GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אבנר בן גרא: שטחים ציבוריים פתוחים (שצ"פים), בקושי עכשיו התחילו קצת לאשר, זה דבר אחד.
אבנר בן גרא: הצורה השנייה היא לפי עלות קבועה.
אבנר בן גרא: לדוגמה, המועצה המקומית עומר מפתחת בעלות קבועה.
אבנר בן גרא: אני באתי לבקש לפתח בעלות קבועה, כמו שאמר פה ידידי, שייתנו לי את ה-260,000 שקל, אמרו לי 'לא, עומר זה היה בשנות התשעים, היום לא נותנים'.
אבנר בן גרא: נבטים, מושב, קיבל לפני חצי שנה את אותו אישור.
אבנר בן גרא: אומרים לי 'לא, נבטים זה מושב, זה משהו אחר'.
אבנר בן גרא: האבסורד הכי גדול זה שאצלי ביישוב כרמית, תנועת 'אור משימות' שמיישבת את החלק של ה-400 קיבלה את הפיתוח באותה צורה, של עלות קבועה.
אבנר בן גרא: אני בא למינהל, כמו שאמר פה מר מאיר כהן, אנחנו אומרים כך וכך עולה לנו, זו התוספת במבני ציבור, אלה דברים שקל לכמת אותם, יש פרוגרמות לזה---
אורי אריאל: כרמית זה חלק ממיתר.
אבנר בן גרא: כרמית, חירם ויתיר הם חלק ממיתר.
אורי אריאל: זו שכונה אצלו, הוא מקבל---
אבנר בן גרא: שכונה אצלי, אני לא מקבל, הם מקבלים.
אבנר בן גרא: אוקי, בסדר, הבנתי את מצעד האבסורד, אבל אני אומר שלפי עלות קבועה, לנו, כראשי רשויות, שיכולים לגבות את אותם דמי פיתוח, או בלהבים זה 400 ובעומר זה 600, אנחנו יכולים לבוא ולקבל את התושבים כמו שצריך, להכין את התשתיות, להיערך מבעוד יום, מרכזי ספורט, בילוי, נופש, כל מה שצריך כדי לחיות ביישוב.
אבנר בן גרא: אי אפשר להביא אנשים ליישוב שינה.
אבנר בן גרא: הפריפריה כל הזמן, בעיקר בנגב, נתפסה כיישוב שינה, באים מהעבודה, ישנים, לא יודעים בכלל שיש בריכה, שיש חדר כושר, קולנוע.
אבנר בן גרא: אני עושה טקסים באולם של בית הפיס.
אבנר בן גרא: טקס יום השואה באולם ספורט.
אבנר בן גרא: למה אני צריך לעשות באולם ספורט?
אבנר בן גרא: את יודעת כמה מיליונים המינהל חייבים לרשות שלנו?
מירי רגב: מר דגני, למה אתם לא עובדים על עלות קבועה?
אילן דגני: אני לא יודע מה זה עלות קבועה.
אילן דגני: למעשה בכל מקרה שזה לא נעשה לפי חוקי עזר, נערכת בדיקה פרטנית של הוצאות הפיתוח.
אילן דגני: זו בדיקה הנדסית.
שרה צימרמן: העלויות בפועל.
מירי רגב: איך עלויות בפועל?
מירי רגב: אנחנו לוקחים שמאי רגיל---
שרה צימרמן: אני אעשה סדר.
שרה צימרמן: קודם כל זה נכון שיש היום מדיניות, שגם קבועה בהחלטות ממשלה, להעביר לעיריות לבצע פיתוח, לעיריות שמעוניינות ולעיריות שיכולות, וכל אחד יודע שיש עיריות יותר חזקות ויותר חלשות.
שרה צימרמן: משרד השיכון פחות מדבר על ללכת לעיריות באזורי הפריפריה, כי כמו שהם אומרים, יש להם יותר בעיות מאשר העיריות החזקות.
שרה צימרמן: לגבי העלויות, העליות של הפיתוח הן עלויות בפועל.
שרה צימרמן: זאת אומרת לוקחים כמה על הכביש, כמה על שטח ציבורי פתוח, כמה על זה, מחברים את המספרים ומחלקים אותם למספר יחידות הדיור.
שרה צימרמן: זה לא בהכרח יותר נמוך בדימונה מאשר באזור המרכז.
שרה צימרמן: אדרבא, לפעמים עוד עושים רמה של פיתוח שתהיה נאה ויפה למקומות האלה.
שרה צימרמן: השמאי, כשהוא בא לעשות שם שומה, הוא עושה שומה של קרקע מפותחת, כך עובד שמאי, ואז הוא שם את הקרקע והפיתוח ביחד, ככל שהפיתוח יותר גבוה, זה יורד ממחיר הקרקע.
שרה צימרמן: בעבר זה היה קצת יותר בעייתי משום שהקרקע במקומות האלה היתה נוטה לאפס, כי לא היו ביקושים.
מירי רגב: מה זה לא היו ביקושים?
מירי רגב: אבל היום יש ביקושים, בגלל זה הקרקע לא בעלות אפס?
שרה צימרמן: מה שקרה בשנת 2009 התהפכו היוצרות, כולם יודעים את זה.
שרה צימרמן: בכל אופן בנגב, בגליל עוד לא כל כך, אם כי גם מתחיל, הביקושים גדלו שם בצורה משמעותית, בעיקר לבני ביתך.
שרה צימרמן: את הבשורה בבנייה רוויה עוד לא ראינו.
שרה צימרמן: יש טיפה מספרים, כמה שהפקנו כל השנים, בדימונה בשנה שלוש יחידות דיור, שתי יחידות, ממש מספרים מאוד קטנים ובאמת בשנת 2009 הוצאנו 40 יחידות דיור ונרשמו 600 איש, אף אחד לא חזה את זה.
שמאי אסיף: אף אחד לא חזה?
שמאי אסיף: הכל שחור על גבי לבן.
שרה צימרמן: שיבואו 600 בדימונה על 40, כאשר באו לך, מר שמאי אסיף, בכל שנה אחרת שניים או שלושה?
שרה צימרמן: נו, באמת.
מירי רגב: כל שנה יש יותר ויותר פערים בדירות, אז ברור ש...
23597: 122 מגרשים בדימונה צמודים לבית העלמין המקומי.
23597: במשך 12 שנים לא הצליחו לשווק אותן.
23597: ואללה, נולדתי במרוקו, דימונה, אנחנו המרוקאים, אף אחד לא בונה ביתך ליד קברך, לא הולך.
23597: אמרתי, בואו חבריא, תביאו כסף, מיליון שקלים, נקים חומה גדולה, יפה, מסודרת, אמרו 'לא, זה לא יעזור'.
23597: באתי למינהל, למר אפרתי, בזמנו, והוא שם מיליון שקל.
23597: שיווקנו ביומיים את כל ה-122 מגרשים, שהיו תקועים עשר שנים.
23597: מה שאני רוצה להגיד שעם כל הסיפורים האלה---
מירי רגב: זה קשור למאיפה אתה בא.
23597: נסעתי לחוץ לארץ, ראיתי קברים ליד בתים, מאוד יפה.
23597: מה שאני רוצה להגיד, חברת הכנסת רגב, שאנחנו יושבים ונותנים את כל ההיבטים הטכניים, כי לפעמים צריך לצאת מהקופסה, זה הכל.
23597: זה מה שאנחנו אומרים גם למינהל וגם למשרד השיכון.
שרה צימרמן: מה שאני רוצה להגיד זה באמת ההסתכלות מהיום והלאה.
שרה צימרמן: כן, שר הבינוי והשיכון עושה מאמצים ואנחנו סוקרים את כל התכניות שיש לנו, ונכון שיש באזורי הפיתוח יותר קרקע מתוכננת מאשר במרכז הארץ, אבל למרות שיש קרקע מתוכננת, יש עוד קשיים.
שרה צימרמן: למשל התכנון המפורט של הפיתוח.
שרה צימרמן: על מנת שאפשר יהיה לשווק, אנחנו צריכים תכנון מפורט של פיתוח כדי שנוכל לאמוד את עלותו של הפיתוח.
שרה צימרמן: התכנונים האלה לא בהכרח ולא בכל מקום מוכנים ואנחנו מאיצים את הקצב הזה מאוד, בעיקר לבני ביתך.
שרה צימרמן: כמובן לבנייה רוויה יש, לבנייה רוויה אנחנו נשווק כמה שאתה רוצה, בלבד שבאמת יהיו אנשים שייקנו.
מירי רגב: יש ביקוש גם לבנייה רוויה.
מירי רגב: לא כל הביקושים הם לצמוד קרקע.
23597: ---בנייה רוויה בדימונה בגלל שלא הכניסו אותה, לצערי, לתקציב תכנון ל-2010.
שרה צימרמן: עשר פעמים הוצאתי 48 יחידות דיור בנייה רוויה עוד שנה ועוד שנה, ולא נלקח.
שרה צימרמן: הלוואי ועכשיו יילקח.
שרה צימרמן: עוד מלה אחת, ואני אתן לנציג האוצר הרלוונטי לדבר.
שרה צימרמן: במסגרת היום אנחנו יושבים יחד עם משרד האוצר לנסות דווקא באזורי הפריפריה לסבסד חלק מעלויות הפיתוח, דהיינו הסבסוד נובע מזה שאנחנו לוקחים חלק מהעלויות על עצמנו ונעשה אותם בלי לגבות אותם.
שרה צימרמן: אני מדברת בעיקר על היישובים בטיפולנו שהם יותר הערים, לא על היישובים היותר חזקים, מיתר, עומר והיישובים האלה שמטופלים ישירות על ידי המינהל.
שמאי אסיף: יש עוד ישובים חזקים.
שרה צימרמן: זה לא חכמה להגיד היום על דברים שהיום אנחנו רואים וקודם לא ראינו.
שמאי אסיף: סליחה, ראינו כל הזמן, זה בדיוק מה שאני אומר.
שמאי אסיף: אף אחד לא מסתכל קדימה מעבר לאף שלו וזאת הבעיה.
שמאי אסיף: בשביל זה באתי, רק בשביל זה באתי.
שרה צימרמן: רק משרד הפנים, בגלל זה יש כל כך הרבה תכניות מוכנות.
שמאי אסיף: מוכנות, הרבה יותר ממה שאפשר לשווק.
שמאי אסיף: כל ראשי הערים נמצאים כאן ויגידו כמה תכניות יש וכמה משווקים מתוכן.
שרה צימרמן: תסתכל באזור המרכז, איפה שהמחירים עולים, כמה תכניות יש.
שמאי אסיף: אנחנו מדברים עכשיו על הפריפריה, יש גם עודף גדול במחוז המרכז.
שמאי אסיף: אני מודיע כאן לפרוטוקול.
מירי רגב: מר אסיף, תיכף אני נותנת לך לדבר.
ערן ניצן: אני רוצה להעיר עוד זווית אחת לגבי הפריפריה והיא באה לידי ביטוי במחירי הדיור ויש לנו את הנתונים.
ערן ניצן: בשעה שבתל אביב עלו מחירי הדיור, לדירה ממוצעת של 4 חדרים, מ-1.2 מיליון ל-1.8 בין השנים 2007 ל-2009, שזה פנטסטי, אז בדרום זה עלה מ-500 ל-580 ובצפון זה עלה מ-600 לכמעט 700.
ערן ניצן: מה שאנחנו רואים פה שהפער בין המרכז לפריפריה בתחום המחירים הולך וגדל באופן דרמטי מאוד וזה מעיד על בעיה בתחום הביקוש, לא בתחום ההיצע.
ערן ניצן: אנחנו תמיד אומרים שבמרכז אין מה לטפל בביקושים, מה שצריך זה להרחיב עוד קרקעות, לשווק עוד והמחירים יירדו.
ערן ניצן: בפריפריה זו תמונת ראי, לטעמנו, והממשלה חייבת להתגייס גם לצד הביקושים.
ערן ניצן: ודאי שביישוב כמו במיתר וגם ספציפית כרגע בדימונה צריך עוד שיווקים לעוד צמודי קרקע, אבל כאן, הוועדה הזו שמדברת על פריפריה, צריכה לדבר על המטרופולין, מעבר לצמודי הקרקע.
ערן ניצן: בבאר שבע הבעיה כרגע היא לא בהיצע, תמיד כשיורחב ההיצע זה טוב, אבל יש גם בעיה בביקושים ואנחנו רוצים שהוועדה תהיה ערה לנושא של הביקושים.
ערן ניצן: יש בעיה שאנשים רוצים לגור פחות בפריפריה מאשר במרכז, ופה, לבית הזה---
אורי אריאל: אתה יודע למה הוקמה הוועדה הזאת?
אורי אריאל: כי היינו ערים לבעיה הזאת.
ערן ניצן: וזה כלי שאפשר לעשות בו.
ערן ניצן: מדוע אפשר לעשות בו?
ערן ניצן: כי פה אפשר ליצור למשל דברים שלא אני צריך להמציא אותם והממשלה יודעת לשבת עליהם מצוין, הלוואות מותנות, לאורך זמן, לדייר שיבוא ויישב שם ויתחייב לשבת 15 שנה, ואז זה הופך למענק קבוע.
ערן ניצן: בתחום של פריפריה אלה כלים רבי עוצמה, בניגוד לתחום המרכז.
שמאי אסיף: אני רוצה לחלק את הדברים לטווח הקצר ולטווח הארוך, כדי שבכל זאת נתרום לעניין גם בטווח הקצר.
מירי רגב: וגם אם יש לך רעיונות איך אנחנו מטפלים בעניין, זה מאוד יעזור.
שמאי אסיף: בעניין של רעיונות, זה הקטע החזק שלי.
מירי רגב: זה מעולה, אנחנו אוהבים אנשים כאלה.
שמאי אסיף: הבעיה שהמימוש הוא לא בידיי, ולכן אחרים שנמצאים פה סביב השולחן צריכים לעזור לי.
מירי רגב: עכשיו תקציב דו שנתי, אולי נעזור להם לממש.
שמאי אסיף: קודם כל בטווח הקצר, אני לא יכול להוסיף דבר על הדברים ששמענו מהצד הזה של השולחן.
שמאי אסיף: אנחנו טוענים את זה מזה שנים, אנחנו טוענים שמדיניות השיווק איננה מספיק משוכללת וטובה ולא נכונה, בכל ההיבטים שנאמרו כאן, גם בהיבט של לשווק בתיאבון רב ובזריזות, וגם בהיבט של לנסות וליצור מערכות מסובסדות בצורה כזו או אחרת ודיברו גם על העניין הזה.
שמאי אסיף: אנחנו מדברים מזה עשר שנים על נושא של דיור בהישג יד, זאת אומרת דיור שהוא מקבל את התמיכה כדי ליצור את התמהיל המתאים של אוכלוסיות, כדי לאפשר לאוכלוסיות שונות, בהתאם לצורך ובהתאם לרצון ובצורה מכוונות להגיע למה שצריך להגיע.
שמאי אסיף: המדיניות הזאת, שבאופן דרסטי עברה במשך 60 שנה ממדיניות שבה הכל היה דיור ציבורי ופתאום עכשיו הכל הופך להיות מופרט, גם עם הקרקעות של המדיניות מתנהגים כאילו הן קרקעות פרטיות, אני חושב שזו טעות בסיסית ומה שאנחנו רואים כאן כתוצאה, זו תוצאה ישירה של המדיניות הזאת, שאותה אני מקווה בהדרגה צריך לשנות, וזה נאמר במקרה הזה.
שמאי אסיף: דבר נוסף שאני רוצה לומר.
שמאי אסיף: יש איזה שהיא אגדה כזאת שאומרת במשך השנים שבעצם החסם זה התכנון.
שמאי אסיף: רק בשביל לעשות סדר פה מסביב לשולחן, לא יודע אם כולם מבינים, כי מסתכלים עליי מינהל=
שמאי אסיף: מינהל, יש רשות מקרקעי ישראל, שהוא עוסק בנושא של שיווק קרקעות, בניהול קרקעות ושיווקם, ואנחנו נשארנו קטנים וצנועים, אנחנו מינהל התכנון במשרד הפנים ואנחנו אחראים על התכנון.
שמאי אסיף: זה נושא אחר.
שמאי אסיף: זה מתחבר, אנחנו מתאמים, מנסים לתאם, אבל לא תמיד זה מתחבר ואחת הבעיות היא באמת בקשר בין הדברים.
שמאי אסיף: אנחנו שמנו לנו למטרה בשנים האחרונות לזרז עד כמה שאפשר את הליכי התכנון, כדי להגיע למלאי תכנון מספיק ובשנים האחרונות בכל הרמות, ברמה של תכניות מתאר ארציות, תכניות מחוזיות, תכניות מתאר מקומיות ותכניות מפורטות, שלא אנחנו יוזמים, ותיכף אני אגיד על זה מלה, אנחנו נמצאים בעודף בכל המחוזות, על פני קצב המימוש שלהן.
שמאי אסיף: בצורה ברורה ופשוטה, אני אומר בגדול, כדי שהדברים האלה יובנו, אנחנו בממוצע כל שנה מאשרים למעלה מ-40,000 יחידות דיור, כאשר בפועל מממשים סדר גודל של 30,000.
שמאי אסיף: מסיבות רבות, גם מדיניות השיווק, זה אחד הנושאים, גם בעיות כלכליות אחרות, שאנשים לא ממהרים לממש, בגלל בעיות של אשראים בנקאיים, בגלל בעיות של---
שרה צימרמן: יש חסמים אחרים.
מירי רגב: הוא עכשיו מדבר.
שמאי אסיף: ויש הרבה מאוד חסמים בעניין הזה שצריך להסיר אותם ולא יכול להיות שכאשר מלאי התכנון קיים, לא מממשים אותו כחלק מהמדיניות הממשלתית לממש אותו במקומות הנכונים ובצורה הנכונה ובקצב הנכון.
שמאי אסיף: בפריפריה, אין ספק שצריך לממש אותם בקצב הרבה יותר מהר.
שמאי אסיף: ואנחנו טוענים, במשך שנים, אני נמצא בתפקיד הזה כבר שש שנים, בעוונותיי, ומהיום הראשון אני טוען שצריך לשווק יותר בפריפריה, צריך להיות מוכנים, ותיכף נדבר על צד הביקוש, שדיבר עליו מר ערן ניצן, שאני חושב שהוא מאוד מרכזי בעניין הזה.
שמאי אסיף: כשאני מדבר על העודף השנתי הזה, אני מדבר בסך הכל על עודפים שבאופן יותר משמעותי קיימים דווקא בפריפריה.
שמאי אסיף: הצלחנו להשיג מלאֵי תכנון בפריפריה, שהם יותר גבוהים מאשר במרכז.
שמאי אסיף: אם בצפון זה 150% ובדרום זה אפילו 200% מהייצור השנתי.
שמאי אסיף: אנחנו מייצרים בתכנון מדי שנה כפול מאשר מממשים בפועל.
מירי רגב: אז אני רוצה לפתוח רגע סוגריים ממה שאתה אומר; איזה חסמים יש לא לממש את התכנון שיש?
שרה צימרמן: יש חסמים שהם בעיקרם מימוניים, אבל הם פרויקטים ענקיים.
שרה צימרמן: למשל כבישים, מחלפים, בעיות ביוב, בעיות ניקוז.
שרה צימרמן: כל מיני בעיות שאחרי שהם גומרים את התכנון, צריך מישהו לבוא ולממן.
שרה צימרמן: זה לא מושת על המגרשים, זה לא מושת על יחידות הדיור, את זה מישהו צריך לממן.
שמאי אסיף: אני מסכים במאת האחוזים, זאת בדיוק הנקודה.
שמאי אסיף: עכשיו תפקידה ותורה של הממשלה, סליחה שאני פה כחלק מהממשלה אומר את זה במקום הזה, אבל אני אומר את זה בהרבה מאוד מקומות אחרים ובמוסדות התכנון ובמועצה הארצית שאני יושב, אז אני מרשה לעצמי לומר את זה כאן, זה התפקיד של הממשלה.
שמאי אסיף: מה שהיא מכריזה שוב ושוב, שיש עדיפות מובהקת לפריפריה, למעשה לא מתממש בפועל.
שמאי אסיף: למרות כל האמירות האלה---
מירי רגב: איך אתה מתמודד מול חסמים מהסוג הזה?
שמאי אסיף: אני מדבר על זה.
שמאי אסיף: אני לא בקי בחסמים הספציפיים שתכנית כזו או אחרת חוסמת, אבל אם יש בעיה של מתקן ביוב שצריך לעשות והוא חוסם לי את התכנון, שזה קיים בעיקר בצפון ופחות בדרום, לפי מיטב ידיעתי וזיכרוני, אז מישהו צריך להכניס את היד לכיס ולהגיד 'בפריפריה, אנחנו משקיעים בביוב'.
שמאי אסיף: מה קרה?
אריאל יוצר: זה לא חסמים תקציביים.
שמאי אסיף: אני לא יודע, תסביר אחר כך.
מירי רגב: מה שאתה אומר, שעלות הפיתוח תהיה על חשבון---
שמאי אסיף: זה לא עלות הפיתוח.
מירי רגב: את החסמים האלה מי שיפתור זה בעצם התקציב הממשלתי.
שרה צימרמן: הממשלה, כל השרים צריכים ביחד ל---
מירי רגב: במקום שהעלות תהיה על אותו אחד שבא לקנות את הבית---
שמאי אסיף: לא, לא.
שמאי אסיף: אני אסביר עוד פעם.
שמאי אסיף: כשמדובר פה על עלויות פיתוח, זה עלויות פיתוח של הפיתוח המיידי של המגרש עצמו, על זה מדובר.
שמאי אסיף: אבל ברגע שמפתחים ומוסיפים עוד אלף יחידות דיור ועוד אלף ועוד אלף, זה מצטבר.
שמאי אסיף: צריך לאיזה שהוא מקום לקחת את הביוב, המכוניות צריכות להגיע, הרכבת צריכה להגיע לאן שצריך, צריך להקים בתי ספר, לא לשים אותם בקרוונים ולרוץ אחרי העניין הזה ולעשות את זה עם 40 ילד בכיתה, צריך להביא את המורים וצריך כל מיני דברים כאלה לעשות בעניין הזה, ואת זה צריך להקדים.
שמאי אסיף: אם רוצים לתת עדיפות לפריפריה, צריך להקדים את הדברים האלה, שהפריפריה תשיג את המרכז בעניין הזה.
שמאי אסיף: אם רוצים באמת.
שמאי אסיף: אם באמת רוצים לפתח את הפריפריה, ואני מדבר על זה בכל מקום, בשביל זה באתי, ראיתי בסדר היום 'פריפריה', אמרתי שאני בא, לא יודע מה הנושא המדויק, אני בא.
שמאי אסיף: ואני אומר, אלה הדברים שצריך לעשות אותם.
שמאי אסיף: זה בצד של התשתיות שצריך לעשות אותם.
שמאי אסיף: אז נכון, היום יש החלטת ממשלה לגבי נתיבי ישראל ושם משקיעים באמת הרבה מאוד כספים ויש התחייבויות כספיות בעניין הזה, ואני מקווה שנצא לדרך עם כביש 6 ועם הרכבות ועם כל הדברים האלה.
שמאי אסיף: אני חושב שיש פה פריצת דרך משמעותית וצריך לברך על זה את הממשלה, כי היא עושה דבר גדול לפריפריה.
שמאי אסיף: יש ניסיונות גם בנושא הביוב.
שמאי אסיף: אני לא יודע איפה העניין הזה עומד, אם בדיוק משחררים את כל הבעיות שקיימות בצפון.
שמאי אסיף: בהרבה מאוד ישובים אני שומע על הבעיות האלה של הביוב והנושא של בתי ספר וכולי.
שמאי אסיף: חייבים להשקיע בכל הדברים האלה קודם כל בפריפריה.
שמאי אסיף: אגב, זאת ועדת כספים.
שמאי אסיף: אני רוצה לומר שבעבודה שאנחנו עשינו, בתכנית מתאר 35, אנחנו הוכחנו שהשקעות בפריפריה בתשתיות הנדסיות, שעל זה אני מדבר, ותשתיות הון אנוש, הן יותר כדאיות כלכלית, לא חברתית, לא ש-nice to have, זה טוב לתמוך ולסגור פערים, שזה ודאי חשוב, אלא שכלכלית זאת ההשקעה הכי כדאית מבחינה כלכלית למדינת ישראל.
שמאי אסיף: לצערי הדבר הזה מופנם בקצב נמוך מדי ולכן אנחנו לא מצליחים לגשר על הפערים שעליהם מדובר ועל ידי כך גם לגשר על הפערים במחירים, שהם חלק מהאינדיקציה של העניין הזה.
שמאי אסיף: למזלנו, מה שאנחנו אמרנו כל הזמן, וכיוון שהממשלה בכל זאת עשתה משהו והיא מורידה את צה"ל לנגב ועושה המון דברים מצוינים בעניין הזה, למזלנו זה כבר נותן את אותותיו ועכשיו פתאום יש ביקושים.
שמאי אסיף: מה קורה?
שמאי אסיף: מה אנחנו שומעים מסביב לשולחן?
שמאי אסיף: הגורמים לא מאמינים, אומרים 'תשמעו, מה קרה פה?
שמאי אסיף: פתאום.
שמאי אסיף: ..', לא מאמינים שיש ביקושים.
שמאי אסיף: יש ביקושים.
שמאי אסיף: כשיש ביקושים, עכשיו תופסים, סליחה, את כולנו עם מכנסיים למטה.
שמאי אסיף: למה?
שמאי אסיף: כי אין לנו עכשיו מגרשים לשווק.
שמאי אסיף: הזוג הצעיר הזה הולך לאיבוד, בגלל שהוא יעשה עוד מאמץ קטן והוא ימצא גם במקום אחר בארץ, וסליחה שאני אומר, אולי לא בארץ בכלל.
שמאי אסיף: אנחנו נאבקים על האנשים הצעירים האלה ואנחנו רוצים שהם יישארו בארץ.
שמאי אסיף: אחד כזה שלא מצליח למצוא מקום בעניין הזה, גם יכול ללכת למקומות אחרים בעולם.
שמאי אסיף: יש היום היצע לא קטן בהרבה מאוד מקומות בעולם.
שמאי אסיף: אז השקעה בתשתיות, גם דיור בהישג יד במובן הזה של תכניות - איפה מדינת ישראל, אני לא רוצה להגיד משרד כזה או אחר, שהיא היתה המובילה בעולם, משרד הבינוי והשיכון אומר את זה בכל מקום ואני איתו, מובילה בעולם בדיור בהישג יד, במובן של דיור סוציאלי, לא רק סוציאלי במובן של מעוטי יכולת, אלא אנשי מעמד ביניים, זוגות צעירים.
שמאי אסיף: זו היתה הסיסמא שהלכו איתה לכל האורך.
שמאי אסיף: איפה זה נעלם?
שמאי אסיף: הכל נעלם.
שמאי אסיף: במשך השנים הכל נפל מהשולחנות ועכשיו באים ושואלים למה הפריפריה לא מתרוממת.
שמאי אסיף: יעדי התכנון של תכנית מתאר 35, ששמנו אותם בצורה ברורה והממשלה החליטה עליהם, למה הם לא מתממשים?
שמאי אסיף: זה ברור, בגלל שלא לקחו את הדברים האלה ברצינות ולא עשו אותם.
מירי רגב: מה אתה מציע לעשות?
שמאי אסיף: לסרוק את כל החסמים האלה, אחד לאחד, ולתת על זה תקציב ממשלתי פשוט.
שמאי אסיף: לקחת את הממשלה, היא תשים את התקציב במקום שהיא צריכה לשים אותו ולא במקומות אחרים.
שמאי אסיף: לא בלשחרר חסמים בשיווק יחידות דיור במרכז.
שרה צימרמן: גם.
מירי רגב: מה זה גם?
מירי רגב: זה לא רק.
מירי רגב: זו בדיוק הבעיה, צריך להשקיע שם.
שמאי אסיף: לשחרר חסמים במרכז זה פשוט עולה פי עשר מאשר לשחרר בפריפריה.
שמאי אסיף: כביש במרכז זה קומה רביעית במחלף גנות, שעולה כמו כל הכבישים בכל מטרופולין באר שבע.
שמאי אסיף: ותאמינו לי, אני מבין בזה.