GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
נעמי אבוטבול: מועדוניות הן כלי מרכזי גם לרווחה לטיפול בילדים בקהילה, והיום יותר ויותר, למניעת הוצאה מהבית ולמניעה של נשירה מבתי הספר, במיוחד בעידן של עם הפנים לקהילה.
נעמי אבוטבול: בשנים האחרונות תוגבר התקציב לרשויות המקומיות לפעולות לילדים בקהילה ולא בכדי רואים שבאמת מקימים יותר מועדוניות, אבל שוב, אלה מועדוניות רווחה.
יצחק וקנין: מה סך כל התקציב שלכם היום?
נעמי אבוטבול: תקציב מנוצל למועדוניות במשרד מגיע לסביבות ה-70 או 80 מיליון שקלים.
יצחק וקנין: ועוד 40 מיליון ממשרד החינוך.
יצחק וקנין: כלומר, ביחד 120 מיליון שקלים.
נעמי אבוטבול: רגע.
נעמי אבוטבול: אשר לומר ששליש מהמועדוניות של הרווחה הן משותפות עם משרד החינוך, כ-300 מתוך קרוב לאלף מועדוניות ברווחה.
נעמי אבוטבול: רואים הבדל מובהק ביכולת של המועדונית לענות על צרכים של ילדים, במיוחד שהאוכלוסייה של הילדים יותר ויותר מורכבת בגלל כל המדיניות של עם הפנים לקהילה, בגלל שהאוכלוסייה בעצמה – מי שמגיע למועדוניות - היא יותר ויותר מורכבת.
נעמי אבוטבול: המשימה המרכזית של הילד היא להצליח בלימודים.
נעמי אבוטבול: גם אם נטפל בו, גם אם ניתן טיפול רגשי וגם אם נעזור להורים, אם הוא לא יצליח בלימודים, אנחנו בבעיה כי הוא לא יוכל להתקדם.
נעמי אבוטבול: אם אנחנו נותנים מענה ומשקיעים, אנחנו צריכים להקיף את זה ויש לנו דגם מוצלח שהוא משותף עם משרד החינוך.
נעמי אבוטבול: אנחנו במגמה שכל המועדוניות שלנו יהיו משותפות עם משרד החינוך כי אין ספק שהמועדוניות של החינוך נותנות מענה הרבה יותר טוב.
נעמי אבוטבול: אנחנו רואים שם יותר דברים, רואים שם יותר הצלחות ואנחנו רק בעד שזה יהיה כך.
אורלי לוי אבקסיס: יש שוני בעלות של המועדונית?
אורלי לוי אבקסיס: מה ההבדלים?
נעמי אבוטבול: במשרד הרווחה יש כל מיני דגמים של מועדוניות.
נעמי אבוטבול: הרשויות המקומיות מקימות כל מיני דגמים ולא תמיד במערך שעונה על הצורך.
נעמי אבוטבול: לפעמים בגלל אילוץ מועדונית פועלת שלושה ימים בשבוע או ארבעה ימים ולא חמישה ימים כי אין לה מספיק כסף, אבל זה המענה שהיא מסוגלת לתת.
אורלי לוי אבקסיס: יומיים.
נעמי אבוטבול: לא יומיים.
יצחק וקנין: האם יש מצ'ינג של הרשות המקומית?
יצחק וקנין: 25 אחוזים.
יצחק וקנין: גם לחינוך?
דבורה מרחבי: אותו הדבר.
חיים אורון: אני ניסיתי לעשות את המתמטיקה וזה לא מסתדר לי.
חיים אורון: אתם אומרים שיש אלף מועדוניות.
משה שגיא: יש 380 מועדוניות.
חיים אורון: כמה מועדוניות בארץ פעילות?
דבורה מרחבי: ביחד, בערך אלף.
חיים אורון: כפול 200 אלף בשנה, זה 200 מיליון.
חיים אורון: אתם אומרים שאתם שמונים.
משה שגיא: זה עם המצ'ינג.
חיים אורון: והם ארבעים.
חיים אורון: העיריות נותנים את השאר?
נעמי אבוטבול: לא, אני רוצה להבהיר.
נעמי אבוטבול: ברווחה יש כל מיני סוגי מועדוניות.
נעמי אבוטבול: סוג המועדונית המוצלח ביותר והמתוקצב הכי גבוה זאת המועדונית המשותפת.
חיים אורון: כמה הן?
נעמי אבוטבול: יש לנו 280 מועדוניות משותפות.
נעמי אבוטבול: יש לנו מועדוניות שמתוקצבות רק ב-100 אלף והן עובדות שלושה ימים בשבוע.
חיים אורון: מועדונית טובה לדעתכם, כמה היא עולה בשנה?
דבורה מרחבי: 250 אלף שקלים לשנה למועדונית טובה.
נעמי אבוטבול: את זה התחלתי להסביר.
נעמי אבוטבול: הדגם המוצלח הוא הדגם המשותף שהוא גם מתוקצב מן הסתם.
נעמי אבוטבול: יש מצ'ינג והוא מתוקצב הרבה יותר.
נעמי אבוטבול: יש לנו דגמים שהם מתוקצבים לצערי בפחות מ-100 אלף שקלים, וזה מה שרשות קטנה או ישוב ערבי קטן מסוגל להקים עם הכספים שלו.
נעמי אבוטבול: היום עם התגבורים אנחנו משדרגים את המועדוניות האלה.
אורלי לוי אבקסיס: יש לי שאלה ותאמרי לי אם אני צודקת במה שאני מקישה מהדברים.
אורלי לוי אבקסיס: יכול להיות שדווקא העיריות שנמצאות בקושי הגדול, שמקצצים להן במענקי האיזון, אין להן תקציב לנושא הזה.
אורלי לוי אבקסיס: זאת אומרת שנמצאת האוכלוסייה החלשה ביותר, דווקא שם, בפריפריה החברתית של המדינה שלנו, שם אין מענה.
נעמי אבוטבול: אין ספק שהיכן שיש בעיה במצ'ינג, זאת בעיה.
יצחק וקנין: משה, תאיר את עינינו מבחינה תקציבית.
משה שגיא: מבחינה תקציבית הנושא הזה הוא בסדרי עדיפויות של המשרד והוא כמעט היחידי שלא קוצץ.
משה שגיא: הנושא היחידי שלא קוצץ כלל בעשור האחרון, למרות הקיצוצים הרחבים שעברו על מערכת החינוך, זה הנושא הזה וזה מעיד על כך שהוא נמצא בראש סדרי העדיפויות של המשרד.
משה שגיא: לגבי הצורך בתוספת, אין ויכוח.
אורלי לוי אבקסיס: בפועל יש קיצוץ כי קולטים פחות ילדים בכל שנה ואין גידול בהתאם למספר הדורשים.
משה שגיא: אני מדבר כרגע על קיצוץ ריאלי בתקציבים הקיימים שהחלנו בכל תקציבי המשרד, גם בשעות הוראה, גם בתקציבי הפעולות השונים של המשרד בהיקף של 5 מיליארד שקלים בעשור האחרון עד שנת 2009.
משה שגיא: הנושא של פנימיות יום, לא קוצץ ולדעתי אפילו בעשור האחרון עלה במספר קטן של מועדוניות בשנה.
משה שגיא: זה רק מעיד על כך שהנושא הזה נמצא במסגרת סדרי העדיפויות של המשרד.
משה שגיא: במסגרת התוכניות של המשרד ל-2011, אנחנו נמצאים כרגע בדיונים תקציביים עם משרד האוצר.
משה שגיא: נושא של תלמידים נזקקים נמצא בסדר העדיפויות של המשרד.
משה שגיא: כאשר נמצה את הדיונים האלה , דע מה התקציב שעומד לרשותנו ועד כמה שנוכל להגביר את הנושא הזה ובכלל את כל הנושאים הקשורים לתלמידים נזקקים, במסגרת תקציב 2011-2012.
יצחק וקנין: בכל מקרה, גם אם יכפילו את התקציב שלכם, אנחנו עדיין בחוסר משווע.
משה שגיא: אני רוצה להוסיף עוד נקודה.
משה שגיא: במסגרת התקציב שאנחנו מקבלים עבור תלמידים בסיכון, מה שנקרא ועדת שמידט, למעלה מ-40 מיליון שקלים, התוכנית של המועדוניות נכללת בפנים.
משה שגיא: אפשר להגביר אותה במסגרת התוכנית הזאת.
משה שגיא: אני לא רואה שיש ביקוש כל כך גדול להגדיל את התוכנית הזאת במסגרת הביקושים של הישובים.
משה שגיא: יש 40 מיליון שקלים שהמשרד קיבל, הוא מיועד לנושאים של תלמידים נזקקים ואפשר להשתמש בכסף הזה לצורך הזה.
אורלי לוי אבקסיס: בכמה כסף השתמשתם?
אורלי לוי אבקסיס: יש עוד צרכים של אותם ילדים במקביל ואת זה צריך לקחת בחשבון.
אורלי לוי אבקסיס: אם אתה מעביר כסף לשם, זה אומר שיהיה מחסור בתחום אחר.
משה שגיא: צריך לקבוע סדרי עדיפויות.
משה שגיא: זה מיועד לילדים בסיכון וזה נושא שמתייחס לילדים בסיכון.
חיים אורון: משה אמר כאן אמירה מאוד בעייתי.
חיים אורון: אתה בעצם אומר שיש לך כסף ואין מי שמבקש אותו.
חיים אורון: אני רוצה להבין את העניין הזה.
דבורה מרחבי: תוכניות לבגרות, והיום המילה האחרונה היא בגרות, בגרות, בגרות, אלה האוכלוסיות שהן קצת יותר חזקות.
יצחק וקנין: מי שלא עושה בגרות, אין לו שום סיכוי.
אורי אורבך: את החלשים דופקים פעמיים.
יצחק וקנין: אני שומע כאן דברים אבסורדיים.
חיים אורון: יש כאן דבר נוסף.
חיים אורון: אנחנו כאן מתלבשים על משה, אבל בחלוקה משרד העבודה והרווחה כפול ממשרד החינוך.
יצחק וקנין: אם אני זוכר טוב, במשרד היה פעם סכום של יותר ממאה מיליון שקלים לילדים בסיכון.
משה שגיא: יש לנו גם את נושא פנימיות היום אותו אנחנו מתקצבים ב-70 מיליון שקלים.
יצחק וקנין: זה לחוד.
משה שגיא: זה לא שייך, אבל זה טיפול בילדים.
אורלי לוי אבקסיס: הפתרון צריך להיות עוד מקור תקציבי ולא מהמקור הקיים.
משה שגיא: אני אומר שבמקביל למועדוניות, יש לנו פנימיות יום.
אורלי לוי אבקסיס: כולם צועקים שחסר כאן וחסר שם.
אורלי לוי אבקסיס: צריך למצוא מקורות נוספים.
אורלי לוי אבקסיס: איך שלא נסתכל ואיך שלא נהפוך את זה, אי אפשר לברוח מזה.
אורי אורבך: בפנימיות יום הכל מנוצל?
משה שגיא: ודאי.
חיים אורון: גם שם יש תור?
משה שגיא: יש ביקוש.
חיים אורון: אבל יש תור?
משה שגיא: יש תור.
אורלי לוי אבקסיס: אורי, התקציב הזה אמור לענות על צרכים נוספים של הילדים.
אורי אורבך: אם אלה אותם ילדים.
יצחק וקנין: שירה, יש לך מה לומר לנו?
יצחק וקנין: האוצר צריך לומר כאן אמירה.
שירה גרינברג: אני לא חושבת שהאוצר צריך לומר.
שירה גרינברג: אני חושבת שמשה אמר את מה שגם אני אומר.
שירה גרינברג: מבחינתנו, אנחנו נמצאים בדיוני התקציב לגבי תקציב דו-שנתי.
שירה גרינברג: ילדים נזקקים שהם במערכת החינוך, מדובר על תלמידים נזקקים, נמצא בתוך התקציב.
אורלי לוי אבקסיס: הוא מתוקצב?
שירה גרינברג: אנחנו בתהליכי משא ומתן.
שירה גרינברג: בסופו של דבר הממשלה תצטרך להכריע.
שירה גרינברג: כולכם יודעים שמתוך בערך כ-6.7 מיליארד שקלים, סכום אותו הכנסת אישרה כרגע, של הגידול לשנות התקציב הבאות, יצטרכו להכריע.
יצחק וקנין: בכל מקרה, יש 50 אלף ילדים.
שירה גרינברג: מה שיקבל החינוך, הם יצטרכו להחליט בתוך סדרי העדיפויות של המשרד מה נמצא אצלם בראש סדרי העדיפויות או במקומות מרכזיים.
שירה גרינברג: כרגע הנושא נמצא בדיוני התקציב.
חיים אורון: איפה הרווחה?
חיים אורון: את רפרנטית רווחה?
שירה גרינברג: לא, אני רפרנטית חינוך.
חיים אורון: מה קורה ברווחה?
שירה גרינברג: אני לא יכולה לענות על הרווחה.
יצחק וקנין: בכל מקרה, אתה לא יכול להטיל את הכל על הרווחה.
יצחק וקנין: אם אני לא טועה, פעם הסכום היה מאה מיליון שקלים.
חיים אורון: לפי הנתונים שנמסרו כאן עכשיו, החלוקה היא 80-40.
חיים אורון: אין סיכוי שמשרד החינוך יכפיל את זה לבד.
חיים אורון: אם אתה רוצה להגיע בשנה הבאה מה-120 ל-200 או ל-240, הפרופורציה תישאר פחות או יותר אותו הדבר בין שני המשרדים.
חיים אורון: אנחנו מדברים על משרד החינוך, אבל אם שני המשרדים לא יאגמו כאן תקציבים, אין סיכוי להגדיל את זה.
חיים אורון: הם מדברים על 20 מיליון שקלים ואנחנו מבינים שאנחנו בכלל לא מגרדים את הבעיה עם 20 מיליון שקלים.
חיים אורון: כאשר כאן דיברנו על הכפלה בתוך שנתיים, זה אומר שבתום השנתיים לא יהיו 15 אלף ילדים אלא יהיו 20 מתוך 100.
חיים אורון: זאת אומרת, יהיה שליש אבל גם אז כל שישה ילדים לא יתקבלו ויאמרו להם לא.
חיים אורון: אז נראה בזה הישג ענק ואני עוד לא רואה איך משיגים את זה.
חיים אורון: זה לא יכול להיות רק מתקציב משרד החינוך כי משרד הרווחה נושא ב-80 מול 40 ובשאר נושאות העיריות.
חיים אורון: בוא נאמר שהעיריות יישארו באותו גודל, מה שאני לא בטוח, אז הם צריכים ביחד להביא עוד 120 מיליון שקלים באיזושהי פרופורציה ביניהם.
חיים אורון: אנחנו מדברים כאן כל הזמן עם החינוך, אבל יש גם את משרד הרווחה.
מוטי בנאו: אני מאמין במה שנקרא עיקרון ההמשכיות, ברצף ההתמדה וביסוס ההישגיות.
מוטי בנאו: אחת הבעיות שלנו היא שהילדים בכיתה א'-ב' עד ו' ואז פתאום קורה משהו ואין לנו מועדוניות למתבגרים כאשר מועדונית למתבגרים תעלה פי שתיים במקרה הטוב.
אורלי לוי אבקסיס: בוא נפתור את הבעיה של הגיל הזה ואחר כך נעבור הלאה.
אורלי לוי אבקסיס: אם הילד שם שנה, גם במסגרת של היסודי ואחר כך אומרים לו שצריך לקחת ילד יותר צעיר והוא לא יכול להמשיך עוד שנה, גם לזה אין לנו מענה.
אורלי לוי אבקסיס: אתה אומר שנשמר את זה איך שזה קיים, ניתן פתרון לעל יסודי, אבל גם כאן אין לנו פתרון.
מוטי בנאו: באותו רגע שהם עוזבים את המערכת היסודית, הם הולכים לאיבוד.
דבורה מרחבי: הם קורסים.
מוטי בנאו: הם חייבים לקחת את הדברים האלה עד תום כיתה י"ב.
אורלי לוי אבקסיס: אבל בינתיים אתה אומר שנישאר עם מה שיש לנו, עם אותם ילדים שבחרנו, אותו אחד מתוך עשרה ילדים, ובו נשקיע עד הסוף, אבל מה קורה עם תשעת הילדים שויתרנו עליהם?
אורי אורבך: אותה שאלה אפשר היה לשאול גם הפוך.
אורלי לוי אבקסיס: אני מבינה לגמרי, אבל יש בינתיים עוד תשעה ילדים שבכלל אין להם פתרון.
דבורה מרחבי: אני רוצה לתת לך דוגמה ממקום אחר.
דבורה מרחבי: יש היום יוזמה מאוד יפה של משרד הרווחה עם אשלים, עם הג'וינט, לתת אחרי הצבא עזרה לילדים שבגרו פנימיות ואין להם עורף משפחתי.
אורלי לוי אבקסיס: זאת הצעת חוק שלי.
דבורה מרחבי: תראי איזה אבסורד.
אורלי לוי אבקסיס: את יודעת על מה אנחנו מדברים?
אורלי לוי אבקסיס: אני אומר לך גם מה סדר הגודל כי אנחנו מדברים שם על 400 מקרים הכי קשים שהם ללא עורף משפחתי.
אורלי לוי אבקסיס: מדובר שם על 4 מיליון שקלים לפי חישובים של משרד האוצר.
דבורה מרחבי: אני רק רוצה לומר לך את הקל וחומר.
אורלי לוי אבקסיס: אחרי גיל 18 אף אחד לא יודע מה קורה אתם.
דבורה מרחבי: אני מברכת על היוזמה הזאת.
משה שגיא: חבר הכנסת וקנין, אתה יכול לומר לי על איזה סדרי גודל מדברים מבחינה כספית?
יצחק וקנין: כרגע מדובר על 40 מיליון שקלים.
יצחק וקנין: זה היום התקצוב של משרד החינוך.
עמיר פרץ: צריך 400 מיליון שקלים.
עמיר פרץ: 40 מיליון שקלים זה הסכום המתוכנן.
יצחק וקנין: 80 מיליון באים ממשרד הרווחה.
יצחק וקנין: יש מצ'ינג של הרשות.
יצחק וקנין: בסך הכל הסכום מגיע לכ-200 מיליון שקלים לנושא הזה.
משה שגיא: זה מה שקיים היום.
יצחק וקנין: היום.
יצחק וקנין: בערך.
יצחק וקנין: הייתי אומר שהסכום הוא אפילו פחות מזה.
אורלי לוי אבקסיס: פחות.
דבורה מרחבי: הרבה פחות.
יצחק וקנין: 160-170 מיליון שקלים עם המצ'ינג של הרשויות.
יצחק וקנין: אם אנחנו מדברים על סדר גודל, להכניס לפחות שלושים אלף, צריך תקציב של לפחות 240-250 מיליון שקלים.
משה שגיא: נוספים.
יצחק וקנין: עוד 120 מיליון שקלים.
אורלי לוי אבקסיס: במידה שהרשויות ימשיכו בכך אבל זה לא בטוח כי אין להן.
יצחק וקנין: דרך אגב, יש עוד פער.
יצחק וקנין: רוב הטיפול בילדים האלו, לפי מה שעולה כאן, הוא דווקא לא ברשויות הנחשלות כי אין להן כסף לממן את המצ'ינג הזה.
יצחק וקנין: זאת אומרת, הרשות נפגעת פעמיים.
יצחק וקנין: יש לה אוכלוסייה חלשה והילדים האלה נפגעים כי הם לא יכולים להיכנס למסגרת הזאת כי הרשות לא תממן את המצ'ינג הזה.
יצחק וקנין: זה הולך לאותן רשויות שיש להן כסף והן יכולות לממן את המצ'ינג, ברובן רשויות נטולות מענק.
יצחק וקנין: זאת בעיה כפולה ומכופלת.
משה שגיא: שירה ממשרד האוצר התייחסה לנושא?
אורלי לוי אבקסיס: מי שיש לו, יש לו הכל.
אורלי לוי אבקסיס: מי שאין לו, אין לו כלום.
שירה גרינברג: אתה רוצה שאני אחזור על דבריי?
משה שגיא: במשפט אחד.
שירה גרינברג: בקצרה.
שירה גרינברג: אמרתי שהנושא נמצא בדיוני התקציב והממשלה תצטרך להכריע תוך כדי מגבלת התקציב לאחר הגידול שאושר בכנסת כמה הולך לחינוך, כמה הולך למשרדים אחרים ומתוך התוספת שמשרד החינוך יקבל, הוא יצטרך להחליט במסגרת סדרי העדיפויות שלו היכן נכנסות המועדוניות.
משה שגיא: ג'ומס, מה אתה מציע?
חיים אורון: אני מציע שלוש הצעות.
חיים אורון: אני לא יודע מי מבין שני המשרדים מרכז את הפעולה הזאת.
משה שגיא: מי מרכז את הפעולה הזאת?
חיים אורון: אין גורם מרכז.
דבורה מרחבי: אנחנו.
חיים אורון: אני מבקש שמישהו ייתן לנו מיפוי מדויק ומוסמך - אני יודע שכאשר שמים את המספרים על השולחן, כל העניין מתחיל להיראות אחרת – שיאמר כמה מועדוניות יש ואיך הן פרוסות.
חיים אורון: אני מקווה שלא יתברר לנו שברעננה וכפר סבא נמצאות רובן, אבל אני חושש שאנחנו נמצאים שם.
חיים אורון: אני כבר רואה לפי התנועות.
יצחק וקנין: תאמין לי שאתה לא טועה.
חיים אורון: בואו נראה את זה.
חיים אורון: אנחנו מדברים על אלף מועדוניות.
חיים אורון: לא ששם אין ילדים בסיכון, אל תבינו אותי לא נכון, אבל המועדוניות ברובן נמצאות במקום.
אורלי לוי אבקסיס: כי העירייה יכולה לעשות את המצ'ינג.
אורלי לוי אבקסיס: בסדר, אבל זה בדיוק מה שאנחנו צריכים לראות כאן.
אורלי לוי אבקסיס: אם כן, קודם כל לקבל את המיפוי ואיזה מקורות כפי שאתם רואים אותם, שני המשרדים.
אורלי לוי אבקסיס: דבר שני.
אורלי לוי אבקסיס: עמיר העלה כאן הצעה לתביעה ייצוגית.
אורלי לוי אבקסיס: אתה עשית את זה בכמה נושאים.
אורלי לוי אבקסיס: אני לא פוסל ניסיון לגלגל הצעת חוק משותפת לוועדת הכספים שבעצם הופכת את הזכות הזאת לזכות מוקנית.
אורלי לוי אבקסיס: מה שקורה היום הוא שגם אם ילד עבר את ועדת ההשמה שאמרה שהילד הזה זכאי, אין מקום.
עמיר פרץ: זכאי, לא בבית ספרנו.
דבורה מרחבי: סליחה, אני רוצה לומר שאין חוק.
עמיר פרץ: זה מה שאנחנו אומרים.
דבורה מרחבי: הפתרון הוא הגדלת התקציב.
יצחק וקנין: לפעמים אין ברירה וצריך להביא את זה הפוך.
חיים אורון: תאמינו לנו, אנחנו יודעים.
דבורה מרחבי: יש הרבה חוקים שאין להם תקציב.
חיים אורון: עם כל הכבוד, אנחנו דוקטורים לחוקים שמממשים אותם רק באופן חלקי ובכל זאת אנחנו מחוקקים.
חיים אורון: ההצעה השנייה היא לנסות לגבש הצעת חוק, להכניס את הזכות הזאת ולתת לה מבנה חוקי.
חיים אורון: אני לא רוצה עכשיו להגדיר איך.
חיים אורון: הצעה שלישית היא שתקבע בעוד חודש, לפני סוף דיוני התקציב, דיון מעקב, אחרי שנקבל כאן את הנתונים האלה, כדי שנוכל להפעיל את הלחצים כי זה הזמן עכשיו להפעיל את הלחצים.
עמיר פרץ: אדוני היושב ראש, ככל שאנחנו מקשיבים לדברי הנציגים של המשרדים השונים, אנחנו מבינים שאנחנו עולים כאן על בעיה מאוד מקיפה וקשה.
עמיר פרץ: נניח שנתקצב תקציב כלשהו, הבעיה שלהם היא לשמור על המשכיות.
עמיר פרץ: נניח שעכשיו קלטו את כל ילדי כיתה ב' או א', אבל בשנה הבאה יש עוד ילדי כיתה א' חדשים שעונים על הקריטריונים ואז מה?
עמיר פרץ: אם אין לו בסיס תקציב שהולך ומתפתח, מה הוא יאמר לילדי כיתה ב' בשנה הבאה?
עמיר פרץ: או שהוא יאמר שהוא מפסיק עם כיתות ו' כדי לטפל רק בכיתות א' עד ה'.
עמיר פרץ: אחת הבעיות כאן היא שבעצם אם אנחנו הולכים למהלך, צריך להבין שמדובר כאן במהלך שהוא מהלך שלוקח בחשבון שהתקציב הנודד של אותה כיתה א' לא יספיק.
עמיר פרץ: היום יש להם איקס כיתות.
עמיר פרץ: נניח שמכיתה ו' הם משחררים את הילדים וזה נגמר עבורם.
עמיר פרץ: התקציב של כיתה ו' עובר לכיתה א' החדשה, אבל ברגע שהכנסת עוד קבוצה מסוימת שמגדילה א סדר הגודל של הבסיס, הבסיס חייב לגדול.
עמיר פרץ: לכן אני הצעתי שתי הצעות.
עמיר פרץ: אני חשבתי שתביעה ייצוגית היא גורם מזרז את הממשלה כי יש פה עוול זועק לשמים.
עמיר פרץ: זעקת הילדים האלה נשמעת למרחוק כי כל הגורמים המקצועיים אומרים שהם עונים על הקריטריונים אבל אנחנו עושים סלקציה.
עמיר פרץ: אין מועדונית בעמנואל.
עמיר פרץ: בדקתי.
משה שגיא: בכלל לא רלוונטי.
משה שגיא: אף אחד לא יבקש את זה.
אורי אורבך: שעות הלימוד הן יותר ארוכות.
משה שגיא: כן, הכל בסדר.
משה שגיא: אני אתייחס לזה אחר כך.
משה שגיא: ממש לא רלוונטי.
משה שגיא: תאמין לי, אני יודע מה אני אומר.
אורי אורבך: הם מסיימים ללמוד שם בשעה 4-5 אחר הצהרים.
משה שגיא: אני תכף אענה לך.
עמיר פרץ: אדוני, מכיוון שמדובר במהלך של תקציב דו שנתי, מה שלא נעשה היום, נגמר.
עמיר פרץ: זאת ההזדמנות להכניס את זה לחוק ההסדרים.
משה שגיא: בסוף תשכנעו אותי שהתקציב הדו שנתי זה דבר טוב.
עמיר פרץ: רע.
עמיר פרץ: זה מעמיד אותנו בחומרה הרבה יותר גדולה לגבי האחריות שלנו.
משה שגיא: אתה צודק.
משה שגיא: הילדות בעמנואל לומדות אותו הדבר כמו שלומדות הילדות בחינוך הממלכתי והן לא מסיימות ב-4 אחר הצהרים, עם כל הכבוד.
אורי אורבך: והבנים?
משה שגיא: אני לא יודע.
משה שגיא: אנחנו מדברים על הבנות.
אורלי לוי אבקסיס: ילד באופקים או בעמנואל או בבית שאן, הוא ילד.
רות דיין-מדר: אנחנו יודעים שהרשויות החלשות לא יכולות בכלל לעמוד במצ'ינג.
משה שגיא: זה ברור.
רות דיין-מדר: אני מבקשת שמאחר שהולכים לעשות סדר חדש, שגם נושא המצ'ינג ייבחן שוב ורשויות מוחלשות ישלמו פחות.
משה שגיא: אני מאוד מודה לך.
אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לומר לך שבדיוק לפני שנה במקום הזה היה שר הרווחה ודיבר על המצ'ינג שעומד להשתנות אבל מאז עברה שנה.
אמנון כהן: הוא שינה.
אמנון כהן: נזמין אותו ונשמע אותו.
אורלי לוי אבקסיס: הוא נתן לנו כאן מצגת ודיבר על הנושא.
אורלי לוי אבקסיס: היה כאן גם המנכ"ל של משרד הרווחה והם הבטיחו שרשויות חלשות, המצ'ינג שלהן ירד ל-7 אחוזים.
אורלי לוי אבקסיס: אני לא רואה שזה קרה ואולי כדאי לקרוא להם ולשמוע אותם היכן הדברים עומדים.
משה שגיא: אני מבקש לא לסכם את הדיון הזה ולא לבקש מהלשכה המשפטית להכין הצעת חוק.
משה שגיא: ני המפקד של העניין?
דבורה מרחבי: מוטי בנאו.
משה שגיא: יופי.
משה שגיא: עכשיו יש כתובת.
משה שגיא: בתוך חודש נקיים כאן דיון מעקב אליו אני מבקש להביא כמה נתונים.
משה שגיא: קודם כל, להביא נתונים עכשוויים.
יצחק וקנין: גם הפריסה הארצית חשובה.
משה שגיא: אני עומד לומר את זה.
משה שגיא: טוב שאמרת לי.
משה שגיא: הוועדה רוצה לדעת את מלוא הפרטים ואני מבקש, אם אפשר, להעביר אותם בתוך שבועיים.
משה שגיא: אני רוצה לדעת כמה מועדוניות יש וגם את החלוקה היישובית.
משה שגיא: זאת אומרת, כמה יש בכל ישוב.
משה שגיא: אני מבקש לדעת מכוח מה המועדוניות האלה עובדות, מאיזו שנה, האם הן פועלות מכוח חוק, מכוח תקנה, מכוח כללים, מכוח הוראה.
משה שגיא: מכוח מה הן עובדות?
משה שגיא: מה הבסיס החוקי של פעילות המועדוניות ומה המועדוניות עושות, באיזה שעות הן פועלות וכולי.
משה שגיא: אני רוצה לדעת את הבסיס התקציבי העכשווי ולא מה צריך.
משה שגיא: קודם כל, מה יש עכשיו.
משה שגיא: נכון לשבועיים האלה שאנחנו מדברים עליהם, כמה כסף מתקצב כל גורם.
משה שגיא: זאת אומרת, כמה נותן משרד החינוך, כמה נותן משרד הרווחה, כמה נותנות הרשויות המקומיות.
משה שגיא: לגבי הרשויות המקומיות, אני מבקש, אם אפשר, לקבל פריסה.
משה שגיא: זאת אומרת, לדעת, אם יש ברעננה, כמה נותנת רעננה, ואם יש בשדרות, כמה נותנת שדרות.
משה שגיא: כאשר יהיו לנו הנתונים, אנחנו נמשיך את הדיון הזה.
משה שגיא: יכול להיות שנזמן את השרים, יכול להיות שנדבר אתם.
אמנון כהן: עוד פרמטר, והוא מה הצורך.
אמנון כהן: מה יש היום ומה הצורך.
משה שגיא: אנחנו עומדים בפני דיוני תקציב שיהיו בעזרת השם בעוד כמה חודשים.
משה שגיא: משרד החינוך יכול לעשות את החלוקה שלו ואנחנו צריכים לאשר את זה וכאשר נצטרך לאשר את זה, נצטרך גם לקחת בחשבון – ויתכן באמת שאנחנו נצטרך להניח הצעת חוק כדי שהמועדוניות יפעלו מכוח חוק.
משה שגיא: אני לא מביא עמדה.
משה שגיא: תאמרו קודם אתם את הדברים.
משה שגיא: אני רוצה לדעת כמה תלמידים צריכים להיכנס למערכת הזאת בשנים 2011-2012.
משה שגיא: נוכל בתוך שבועיים לקבל את הנתונים האלה?
משה שגיא: אם נקבל אותם, בתוך חודש נקיים ישיבת מעקב, אחרי שנבחן את הנתונים, ואז נקבל החלטות.
משה שגיא: החלטות שוועדת הכספים מקבלת במקרה הזה, לא נצטרך לעשות שתדלנות במשרדי הממשלה מכיוון שאם ההחלטה שלנו תהיה שצריך לתקצב את זה בצורה כזאת או אחרת, אנחנו נאשר את זה בתקציב הדו שנתי.
משה שגיא: לכן החלטה של ועדת הכספים במקרה הזה תהיה החלטה עם שיניים.
חיים אורון: איך אנחנו בדיוק מאשרים בתקציב דו שנתי?
משה שגיא: מאשרים.
יצחק וקנין: תוספת.
משה שגיא: לא תוספת.
משה שגיא: אנחנו נשאל את משרד החינוך למה נתנו לזה ולא נתנו לזה.
משה שגיא: רבותיי, אני מודה לכם על ההשתתפות.
אמנון כהן: אני פותח את ישיבת ועדת הכספים.
אמנון כהן: על סדר היום הצעת חוק ייעול הליכי האכיפה ברשות ניירות ערך (תיקוני חקיקה), התש"ע-2010, המשך דיון.
אמנון כהן: אני רוצה להזכיר לחברים שהיו מספר דברים לגביהם היינו אמורים לקבל תשובות.
אמנון כהן: הבנתי שהמחלקה המשפטית שלנו עובדת על זה.
אמנון כהן: לכן אנחנו ממשיכים בהקראה ועל הסעיפים, עליהם היינו צריכים לקבל תשובות, נדון בישיבה הבאה.
אמנון כהן: אנחנו בסימן ד', הוראות כלליות, סעיף 52נח.
דניאל רימון: אני קוראת במשולב עם תיקונים ביחס לכחול.
דניאל רימון: 52נח פרסום ודיווח מיידי על החלטה אם להטיל אמצעי אכיפה (א) החלטת מותב כאמור בסעיף 52מט(א) ופרוטוקולי הדיונים בהם הופיע המפר בפני המותב, יפורסמו באתר האינטרנט של הרשות במועד שבו נכנסת החלטת המותב לתוקפה לפי הסעיף האמור.
דניאל רימון: ואולם רשאי המותב, לבקשת המפר, מנימוקים מיוחדים שיירשמו, שלא לפרסם את החלטתו כאמור או לדחות את פרסומה למועד שיקבע.
דניאל רימון: משך הזמן שחלף ממועד ההפרה, כשלעצמו, לא ייחשב נימוק מיוחד לעניין זה.
דניאל רימון: היה בכוונת המותב לפנות לבית המשפט בבקשה להארכת תקופת איסור הכהונה או התליה כאמור בסעיפים 52נד(א) או 52נה(1) או לפנות לבית המשפט בבקשה לביטול הרשיון, או היתר, כאמור בסעיף 52נה(2), יציין זאת בהחלטתו.
ענת מימון: המפר יכול להיות נוכח בכל דיוני הוועדה?
ענת מימון: כלומר, אתם אומרים שיפורסמו רק הפרוטוקולים של הדיונים בהם הוא מופיע.
דניאל רימון: התכוונו כאן שכמובן אין כוונה לבקש שאם היה איזשהו פרוטוקול שהוועדה התכנסה כדי להתייעץ – כמו ששופטים יושבים במשרדים שלהם – הוא לא יוכל לבקש את השיח הפנימי שלה.
דניאל רימון: הוא כן יוכל לקבל כל מקרה שהיה דיון פומבי.
ענת מימון: למה לא לומר שהוועדה תפרסם את פרוטוקולי הדיונים שלה?
ענת מימון: ברור שאם יש התייעצות פנימית, היא לא תפרסם.
ענת מימון: למה לקבוע פסקה שכל הפרוטוקולים יפורסמו?
דניאל רימון: זה מה שמטריד אותי.
דניאל רימון: היה מקרה כזה בערכאות, בו ביקשו שגורמים מפירים שהוועדה תחשוף פרוטוקולים של דיונים שלה בעיצום כספי נכון להיום, ואני מזכירה שעיצום כספי, חברי המליאה מחליטים ללא שימוע, אז אנחנו רוצים להיות ודאים בעמדתנו לפיה לשיח פנימי כזה אין פומבי.
דניאל רימון: אנחנו חוששים מתרגום שהוא לא כפי שאת חושבת, אם לא נכתוב את זה במפורש.
דניאל רימון: לא איכפת לי לכתוב: "ופרוטוקולי הדיונים יפורסמו", לכתוב בנפרד כך שיובהר שדיונים פנימיים של חברי הוועדה לא יפורסמו אם זאת דרך שנראית לכם טובה יותר, ניתן לעשות את זה כך.
אמנון כהן: צריכה להיות שקיפות.
רביד דקל: הערת נוסח.
רביד דקל: הסעיפים האלה שנמצאים כאן בהוראות הכלליות, המטרה שלהם היא אחרת מאשר שקיפות ההליך.
רביד דקל: נכון שההליך צריך להיות שקוף, אין ספק בדבר הזה, אבל הוראה של פרסום הפרוטוקולים והפומביות שלהם, צריך לכתוב בחלק שמדבר על ההליך המינהלי ולא בחלק הזה.
רביד דקל: כאן זה סוג של סנקציה שמצאנו במשפט המשווה.
דניאל רימון: אין בעיה להעביר את הנושא של הפרוטוקולים של הדיונים למקום ההוא.
שגית אפיק: להליך המינהלי.
דניאל רימון: רביד צודקת.
חיים אורון: צריך למצוא הגדרה יותר מדויקת על מהו ההליך ומהו דיון פנימי.
חיים אורון: זה יפתור את הבעיה.
חיים אורון: זאת אומרת, ההליך הוא פומבי.
חיים אורון: החלק הזה שהשופטים מתייעצים בלשכתם, הוא לא פומבי בכל מקרה.
חיים אורון: לכן ההגדרה צריכה להתחיל משם.
חיים אורון: מה שמוגדר כהליך – זה פומבי, וצריך להגדיר את זה.
חיים אורון: צריך להיות ברור שיש הבדל.
דניאל רימון: ברשותכם, אני מציעה שאת החלק של פרוטוקולי הדיונים נוציא מהמקום הזה ונעביר אותו להליך, ושם נבהיר שהפרוטוקולים הם למען דיונים פנימיים של חברי הוועדה.
ענת מימון: אלה אפילו לא דיונים.
אמנון כהן: התייעצות, לא צריך לפרסם.
אמנון כהן: אם זה דיון, זה צריך להיות מפורסם.
אמנון כהן: איך תיקנת את זה?
דניאל רימון: עוד לא תיקנתי.
דניאל רימון: אנחנו ננסח את זה ביחד.
אמנון כהן: תנסחי כך שהרעיון שלנו יבוא לידי ביטוי בכתובים.
דניאל רימון: בסדר גמור.
אמנון כהן: יש למישהו הערות לסעיף?
ענת מימון: אולי גם את הסיפא צריך להעביר להחלטת המותב.
ענת מימון: "היה בכוונת המותב לפנות לבית המשפט".
דניאל רימון: אני אקרא את פסקאות (ב) ו-(ג) ואסביר את שתיהן ביחד.
דניאל רימון: זאת ההחלטה.
דניאל רימון: זה פרסום ההחלטה.
דניאל רימון: אפשר לדון בזה אחר כך.
דניאל רימון: אני כותבת שצריך לבחון מיקום.
דניאל רימון: (ב) נכנסה לתוקף החלטת מותב להטיל אמצעי אכיפה על מפר שהוא גורם מדווח כהגדרתו בסעיף 52כו(ב), או נושא משרה בכירה בו, יפרסם הגורם המדווח, בדוח מיידי לפי סעיפים 36(ג) או 56(ג)(3), לפי סעיף 27(ז) לחוק הייעוץ או לפי סעיף 72(א) לחוק להשקעות משותפות, לפי העניין, את ההחלטה, ויחולו לעניין זה הוראות סעיפים 37 ו-38 בשינויים המחויבים, אלא אם כן החליט המותב, בהתאם להוראות סעיף קטן (א), שלא לפרסם את אותה החלטה או לדחות את פרסומה.
ענת מימון: קראת ב-(ב) משהו אחר.
אמנון כהן: גם אני לא מצאתי את הדברים.
חיים אורון: קראת משהו אחר מהנוסח שמונח בפנינו.
דניאל רימון: אמרתי שאני מקריאה שונה ממה שפורסם בכחול.
דניאל רימון: אני מקריאה עם שינויים.
דניאל רימון: חבר הכנסת גפני ושגית הנחו אותנו בדיון הקודם.
דניאל רימון: הם ידעו שיש לנו עוד תיקונים ולכן הם ביקשו שאני אקריא – ולא הייעוץ המשפטי –את זה כבר עם התיקונים.
אמנון כהן: תיקונים שהוועדה לא ידעה על זה קודם?
דניאל רימון: היא לא ידעה על זה קודם.
דניאל רימון: אלה תיקונים שאני מקריאה והם לא עברו לוועדה.
אמנון כהן: את מביאה עכשיו נוסח חדש.
דניאל רימון: כך נעשה בשני הדיונים שעברו.
אמנון כהן: אנחנו ביקשנו שלפחות היועצים המשפטיים יקבלו את התיקונים מראש ולא רק עכשיו בישיבה.
דניאל רימון: אני מציעה שאולי נקרא לשגית כי זה לא היה סיכום הדברים בדיון שעבר.
אמנון כהן: זה היה הסיכום.
אמנון כהן: אני הייתי בדיון.
דניאל רימון: זה לא מה שהיה בדיון הקודם.
אמנון כהן: לא יכול להיות שתביאי נוסח שונה מהכחול בלי שאף אחד יודע.
אמנון כהן: אין דבר כזה.
דניאל רימון: אני אסביר ואתם תחליטו אם לקבל.
דניאל רימון: אם זה לא יהיה, חבל, כי זה מזיק וזה בהתאם לבקשה.
אמנון כהן: משהו חדש, לא דנים בו.