GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
איתי אהרונסון: בסעיף 9, סעיף קטן (3), אחרי סעיף קטן (א) יבוא (א1).
מרב תורג'מן: זה המועד האחרון להשקעות.
משה גפני: ג'ומס, הם הגיעו להסכמה עם כל המשרדים, כולל משרד האוצר.
משה גפני: הם הגיעו לאיזו פשרה בעניין הזה ואין הערות למשרדים.
משה גפני: אני רוצה להעביר את זה כך בקריאה הראשונה ואנחנו נקריא את זה בקריאה השנייה והשלישית.
חיים אורון: לי יש הסתייגות.
משה גפני: בקריאה הראשונה אין לך הסתייגות.
חיים אורון: לא הסתייגות אבל התייחסות.
משה גפני: אחרי שהוא יסיים.
איתי אהרונסון: מכיוון שהעסקים קיבלו מענקים בגין העתקת הפעילות בין מכוח מה שנקרא סעיף 10 לסיכום הדברים עם חברי הכנסת ובין אם מכוח החלטות של הוועדה המיוחדת, יהיה צורך לנכות מהסכום שניתן כאן בחוק את אותם סכומים שמהווים כפל פיצוי.
איתי אהרונסון: כלומר, בסעיף 10 סוכמו הדברים והסכומים על פי החלטת הוועדה המיוחדת שבמהות שלהם משקפים מענקים מהסוג הזה.
איתי אהרונסון: מכיוון שבחלק מהמקרים הוועדה המיוחדת נתנה מענקים לעסק ממשיך, מענקים שבמהות שלהם לאו דווקא הם כאלה שנכון יהיה לנכות אותם, השארנו שיקול דעת לוועדה המיוחדת לקבוע האם במקרים כאלה או אחרים נכון יהיה שלא לנכות סכומים שניתנו כמענקים לשם העתקת הפעילות.
איתי אהרונסון: ראש הממשלה ושר האוצר מוסמכים כאן להתקין תקנות לעניין המועד האחרון להשקעות המוכרות.
איתי אהרונסון: זה בהתאם להסכמה שהושגה.
איתי אהרונסון: בעניין הזה יהיה צורך להביא בחשבון שיקולים כמו המתנה להסדרת מגורי הקבע, מעבר של עסק ממקום זמני למקום קבוע, המועד שבו ועדת הזכאות החליטה על הפיצויים של העסק ואנחנו נצטרך להתקין תקנות כאלה.
איתי אהרונסון: גם בדיונים עם נציגי העסקים, גם הם וגם אנחנו עוד לא יודעים להגדיר בדיוק את הדיוק המלא של הדברים האלה אבל נצטרך לעשות את זה בזמן קצר ככל הניתן.
איתי אהרונסון: הסכמה נוספת שהושגה ובאה לידי ביטוי כאן בסעיף קטן (3) היא שיהיו הוצאות שיוכרו אוטומטית.
איתי אהרונסון: כלומר, הוצאות שהעסק הוציא אותן, לא יצטרך העסק להוכיח בתקופה מסוימת, כפי שמפורט כאן בסעיף, שההוצאה הזאת הוצאה כהוצאה להקמת העסק ולא כהוצאה של הפעילות השוטפת של העסק, והדברים מפורטים כאן.
איתי אהרונסון: זה יקל מאוד גם על עבודת ועדת הזכאות וגם על העסקים.
איתי אהרונסון: אני חושב שזה יקדם וייעל את ההליכים.
איתי אהרונסון: התקופה בגינה אותן הוצאות שמפורטות בסעיף יוכרו אוטומטית, היא לגבי עסק בתעשייה - ארבעה חודשים, לגבי עסק במסחר ושירותים – שלושה חודשים, ולגבי עסק בחקלאות – ארבעה חודשים.
איתי אהרונסון: סעיף קטן (ד) עוד פעם מבהיר שהסעיף הוא חלופי לסעיף של התשלום החודשי הקבוע.
איתי אהרונסון: סעיף 10, תיקון התוספת השלישית.
איתי אהרונסון: זה הרכיב הרביעי שדיברנו עליו.
איתי אהרונסון: אותו תיקון שקשור לחישוב הפיננסי.
איתי אהרונסון: כאשר בודקים את הדוחות הכספיים של העסק לצורך הפיצוי במסלול הפיננסי, יש כל מיני חשבונות שהחוק מורה לבצע אותם שקשורים בין היתר לשכר שבעל העסק משך ושכר נורמטיבי שצריך לחייב את העסק.
איתי אהרונסון: בהקשר הזה הסכמנו על תיקון מסוים.
איתי אהרונסון: יש איזושהי תקרה לסכום שמחייבים את העסק בגין השכר הנורמטיבי של בעל העסק.
איתי אהרונסון: התקרה בחוק היא 50 אחוזים ואנחנו מפחיתים את התקרה הזאת ל-25 אחוזים, דבר שמביא לתוצאה שנראתה מאוד נכונה לכל הצדדים, אבל שוב, זה לבחירה.
איתי אהרונסון: זה חלופי מתוך איזשהו רציונל שקשור לסוגיה הזאת, של המהות של הפיצוי הזה.
איתי אהרונסון: זה נכון לקבוע את הדבר הזה כחלופי להארכת התקופה לדמי ההסתגלות וכך הוסכם.
איתי אהרונסון: סעיף 11, המועד האחרון להגשת תביעות בגין פיצויים על פי התיקון הזה.
איתי אהרונסון: בעניין הזה מצד אחד רצינו לקבוע מועד מספיק ארוך כדי שאנשים יוכלו להתארגן אבל מספיק קצר כדי שהעסק לא יימשך זמן רב.
איתי אהרונסון: מצד שני, הקושי הגדול היה שאת המענקים לעסק הממשיך לא ניתן יהיה תוך זמן קצר לתבוע מכיוון שחלק מהעסקים, ייקח זמן עד שהם יעתיקו את הפעילות מהסיבות שיפורטו בתקנות שבסמכות ראש הממשלה ושר האוצר להתקין.
משה גפני: אמרתם שלהגיש בקשה זאת שנה, אבל לחשב את סכום הפיצוי זה שלוש שנים.
איתי אהרונסון: לא.
איתי אהרונסון: אמרנו שיש כאן ארבעה ראשי פיצוי שאנחנו מטפלים בהם, שניים חלופיים ועוד שניים חלופיים.
איתי אהרונסון: השניים החלופיים שלא קשורים למענקים, לגביהם קבענו שנה.
איתי אהרונסון: השניים החלופיים שאחד מהם הוא הגדלת שיעור המענקים והחלופי לו, לגביהם קבענו שלוש שנים.
איתי אהרונסון: זה יאפשר לעסק להתארגן, לבצע את ההשקעות ולהגיש את התביעה.
איתי אהרונסון: אגב, ההשקעות, יכול שיהיו לאחר מכן אם כך ייקבע בתקנות.
איתי אהרונסון: מה שחשוב זה שהתביעה תוגש במועד.
מרב תורג'מן: זה בדיוק העניין.
מרב תורג'מן: ההשקעות יכולות להיות לפני התקופה?
מרב תורג'מן: ברגע שאתה קובע תקופה של ארבעה חודשים ממועד הרצת העסק, השאלה איך זה מתיישב עם שלוש השנים.
איתי אהרונסון: אלה ההוצאות האוטומטיות, המיידיות, אבל יכולות להיות הוצאות גם אחר כך.
מרב תורג'מן: לגביהן נקבעה הוראה של ראש הממשלה ושר האוצר להארכת תקופת ההכרה.
איתי אהרונסון: ההארכה היא לא של התקופה הזאת אלא ההארכה היא של התקופה להוצאות מוכרות.
איתי אהרונסון: לא לתקופה האוטומטית.
איתי אהרונסון: מכאן והלאה, סעיף 12 ו-13, אלה תיקונים עקיפים, האחד של חוק ביטוח לאומי והשני של חוק ביטוח בריאות ממלכתי.
משה גפני: אתה ביקשת את רשות הדיבור.
יוסי נוימן: כן.
יוסי נוימן: אני נציג בעלי העסקים מגוש קטיף.
יוסי נוימן: אדוני היושב ראש, אחרי דבריך אני לא חושב שיש הרבה מה להוסיף, אבל בכל זאת משהו לגבי הטכניקה.
יוסי נוימן: אנחנו בעלי העסקים כמובן תומכים בהצעת החוק הזאת שהגיש חבר הכנסת זאב אלקין, עם כל המערכת שהוגשה.
יוסי נוימן: יש לנו מספר הסתייגויות שהבהרנו אותן גם אתמול והבטיחו לנו שבין קריאה ראשונה לקריאה שנייה ייעשו תיקונים כאלה ואחרים.
יוסי נוימן: אני מאוד מקווה שהתיקונים האלה באמת יתקבלו כי אולי אלה דברים שנשמעים קטנים, אבל זה מוציא ממעגל הפיצוי קבוצה של בעלי עסקים.
יוסי נוימן: כל אחד שנוציא החוצה, הוא ייפגע באופן אישי ובשבילו זה מאה אחוזים פגיעה.
יוסי נוימן: בעיקרון אנחנו תומכים ומברכים, למרות שצריך לראות שכל מה שוועדת החקירה קבעה ייכנס פנימה וצריך לוודא את כל הדברים האלה כי יש כמה דברים שאנחנו יודעים שלא נכנסו אבל צריך לראות שהם יהיו בפנים בצורה מסודרת.
יוסי נוימן: אני לא אכנס כאן לפרטי הפרטים כי רובם נמצאים אצל מי שמחזיק את החומר בידו.
יוסי נוימן: ההערות שלנו כתובות ואני מקווה שלא שכחנו שום דבר.
יוסי נוימן: עברו שישה חודשים מאז ההסכם שנחתם עם המדינה ובינתיים לא נעשה שום דבר, אבל אני מקווה שהצעת החוק הזאת באמת תחזיר אותנו לא רק כבעלי עסקים אלא אנחנו גם מעסיקים עובדים רבים תושבי הגוש ונוכל להכניס את כולם למעגל העבודה ואנחנו נצעיד קדימה הרבה מאוד יכולות.
משה גפני: הגורם של הזמן יהיה כאן גורם מרכזי והוא יוכל להיות בעוכריכם מכיוון שאם הגיעו להסכמות, יהיה קשה מאוד בין הקריאה הראשונה לקריאה השנייה והשלישית להתמודד עם הבעיה הזאת.
זאב אלקין: יש מראש הבנה שלקראת קריאה שנייה ושלישית יסתיים תהליך ההידברות מולם.
זאב אלקין: אני כבר מודיע שבמידה שהוא לא יסתיים ויהיו מחלוקות, לא נצביע והחוק לא יספיק לעבור במושב הזה.
משה גפני: זאת הדילמה שתעמוד בפנינו.
זאב אלקין: השאיפה של כולנו, גם של הממשלה, גם שלנו וגם שלכם, לגמור הכל.
משה גפני: ביקש את רשות הדיבור יצחק שפריר.
יצחק שפריר: אני מפונה מאזור תעשייה ארז ואני רוצה לברך על כל הסכם.
יצחק שפריר: החיים הם מאוד מורכבים.
יצחק שפריר: יש הרבה קבוצות שפונו וכל הסכם, כאשר מגיעים להסכמה, אנחנו מברכים עליו.
יצחק שפריר: אנחנו מבקשים לא לשכוח שיש גם אזור תעשייה ארז שבמקרה הזה הוא לא נמצא כאן כי כאן מדובר על עסקים קטנים ואזור תעשייה ארז הוא עסקים גדולים וזאת פרשה אחרת.
יצחק שפריר: אם כן, אני מבקש מחברי הכנסת לא לשכוח אותנו.
משה גפני: בהסכם הזה אין את ארז.
יצחק שפריר: בהסכם הזה, לא, אבל אנחנו מברכים על ההסכם.
יצחק שפריר: הייתי מבקש את המושג "מרכז חיים", לתקן את המשמעות שלו כך שגם בעל עסק גדול, גם אם הוא לא גר בחבל עזה, מרכז חייו היה בתוך העסק והוא היה בו 24 שעות ביממה.
יצחק שפריר: לכן לא יתכן שבעל עסק גדול, יאמרו שהיות שהוא לא גר בארז, זה לא חל עליו.
חיים אורון: אני קודם כל רוצה לקבל תשובה ברורה.
חיים אורון: ארז בפנים או בחוץ?
איתי אהרונסון: החוק לא הבחין בפיצויים בין ארז לבין העסקים האחרים בגוש קטיף.
איתי אהרונסון: גם התיקון הזה לא מבחין ביניהם.
איתי אהרונסון: כלומר, הם כולם נכנסים לאותו סרגל.
איתי אהרונסון: זה נכון שההסכמה שנחתמה בשעתו הייתה עם נציגי העסקים של גוש קטיף ואנשי ארז הגיעו כנציגות נפרדת ואתם לא הושגה הסכמה, אלא שוועדת החקירה הממלכתית בחנה את הדברים, סמכה את ידיה על ההסכמה הזאת, בירכה עליה עם כמה תיקונים וגם ציינה לגבי אזור התעשייה ארז שאין מקום לתקן את החוק בהקשרים שנציגי בעלי העסקים בארז מבקשים לתקן.
איתי אהרונסון: כך המליצה ועדת החקירה הממלכתית.
איתי אהרונסון: זאת תמונת המצב המדויקת.
חיים אורון: אני לא הולך לקלקל הסכמים.
חיים אורון: אני לא הייתי חלק מהם ואני לא רוצה להיות חלק מהם.
חיים אורון: ההסכם היחידי שאני מנסה להוביל ארבע שנים, אין עם מי לדבר.
חיים אורון: כיום נדמה לי שמדובר ב-41 בעלי עסקים בארץ כאשר הטענה המהותית לגביהם דווקא מופיעה בסעיף 7 למסקנות הוועדה והיא מה קורה עם תופעות של אי חוקיות.
חיים אורון: מי שחושב שחלק גדול מאוד מהתופעות היו של אי חוקיות וגם בעתיד, אני מקווה, נתמודד עם הרבה תופעות של אי חוקיות, אי אפשר לגזור כאן גזרה לא שווה.
חיים אורון: אם מקבלים אי חוקיות בבניית בתים ומפצים עליהם, אני לא אומר שצריך להפעיל את אותו סרגל בדיוק, אבל אי אפשר להפוך את זה לקנה מידה לגבי עסקים – וכפי שכתוב כאן בלשון עדינה של משפטנים – שהממלכה דיברה בשני קולות.
חיים אורון: לפי דעתי היא דיברה בקול ברור אחד: תעשו מה שאתם רוצים, נבוא אחר כך.
חיים אורון: היא לא דיברה בשני קולות.
חיים אורון: היה אולי מישהו שאמר שלטון החוק מעל הכל, ואגב, אנחנו רואים את זה גם היום.
חיים אורון: בג"ץ מלא עם זה.
חיים אורון: אני לא רוצה להפוך את זה לוויכוח פוליטי לגמרי, אבל אני גם לא בורח מהמגרש הפוליטי.
חיים אורון: מה בדיוק אומרים לאנשים האלה.
חיים אורון: אף אחד מהם שם לא נכנס בכוח, אף אחד מהם לא גאל קרקעות כמו חנקין אלא הוא פשוט נכנס כי אמרו לו להקים מפעל בארז.
חיים אורון: לאורך שנים ארוכות כולם בירכו על העניין הזה.
חיים אורון: בפינוי, שאגב היה לפני הפינוי ובהסכמה ובלי קטטות, הם פינו את השטח, והיום אחרי חמש שנים ושש שנים מאז – כי הם התחילו קודם ואיתי מכיר את זה – מתווכחים על איך מפצים עבור מבנים שלא הופיעו בספרים.
חיים אורון: גפני, אני יכול לנאום מעכשיו עד סוף המושב הזה.
חיים אורון: הם לא כדין ואי אפשר להפקיע את זה.
חיים אורון: שני שרי משפטים לשעבר אומרים שהטענה שלהם צודקת אלא שאנחנו מנועים מלטפל בעניין כי אנחנו בניגוד עניינים.
חיים אורון: בכלל, זה פטנט עולמי.
חיים אורון: אני מתכוון לדן מרידור וליעקב נאמן כי הם היו בעניין הזה מהצד השני.
אורי אריאל: באיזה צד הם היו?
אורי אריאל: מה ניגוד העניינים?
חיים אורון: הם ייצגו בעבר את בעלי העסקים.
חיים אורון: כל ניסיון להגיע לדו שיח עם הממשלה, כל פעם הוא היה מתקדם עד לנקודה מסוימת, עד שבסוף מישהו או מישהי במשרד המשפטים אמר שלא יבואו לישיבה בכלל.
חיים אורון: לי יש מועדים של ארבע ישיבות שנקבעו בממשלה הקודמת, כולל בפגרת הכנסת, ובוטלו כי הייתה הוראה לא לקיים את הישיבה.
חיים אורון: מה אומרים לציבור הזה?
חיים אורון: כאן יש פרק מפותל על אי החוקיות והחוקיות שלמרות אי החוקיות יש במקרה הזה הצדקה לחוקיות.
חיים אורון: אני מכיר לפחות שניים מחברי הוועדה ואני מתאר לעצמי איך נראה הכיסא שהם ישבו עליו כשהם כתבו את הפרק הזה.
חיים אורון: לפי דעתי הם שפשפו את כל הכרית למטה עד שהם גמרו לכתוב את הפרק על החוקיות והלא חוקיות.
חיים אורון: אם בעתיד יהיה כתוב שניתן גם המלצתה לגבי העתיד, שכל מי שעשה פעולה לא חוקית בשטחים שפונו לא יפוצה, אני כבר חותם על זה.
קריאה: גם במשמר העמק?
חיים אורון: בכל מקום.
חיים אורון: גם במשמר העמק.
חיים אורון: אנחנו לא מדברים על העתיד.
חיים אורון: מבחינה זאת מבחינתם, זה העבר.
חיים אורון: אין כאן שום עתיד.
חיים אורון: הם לא שם, המבנים אינם שם וכולי.
חיים אורון: לכן כאשר אני מדבר עם חברי הכנסת שהובילו את המהלך הזה, הם אמרו שהם מסכימים אתי אבל בפשרה אליה הם הגיעו, הם נשארו בחוץ מסיבות שאתה יכול להסביר אותן יותר טוב ממני.
חיים אורון: אני מבקש מהוועדה לומר את מה שאמר בנצי עכשיו, שהכללים חלים גם על ארז והם יופעלו בארז ולא מה שאומר איתי, שעל פי ההסכמות הקיימות ועל פי דוח הוועדה, ארז בחוץ.
בנצי ליברמן: לא, זה לא כך.
בנצי ליברמן: אני רוצה להסביר.
בנצי ליברמן: אותה אי חוקיות שאתה מדבר עליה חלה על מבנים של בעלי עסקים בגוש קטיף.
בנצי ליברמן: נקודה.
בנצי ליברמן: החוק של בעלי עסקים, מסלולי הפיצוי שווים באופן מושלם לאופן תחשיב הפיצוי הן בנכסי והן בפיננסי לארז ולבעלי עסקים שבגוש קטיף.
בנצי ליברמן: אותו הדבר.
זאב אלקין: פשוט הסרגל הזה לא מתאים לארז.
חיים אורון: זה דומה למה שהציע לי גפני בשבוע שעבר, שנשווה בין הסטודנטים והאברכים, וכל סטודנט מעל גיל 25 יקבל קצבה.
חיים אורון: זה נכון.
חיים אורון: הסרגל הוא אותו סרגל אלא שבסרגל הזה אף אחד לא קיים.
אורי אריאל: אפשר לומר דברים פשוטים ובהירים, בונים סרגל כזה שארז לא יהיה בו כי זה עולה הרבה מאוד כסף למדינה.
זאב אלקין: אני חושב שיש כאן נקודה אחת שהדגישו אותה בצדק.
זאב אלקין: ברור שהסרגל של החוק הזה לא יעזור ב-99 אחוזים לבעלי העסקים בארז.
בנצי ליברמן: 50 אחוזים מארז לקחו פיננסי, כך שזה עוזר להם.
יצחק שפריר: כתוב בפירוש מרכז חיים.
יצחק שפריר: אתם טועים.
בנצי ליברמן: זה לא קשור למרכז חיים.
בנצי ליברמן: אין קשר למרכז חיים.
בנצי ליברמן: מרכז חיים זה לפיצוי האישי.
יצחק שפריר: זה כתוב.
משה גפני: את הדיאלוג הזה אני מבקש שתנהלו במקום אחר.
זאב אלקין: המאבק על הזכויות של ארז, צודק ג'ומס, זה מאבק שמתנהל עוד מהכנסת הקודמת.
זאב אלקין: ועדת החקירה בוודאי לא הקלה על המאבק הזה.
זאב אלקין: אתה דיברת בלשון מאוד ציורית על הפרק הזה שנכתב, ואני אמנע מכך, כי אני כרגע בקרב מול הממשלה לגבי מה שכתוב בספר הזה שיבוצע, ולכן אני אעדיף לא לפגוע בוועדת החקירה כי יש לזה מחיר לכאן ולכאן.
משה גפני: אגב, זה שלא התייחסתי למה שאמר ג'ומס על אברכים ועל סטודנטים, זה לא אומר שהסכמתי אתו וזה לא אומר שום דבר
זאב אלקין: אבל גם לא אומר שחלקת עליו.
משה גפני: אין דמיון במקרה הזה.
משה גפני: זה טוב לומר את זה כי מי שלא מתמצא, יכול לחשוב שזה דומה למקרה הזה אבל זה לא דומה.
זאב אלקין: זה לא דומה.
זאב אלקין: המאבק על הנושא של ארז צריך להיות מאבק נפרד ולא יהיה קל לנהל אותו.
זאב אלקין: כפי שאמרתי, ועדת החקירה לא הקלה עלינו במאבק הזה.
זאב אלקין: אני חושב שכל ניסיון להכניס את זה לכאן, המשמעות של זה היא לתקוע את ביצוע ההסכם עם בעלי העסקים והוא לא יבוצע.
זאב אלקין: אני אומר בגלוי שאני בעד הטענות של ארז.
זאב אלקין: אני אומר, ואני לא רוצה להטעות אותם, שבגלל דוח ועדת החקירה יהיה מאוד קשה להיאבק על הפתרון בכיוון שהם רוצים אבל מצד שלישי אני אאלץ, אם תציע להכניס את זה פנימה, להצביע נגד כי זה יתקע את החוק וזה מנוגד להבנות שהיו.
זאב אלקין: אני מבקש ממך לא לשים אותנו במצב כזה ושלא נצביע נגד משהו שאנחנו חושבים שיש בו צדק.
זאב אלקין: לכן המאבק על זה צריך לנהל בהצעת חוק ולא על הגב של החוק.
משה גפני: לפני שממשיכים לדבר בעניין הזה, אני רוצה לדעת מבחינת לוח הזמנים שלי כיושב ראש הוועדה.
משה גפני: אני באתי לוועדה היום במטרה לאשר את הצעת החוק לקריאה הראשונה כפי שהיא.
משה גפני: זאת אומרת, היות שהיו הסכמות מוחלטות, זה הדף הלבן, עם משרדי הממשלה, לאשר אותו כך ולדון לקראת הקריאה השנייה והשלישית, כפי שאמרתי קודם, לגבי הנושא של חלק מבעלי העסקים בגוש קטיף שבעצם החוק בנוסחו הנוכחי מוציא אותם.
משה גפני: זאת הפשרה אליה הגעתם ואנחנו נצטרך אחרי כן להחליט, בקריאה שנייה שלישית, או שמנהלים משא ומתן ארוך ואז זה לא יאושר במושב הזה, או משא ומתן קצר עם התפשרות כפי שקיימת עכשיו ואז זה יעבור במושב הזה.
משה גפני: אני אומר אותו הדבר לגבי ארז.
משה גפני: אתם רוצים לנהל עכשיו דיאלוג על העניין הזה, בבקשה, לי אין בעיה אבל אני חושב שאתם עושים טעות ותצטרכו להחליט.
משה גפני: אני חושב שארז מחוץ לחוק הזה.
משה גפני: להבנתי, מכיוון שאני שייך לא לחלק של הסטודנטים של ג'ומס אלא לחלק של האברכים, ולא למדתי ליבה ומשפטים, ולכן אני בור ועם הארץ, אבל כתוב מי שמרכז חייו נמצא במקום הזה.
משה גפני: אמרתי, אני לא משפטן, אתה אפילו לא צריך לומר לי לא, מכיוון שאני מראש אמרתי שאני לא צודק.
משה גפני: אני סבור שארז מחוץ לחוק הזה, אבל אני בור ועם הארץ ולכן זה לא רלוונטי מה שאני אומר.
חיים אורון: אתה תגיד עוד פעם אחת, נאמין לך.
חיים אורון: לא לעניין של הבורות אלא לעניין של ארז מחוץ לחוק.
חיים אורון: אליבא דכולם ארז היא מחוץ לחוק.
משה גפני: הרי גם אתה בור ועם הארץ, גם לך אין תארים.
זאב אלקין: לא אמרתי דברים שונים.
משה גפני: אני רוצה להצביע ובואו נחליט אחרי כן מה עושים בקריאה השנייה והשלישית.
אורי אריאל: זה לא עומד עכשיו כאן להצבעה, ההסתייגויות והדיונים.
אורי אריאל: אני רוצה לבקש שהוועדה תתאחד על קריאה למשרד האוצר ולמשרד ראש הממשלה ומינהלת תנופה לשבת בהקדם, בימים הקרובים, עם חבר הכנסת אלקין.
אורי אריאל: אם הוא ירצה לצרף עוד מישהו, בסדר.
אורי אריאל: אני לא רוצה ועדות אלא אני רוצה שזה יהיה יעיל.
אורי אריאל: צריך לשבת כדי למצוא פתרון מוסכם על אזור תעשייה ארז.
משה גפני: אני אומר לכם על מה אני מצביע.
משה גפני: הצעת חוק יישום ההתנתקות (תיקון מספר 2) (פיצוי לעסקים), התש"ע-2010.
משה גפני: בהתאם לנוסח עליו הוסכם וממנו היועץ המשפטי איתי הסביר את הסעיפים האלה, בכפוף לתיקונים טכניים שהיועצת המשפטית תעשה ביחד אתכם, בכפוף לזה שאני מבקש בשם הוועדה מיד לאחר שהוועדה תאשר את הנוסח לקריאה ראשונה.
בנצי ליברמן: לפני שאתה מציע את ההצעה, אתה חייב לשמוע אותי.
בנצי ליברמן: שהעניין יהיה ברור.
בנצי ליברמן: אני חייב להקריא שורה אחת.
בנצי ליברמן: כל מה שאנחנו דיברנו, כל הטענות עלו באופן מלא ומוחלט ושלם בפני ועדת החקירה.
בנצי ליברמן: מבחינתי ועדת החקירה היא מעין ועדה שיפוטית כזו או אחרת שבחנה את הטענות פעם אחר פעם והגיעה למסקנה כי אין צידוק לייחד לבעלי העסקים באזור ארז מסלול נפרד לפיצוי העסקי שנקבע בחוק.
בנצי ליברמן: החוק הזה שאתה קורא באזור המפונה, יש מרכיב של פיצוי אישי כמו פנסיה.
בנצי ליברמן: הפנסיה היא רק לבעלי המקום.
בנצי ליברמן: הפיצוי לעסק הוא אותו דבר ואותם כללים.
בנצי ליברמן: הולכים להעלות עכשיו הרבה חוקים שקשורים לדוח של ועדת החקירה.
בנצי ליברמן: אם רוצים פעם אחת לסיים ולא לגמור בעוד עשר שנים, צריך להיכנס למסגרת.
משה גפני: זה לא הולך לשנות עכשיו בחקיקה שום דבר.
משה גפני: לפי דעתי הוועדה תאשר את ההצעה המוסכמת.
משה גפני: זאת דעתי.
משה גפני: יש לי הערכת מצב כזאת.
משה גפני: אני מבקש ממך לשבת עם האנשים.
בנצי ליברמן: ישבתי אתם.
בנצי ליברמן: עוד פעם לשבת?
בנצי ליברמן: ישבתי אתם והוועדה ישבה אתם.
משה גפני: אני מבקש לקריאה השנייה והשלישית לדעת.
משה גפני: אני רוצה לדעת מה היה הסיכום לגבי אנשי ארז.
משה גפני: לפי דעתי אפשר להתקדם בעניין הזה.
משה גפני: אני לא מכיר את הפרטים אבל גם זאב אלקין וגם החברים האחרים אמרו את הדבר הזה.
משה גפני: לא צריך להיות מקובע על סטיגמה של מה שהיה קודם אלא צריך לשמוע את האנשים שוב וצריך להגיע להסכמה.
משה גפני: אני לא חושב שזה אותו הדבר כמו המקרה עליו אנחנו מדברים בחוק הזה, אבל גם האנשים האלה נפגעו וצריך להגיע לפתרון.
משה גפני: אני יודע מהניסיון שלי שכאשר אתה מגיע עם הרחבה של הנושא, משרד האוצר נעמד על רגליו האחוריות והוא לא רוצה להוציא עוד כסף אבל גם הוא צריך להתגמש.
משה גפני: לכן, כל מה שאתה אומר עכשיו, בסדר, אבל למה זה משנה עכשיו?
משה גפני: סתם להצהיר הצהרות?
משה גפני: אני מבקש ממך, שמעת את חברי הוועדה, כולם מאוחדים בדעה הזאת שצריך לנסות להגיע אתם לפתרון, לפשרה, לדברים שאפשר להגיע וכאן אין.
משה גפני: אם אי אפשר, נעמוד כאן בפני הברירה מה אנחנו עושים ואת הברירה הזאת ציינתי כבר קודם.
משה גפני: רבותיי, מי בעד אישור הצעת החוק בכפוף לכל מה שאמרתי?
משה גפני: ה צ ב ע ה הצעת החוק אושרה פה אחד ההצעה אושרה לקריאה ראשונה.
ציון פיניאן: על סדר היום הצעת חוק ייעול הליכי האכיפה ברשות ניירות ערך (תיקוני חקיקה), התש"ע-2010.
שגית אפיק: בישיבה הקודמת הקראנו את פרק ט'1, הסדר להימנעות בנקיטת הליכים, ונשאר לנו ההסבר לגבי סימן ב' בפרק הזה שעוסק בסמכות פרקליט מחוז להתקשר בהסדר.
שגית אפיק: דניאל, את רוצה להסביר?
דניאל רימון: אנחנו קבענו בסימן ב' שמאיזשהו שלב, שהוא השלב שבו מתגבש חומר ראיות להגשת כתב אישום, הסמכות להתקשר בהסכם לסגירת תיק מותנה עוברת לפרקליט המחוז ובמסגרת הסכם כזה או חלף הרשאה, הוא יכול לקבוע את אותם אמצעים שקבועים לגבי הסכמי אכיפה ולגבי האכיפה המינהלית בכלל.
שגית אפיק: תסבירי את היחס בין סמכות פרקליט לבין סמכות יושב ראש הרשות להתקשר בהסדר.
דניאל רימון: כמו שהסברתי גם בפעם שעברה, לא מדובר בסמכויות מקבילות אלא עוקבות.
דניאל רימון: אפשר ללמוד את זה משני דברים: ראשית, איך שמתחיל סימן ב', כשהוא אומר ש"על אף האמור בסעיף 62(א)".
דניאל רימון: זאת אומרת, זה אותו סעיף שאומר שיש לך גיבוש של חומר ראיות, ברירת המחדל היא שצריך להגיש כתב אישום, זה מקום שהרשות לא נמצאת בו אלא זה רק בשדה של הפרקליטות.
דניאל רימון: אפשר ללמוד את זה גם מהמשמעות של ההתקשרות בהסכם.
דניאל רימון: בעוד שזה במגרש של הרשות, שזה בסימן א', מדובר על כך שהמשמעות היא שלא ייפתחו הליכים, ומוגדר מה אלה הליכים, שאלה הליכים חקירתיים, כאן מדובר על כך שלא יוגש כתב אישום.
דניאל רימון: כלומר, שלא יוגש כתב אישום, שזאת סמכות פרקליטות.
דניאל רימון: פרט לאלה אנחנו רואים שבסך הכל זה דבר מאוד מאוד דומה, ההתקשרות היא עם אותם אנשים, מאותו זמן והתוכן שלהם, אמצעי האכיפה זהים, ניתן לזה פומבי.
דניאל רימון: זה משהו שכבר הוקרא בוועדה בדיון הקודם.
שגית אפיק: זה הוקרא.
דניאל רימון: התבקשתי להסביר את זה בכמה מלים כי לא ניתן הסבר.
מיקי ציבייר: בסעיף 54ו וגם ב-54ג, מעבירים הרבה פרסומים לאתר האינטרנט אבל אתר האינטרנט הזה לא מוסדר.
מיקי ציבייר: צריך לקבוע איזה כללים איך זה יתפרסם, כמה זמן זה יהיה שם, אחרי כמה זמן זה יצא וכולי.
שגית אפיק: אפילו לא כתוב שזה יפורסם באתר.
מיקי ציבייר: לא.
מיקי ציבייר: זה כתוב.
דניאל רימון: לפרסום באתר האינטרנט של הרשות יש תוקף חוקי גם היום.
דניאל רימון: למשל, הנחיות של הרשות לפי סעיף 36א מתפרסמות באתר הרשות וזה המקום המחייב.
דניאל רימון: זה כמו הרשומות להנחיות של הרשות.
מיקי ציבייר: כמה זמן זה יישאר?
מיקי ציבייר: איך זה ירד?
מיקי ציבייר: מתי זה יעלה?
מיקי ציבייר: את כל הדברים האלה צריך להסדיר.
מיקי ציבייר: זה יישאר בארכיב?
מיקי ציבייר: אפשר יהיה לראות היסטוריה של עשר שנים או של שנה?
אמנון כהן: אלה דברים קיימים.
אמנון כהן: זה לא משהו חדש.
שגית אפיק: זה לא חדש.
דניאל רימון: לרשות יש חובה ככל רשות ציבורית לשמור מידע.
דניאל רימון: זאת אומרת, גם אם בחלוף פרק זמן המידע לא נמצא כבר באתר הרשות, יש לנו ארכיבים היסטוריים וכל מי שמבקש לדעת מה היה הדין לפני שנים וזה לא נמצא באתר, ניתן לספק לו את המידע הזה.
דניאל רימון: מי שמכיר את האתר ואמון עליו, יודע שהאתר הוא מפורט מאוד.
מיקי ציבייר: את סומכת על כך שאני מכיר אותו, אבל אם אלה דברים שקשורים בהסדרים.
שגית אפיק: יש הבדל בין זה שאת מפרסמת הנחיה לבין זה שאת מפרסמת הסכם שעשית עם מפר.
אמנון כהן: השאלה מה מקובל.
שגית אפיק: הוא שואל כמה זמן זה יהיה על האתר, כמה זמן הוא חשוף לסיכון הזה.
שמשון אלבק: יש התיישנות.
מרים אילני: זה כל הזמן יהיה אפשר למחזר את זה ולבקש את זה מהרשות.
מיקי ציבייר: אני שואל מתי מורידים את זה.
חיים אורון: חודשיים זאת תקופה מספיקה?
ציון פיניאן: הם רוצים הרבה יותר.
שמשון אלבק: ברור לחלוטין שאנשים יהיו מעונינים שזה ירד מהאתר כמה שיותר מהר.
שמשון אלבק: אנחנו נפעל באופן סביר בעניין הזה, וכאשר נגיע לגשר, נקבע לוחות זמנים לדבר הזה.
שמשון אלבק: אי אפשר היום לסגור כל דבר.
אמנון כהן: אבל זה כרגע בחקיקה.
חיים אורון: למה זה צריך להיות בחקיקה?
אמנון כהן: איך זה מקובל?
שמשון אלבק: זה לא צריך להיות בחקיקה.
שמשון אלבק: מדובר בהסדרים מינהליים.
חיים אורון: כמה זמן שומרים גזר עיתון בו כתוב שהוא נאשם?
חיים אורון: זה לתמיד.
חיים אורון: מה, שמים את זה בחלון ראווה?
חיים אורון: אינטרנט זה פי כמה יותר.
מרים אילני: הוא תמיד יהיה חשוף לציבור.
שמשון אלבק: פסקי דין אנחנו משאירים באתר לעד.
שמשון אלבק: כל עוד האתר הזה קיים, יהיו פסקי דין.
שמשון אלבק: אני מניח שלמשל ברשות המסים יש להם פרסומים לגבי כופר והם מפרסמים שמות של אנשים.
ציון פיניאן: זה צריך להיות לפי שיקולי הרשות.
ציון פיניאן: לא צריך לעמוד על קוצו של יוד בנושא הזה.
חיים אורון: אתה רוצה מעט או הרבה?
ציון פיניאן: הוא רוצה הרבה.
מיקי ציבייר: ברגע שנקבע העונש והעניין נגמר, צריך להוריד אותו.
ציון פיניאן: אני חושב שזה צריך להיות לפי שיקולי הרשות.
אמנון כהן: לפי השיקולים של שוני אלבק.
ציון פיניאן: תתחילי לקרוא.
דניאל רימון: אני אומרת מראש שאם יהיו קצת טעויות בהפניות, זה בגלל שנעשו שינויים בדיונים הקודמים ואנחנו נתקן אותם אחר כך בנוסח.
דניאל רימון: (14) לפני סעיף 54יב יבוא: 54יא10.
דניאל רימון: הגדרות בפרק זה – "הפרה" – כמשמעותה בסעיף 52מג(א), 54(א1) ו-54יא(11.
דניאל רימון: "ניירות ערך"- כהגדרתם בסעיף 52.
דניאל רימון: 54א11.
דניאל רימון: הטעיית הרשות מבלי לגרוע מהוראות כל דין, לעניין פרק ח'4, יראו כמבצע הפרה של הוראה המנויה בחלק ג' לתוספת השביעית, גורם מפוקח כהגדרתו בסעיף 54(ב) שגרם להצגת פרט מטעה לרשות בדיווח, במסמך או בהודעה, אשר הגשתם נדרשת לפי דין, לרבות לפי דרישה של רשות או עובד שהוסמך לכך כשהיה עליו לדעת שיש בכך כדי להטעות את הרשות.
דניאל רימון: (16) בסעיף 55ב, האמור בו יסומן "(א)" ואחריו יבוא: "(ב) בפרסם הודעה בעיתון לפי חוק זה, לא יהיה פרט מטעה".
דניאל רימון: (17) בסעיף 56א - (א) במקום סעיף קטן (א) יבוא: "(א) כדי להבטיח את ביצועו של חוק זה, או אם היה יסוד סביר להניח כי בוצעה הפרה או התעורר חשד לביצוע עבירת ניירות ערך, רשאי יושב ראש הרשות או עובד הרשות שהוא הסמיכו לכך בכתב, לדרוש מכל אדם כל ידיעה ומסמך, הנוגעים לעסקי תאגיד שחוק זה חל עליו, או הנוגעים להפרה או לעבירה כאמור".
דניאל רימון: (ב) בסעיף קטן (ב), במקום "הוגש כתב אישום במשפט שבו המסמך עשוי לשמש ראיה" יבוא "הוגש כתב אישום במשפט או נשלחה הודעה על פתיחה בהליך אכיפה מינהלי לפי סעיף 52מה, והמסמך עשוי לשמש ראיה במשפט או בהליך כאמור".
שגית אפיק: תסבירי את (א) ו-(ב) ב-56א.
דניאל רימון: 56א הוא הסעיף מתוכו מבצעת הרשות היום את הפעילות הפיקוחית שלה בשוטף, אפילו עוד לפני שהתעורר חשד לעבירה, וגם כאשר התעורר חשד לעבירה שדרכו היא פונה בדרך כלל לגופים פרט לתאגיד עצמו שאליו היא פונה מכוח הסעיפים האחרים, נגיד לדירקטורים בו או לנושאי משרה ואחרים, ומבקשת מסמכים.
דניאל רימון: נעשו למעשה שלושה תיקונים.
דניאל רימון: התיקון האחד הוא שיש התייחסות לחוק השקעות משותפות וזה נעשה באופן נפרד, באופן מפנה בתוך חוק ההשקעות כפי שקיים היום לגבי חוק הייעוץ.
דניאל רימון: הדבר השני שנקבע כאן הוא שהפנייה יכולה להיות גם במקרה של חשד בהפרה.
דניאל רימון: הדבר השלישי שנעשה כאן, גם אם זה לא בקשר לעסקי תאגיד, וזה נדרש בעיקר לעבירות או להפרות המסחר, המניפולציה, התרמית, שאז הפנייה היא לא בקשר לעסקי תאגיד.
דניאל רימון: זה התיקון שנעשה כאן.
ציון פיניאן: יש הערות?
ציון פיניאן: אין.
ציון פיניאן: תמשיכי.
דניאל רימון: (18) בסעיף 56א1 המלים "או של חוק להשקעות משותפות" – יימחקו.
דניאל רימון: (19) בסעיף 56ד, אחרי "עבירת ניירות ערך" יבוא "או הפרה" ואחרי "להתבצע עבירה" יבוא "או הפרה".
דניאל רימון: (20) בסעיף 56ה, אחרי "סעיפים" יבוא "52מג", אחרי "החקירה" יבוא "או לצורך בירור הפרה לפי סעיף 52מג, לפי העניין" ואחרי "בית המשפט" יבוא "או הוועדה כמשמעותה בסעיף 52לב(א)".
שגית אפיק: למה זה הוועדה ולא המותב?
שגית אפיק: למה זאת ועדת האכיפה?
דניאל רימון: אפשר לומר המותב.
מרים אילני: זה צריך להיות המותב.
שגית אפיק: באיזה שלב זה יהיה?
דניאל רימון: מה זה בעצם אומר.