GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מירי רגב: לא מספיק לבוא ולומר בקמפיינים קודם כל בריאות, למרות שזה יפה וזה חשוב, אבל זה לא מספיק.
מירי רגב: אנחנו צריכים לעשות לכך שבאמת הבריאות תהיה זמינה ונגישה לכל אחד במדינת ישראל.
מירי רגב: זה שאנשים מקבלים מרשמים מרופא אבל לא קונים תרופות כי אין להם תקציב לזה, זה מצב שאנחנו כמדינה לא יכולים להגיע אליו.
מירי רגב: בדיון הזה יציגו את הנושא גורמים שונים ובעיקר יושב ראש ההסתדרות הרפואית שיפתח את הדיון ויציג את הממצאים בנושא הפערים הרפואיים - ממצאים שהדוח שלו מצא ואני יודעת שגם כבוד סגן השר מכיר – בזמינות הרפואית בין המרכז לפריפריה.
מירי רגב: נמצאים כאן גם כמה מנהלי בתי חולים ואני אשמח אם גם הם יתייחסו, ונציגי קופות החולים, מנכ"לי קופות החולים, שגם אותם אשמח לשמוע.
מירי רגב: אנחנו נתקדם עם הזמן.
מירי רגב: אני יכולה לקיים את הדיון הזה עד השעה 4:00, אז מתחילה המליאה.
יעקב ליצמן: אני לא אוכל להיות עד אז.
מירי רגב: אם כן, אתה תוכל להשיב על הדברים ולאחר מכן אנחנו נמשיך את הדיון.
מירי רגב: כבוד סגן השר, האם אתה רוצה לומר כמה מלים בפתיח?
יעקב ליצמן: קודם כל, תודה רבה על עצם קיום הדיון.
יעקב ליצמן: אני חושב שהדיון לגבי הפריפריה הוא חשוב ואם בעקבות הדיון נוכל לקדם כמה דברים, עשינו את מלאכתנו.
יעקב ליצמן: זה לא סוד שאנחנו עומדים לפני משא ומתן על התקציב.
יעקב ליצמן: התקציב הוא אבן יסוד לקראת מה שאנחנו רוצים לעשות וברור שחלק גדול מהמאבקים שלנו נוגע לפריפריה.
יעקב ליצמן: כל דבר, בודקים מה נוגע לפריפריה.
יעקב ליצמן: אני רוצה לציין כמה דברים אותם התחלנו לעשות.
מירי רגב: זה כפתיח.
מירי רגב: אחר כך נשמע חלק מהתשובות שלך לנושאים שיועלו כאן.
יעקב ליצמן: זה כפתיח.
יעקב ליצמן: אני מכבד את הדיון ואת יודעת שאני מכבד את מה שאת עושה, אבל אני לא יכול להישאר כאן עד 4:00.
מירי רגב: עד מתי תוכל להישאר?
יעקב ליצמן: כשאני אצטרך לעזוב באמצע, אני אומר לכם שאני רוצה לענות.
יעקב ליצמן: כמה נקודות ואני אקצר.
יעקב ליצמן: כפי שאני רואה את הדברים, במשרד הבריאות נושא הפריפריה חשוב ביותר.
יעקב ליצמן: אני משתדל לעשות דברים ואני חושב שבתי החולים בפריפריה, אין להם כרגע, במצב הנוכחי, את הכלים להתמודד מול בתי החולים הגדולים.
יעקב ליצמן: זה גורם לכל האנשים שגרים בפריפריה להגיע למרכז, לבתי החולים הגדולים.
יעקב ליצמן: אני חושב שזה לא נכון לעשות זאת, זה גורם עוול לבית החולים ולפריפריה וגם גורם עוול למשפחה ולמי שצריך לנסוע רחוק.
יעקב ליצמן: אחד הדברים בו התחלתי זה קידום הציוד בבתי החולים בפריפריה.
יעקב ליצמן: אני מדבר על MRI.
יעקב ליצמן: עד היום היה בעיקר לבתי החולים הגדולים, אבל הוספנו שמונה מכונות MRI שמחולקות בימים אלו וידנו עוד נטויה.
יעקב ליצמן: החלוקה לא תהיה לאלה שיש להם ומי שיש לו היום MRI, לא יקבל נוסף.
יעקב ליצמן: ההוראה שלי הייתה חד משמעית לגבי אלה שאין להם MRI.
מירי רגב: למי אין?
יעקב ליצמן: בעיקר בפריפריה.
יעקב ליצמן: לכל בתי החולים הגדולים יש MRI.
יעקב ליצמן: אלה שאין להם יקבלו.
יעקב ליצמן: כרגע אנחנו במשא ומתן עם האוצר ואני מקווה שבהמשך התהליך – אני כמעט בטוח בכך – נוכל להגיע למצב שלכל בתי החולים ללא יוצא מהכלל יהיה MRI.
יעקב ליצמן: לא יהיה מצב שאדם בגלל MRI יצטרך לנסוע למרכז ובגלל זה גם יקבל את הטיפול במרכז.
יעקב ליצמן: זה לא יהיה.
יעקב ליצמן: בתחשיב של משרד הבריאות לגבי קופות החולים בפריפריה, יש העדפה והן מקבלות את הכסף כדי שישפרו את השירות.
יעקב ליצמן: אנחנו מתכוונים, במשא ומתן על שכר הרופאים שמסתיים בסוף השנה, להכניס סעיף שרופא שמתגורר בפריפריה ועובד בפריפריה יקבל תוספת שכר וכך נוכל לקדם רופאים לפריפריה.
יעקב ליצמן: בימים אלו אנחנו עומדים לחלק ציוד לבתי חולים בפריפריה.
יעקב ליצמן: הם יקבלו כסף ותקציב לציוד.
יעקב ליצמן: יש עוד הרבה דברים שכרגע הם בצנרת ובמשא ומתן ואני לא רוצה לפרט אותם.
מירי רגב: משא ומתן מול האוצר.
יעקב ליצמן: מול האוצר.
יעקב ליצמן: אני מניח שבתוך שבוע-שבועיים נדע בדיוק.
יעקב ליצמן: לא הזכרתי הקמת מחלקת רדיותרפיה לבית החולים זיו, דבר שהבטחתי עם כניסתי לתפקיד וממש בימים אלו אנחנו עומדים להודיע להם על תקציב להקמת המחלקה.
יעקב ליצמן: לפני שבוע או עשרה ימים הייתי בביקור בבית החולים וסיכמתי עם המנהל שהם מתחילים את ההכנות להקמת המחלקה.
יעקב ליצמן: אפילו מיניתי את ראש העיר כאחראי מטעמי לפקח שאכן עושים זאת, ואני אומר את זה קצת בצחוק ובבדיחות אבל ביקשתי שיעמוד על כך שעושים את זה.
יעקב ליצמן: בהתחלה יפעילו את המחלקה רופאים של בית החולים רמב"ם אבל בהמשך כמובן יהיו במחלקה רופאי בית החולים זיו.
יעקב ליצמן: המטרה היא שבכל בית חולים יהיו מחלקות עם רופאים בעלי שם, כך שאנשים יפנו לבית החולים.
יעקב ליצמן: בכל בית חולים יש משהו בו הוא מצטיין וזאת הדרך שצריך ללכת בה, כי אז אנשים מגיעים לבית החולים, קל וחומר אם יהיה MRI, כי אז לא יצטרכו לנסוע למרכז ותהיה דינמיקה.
יעקב ליצמן: יש עוד דבר אחד שאני מנסה לעשות והוא בדיונים אצלי.
יעקב ליצמן: אני מציע לפתוח חדרי מיון קדמיים לרפואה דחופה, שישה-שבעה במספר, בעיקר בפריפריה כי היום צריך לנסוע לבית חולים מרוחק כי אין בית חולים בקרבת מקום.
יעקב ליצמן: זה אמור גם לגבי המגזר החרדי , גם לגבי המגזר הערבי וגם לגבי המגזר הכללי, שלא יאמרו שאני מפלה את החרדים.
יעקב ליצמן: אני מודה שגם אם אני לא עושה את זה, יאמרו שאני מתכוון לזה אבל אין לי בעיה עם זה ואני מוכן להתמודד עם כל דבר.
יעקב ליצמן: גם אנשי משרד הבריאות יכולים לומר לי את זה, אבל זה בסדר.
יעקב ליצמן: בכל אופן, מה שאני אומר, זה חד משמעית.
יעקב ליצמן: זה דבר שגם הוא עשוי להקל ואני מקווה שזה יביא לשיפור השירות.
יעקב ליצמן: עד כאן הפתיח.
מירי רגב: כפי שאמר סגן השר ליצמן, הוא לא יישאר כאן למשך כל הדיון ובכל זאת חשוב לי שייתן תשובות לחלק מהדברים שנעלה כאן, אני מבקשת שכל דובר ידבר בקיצור ולעניין, כי אני מתארת לעצמי שחוץ ממני כל אלה שיושבים סביב השולחן מכירים היטב את הבעיות.
מירי רגב: אני קראתי, למדתי ואני אקלוט מיד את הבעיות עליהן אנחנו דנים בדיון הזה.
מירי רגב: אנחנו נפתח עם יושב ראש ההסתדרות הרפואית, בבקשה.
מירי רגב: תודה לך על הצגת החומר בפנינו ועל יוזמת הדיון.
מירי רגב: אני מבקשת שתציג את הנושא בצורה מתומצתת ובהירה.
ליאוניד אידלמן: תודה רבה.
ליאוניד אידלמן: ברצוני לברך את חברת הכנסת מירי רגב על עצם קיום דיון חשוב זה.
ליאוניד אידלמן: תודה לכל המשתתפים.
ליאוניד אידלמן: שמחתי מאוד לשמוע מסגן השר ליצמן שיש תוכניות להשקעה בפריפריה ואכן כל השקעה בפריפריה היא מבורכת.
ליאוניד אידלמן: אני מקווה שאנחנו נראה את זה בשטח בתקופה הקרובה.
ליאוניד אידלמן: חוק ביטוח בריאות ממלכתי נפתח במלים "ביטוח בריאות ממלכתי לפי חוק זה יהיה מושתת על עקרונות של צדק, שוויון ועזרה הדדית".
ליאוניד אידלמן: במציאות, 15 שנים לאחר מכן, קיימים פערים בתוחלת החיים, בשיעורי תמותה כללית ותמותת תינוקות, בתחלואה פיזית ונפשית, ובכל מדדי הבריאות.
ליאוניד אידלמן: תוחלת חיים יותר נמוכה בפריפריה.
ליאוניד אידלמן: תמותת תינוקות יותר גבוהה בפריפריה.
ליאוניד אידלמן: זה לא סוד שמדינת ישראל מתאפיינת בשנים האחרונות בשיעור צמיחה גבוה, אולם לדאבוננו פירות צמיחה אינם מגיעים לכל שכבות האוכלוסייה, בעיקר לא לפריפריה.
ליאוניד אידלמן: אי שוויון חברתי כלכלי בא לידי ביטוי בפערים במדדי בריאות והיחס כאן הוא הדדי.
ליאוניד אידלמן: יש כאן פערים בבריאות שהם מחמירים אי שוויון חברתי כלכלי.
ליאוניד אידלמן: מנתוני הסקרים שאנחנו עשינו בשנים האחרונות, בעזרת חברת גיאוכרטוגרפיה, אנחנו מגלים כל פעם שהפערים הם לא מצטמצמים.
ליאוניד אידלמן: לדוגמה, 31 אחוזים מהציבור ויתרו לפחות על שירות רפואי אחד בשנה האחרונה בשל אילוצים כלכליים.
ליאוניד אידלמן: שיעור המוותרים הגבוה ביותר הוא באזור הצפון, - 40 אחוזים.
ליאוניד אידלמן: בעיקר זה נוגע באוכלוסיות החלשות.
ליאוניד אידלמן: כאשר אנחנו מדברים על ויתור על ביקור אצל רופא מסיבות כלכליות, בצפון 16 אחוזים ויתרו.
ליאוניד אידלמן: 16 אחוזים מאלה שענו לסקר שגרים בצפון הארץ, ויתרו לפחות פעם אחת.
ליאוניד אידלמן: במרכז הארץ – 6 אחוזים.
ליאוניד אידלמן: בדרום – 10-12 אחוזים.
ליאוניד אידלמן: בין אלה שויתרו על ביקור אצל רופאים, 49 אחוזים דיווחו על הידרדרות במצב בריאות בגלל הוויתור על ביקור אצל רופא.
ליאוניד אידלמן: המצב הזה, כמו שאמרתי, במשך כל השנים שאנחנו עוקבים אחרי אי השוויון, לא משתנה.
ליאוניד אידלמן: במסגרת ההסתדרות הרפואית הקמנו ועדה שדנה בנושא הזה, שבדקה אפשרויות ופתרונות לטיפול בנושא הזה.
ליאוניד אידלמן: פרופסור אפשטיין תרם רבות.
ליאוניד אידלמן: הוא בעצם בא עם הרעיון של אי שוויון כבר לפני מספר שנים והוועדה בראשותו עבדה קשה כדי למפות את המצב וכדי לכוון גם לגבי פתרונות הטיפול.
ליאוניד אידלמן: אני מקווה שפרופסור אפשטיין יציג את הנושא הזה היום.
ליאוניד אידלמן: אנחנו מצפים מהמדינה לפעול ולהקצות משאבים לצמצום תופעה זאת.
ליאוניד אידלמן: אנחנו מדברים על כך שצריך לפעול במספר כיוונים כאשר אחד הכיוונים הוא הקפיטציה.
ליאוניד אידלמן: בקפיטציה צריך לקחת בחשבון משתנים שמשקפים מצב עגום שקיים בפריפריה.
ליאוניד אידלמן: אנחנו מדברים על כך שמשרד הבריאות צריך להגדיר מה הם המדדים הסבירים לקבלת טיפול רפואי, מבחינת המרחק ומבחינת הזמן.
ליאוניד אידלמן: זה יכול לעשות משרד הבריאות.
ליאוניד אידלמן: משרד האוצר ביחד עם משרד הבריאות צריכים לגבש תוכנית שאני הייתי קורא לה אפליה מתקנת לגבי תושבי הפריפריה.
ליאוניד אידלמן: תושבי הפריפריה צריכים לקבל בריאות ברמה הרבה יותר גבוהה ממה שהם מקבלים היום.
ליאוניד אידלמן: אנחנו נשמח לקחת חלק בתהליך הזה כי אנחנו לא יכולים להיות אדישים לנוכח המצב הבלתי נסבל של אי שוויון בפריפריה.
מירי רגב: פרופסור אפשטיין.
מירי רגב: גם לך אני מקצה ארבע דקות ומבקשת שתאמר בקיצור את עיקרי הממצאים.
מירי רגב: שוב אני אומרת, רוב האנשים שיושבים סביב השולחן הזה מבינים את הבעיות.
מירי רגב: אני מברכת את ראש עיריית דימונה שהגיע, מאיר ידידי.
ליאון אפשטיין: אני אתעלם מהמצגת שהכנתי.
ליאון אפשטיין: אני מברך על קיום הדיון.
ליאון אפשטיין: אני חושב שחלפו כבר כשלוש שנים מאז הופעתי במסגרת הזאת אבל לצערי אני לא רואה שמשהו זז ברמה הלאומית בנושא הזה ואני רוצה להסביר.
ליאון אפשטיין: הצביעו כאן על חלק מבעיה.
ליאון אפשטיין: הבעיה היא שבכל מדד בריאות שאנחנו חושבים שהוא חשוב, יש הבדלים רציניים ומשמעותיים בין קבוצות האוכלוסייה.
ליאון אפשטיין: אם אנחנו מדברים על הסיבות העיקריות להבדלים האלו, אני רוצה לומר שיש סיבה אחת שארגון הבריאות העולמי, בדוח שיצא לפני שנה, הגדיר כסיבה מספר אחת לאי שוויון בבריאות וזה ההבדל החברתי-כלכלי בין שכבות האוכלוסייה.
ליאון אפשטיין: בנושא שלנו הבעיה היא שההבדל הזה הוא עוד יותר גדול כאשר אנחנו הולכים לפריפריה הגיאוגרפית.
ליאון אפשטיין: אני חושב שיש לנו כאן צורך לשים על השולחן ולומר שהפריפריה הגיאוגרפית, גם מבחינה סוציו אקונומית, גם מבחינה בריאות וגם מבחינת שירותי בריאות, נמצאת בפער עצום.
ליאון אפשטיין: אבל – ואני מקווה שחבריי לא יכעסו עלי – אני רוצה להוסיף משהו.
ליאון אפשטיין: נכון שאחוז העניים לפי דוח העוני של ביטוח לאומי הוא גדול ביותר בדרום ובצפון, אבל אבסולוטית יש יותר עניים במרכז מאשר בדרום ובצפון גם יחד.
ליאון אפשטיין: אם אני מוסיף לזה את ירושלים, ההבדל האבסולוטי הוא אדיר.
ליאון אפשטיין: לכן, אם אני מדבר על הבדלים בתוחלת חיים, הבדל בתוחלת חיים בין הפריפריה למרכז – ודיברו על זה – למה שאדם בפריפריה יחיה פחות שנים?
ליאון אפשטיין: למה באוכלוסייה הערבית יש פחות?
ליאון אפשטיין: למה ההבדל בתוחלת חיים בין האוכלוסייה הערבית והיהודית הולך וגדל כאשר הבעיה בפריפריה היא עוד יותר גדולה?
ליאון אפשטיין: אני חושב שהשאלה היא מה לעשות.
ליאון אפשטיין: אם תרשי לי, אני רוצה ללכת ממש לסוף המצגת אותה הכנתי.
ליאון אפשטיין: הבעיה הראשונה היא הפערים במדדים החברתיים.
ליאון אפשטיין: ארגון הבריאות העולמי הוציא דוח והכותרת הייתה שברמה עולמית אי השוויון החברתי-כלכלי הורג את האנשים ביד רמה.
ליאון אפשטיין: אני חושב שאנחנו צריכים לשאול את עצמנו אם זה כך ואם אנחנו רואים שההבדלים קיימים במדינת ישראל, מה עלינו לעשות.
ליאון אפשטיין: אני לא צריך לספר לכם שיש הבדלים בפריפריה בתשתיות, במיטות אשפוז כלליות, במיטות למחלות ממושכות, סיעוד מורכב, הבדלים ברופאים, באחיות וכולי, ואני לא ארחיב בנושא כי אתם מכירים את הנתונים.
ליאון אפשטיין: כפי שאמרתי, יש כאן משהו שצריך להדאיג את כולנו והוא מתייחס לאותו הסקר שדוקטור אידלמן דיבר עליו.
ליאון אפשטיין: הייתה עלייה משמעותית באוכלוסייה הקשישה של חוסר יכולת לקבל טיפול רפואי בתקופה של המשבר הכלכלי הגדול אני חושב שיש לנו כאן בעיה אליה עלינו להתייחס.
ליאון אפשטיין: זאת אומרת, גרוע יותר, חמור יותר בפריפריה הגיאוגרפית אבל אל לנו לשכוח שהממצא שנמצא כאן ברמה סוציו אקונומית נמוכה של הישובים, ההבדל גדל - משמעותית סטטיסטית – במספר אנשים קשישים שלא מסוגלים לקבל טיפול לו הם זקוקים.
ליאון אפשטיין: אותו סקר הראה את אותו הדבר לגבי ילדים.
ליאון אפשטיין: אלה שתי קבוצות האוכלוסייה החלשות ביותר, גם מבחינה פריפרית.
מירי רגב: כאשר אתה מדבר על ילדים וקשישים ואומר שהם לא מסוגלים לקבל את הטיפול, מאיזו סיבה הם לא מסוגלים לקבל את הטיפול?
מירי רגב: תבהיר את הנקודה.
ליאון אפשטיין: דוגמה.
ליאון אפשטיין: סקרים של מכון ברוקדייל משנה אחת לשנייה מראים שאנשים – וכאן זה עניין של החמישון התחתון של האוכלוסייה, של חולים כרוניים, אוכלוסייה ערבית, קשישים וכולי – לא מסוגלים לקבל את הטיפול כי הם אינם מסוגלים כלכלית לממן את ההשתתפות העצמית.
ליאון אפשטיין: אני חושב שיש לנו כאן שאלה קריטית.
ליאון אפשטיין: ההשתתפות העצמית היא רטרוגסיבית והיא לא כמו מס הבריאות שעד גבול מסוים היא פרוגרסיבית.
ליאון אפשטיין: כולם בעצם צריכים לשלם את אותו הדבר.
ליאון אפשטיין: משפחה קשישה עם מחלות כרוניות צריכה להוציא מאות שקלים לחודש על תרופות והיא לא מסוגלת להוציא את ההוצאה הזאת.
ליאון אפשטיין: אם אנחנו מסתכלים על מה שקרה במשך השנים, ההוצאה לנפש בארץ עלתה בעשר השנים האחרונות.
ליאון אפשטיין: איך?
ליאון אפשטיין: היא עלתה בגלל העלייה העיקרית שהייתה ממה שאנחנו האזרחים מוציאים מהכיס, והיא ירדה ממה שהממשלה נותנת לאותה המסגרת.
ליאון אפשטיין: זאת אומרת, עלייה בהוצאה לנפש היא מכך שאנחנו משלמים יותר מעבר למס הבריאות והממשלה או ההוצאה הציבורית הולכת ויורדת יחסית.
ליאון אפשטיין: אני רוצה לעמוד על דבר אחד שאותי הוא מאוד מדאיג ואני רוצה לומר למה.
ליאון אפשטיין: אנחנו ארץ רב-רבותית, תרבות העוני הולכת וגדלה, שתי קבוצות האוכלוסייה העיקריות שונות לגמרי גם בתוכן ואנחנו ארץ עלייה, אבל אחד הדברים שאנחנו מצאנו כאן בירושלים בשני בתי החולים של הדסה – ואני מודה להדסה שאפשרו לי – אני רוצה להראות לכם איזה אחוז מהחולים לא מבינים מה שהרופאים אומרים להם כתוצאה מהעובדה שלא הבינו את השפה.
ליאון אפשטיין: 70 אחוזים מהאוכלוסייה הערבית דוברת ערבית ו-55 אחוזים מדוברי רוסית לא מבינים את מה שאומרים להם.
מירי רגב: בזה אי אפשר להאשים את מערכת הבריאות.
יעקב ליצמן: אני מבין דוברי עברית שלא מבינים מה שאומרים להם.
מירי רגב: בואו נדבר על נושאים שכרגע אנחנו יכולים לטפל בהם, נושאי הבריאות, כי זה עניין נוסף שצריך לבדוק אותו.
ליאון אפשטיין: אני חולק עליך.
ליאון אפשטיין: בארצות הברית בית החולים לא מקבל רישוי אם הוא לא נותן שירות תרגום מקצועי.
מירי רגב: עכשיו אני מבינה.
ליאון אפשטיין: אסור לילדים לתרגם להורים.
ליאון אפשטיין: הבעיה חמורה יותר אולי במסגרת הפריפרית.
ליאון אפשטיין: הבעיה היא שבגדול בתי חולים בארץ לא מטפלים ולא מתייחסים לנושא.
ליאון אפשטיין: יש התייחסות מסוימת במסגרת הקהילתית, אני אומר את זה ואני מברך את שתי הקופות שעושות את זה.
ליאון אפשטיין: אני חושב שהשאלה שעומדת לפנינו – ואני רוצה ברשותך לסיים בזה – והדבר הראשון שצריך להיות היא מדיניות לאומית בנושא של אי שוויון.
ליאון אפשטיין: בריטניה עשתה את זה, אוסטרליה עשתה את זה, ניו-זילנד עשתה את זה.
מירי רגב: מה הם עשו?
ליאון אפשטיין: באנגליה למשל הם הגדירו מדדים שכל המחוז באנגליה צריך לשאוף להגיע אליהם.
קריאה: חלוקה אזורית.
מירי רגב: חלוקה אזורית ומדדים.
ליאון אפשטיין: כן.
ליאון אפשטיין: יש יחידה מרכזית במשרד הבריאות בלונדון אשר מבקרת כל שלושה חודשים בכל מחוז כדי לבדוק את מה שקורה.
ליאון אפשטיין: המצב הרבה יותר חמור בצפון אנגליה מאשר סביב לונדון, אבל יש מדיניות.
ליאון אפשטיין: בארצות מערב אירופה יש את תוכנית כאשר הם בעצם הגיעו למסקנה שהם לא מסוגלים לטפל בהמון אנשים שהגיעו מארצות אחרות.
ליאון אפשטיין: בתי החולים קיבלו על עצמם להכשיר את העובדים שלהם לתרגום.
ליאון אפשטיין: המסקנה העיקרית, ועם זה אני רוצה לסיים, היא שאני חושב שאין עבודה בארץ אשר מדדה את עלות אי שוויון בבריאות בארץ.
ליאון אפשטיין: יש עבודה באירופה שבוצעה ב-25 מדינות לפיה השוו את המשמעות הכלכלית-בריאותית של הבדל ברמת חינוך.
ליאון אפשטיין: ההבדל בין אלה שהם מהווים 50 אחוזים התחתונים של רמת החינוך במשך שנה אחת, 2004, היה 707 אלף פטירות.
ליאון אפשטיין: איבוד של 11 מיליון שנות חיים.
ליאון אפשטיין: השפעה מאוד משמעותית על תוחלת חיים.
ליאון אפשטיין: 9.4 אחוז מה-GDP.
ליאון אפשטיין: באיחוד האירופי, 980 ביליון יורו בשנה אחת, העלות של אי שוויון בבריאות.
ליאון אפשטיין: השפעה כלכלית על שירותי בריאות היא 24 אחוזים מההוצאה הבריאותית הכוללת.
ליאון אפשטיין: זאת אומרת שזה לא רק שאנשים מתים אלא זה עולה למדינה המון כסף.
ליאון אפשטיין: אם אנחנו משליכים על זה את המקרים האלו על מדינת ישראל, אנחנו מקבלים שיעורים שהם לדעתי מדהימים.
ליאון אפשטיין: להוצאה הלאומית יש השפעה משמעותית כלכלית.
ליאון אפשטיין: אני לא אומר שאפשר לחסוך את הכל, אבל אם אנחנו לא עושים את זה, הולך לאיבוד אחוז גבוה מאוד מה-GDP ומהוצאות שירותי הבריאות.
ליאון אפשטיין: אנחנו זקוקים היום למדיניות של כל מוסד, של הכנסת, של הממשלה, וזה לא משרד אחד, וזה לא רק משרד האוצר ומשרד הבריאות, כי מה עם משרד החינוך?
ליאון אפשטיין: מה עם משרד הרווחה?
ליאון אפשטיין: מה עם משרד התחבורה?
ליאון אפשטיין: יותר תאונות למשל מתרחשות באוכלוסייה הנזקקת.
ליאון אפשטיין: לכן, המסר מבחינה עקרונית, אם אנחנו לומדים ממה שקורה בחוץ לארץ, הוא שמדינה שלא קובעת מדיניות לאומית מקובלת על הממשלה, לא מתקדמת בנושא של צמצום הפערים.
מירי רגב: אני רוצה לקבל בברכה את חברת הכנסת דוקטור רחל אדטו שעוסקת בנושאים האלה בכנסת באופן קבוע.
מירי רגב: שלום לך יושב-ראש מרכז השלטון המקומי, שלמה בוחבוט, ושלום למנכ"ל משרד הבריאות, דוקטור רוני גמזו שנכנס רק עכשיו לתפקידו.
מירי רגב: מזל טוב ומברוק.
מירי רגב: אני לא יודעת אם זה מזל, אבל הרבה עבודה יש לכם עכשיו לקראת התקציב וגם לנו במטרה לסייע לכם.
מירי רגב: אני מבקשת לשמוע את מנהל בית החולים בנהריה.
מירי רגב: תציג את עצמך לטובת הפרוטוקול ותאמר בקצרה איך אתה רואה את בעיית אי השוויון ואיך הוא בא לידי ביטוי בנהריה.
מסעוד ברהום: אני מנהל בית החולים לגליל המערבי בנהריה.
מסעוד ברהום: אולי אני אחזור על חלק מהמספרים שכולם ידועים, אבל אומר משפט אחד והוא שמדינת ישראל גרה בפריפריה ולא במדינת תל אביב, וזאת לא סיסמא.
מסעוד ברהום: הקשיים והמצוקות שהם מנת חלקם של אלה שגרים בפריפריה, גם בבריאות, הם קשים.
מסעוד ברהום: אני יכול לומר שאני מתקשה לגייס רופאים לבית החולים.
מסעוד ברהום: אחיות בצפון, יחסית אין לנו בעיה לעומת המרכז והדרום אבל יש לנו בעיה מאוד קשה לגייס רופאים כדי שיגיעו לפריפריה.
מירי רגב: עליית השכר של רופאים בפריפריה לא תרמה לזה?
מסעוד ברהום: לא.
מסעוד ברהום: אין עליית שכר.
מירי רגב: יש עליית שכר.
מירי רגב: דיבר עליה סגן השר ליצמן.
יעקב ליצמן: לא, אמרתי שאני מתכוון לעשות את זה.
מסעוד ברהום: עדיין אין עליית שכר ובהחלט צריכה להיות.
מסעוד ברהום: בסופו של דבר צריך לשלם כסף כדי להביא את הרופאים ושיישארו בפריפריה.
מסעוד ברהום: הפיתויים שקיימים במרכז הארץ הם הרבה יותר גדולים.
מסעוד ברהום: אני לא מתכון להחזיק רופא בכוח ולגרום לכך שלא ייסע לתל אביב ולא יתפרנס טוב יותר.
מסעוד ברהום: הבעיה, כמו שאמר פרופסור אפשטיין, היא לרוחב כל המשרדים.
מסעוד ברהום: רופא או רופאה שמגיעים לבית החולים, בן או בת הזוג שעוסקים בהיי-טק או במקצוע אחר, אין מה להציע להם.
מסעוד ברהום: זה לא מספיק לתת להם איזשהו נוף יפה ובית יפה אלא הם צריכים גם להתפרנס.
מסעוד ברהום: חינוך, צריך להעלות את רמת החינוך.
מסעוד ברהום: נכון שיש בתי ספר טובים אבל לא מספיק.
מסעוד ברהום: אנחנו חיים בסיטואציה שהולכים מדחי אל דחי וזאת לא סיסמא.
מסעוד ברהום: אין לי רופאים לתורנויות בכירורגיה, ואני לא מצליח לכסות את השורות של תורנויות בפנימית.
מסעוד ברהום: אני יכול לומר שאני בית החולים הראשון שסגר מחלקה פנימית אחת כי אין לי שורת תורנויות.
מסעוד ברהום: מתוך שש פנימיות, סגרתי אחת.
קריאה: גם סורוקה.
ישראל אייליג: אנחנו מופיעים טוב בתקשורת.
ישראל אייליג: כל חודש פותחים אותה מחדש וסוגרים את האחרת.
ליאוניד אידלמן: חבל להיכנס כאן על תחרות מסכנות כי אף אחד לא ינצח בזה.
רחל אדטו: זאת אותה בעיה.
מסעוד ברהום: אני דיברתי על הבעיות בנהריה, אבל הבעיות האלה קיימות בכל הפריפריה.
מסעוד ברהום: אני יושב עם החברים שלי מבתי חולים אחרים ואנחנו מתבכיינים ביחד.
מסעוד ברהום: הבעיה צריכה להיפטר כספית, למשוך את האנשים, אבל לא מספיק לתת רק כסף לרופאים אלא צריך לאפשר לבנות ובני הזוג שגם הם יתפרנסו בכבוד בפריפריה כי אחרת אי אפשר להחזיק אותם.
מירי רגב: זאת אומרת, אתה רואה את הבעיה העיקרית שלך בעבודה של בת או בן הזוג.
מירי רגב: אם לא נמצא פתרון לבן או בת זוג, אנחנו לא נצליח להביא רופאים לפריפריה.
מירי רגב: אתה מבין שזאת בעיה שבדיון הזה ובעוד הרבה מאוד דיונים, לא נפתור.
מירי רגב: אם אנחנו רוצים לטפל באי השוויון בפריפריה, לא נדאג לעבודה של בן או בת הזוג.
מירי רגב: אני מבינה את העניין הזה, תאמין לי שכולנו מבינים אותו.
מסעוד ברהום: אני מסכים אתך, אבל התשובה היא כרגע מיידית והיא לשלם משכורות מועדפות לאלה שנמצאים בפריפריה.
מירי רגב: אתה מדבר כרגע על תגמול לרופאים בפריפריה.
מסעוד ברהום: נכון.
מירי רגב: בשלב המשני, אם נצליח למצוא לבן או בת הזוג עבודה טובה במשכורת גבוהה, גם זה יהיה טוב.
מירי רגב: מנהל בית החולים זיו.
אוסקר אמבון: אני קצת חושש כי כבר ראיתי שמניפים כאן יותר מדיי דגלים.
מירי רגב: גם אני חוששת מזה.
אוסקר אמבון: אני רוצה להצטמצם כי אני מבין שהכותרת היא הפערים בכוח אדם בפריפריה.
אוסקר אמבון: האם זה נכון?
מירי רגב: לא, זה לא רק כוח אדם.
מירי רגב: אי השוויון בטיפול הרפואי שמקבל אזרח שגר בפריפריה לעומת הטיפול שמקבל אזרח שגר במרכז.
אוסקר אמבון: כבר הגדרנו כי פריפריה היא גיאוגרפית.
אוסקר אמבון: כאשר אומרים גיאוגרפית, מתרכזים כמעט כל הגורמים שמופיעים שם מבחינת חינוך, השכלה, השתכרות וכולי וכולי.
אוסקר אמבון: אני חושב שזה מסתכם בזה.
אוסקר אמבון: עמדתי בראש ועדה שהייתה מורכבת מכל הגורמים בסקטור הבריאות.
אוסקר אמבון: הנתונים הם ידועים.
אוסקר אמבון: ניסינו להמליץ על הצעדים כדי לנסות לסגור את הפערים.
אוסקר אמבון: הנושא הראשון שאמרנו היה שותפות עם גורמים נוספים מעבר למערכת הבריאות.
אוסקר אמבון: לכן לוועדה שיושבת עכשיו יש תפקיד חשוב כי זה לא רק נושא של בריאות אלא זה נושא של חינוך, של תחבורה, של הרבה תחומים כאשר הפריפריה הגיאוגרפית נמצאת באי שוויון ובקושי מאוד גדול.
אוסקר אמבון: אם דוקטור ברהום דיבר על הבאת רופאים, צריך לדעת שגם כאשר רופא מגיע מהמרכז לפריפריה, הוא רוצה לדעת שהחינוך לילדיו הוא ברמה כפי שהייתה במרכז.
אוסקר אמבון: לכן דיברנו על שותפות.
אוסקר אמבון: דיברנו גם על הקמת גוף שיטפל בנושא הזה.
אוסקר אמבון: אני שמח שבמשרד הבריאות הוקם גוף - בראשו עומד דוקטור טוביה חורב - עם אנשי האוצר ואנשי נציבות שירות המדינה שהם לומדים לפחות חלק מההמלצות שלנו לגבי התמריצים הכספיים והאחרים שניתן להביא כוח אדם לבתי החולים וגם לקהילה.
אוסקר אמבון: לא צריך לשכוח שיש בעיה קשה מאוד בקהילה, בעיקר מחסור במומחים בקהילה.
אוסקר אמבון: בפריפריה הצפונית אין בעיה של אחיות וזאת מסיבה סוציולוגית, נקרא לה כך, והרבה תושבות הגליל הן אחיות ולכן אין מחסור, אבל יש מחסור ברופאים.
אוסקר אמבון: נושאים אחרים שבאים לידי ביטוי הם המכשור הרפואי, במה שאנחנו קוראים תשתיות.
אוסקר אמבון: סגן השר התייחס לחלק מהנושאים ואני חושב שזה הכיוון בו צריך ללכת.
אוסקר אמבון: פקודת בריאות העם אומרת מה שיעור המכשור הרפואי פר אוכלוסייה וצריך להבטיח שיהיה איזה מקדם שיבטיח שבפריפריה לרוב האנשים תהיה נגישות לאותו מכשור.
אוסקר אמבון: כדי להבטיח מקור כספי המלצנו על כך שבקפיטציה של קופות החולים יוכנס גורם של הפריפריה תוך הבטחה שקופות החולים אמנם ישקיעו בפריפריה ולכן יצטרכו להוכיח בתוצאות שלהן, במדדי הבריאות, שיש שיפור באותם הנתונים עליהם דברנו כאן ויש עוד אחרים.
מירי רגב: אתה אומר לתת מקדם לקפיטציה בפריפריה.
אוסקר אמבון: צריכים כסף.
אוסקר אמבון: נכון.
אוסקר אמבון: היום בחוק ביטוח הבריאות, הדבר היחיד שקיים הוא הגיל, זאת אומרת, הקופות מקבלות פר חבר עם תיקון לגיל, ואנחנו אומרים שיש הבדל בין הקופות וחברי הקופות שגרים בפריפריה.
אוסקר אמבון: אותן הקופות שהרבה מהחברים שלהם גרים בפריפריה, יש להן הוצאות או עלולות להיות הוצאות גדולות יותר ואנחנו רוצים שיהיה כיסוי ממה שמתקבל מביטוח בריאות ממלכתי.
מירי רגב: בית החולים סורוקה, דוקטור ישראל אייליג.
ישראל אייליג: אנחנו מדברים על אפליה ונאמר כאן שצריכה להיות מדיניות אבל אני אומר שיש מדיניות.
ישראל אייליג: אני מצטער, אבל יש מדיניות מכוונת במדינת ישראל לפגוע בזכויותיהם של האנשים שחיים בפריפריה.
ישראל אייליג: מאחר שהכל זה מעין גלגל שאחד נגרר אחרי השני והכל מתחיל במספר המיטות, החליט מי שהחליט במדינת ישראל שבירושלים ובתל אביב צריך שלוש מיטות לאלף אנשים ואילו בפריפריה מספיקה מיטה וחצי לאלף אנשים.
ישראל אייליג: זאת אומרת, לכל שני חולים בפריפריה מגיעות זכויות שוות כמו ביתר הארץ.
ישראל אייליג: הממוצע בארץ הוא 2.2.
ישראל אייליג: אמר דוקטור אידלמן שצריך לעשות אפליה מתקנת אבל אני אומר שאסור לעשות אפליה אלא צריך לעשות שוויון.
ישראל אייליג: אם תתנו לפריפריות את מה שנותנים במרכז, לא יותר, אבל תנו לנו את מה שנותנים במרכז – כבר בא לציון גואל.
ישראל אייליג: אז לא יקרה מצב בו אישה שתגיע – ושוב, מדובר על אפליה ואלה דברים באוויר – ללידה תמתין שמונה-תשע שעות לאפידורל כי אין רופא מרדים ובסוף, כאשר סוף סוף היא מגיעה ללידה, אומרים לה שגם הרופא ילדים שצריך לקבל את הילד שלה איננו כי הוא מקבל לידה אחרת.
ישראל אייליג: אלה פונקציות של עומס.
רחל אדטו: זה קורה היום גם בירושלים.
רחל אדטו: בדיוק לקחת את המקצועות האלה בהם זה קורה גם בירושלים כל התיאור הזה.
ישראל אייליג: אבל יש לי עוד כמה דוגמאות.
ישראל אייליג: אישה מגיעה עם הילד למיון ילדים ויש לו 39 או 30 מעלות והאחות בקבלה אומרת לה שהיא מצטערת אבל משך ההמתנה יהיה בין ארבע לשש שעות.
ישראל אייליג: חולה ששוכב במחלקה עם שבר וממתין לניתוח במשך שבועיים, לא יום ולא יומיים אלא שבועיים.
ישראל אייליג: כל בוקר מתחילים לו את הצום וכל ערב ב-10 אומרים לו שמצטערים אבל היו יותר מדיי ניתוחים דחופים, שברים, תאונות דרכים, מצילי חיים ולכן אתה תנותח מחר.
ישראל אייליג: אני איש פריפריה.
ישראל אייליג: האנשים שלי ימותו ארבע, חמש, שבע שנים יותר מוקדם.
ישראל אייליג: חבר'ה, זה רצח.
ישראל אייליג: אין לזה שם אחר.
ישראל אייליג: אומרים שהתקינה בסדר, מספר הרופאים בסדר, לפי המיטות החסרות, המחלקות בסדר.
ישראל אייליג: בבית החולים שלי יש שבע מחלקות פנימיות, מתוכן אחת סגורה.
ישראל אייליג: באזור תל אביב והמרכז יש ארבעים מחלקות ומכאן אתם יכולים להבין את אפשרויות הרוטציה.
ישראל אייליג: יש בתי חולים בפריפריה בהם לא פותחים עוד מחלקה אלא פשוט מחזיקים עוד עשרים-שלושים-ארבעים חולים בחדר מיון שלמעשה מהווה עוד מחלקה.
ישראל אייליג: לכן הפתרון הוא מאוד פשוט.
ישראל אייליג: אל תעשו אפליה אלא תעשו שוויון.
ישראל אייליג: ברגע שתעשו שוויון, מרבית הבעיות תיפתרנה.
מירי רגב: אני רוצה לשמוע את מנכ"ל אחת קופות החולים.
מירי רגב: מר מועלם.
שמואל מועלם: אני יכול לומר שבנושא הזה אנחנו טיפלנו.
שמואל מועלם: בקופת חולים מאוחדת נעשה מאמץ מתמשך וקבוע לאתר את האוכלוסיות החלשות ולהשלים את צורכי הבריאות שלהם בצורה מושלמת.