עד היום לא נתנו להם כלים תומכי השמה, ואני אתן דוגמה.
יוסי פרחי: מובטל מגיע אלינו, הוא זכאי לקבל שירותי ייעוץ, הוא זכאי לקבל סדנאות חיפוש עבודה, הוא זכאי לקבל ואוצ'רים לטובת הכשרה מקצועית, הוא זכאי לקבל ייעוץ פסיכולוגי.
יוסי פרחי: כל הכלים האלה, עד היום עוד לא קיבלנו מהאוצר וזה למעשה בא להשלים מה שהיינו צריכים לקבל בתחילת השנה.
משה גפני: ה צ ב ע ה פנייה מספר 299 – אושרה פה אחד
יוסי פרחי: אני מבקש רשות להודות לך.
יוסי פרחי: תודה רבה.
משה גפני: פניות מספר 300 ו-301 –
נועם שטרן: הפנייה נועדה להעביר 7.9 מיליון שקלים למשרד התיירות לצורך תפעול המשרד, פעולות שיווק ואירועים ותקצוב של משרות וסטודנטים בני מיעוטים.
משה גפני: מה אם אמורים לעשות האנשים האלה?
נועם שטרן: הסטודנטים עובדים בשדה התעופה במילוי משובים וארבע משרות של כלכלנים.
משה גפני: למה דווקא בני מיעוטים?
נועם שטרן: לפי התוכנית של קליטת בני מיעוטים בשירות המדינה.
משה גפני: בני המיעוטים האלה גם יעבדו במרכז לפיתוח המקומות הקדושים.
נועם שטרן: לא ידוע לי.
משה גפני: אבל זה מופיע בפנייה.
משה גפני: סכום של 1.200 מיליון שקלים.
נועם שטרן: לא כל הפנייה היא רק לתקצוב המשרדות האלה.
נועם שטרן: הפנייה היא לא רק לתקצוב המשרות.
משה גפני: אלא, למה עוד?
נועם שטרן: לתפעול המשרד, לפעולות שיווק.
משה גפני: זה לא קשור למרכז למקומות הקדושים.
נועם שטרן: המקומות הקדושים, זה תקצוב לקבר הרשב"י.
משה גפני: 1.200 מיליון שקלים לקבר הרשב"י.
משה גפני: ה צ ב ע ה פניות מספר 300 ו-301 – אושרו פה אחד פנייה מספר 303 –
אור גבע: הפנייה באה לתגבר את משרד ראש הממשלה בסכום של 30 מיליון שקלים עבור פרוייקטים בירושלים, פיתוח אגן העיר העתיקה והר הזיתים, ופיתוח עידוד הצמיחה בירושלים, ולבצע הסטות פנימיות בתוך המשרד.
משה גפני: מה זה ביער הזיתים?
אור גבע: זה פרוייקט שמבצעת הרשות לפיתוח ירושלים בהתאם להחלטת ממשלה מ-2005, אם אני לא טועה, לפיתוח כל האזור.
אור גבע: זה פרוייקט מתמשך של כשש שנים שבו אנחנו מחויבים לתקצב בהתאם לביצוע בפועל.
משה גפני: מרכז רבין יקבל 2 מיליון שקלים?
משה גפני: זה בהתאם לתוכנית?
משה גפני: הם דיברו אתי על כך.
משה גפני: מה זה ה-2 מיליון שקלים למרכז רבין?
אור גבע: זה סיכום עם המרכז.
משה גפני: זה אותו סיכום עליו דיברה אתי דליה רבין?
משה גפני: זה בהתאם לסיכום או זאת תוספת?
אור גבע: זה בהתאם לסיכום.
משה גפני: למה יש פה בפנייה את לשכות השרים, כמה שרים מופיעים כאן ואין להם כסף?
משה גפני: אתם לא בסדר.
משה גפני: יש כאן את השר משולם נהרי, השר מיכאל איתן.
אור גבע: אנחנו לא מוסיפים כסף אלא כמויות.
משה גפני: אגב, גילה גמליאל היא שרה?
אור גבע: היא סגנית שר לקידום מעמד האישה.
משה גפני: כתוב כאן שר.
משה גפני: למה על איוב קרא כתוב סגן השר ועל גילה גמליאל כתוב השרה?
משה גפני: למה אתם מזכירים את השמות שלהם?
משה גפני: אם כבר מזכירים, תכתבו גם שמות של שרים אחרים.
משה גפני: למה לא כתוב כאן בוגי יעלון?
פניה קירשנבאום: כי הוא קיבל כבר את כל הכסף.
משה גפני: אבל גם לגביהם לא כתוב כאן כסף.
משה גפני: למה מזכירים את השמות האלה?
אור גבע: שרים שהם סגני שרים או שרים ללא תיק, מוזכרים בשמם.
משה גפני: גם לבוגי יעלון אין תיק וגם לדן מרידור אין תיק.
אור גבע: למה?
אור גבע: לבוגי יעלון יש את התיק של עניינים אסטרטגיים ולדן מרידור יש תיק.
משה גפני: לאבישי ברוומן יש תיק, מיעוטים.
פניה קירשנבאום: והוא מופיע.
משה גפני: אני שואל למה אבישי ברוורמן מופיע ובוגי יעלון לא מופיע?
אור גבע: שאלה טובה.
משה גפני: כתוב כאן שלכות השרים ואין שקל ליד זה.
פניה קירשנבאום: הם כותבים שהם מעבירים 2 מיליון שקלים למנהרות הכותל ועוד 3 מיליון ובפירוט לא מצאתי את זה.
משה גפני: לא כתוב מנהרות הכותל, אבל אלה הפרוייקטים בירושלים.
פניה קירשנבאום: זה אולי פיתוח מורשת.
משה גפני: מנהרות הכותל נמצא בזה?
אור גבע: האמת היא שזה לפי ההסכם הקואליציוני עם ישראל ביתנו.
פניה קירשנבאום: לכן אני שואלת איפה זה כי אני לא רואה את זה במימון.
פניה קירשנבאום: אני רואה את זה בהגדרת הסעיף אבל לא במימון.
משה גפני: זה נמצא בתקנות.
אור גבע: תסתכלי על תוכנית המינהלה לפרוייקטים, 040112, עמוד 15, ותראי שיש שם תוספת של 35 מיליון שקלים בתוכנית מתוכם 30 מיליון הם לרשות לפיתוח ירושלים, כפי שאמרתי קודם, ו-2 מיליון שקלים ועוד 3 מיליון שקלים לפיתוח.
משה גפני: בדף הפנייה, זה כתוב בסעיף הראשון.
פניה קירשנבאום: שם ראיתי את הפירוט.
משה גפני: ה צ ב ע ה פנייה מספר 303 – אושרה פה אחד תגיד לי בהזדמנות למה כותבים את שמות השרים.
משה גפני: זה מעניין אותי.
פניה קירשנבאום: לדעתי זאת החלטה של מי שכתב את זה.
משה גפני: השאלה היא למה.
משה גפני: אני שואל למה כתוב השמות שלהם כי הרי אין להם פירוט, ואם כתוב, למה לא כתוב את כולם.
משה גפני: פניות 304 ו-305 – משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה
נועם שטרן: הפנייה הזו נועדה להעביר כ-34 מיליון שקלים למשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה לתפעול המשרד, לאמרכלות, לעידוד סחר חוץ ובעיקר לנספחויות, ולהתאמה של הוצאה מותנית בהכנסה במינהל היהלומים.
פניה קירשנבאום: מה זה מינהל היהלומים?
נועם שטרן: מינהל היהלומים מפקח על היבוא והיצוא של היהלומים, מוציא דוחות מס הכנסה ומטיל אגרת יהלומים, ויש התאמה של הוצאה מותנית בהכנסה.
פניה קירשנבאום: אנחנו מחזיקים את ההוצאות על זה?
נועם שטרן: זאת הוצאה מותנית בהכנסה.
משה גפני: אתם מעבירים למשרד התעשייה 15.8 מיליון שקלים למינהל ושירותים?
משה גפני: 15.8 מיליון שקלים למינהל ושירותים?
משה גפני: קיבלו עובדים חדשים?
נועם שטרן: לא, זה בעיקר למחשוב ולעוד סעיפים.
פניה קירשנבאום: מה זה מינהל ושירותים?
פניה קירשנבאום: שירותים זה מחשוב, אבל מה זה מינהל?
נועם שטרן: מינהלה של המשרד כמו דוברות.
פניה קירשנבאום: זה לא היה מתוקצב?
פניה קירשנבאום: התקצוב לא תאם את הביצוע?
נועם שטרן: התקצוב לא תואם את מה שצריך שם.
פניה קירשנבאום: יש שם תקנים חדשים?
פניה קירשנבאום: קיבלו עובדים חדשים?
פניה קירשנבאום: אותם עובדים.
נועם שטרן: אותם עובדים.
נועם שטרן: זה לפעולות ולא לשכר.
משה גפני: המחשבים, המיכון הוא 4 מיליון שקלים.
משה גפני: יש 8 מיליון שקלים אמרכלות.
נועם שטרן: אני יכול לבדוק ספציפית איך זה מתחלק.
פניה קירשנבאום: שיבדוק.
פניה קירשנבאום: שיביא לנו בפעם הבאה הסבר למה זה הולך.
משה גפני: תנסה לבדוק.
משה גפני: חברת הכנסת פניה קירשנבאום מבקשת את הפירוט.
משה גפני: אם אתה יכול להביא אותו עד שאנחנו מסיימים את הישיבה, טוב, ואם לא, תביא את זה בשבוע הבא.
משה גפני: פניות מספר 310 ו-311 – משרד הפנים
סימן טוב: הפנייה התקציבית נועדה להקצות תוספת של שני מלש"ך לטובת קמפיין הצלת חיים בחופי הרחצה ושינויים פנימיים בתקציב המשרד.
סימן טוב: צריך להבין שמשרד הפנים אחראי על כל הטיפול בחופי הרחצה, מדי עונה יש משהו כמו 40 טובעים והקמפיין הזה נועד להגדיל את המודעות כדי שלא יהיו טובעים בעתיד.
משה גפני: אתם מורידים מענקים שוטפים לרשויות ב-2 מיליון שקלים.
סימן טוב: לא, אנחנו לוקחים מרזרבה שקיימת בסעיף 18 ומעבירים אותה לסעיף 06.
פניה קירשנבאום: אולי כדאי להוסיף כסף למצילים כי אולי זה היה מציל יותר חיים מהקמפיין.
משה גפני: ה צ ב ע ה פניות מספר 310 ו-311 – אושרו פה אחד פנייה מספר 315 –
מיכה פרלמן: בנוסף למה שכתוב בתיאור, נשמטה שם פסקה חשובה לגבי התוספת שיש שם של הכנסה מיועדת והוצאה מותנית בהתאם.
משה גפני: 13.5 מיליון?
משה גפני: הרכבת הקלה?
מיכה פרלמן: זאת בעצם ההשתתפות של העירייה.
מיכה פרלמן: זה החלק של העירייה ברכבת הקלה.
מיכה פרלמן: הם שמים את זה כל שנה - וגם בשנה שעברה שמו את זה – בתקנה של הכנסה מיועדת.
משה גפני: ה צ ב ע ה פנייה מספר 315 – אושרה פה אחד אנחנו חוזרים לפניות 304 ו-305, לשאלת חברת הכנסת פניה קירשנבאום.
נועם שטרן: יש הוצאות של דואר וטלפונים, מסים עירוניים, מעמד האישה.
פניה קירשנבאום: מה זה מעמד האישה?
נועם שטרן: אירועים שעושים לנשים במשרד.
נועם שטרן: פעולות רווחה.
משה גפני: אתה מדבר על הפנייה של משרד התעשייה.
עומר שטרן: כן.
עומר שטרן: פעולות של ביטחון.
עומר שטרן: אלה ההוצאות העיקריות.
פניה קירשנבאום: אני לא רוצה להגיב על זה.
פניה קירשנבאום: אתה יודע בדיוק מה אני רוצה לומר.
משה גפני: כן, ואת גם צודקת אבל אנחנו נאשר להם את זה, נכון?
משה גפני: את צודקת שלא צריך לאשר, אבל נאשר.
משה גפני: ה צ ב ע ה פניות מספר 304 ו-305 – אושרו פה אחד תודה רבה.
מירי רגב: שלום לכולם, צהרים טובים.
מירי רגב: אני רוצה להודות למי שהגיע לדיון ובראש ובראשונה להודות לסגן השר ליצמן שלפחות אני מרגישה שהוא משתף אתי פעולה באופן מלא בכל הנושאים ובסוגיות בריאות שאני מעלה כשאילתות וכהצעות לסדר.
מירי רגב: הנושא שעל סדר היום הוא הפערים ואי השוויון בשירותי הבריאות בין המרכז לפריפריה.
מירי רגב: זאת תהיה ישיבה ראשונה בסדרת מפגשים בכל מה שקשור לאי השוויון כפי שאני תופסת אותו בשירותי הבריאות ובסל הבריאות, בין אזרחי המדינה שחיים בפריפריה לבין אזרחי המדינה ותושבי המדינה שחיים במרכז הארץ.
מירי רגב: ברור שהמציאות כפי שהיא וכפי שהוצגה היא מציאות שלא יכולה להתקבל והיא מציאות שהיא איננה נורמטיבית.
מירי רגב: חוקק חוק הבריאות וקיבלנו אותו בתשואות, מתוך כוונה שסל הבריאות יהיה סל אוניברסלי שיתאים לכל אחד ואחת במדינת ישראל, אבל אנחנו רואים היום שהסל רק הולך ונשחק, כמות התרופות שהסל מכיל הולכת וקטנה, ובנוסף לזה הזמינות, זמינות הרופאים, כמות הרופאים, התמחות הרופאים, השירותים שמקבל אזרח בפריפריה לעומת השירותים שמקבל אזרח במרכז, הם בפערים מאוד גדולים.
מירי רגב: אני יודעת את זה כי גם הורי עדיין מתגוררים בפריפריה, אני ילידת קריית גת, ואני שומעת וקוראת את אותם טלפונים ואי-מיילים של אנשים שמתקשרים מקריית שמונה, מטבריה, מעפולה, מקריית גת, מסורוקה.
מירי רגב: אנחנו מכירים את המקרה שפורסם לא מזמן על ילדת האפילפסיה שהייתה זקוקה לטיפול והיה רק רופא אחד שיכול היה לטפל בה בבית החולים סורוקה וזה משום שאנחנו כחברה וכמדינה לא עושים מספיק.