GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
משה גפני: אולי הכסף הלך לאיבוד בדרך או שאולי הייתה רק הבטחה והכסף לא ניתן.
משה גפני: אני מבקש שתבדקו את העניין ותשיבו לי על השאלה הזאת.
משה גפני: יש לי עוד כמה שאלות שהן טכניות במהותן.
משה גפני: אתם הוצאתם מכרז.
משה גפני: יש כבר זכיין?
משה גפני: אין זכיין.
חזי משיטה: כל המועמדים ישראלים.
חזי משיטה: אין עדיין זכיין.
חזי משיטה: התהליך ייקח כשנה.
משה גפני: תשיב אחר כך.
משה גפני: יהיו כאן עוד כמה שאלות, כך שתרשום אותן ותענה לאחר מכן.
משה גפני: זאת אומרת, יצא מכרז ואין עדיין זכיין.
משה גפני: אני רוצה לדעת לגבי מה שהוחלט בממשלה הקודמת – כפי שאמר השר לשעבר יעקב אדרי, ואני לא הייתי אז בממשלה אלא הייתי באופוזיציה ולכן אני לא יודע - והאם בחילופי הממשלות עשיתם שינויים בדברים האלה.
משה גפני: אם לא עשיתם שינויים, תאמרו אבל אולי כן עשיתם שינויים.
יעקב אדרי: אין קשר לממשלות.
יעקב אדרי: היה כאן עניין לעזור לנגב.
משה גפני: אני רוצה לקבל תשובה בנושא הזה.
משה גפני: אתה אומר שהמכתב של התאחדות התעשיינים הגיע אליכם רק היום.
משה גפני: לא היה קודם מכתב של התעשיינים?
אלי אפללו: היה.
אלי אפללו: ראיתי אותו.
משה גפני: אני מבקש, אם אפשר, התייחסות של משרד התעשייה, גברת בינה בר-און.
משה גפני: אני מבקש שתהיי תמציתית כמו שאת יודעת להיות.
משה גפני: שמעת את הדברים של חזי משיטה ואני מבקש את התגובה של משרד התעשייה.
בינה בר-און: בוקר טוב.
בינה בר-און: תודה רבה.
בינה בר-און: קודם כל, אני רוצה לומר שיש לנו כבוד רב לחזי משיטה, גם לעבר שלו וגם לדרך בה הוא מנהל את העניינים.
בינה בר-און: אם יקרה שם משהו, בהחלט יהיו לו שם זכויות רבות.
בינה בר-און: כבר עכשיו הנגב מרוויח גדול בדרכים שנכבשות שם, בטיפולים בנושאים של איכות הסביבה וכבר עכשיו מדינת ישראל מרוויחה.
בינה בר-און: החלטת הממשלה להעביר את בסיסי צה"ל לנגב, בסעיף הראשון שלה כתוב שזה פרוייקט לאומי, ואכן כך נדרש הדבר.
בינה בר-און: משרד התעשייה השקיע הרבה מאוד כסף בהסמכת מפעלים, בהסמכת עובדים, כדי לדעת מה הם המקצועות שנדרשים שם כדי שאפשר יהיה לעשות את זה.
בינה בר-און: אנחנו מבינים שכל זה הייתה כרגע ברכה לבטלה כי זה לא יקרה.
בינה בר-און: אנחנו מבינים מהמכרז שהתקבלה החלטה במערכת הביטחון ללכת בדרך בה הם חושבים לקדם את זה בצורה הטובה ביותר ולא להתייחס לכל הסיכומים שהתקבלו בשנה וחצי האחרונות.
בינה בר-און: לעניין רכש גומלין.
בינה בר-און: הרשות בראשה אני עומדת יודעת להביא עסקים למדינת ישראל בכל שנה נתונה בין 2.5 ל-3 מיליארד דולר, כאשר המשמעות היא בין 20 ל-25 אלף מקומות עבודה.
בינה בר-און: אנחנו ביקשנו לעשות רכש גומלין רק על הפרוייקטים על בסיס תחרותי.
בינה בר-און: רק על אותם פרוייקטים מיובאים בעיר הבה"דים ולא על המימון, לא על תשתיות אתר ודברים כאלה.
בינה בר-און: נאמר לנו שתיעשה בדיקה ויבואו אתנו במגע כדי לדעת מה הם אותם פרוייקטים אבל הדבר נעלם ולא נעשה.
בינה בר-און: אנחנו רוצים להדגיש שהמועמדים הנבחרים שייבחרו יהיו ישראלים אבל זה לא אומר שם דבר כי ישראלים ידועים כיבואנים מצטיינים מסין.
בינה בר-און: אנחנו רוצים לוודא שמירב הפרודוקטים יהיו ישראלים.
משה גפני: מה את מציעה לנו לעשות לאור הדברים האלה?
בינה בר-און: אמר חזי שפורסמה פסקה של רכש גומלין.
בינה בר-און: אכן, יש פסקה של רכש גומלין אך היא לא אומרת שום דבר.
בינה בר-און: רכש גומלין נעשה אך ורק לפי התקנות שהותקנו מכוח חוק חובת המכרזים, שזה אומר מעל סך של 5 מיליון דולר ורק לי – סליחה על הגאווה – יש סמכות לתת פטור, לתת תנאים מסוימים.
בינה בר-און: הם פרסמו שזה יהיה מעבר ל-10 מיליון דולר, אבל 10 מיליון דולר בכלל לא נחשבים אלא רק מעבר ל-10 מיליון דולר ומי שנותן את הפטור באופן פלאי הוא מנכ"ל משרד הביטחון.
בינה בר-און: נראה לי שזאת ברכה לבטלה.
משה גפני: יכול להיות שאני אעצור את הישיבה הזאת בגלל שנמצאים כאן חמישה חברי כנסת מקדימה.
יעקב אדרי: אתה מרגיש שאתה במיעוט.
נחמן שי: מה רע בזה?
מגלי והבה: אני דואג לעם.
נחמן שי: תחבור לקדימה ונעשה שינוי פוליטי.
אלי אפללו: הוא מחובר לחלק מקדימה.
אלי אפללו: אל תדאג.
אלי אפללו: גם כאשר הוא היה באופוזיציה, הוא היה מחובר.
נחמן שי: לאיזה חלק?
משה גפני: לחלק השפוי.
אלי אפללו: זה לא אני.
אלי אפללו: זה בטח אתם.
משה גפני: מה אתם אומרים בנושא?
יאיר פינס: אני נציג אגף התקציבים ונמצאת כאן נציגת החשב הכללי.
יאיר פינס: באופן עקרוני משרד האוצר סיכם עם משרד הביטחון את מסגרת התקציב של קריית ההדרכה ובמסגרת התקציבית הזאת משרד הביטחון פרסם את המכרז.
יאיר פינס: מעבר לזה, אם יש משהו שהוא בניגוד לכללים, בניגוד לחוק חובת המכרזים, זה עניין אחד.
יאיר פינס: אם יש משהו שקשור לרצון טוב או לעניין של מדיניות, אחרי שסיכמנו את מסגרת התקציב של הקמת קריית ההדרכה, אין לנו מה להוסיף.
אלי אפללו: יפה.
אלי אפללו: הוא צודק.
משה גפני: אם הבנתי נכון, אתה אומר שיש כאן פרוייקט לאומי, חזי משיטה – כפי שאמרה בינה – הוא באמת האיש הנכון, במקום הנכון ואנחנו הולכים לפרוייקט לאומי כאשר עלול להיות, אם מה שאתה אומר מתממש, מצב בו יהיה זכיין ישראלי בפרוייקט אדיר ממדים, יקנה את התוצרת בסין, ואז מה שיקרה זה שאתם תהיו צמודים לחוק ולא תצטרכו להוסיף כסף לפרוייקט הזה שהוא פרוייקט גדול והמערכת כאן תתמוטט.
משה גפני: זאת אומרת, אתם תצטרכו אחרי כן להשקיע כסף בעידוד מפעלים במצוקה ובכל מיני דברים כאלה, ושם הרי אתם רק מבטיחים ולא נותנים, וזה דיון אחר בוועדה.
משה גפני: דרך אגב, זה אמור לגבי כל הממשלות ולא רק ממשלת הליכוד.
אלי אפללו: זה האוצר.
משה גפני: האם אין חשיבה אחרת לגבי העניין הזה?
משה גפני: אתם הרי מכניסים את משרד הביטחון לסד תקציבי ובסד התקציבי הזה הם צריכים לחסוך כסף והם חוסכים כסף באמצעות זה שהם רוכשים את זה ממדינות בהן עלות המוצרים או עלות העבודה היא מאוד נמוכה.
משה גפני: כאן אנחנו מכריחים בחוק את החברות ואת המפעלים לשלם לפחות את שכר המינימום, גם עומדים להגדיל אצלנו את שכר המינימום בהחלטת ממשלה ואולי אפילו בחקיקה.
משה גפני: זאת אומרת, החשיבה צריכה לצאת מהקיבעון הזה.
משה גפני: מה שאמרת, זה בסדר גמור.
משה גפני: זה בכיתה ג' בחינוך העצמאי בו למדתי, הייתי יכול לומר כמוך.
משה גפני: חוק חובת המכרזים - למדתי את זה, בניגוד לאלה שאומרים שלא למדתי את הליבה – עם רצון טוב, החשב הכללי לא ייתן.
משה גפני: מה א אומרת?
משה גפני: האם יהיה רצון טוב?
נועה יחזקאל: אני מיחידת החשב הכללי, יחידה שנקראת תשתיות ופרוייקטים.
נועה יחזקאל: אנחנו מרכזים בוועדות מכרזים משותפות פרוייקטים של הסולרי, של ההתפלה, של התשתיות.
נועה יחזקאל: המכרז הזה שיצא הוא מכרז של משרד הביטחון.
נועה יחזקאל: אגף החשב הכללי לא היה מעורב בו.
נועה יחזקאל: כמו שנאמר כאן, זה מכרז של PFI, אבל זה לא מכרז שהובל על ידי החשב הכללי, כמו ביתר הפרוייקטים שאנחנו מובילים.
נועה יחזקאל: בהקשר הזה, בפרוייקטים שאנחנו כן מובילים, 35 אחוזים בהתאם לתקנות, כן מיוצרים על ידי חברות ישראליות כמו שנדרש בהתאם לתקנות.
נועה יחזקאל: מעבר לזה, לפני שהגעתי לכאן התעדכנתי בהיבט המשפטי לגבי הסכם ה-GPA, שבעצם המדינה חתומה עליו, והוא אוסר עלינו לתת העדפה.
נועה יחזקאל: אנחנו חתומים על ההסכם הזה בהיבט של תשתיות.
נועה יחזקאל: אני יודעת שזה נפרד ממערכת הביטחון.
אלי אפללו: זה לא קשור למערכת הביטחון.
נועה יחזקאל: כבוד היושב ראש, אני יודעת שזה לא חל על משרד הביטחון.
אלי אפללו: תאמרי את הדברים.
אלי אפללו: זה העיקר.
אלי אפללו: את אמרת את הדבר הכי חשוב.
נועה יחזקאל: אני אומרת שזה מכרז שמשרד הביטחון כתב את המסמכים שלו והוא אחראי על מה שנכתב בו.
אלי אפללו: עכשיו אנחנו מגלים את האמת.
יעקב אדרי: הרב גפני, אתה מבין?
אלי אפללו: אתה מבין אתה כל.
אלי אפללו: אם אתה רוצה, אני אתן לך פירוש.
משה גפני: התאחדות בעלי המלאכה.
ניר קלינגר: אין לי הרבה מה להוסיף על מה שאמר יהודה שגב אלא רק לשים דגש.
ניר קלינגר: עם כל הכבוד, יש גם עסקים קטנים בתמונה ואותו חוק חובת מכרזים אמור לתת גושפנקא לעסקים קטנים.
ניר קלינגר: כל הזמן מדברים על מנוע צמיחה, אבל המנוע בלי בנזין.
ניר קלינגר: הגיע הזמן גם לשים לב לזה ולשים דגש מיוחד שגם אם זה ילך דרך זוכה גדול, שיוכיח שהוא נתן גם לעובדי קבלן לעסקים קטנים.
משה גפני: גיל בירן, מנכ"ל פזקר.
משה גפני: מה זה פזקר?
גיל בירן: פזקר היא חברה לייצור מוצרי איטום.
גיל בירן: חברת בת של פז.
אלי אפללו: באזור עפולה.
גיל בירן: כן, באזור עפולה.
גיל בירן: ברשותכם, כמה נקודות בקצרה.
גיל בירן: כמו שאמרו כאן, רכש גומלין עבור מפעל קטן, כמו פזקר, שאמור לספק, אם יוכל, לפרוייקט – אין לו שום משמעות, כמו שאמרה נציגת משרד התעשייה.
גיל בירן: חוקית, אם מר משיטה אמר שזה בעייתי, אין שום בעיה.
אלי אפללו: שום בעיה.
גיל בירן: נאמר כאן שזה יעכב את הפרוייקט אבל אני חושב שזאת בעיה של מערכת הביטחון שכבר לפני שנה או יותר הייתה צריכה להתעורר ולהכניס את זה למכרז.
גיל בירן: יש כאן איזושהי מיס-קונספציה שזה צריך לייקר את הפרוייקט, אבל גם זה לא נכון.
גיל בירן: זה לא צריך לא לעכב ולא לייקר.
גיל בירן: אני גם הצעתי הצעה, גם למשרד התעשייה וגם לחזי משיטה עצמו, לתת זכות סירוב למפעלים.
גיל בירן: זה לא יעכב, זה לא ייקר ותעדיפו כחול-לבן.
גיל בירן: אין שום סיבה בעולם לא לעשות את זה.
גיל בירן: תודה.
משה גפני: חברי הכנסת.
יעקב אדרי: אדוני היושב ראש, תודה.
יעקב אדרי: מה שמפריע לי בכל הסיפור הזה הוא שמפספסים הזדמנות היסטורית לדחוף את הנגב.
יעקב אדרי: כולם שם חיכו וכל הזמן אמרנו להם, כולל אנשי משרד הביטחון, כולל המשרד לפיתוח הנגב והגליל ועוד משרדים שהיו שותפים כמו משרד התעשייה, שאנחנו נדאג ונעשה הכל כדי שהם יהיו בפנים.
יעקב אדרי: איך הם יהיו בפנים?
יעקב אדרי: יצאו מכרזים וכמובן יינתנו העדפות פה ושם על פי הנהלים, על פי המקובל ועל פי החוק.
יעקב אדרי: אפשר לעשות את זה.
יעקב אדרי: אני שומע את הגברת בר-און שאומרת שאפשר לעשות זאת.
יעקב אדרי: מה שמפריע לי בכל הסיפור הזה זה שישבנו אתכם.
יעקב אדרי: היו אצלי ישיבות רבות וסיכמנו עם בוכריס, מנכ"ל משרד הביטחון, והיו גם תקציבים שלנו בסיפור הזה, אם זה מרכז מבקרים, אם זה לעודד את האנשים שם, השתתפות שלנו בפיתוח קרקעות מול הכסף של משרד הביטחון.
יעקב אדרי: עשינו כמה דברים ביחד ואלה דברים חשובים מאוד כדי לעודד את כל אלה שיגיעו, הכשרות מקצועיות, הסבות וכולי.
יעקב אדרי: אני לא רוצה כאן להרחיב את היריעה אבל היה משהו לאורך הדרך והוא שההעדפה תהיה העדפה לנגב.
יעקב אדרי: הרי לזה הם מחכים.
יעקב אדרי: זאת הזדמנות גם ברמה הלאומית, לפתח ולתת דחיפה אדירה לנגב.
יעקב אדרי: בנושא איכות הסביבה, הצבא נתן שם דחיפה אדירה ויש לזה תוצאות בהמשך.
יעקב אדרי: על זה אני מברך ואמרתי לאלה שהתנגדו בזמנו להתחלת העבודות והגיעו לבתי המשפט שאם לא היה צבא, לא היינו מגיעים להישגים אליהם הגענו בנושא איכות הסביבה ועוד היד נטויה וגם בעתיד העבודות יימשכו.
יעקב אדרי: אתם אז לא ישבתם אתי.
יעקב אדרי: היו אנשים אחרים וזאת אחת הבעיות, אבל אני יודע שחזי עבודה הרבה מאוד מאמצים.
יעקב אדרי: לפני שבועיים דיברתי עם שר הביטחון, הלכתי אליו ושאלתי אותו מה הוא עושה.
יעקב אדרי: לא נעים לי לומר שבנושא של המכרזים הוא לא היה בתמונה.
יעקב אדרי: הוא סמך על כל הדרג מתחתיו.
יעקב אדרי: ביקשתי את ההתערבות שלו והוא הבטיח לי להתערב אבל אני לא יודע מה התוצאות של זה.
יעקב אדרי: רבותיי, אנחנו מפספסים הזדמנות היסטורית לסייע לנגב, לפתח אותו על ידי האנשים שלו.
יעקב אדרי: נכון, לא הכל, אנחנו יודעים שיש מגבלות גם לאנשי הנגב, אבל לפחות לתת להם איזה נתח אתו הם יכולים לרוץ.
יעקב אדרי: עכשיו אתה אומר לי שלא נעשה חקיקה כי אולי זה יעכב.
יעקב אדרי: אנחנו הרי דיברנו על זה כבר שנתיים.
יעקב אדרי: אני ישבתי בישיבות אין ספור.
יעקב אדרי: ישבנו וזה מה שמעצבן אותי בכל הסיפור הזה.
יעקב אדרי: ישבנו, דיברנו, סיכמנו, ביקשו תקציבים לפה ותקציבים לשם, אותם נתנו בנפש חפצה כי ראינו בזה משהו לאומי.
יעקב אדרי: אם אפשר לתקן, חזי, אני מבין שהמכרז הזה הוא שנה שלמה.
יעקב אדרי: כתבתם שרשאי משרד הביטחון לשנות, כמו בכל המכרזים, להוסיף או להוריד בהתאם לשיקולים שלו, כל עוד התנאים הם שווים כי כולם יקבלו הודעות, כך שכל מי שקונה את המכרז יקבל הודעות שבסעיף 31(ג) יש שינוי.
יעקב אדרי: אני מציע שאם אפשר לשנות, לכו לקראת העניין.
יעקב אדרי: זה ברמה הלאומית ואין כאן עניין של קדימה או יהדות התורה אלא זה עניין ברמה הלאומית.
יעקב אדרי: זה חשוב לנו, לכולנו, ואני מאוד מבקש, חזי, אם אתה יכול – ואני יודע את היכולות שלך – להיכנס לעניין הזה ותראה מה אפשר לעשות עם התעשיינים, עם העסקים הקטנים, עם קבלנים שבונים ובנגב יש כמה קבלנים שבונים.
יעקב אדרי: אנא ממך, יש עוד מה לתקן.
אלי אפללו: אני שמח לשמוע כי את חזי באופן אישי אני לא מכיר, אבל אחרי שאני שומע תשבחות כל כך גדולות, אני שמח שיש איש ראוי וכל כך טוב שעומד בראש הפרוייקט הזה.
אלי אפללו: אני מאחל לך הצלחה בקידום הפרוייקט כי הוא דבר חשוב.
אלי אפללו: אני מקווה שהצלחת הפרוייקט עצמו היא לא העיקר.
אלי אפללו: העיקר בתוך הסיפור הזה הוא לעודד את התעשייה הישראלית ואת העסקים הקטנים והבינוניים שהם בעצם מהווים את מנוע הצמיחה הכי חשוב שיש לנו במשק.
אלי אפללו: הפרוייקט הוא אחד הדברים החשובים, אבל לא החשוב.
אלי אפללו: מה שיקרה הוא שאנחנו נקים פרוייקטים לאומיים עם תקציב של מדינת ישראל וישלחו את כל המכרזים – כמו שאמרה בינה בר-און – כאשר אין מגבלה ואין כלום וכאשר העליתם את הסכום מעל הסכום שאפשר לקבוע דרך משרד התעשייה.
יעקב אדרי: 10 מיליון דולר.
אלי אפללו: העליתם את הסכום ל-10 מיליון דולר, כך כמו שאומרים עשיתם עוקף בג"ץ.
אלי אפללו: אנחנו מכירים את זה.
אלי אפללו: הפכתם את זה לצחוק ואני אומר לך למה הפכתם את זה לצחוק, כי אז אין יכולת.
אלי אפללו: כאשר אנחנו נבוא לדיונים בנושא, אתם תאמרו שהמכרז כבר יצא, יש כבר זוכה ואין מה לעשות.
אלי אפללו: אז יגישו בג"ץ.
אלי אפללו: אני מציע לך לטפל בזה עכשיו ולהבהיר את התקנות כך שתהיה העדפה לכחול-לבן, שיינתנו נקודות זיכוי לאלו שלוקחים כחול-לבן.
אלי אפללו: כמובן לפי המחירים ולפי כל מיני תנאים שיעמדו בהם ולא ייקרו את הפרוייקט, כי לא זאת הכוונה.
אלי אפללו: כל הפרוייקט הזה, מאיפה הוא מתקיים?
אלי אפללו: מהכנסות של המדינה, מהתעשיינים האלו, מהעסקים הקטנים והבינוניים.
אלי אפללו: בפרוייקט לאומי כזה גדול, לא ייתנו העדפה לכחול לבן?
אלי אפללו: אנחנו נלחמים על כך.
אלי אפללו: אני כיושב ראש הלובי התעשייתי נלחם בכל מקום ומעודדים, מנסים לפרסם העדפה לתוצרת כחול-לבן ואילו המדינה וצה"ל, שהוא צבא העם, מה עושה?
אלי אפללו: נותן ומעדיף תיאורטית – ובסופו של דבר זה מה שיהיה – את תורכיה, את סין וכולי.
אלי אפללו: אם אתה לא נותן להם כוכבית זיכוי, לתעשייה שלנו, ברור לך מה יהיה.
אלי אפללו: אני אומר לך מכאן היום שזאת בסוף תהיה התוצאה.
אלי אפללו: אני מבקש ממך לעשות סוף מעשה במחשבה תחילה, תקנו ותבהירו את הנקודות האלו והדברים הלא ברורים.
אלי אפללו: אני אומר לך שזה שפורסם המכרז, בסמכות הכנסת הזאת לשנות את הדברים.
אלי אפללו: אני מציע שאתה תבוא אלינו עם תיקונים ועם הבהרות, גם כפי שאומר משרד התעשייה, גם כפי שאומרת התאחדות התעשיינים והתאחדות בעלי המלאכה.
אלי אפללו: אני מציע אדוני היושב ראש שתקבע דיון מיידי לאחר שיינתן להם פרק זמן.
משה גפני: תשאיר לי רק את פרק הזמן.
אלי אפללו: אני משאיר לך את כל ההחלטות.
משה גפני: ההחלטה זה אתה, אבל על פרק הזמן אני אחליט.
אלי אפללו: הפריפריה היא פריפריה.
אלי אפללו: העדפה לתעשייה, היא גם באזור הזה, גם בקריית שמונה ובכל מקום אחר.
אלי אפללו: אני מעדיף את ההעדפה לתעשייה בארץ ולא משנה היכן היא.
אלי אפללו: אני מציע שאנחנו ניתן העדפה לפרוייקט לאומי בקנה מידה כזה שלא היה ובסכומים כאלו גדולים.
אלי אפללו: חזי מכובדי, תעשו סוף מעשה במחשבה תחילה.
אלי אפללו: תבואו אלינו עם משהו מתוקן כדי שיהיה ברור.
אלי אפללו: הבטחות שנאמרו, זה בנפרד.
אלי אפללו: שיהיה כתוב באופן ברור שלא ישתמע לשתי פנים.
שי חרמש: אני חושב שעושים כאן חיים קלים לנציג שנמצא כאן ונסע לקו רכס אחורי.
שי חרמש: אני מניח שבתנאים זהים אף אחד לא יביא משהו שהוא לא כחול-לבן.
שי חרמש: מה המציאות בה נמצא חזי משיטה.
שי חרמש: בא האוצר ואמר לו שהוא בסכום כזה וכזה יבנה את עיר הבה"דים.
שי חרמש: אין כאן שום רצון רע לומר שלא קונים מכאן אלא קונים משם.
שי חרמש: יושב כאן משרד האוצר והוא לא שחקן, הוא בקו רכס אחורי.
שי חרמש: החשב הכללי לא משחק, אגף התקציבים אומר שהוא סגר אתו מספר.
שי חרמש: במספר הזה הצבא אומר לו כך וכך דונמים, כך וכך מטרים מרובעים, כך וכך מתקנים, כך וכך אמצעים, לך ותשבור אתה ראש, לך ותרבע את המעגל.
שי חרמש: חזי משיטה, אני איש הנגב.
שי חרמש: יש כאן עוד סוגיה אחת והיא ציר הזמן.
שי חרמש: סיפור עיר הבה"דים נמשך ונמשך.
שי חרמש: כבר מתחילים לראות פירות ראשונים, ואגב, בנושא הנדל"ן כבר רואים אותם.
שי חרמש: רואים את שיווק המגרשים גם בירוחם.
שי חרמש: ירוחם מעולם לא ראתה שקונים בה מגרשים.
שי חרמש: הלך עמרם מצנע והוציא שיווק של מגרשים פי חמש ואנשים רצו לקנות.
שי חרמש: מתחילה תזוזה.
אלי אפללו: זה מסובסד.
אלי אפללו: המדינה מסבסדת את זה.
אלי אפללו: אז תאמר את זה.
שי חרמש: מסובסד.
אלי אפללו: המדינה רוצה לסבסד.
אלי אפללו: אתה אומר את הדברים כאילו זה לא קיים.
שי חרמש: אין דבר לא מסובסד.
שי חרמש: אם האוצר בא ואומר שהוא שם מתווה כספי שמשמעותו היום היא שהם צריכים לוותר על תוצרת הארץ, צריך לחזור לא לכאן אלא לכאן.
שי חרמש: סבסוד עולה כסף.
שי חרמש: כדי לייצר היום את עיר הבה"דים בכחול-לבן, צריך יותר ממה שניתן כרגע.
שי חרמש: מרגיש אותי דבר אחד.
שי חרמש: זה לא חזי ולא משרד התעשייה אלא מרגיז אותי דבר אחד.
שי חרמש: קבעו כאן מתווה ומי שיכול לתת את הפתרון, יושב בצד ושותק.
שי חרמש: אני מבקש, רבותיי, יבוא לכאן שר האוצר ויציג כאן בדיוק את המתווה התקציבי ונמצא את הפתרונות.
שי חרמש: הרי אף אחד לא ברצון רע הולך לקנות בסין.
יעקב אדרי: לא צריך לפטור את משרד הביטחון מהעניין הזה.
יעקב אדרי: עם כל הכבוד, אתה מקל על משרד הביטחון.
מגלי והבה: אדוני היושב ראש, זה מה שנקרא שיד ימין לא יודעת מה עושה יד שמאל.
מגלי והבה: יושבת כאן נציגת משרד התעשייה, יושבים נציג משרד הביטחון ונציגי משרד האוצר, מכניסים לנו לראש 30 מיליארד דולר ואנחנו כבר חולמים כחול-לבן בגלל הסיסמאות שמפרסמים אבל כאשר אנחנו באים לביצוע הפרוייקט הלאומי, הכל הפוך על הפוך.
מגלי והבה: יותר מזה.
מגלי והבה: הצבא - אני לא בא אל חזי בטענות – מנסה להשתמש בפרוייקט הזה להוציא אנשי קבע מתפקידיהם כדי לגייס אזרחים להחליף אותם בתפקידים.
מגלי והבה: זה המשפט שאמרת.
אלי אפללו: זאת טעות.
אלי אפללו: זאת לא הייתה הכוונה.
מגלי והבה: אני מכיר את אנשי הקבע שמפוטרים בגיל 35 ו-37 והם מובטלים.
אלי אפללו: אני בטוח שזאת לא הייתה הכוונה.
מגלי והבה: לא הייתה הכוונה, אבל זה מה שנאמר.
מגלי והבה: דרך אגב, ראינו את זה בכל נושא הטקסטיל, בכל הנושא של כחול-לבן, בהקשר למדים, המתפרות שנסגרו והתעשייה שנגמרה.
מגלי והבה: זאת בדיוק הנקודה אליה אנחנו הולכים להגיע כי למישהו אצה הדרך, יצא לפרוייקט, השמיט את הסעיפים שאמורים להיות במכרז הזה והתוצאה היא שאנחנו דנים על כך.
מגלי והבה: אני אומר לכם שזה לא יעלה על הדעת.
מגלי והבה: אנחנו לא נעשה הנחה לא למשרד הביטחון, לא למשרד התעשייה ולא למשרד האוצר.
מגלי והבה: אדוני היושב ראש, אנחנו צריכים שיהיה לנו כוח בהחלטה איך להביא את ראשי המשרדים האלה להבנה ותיאום על מנת שיבצעו את מה שנדרש בנושא כחול-לבן.
מגלי והבה: שמעתי את ידידי יעקב אדרי שדיבר מעומק לבו והביע את כעסו כי הושקע הרבה והתקיימו הרבה ישיבות כדי שתצא תוצרת שכולנו רוצים לראות בה פרוייקט לאומי ולא פרוייקט של משרד הביטחון שיסמן וי וימשיך לדרוך על כל האחרים.
משה גפני: אני רוצה לומר לחברי הוועדה שיש שינוי בהתייחסות של ועדת הכספים למשרד הביטחון וזה בגלל שתי סיבות.
משה גפני: סיבה אחת, ועדת הכספים ערכה בשבוע שעבר סיור.
משה גפני: היה מתח בין הוועדה לבין משרד הביטחון בכל מה שנוגע לתקציבים שונים ופרוייקטים שונים.
משה גפני: לראשונה, אני חושב מאז קום המדינה, ועדת הכספים ערכה סיור בצה"ל.
משה גפני: תמיד עשתה את זה ועדת החוץ והביטחון והפעם אנחנו עשינו זאת.
משה גפני: לסיור הזה היו סיבות מקדימות, בגלל המתח שאני לא אוהב אותו ואני לא רוצה אותו.
משה גפני: בשבוע שעבר הייתה גם פגישה שלי עם מנכ"ל משרד הביטחון ואנחנו סיכמנו גם על איזשהו מתווה לפיו תהיה הידברות בין משרד הביטחון לבין ועדת הכספים.
משה גפני: לפני שאני אומר את ההחלטה בעקבות מה שאמרתי, חזי משיטה, רצית לומר משפט.
חזי משיטה: שלום אלפסי, ראש פרוייקט מינהלת הנגב במשרד הביטחון, הוא אחראי על עיר הבה"דים, הוא שליח מצווה, מכיר את הארץ לרוחבה ולאורכה, ובעיקר את הפריפריה שנמצאת בקצוות והוא באמת עושה עבודה ימים כלילות למען הפרוייקט ולמען תושבי הדרום בשלב הזה.
חזי משיטה: אני רוצה לומר דבר שלא אמרתי.
חזי משיטה: בעיר הבה"דים בסופו של דבר רבע מהסכום – אני לא אומר את גודלו כי זה לא נכון לומר אותו – בלבד הוא לשלב ההקמה ו-75 אחוזים מהסכום שהוא לכך שהזכיין יבנה או יתפעל או יתחזק במשך עשרים שנים, זה הדבר המרכזי.
חזי משיטה: רוב רובו בצורה טבעית כזאת או אחרת יירכש מהנגב, יופעל על ידי אנשי הנגב ולדעתי הוא יותר ממה שאפשר לאלץ בגזרה שאנחנו נטיל על הזכיינים.
אלי אפללו: סיסמאות.
חזי משיטה: זאת לא סיסמה.
משה גפני: הנוהל בוועדה הוא שלא עונים לחברי כנסת אם היושב ראש לא נותן רשות.
חזי משיטה: רבותיי, אנחנו צריכים אתכם.
חזי משיטה: מערכת הביטחון והנגב, הנגב ומערכת הביטחון, תבחרו מי בא קודם, בעשור הקרוב, רק צה"ל, צה"ל בלבד, אמור לבנות מיליון מטרים מרובעים בשלושת הבסיסים הבאים וזה לא הסוף.
חזי משיטה: מיליון מטרים מרובעים.
חזי משיטה: זה אומר שהקבלנים מחכים, העובדים מחכים, הספקים מחכים ואני חושב שהכנסת וגם ועדת הכספים צריכה לתת רוח גבית כדי שאת הדברים האלה יאיצו ונקבל החלטות יותר מהר כדי לצאת לנגב.
חזי משיטה: התייחס לנושא חבר הכנסת חרמש.
חזי משיטה: אנחנו נעשה את מה שאנחנו יכולים לעשות בתקציב שניתן לנו ואנחנו יכולים לבנות קריה מפוארת שתשמש את תומכי הלחימה בצומת הנגב.
חזי משיטה: כרגע אני אומר לכם שכל מה שנשית על הזכיין זה סיכון שהוא ייקח בחשבון ויתמחר אותו.
חזי משיטה: מי שלא מבין את זה, עוצם את עיניו.
אלי אפללו: עכשיו אני מבין.
חזי משיטה: כרגע על מנת לבנות ולהשלים את קריית ההדרכה חסרים לנו 330 מיליון שקלים שאנחנו מנסים בדרכים שונות לגייס אותם.
משה גפני: מתי הזכיין אמור לקבל את המכרז?
חזי משיטה: לא לפני עוד שנה מהיום.
חזי משיטה: זה תהליך ארוך.
משה גפני: מתי הוא זוכה?
חזי משיטה: כאשר הוא ישיג מימון.
חזי משיטה: תוך שנה מהיום.
חזי משיטה: זאת הערכה.
חזי משיטה: אני רוצה להתייחס לנקודה אחרונה.
משה גפני: כל נקודה שאתה מעלה, מדליקה כאן את כולם.
חזי משיטה: זאת נקודה שתשביע את רצונם.
חזי משיטה: בכל זאת אני אומר שאני חושב שאנחנו נשב עם התאחדות התעשיינים.
יעקב אדרי: גם אתנו.
משה גפני: אנחנו מברכים את חזי משיטה ואת האנשים שעוסקים בפרוייקט החשוב הזה של העברת עיר הבה"דים לנגב.
שי חרמש: מלאכת קודש.
משה גפני: אני חושב שזה פרוייקט לאומי מהמדרגה הראשונה והוא ייתן דחיפה מאוד משמעותית ומאוד רצינית לנגב שאנחנו כולנו מדברים עליו במשך שנים רבות.
משה גפני: אני חושב שיש פרוייקטים נוספים שהצבא צריך להעביר לנגב.
משה גפני: אלה פרוייקטים שלא צריכים להיות במרכז הארץ ומקומם לא שם, הם לא תורמים כלום במרכז הארץ אלא הם עושים נזק, בעוד שבנגב הם יכולים להיות מאוד משמעותיים ומאוד רציניים.
משה גפני: הפרוייקט הזה אכן הוא פרוייקט שראוי לברכה ואתה האיש הנכון במקום הנכון, והוועדה משבחת אותך על כך.
משה גפני: יחד עם זאת, אנחנו סבורים שבתוך הפרוייקט הלאומי הזה לא יכול להיות מצב בו התעשייה המקומית תיפגע ואנשים ייפגעו.
משה גפני: היות וזה דיון ראשון, וכל עוד אני יושב ראש הוועדה – יכול להיות שידיחו אותי באיזשהו שלב - אנחנו לא נרפה מהעניין הזה ואנחנו נלווה את הפרוייקט הזה שאנחנו מאוד משבחים אותו.
משה גפני: אני מבקש ממך, ואני מבקש שתקבל את האישור של הממונים עליך, לשבת עם התאחדות התעשיינים, לשבת עם האנשים המקומיים שמייצגים את מפעלי התעשייה ואת האינטרסים של התעשייה המקומית, לשבת אתם, לשבת באופן אינטנסיבי ורציני.
משה גפני: אני לא רוצה לשלוף פתרון בגלל שזאת סתם התלהמות ואין לעניין הזה שום ערך.
משה גפני: אני רוצה לשבת בזהירות והמטרה צריכה להיות לשפר באופן דרמטי את הנושא של התעשייה המקומית.
אלי אפללו: ומשרד התעשייה.
משה גפני: ומשרד התעשייה.
יעקב אדרי: למה לא לצרף שניים-שלושה חברי כנסת?
אלי אפללו: זה בינתיים.
יעקב אדרי: הייתי פשוט מזכיר להם ומביא להם סיכומים.
משה גפני: כל חבר כנסת ובוודאי אתה שהיית השר לפיתוח הנגב והגליל יכול להביא להם את זה.
משה גפני: זאת הרשות המבצעת.
משה גפני: אנחנו יכולים לבקר אותה, אנחנו יכולים לעקוב אחריה, אנחנו יכולים לטפל בה.
משה גפני: אמרתי, אנחנו נקיים את הדיונים ואני מציע ואני מבקש מכל חבר כנסת שיש לו נגישות לעניין, שיש לו חומרים בנושא הזה, להגיש אותם.
משה גפני: אני נותן לכם חודש.
משה גפני: בעוד חודש כעת חיה בעזרת השם אני מבקש תשובות על כל השאלות שעלו כאן על ידי חברי הכנסת.
משה גפני: אני מבקש לקבל תשובות בנושא הזה.
משה גפני: הנושא שעל סדר היום הוא השתתפות ברכישת תרופות לניצולי שואה, ישיבת מעקב.
משה גפני: אנחנו לא נקיים דיון.
משה גפני: קודם כל, הייתה בעיה עם העברת השמות לחברה לאיתור ולהשבת נכסים של נספי השואה.
משה גפני: אני מבין שבמהלך השבועות האחרונות הועברו השמות והבעיה הזאת נפתרה.
משה גפני: התעוררה בעיה נוספת והבעיה הנוספת הייתה במעבר, הטענה של משרדי הממשלה – משרד הבריאות, משרד האוצר וגם משרד הרווחה – שההשתתפות של הממשלה תהיה ב-55 אחוזים ולא ב-60 אחוזים מכיוון שאחרי שאנחנו קובעים הנחה של 50 אחוזים, זה יהיה המחיר ואז ההנחה של אזרחים ותיקים תהיה 10 אחוזים, ואז זה יוצא 55 אחוזים.
משה גפני: אני באתי בדברים גם עם סגן שר הבריאות, הרב ליצמן, גם עם שר הרווחה יצחק הרצוג, ודיברתי גם עם משרד האוצר, עם משה בר סימן טוב, ואני מבין שהתקיימו דיונים בעניין הזה.
משה גפני: אתמול בלילה, בשעה 9:00, הוחלט שמשרד האוצר מעביר את הכסף הזה וההנחה תהיה כפי שסוכם עליה, 60 אחוזים וכמובן אין קשר להחלטות שמתקבלות תמיד ערב לפני שמתקיימת הישיבה של ועדת הכספים.
משה גפני: זה ממש לא קשור אלא הכל אקראי לחלוטין.
משה גפני: מה שהוחלט על הקופות לפני הישיבה הקודמת, זה היה לפי התכנון וגם מה שהוחלט אתמול בלילה בשעה 9:00, זה לא בגלל הישיבה שמתקיימת היום אלא בגלל שהדיונים הסתיימו אתמול בשעה 9:00.
משה גפני: אני מברך על העניין הזה.
משה גפני: אני מבין שנחתמו ההסכמים - שצריך עכשיו לשנות אותם – עם כל קופות החולים, להוציא את קופת חולים לאומית.
משה גפני: למה עם קופת חולים לאומית לא נחתם הסכם?
משה גפני: לא ברור.
קריאה: הם לא חותמים.
משה גפני: למה קופת חולים לאומית לא חותמת?
ניר קידר: בניגוד לקופות אחרות, לקופת חולים לאומית יש בעיה טכנית.
ניר קידר: דיברתי אתם עכשיו ותוך שבועיים הם יוכלו ליישם את ההנחה.
משה גפני: זאת אומרת, אני חייב לקיים ישיבה בעוד שבועיים ויום או שזה יסתדר גם בלי הישיבה?
קריאה: אתה חייב.
קריאה: אל תוותר.
משה גפני: למה זה ייקח שבועיים?
ניר קידר: יש להם בעיה.
משה גפני: אתה מודיע למנהל הוועדה בתוך שבועיים אם הבעיה עם קופת חולים לאומית נפתרה.
משה גפני: אם לא, נקיים ישיבה.
משה גפני: לגבי מקבלי הרנטות.
משה גפני: הבעיה לא נפתרה.
משה גפני: אני מקבל טלפונים בנושא.
משה גפני: אני מבקש, אני לא יודע איך אני עושה את זה, להעביר את מקבלי הרנטות לטיפול שלך, עפרה.
משה גפני: אני יכול לומר שאני מבקש את זה כי אני חושב שאת עושה עבודה טובה, אבל כולם עושים עבודה טובה, אבל אני רוצה לעשות עכשיו את ההקבלה בין ניצולי השואה, כאלה שאינם מקבלים שילומים מגרמניה או מקבלי הרנטות מגרמניה לבין מקבלי הרנטות מגרמניה.
משה גפני: אני רואה שבלי זה הבעיה לא תיפתר.
משה גפני: השאלה מה אני צריך לעשות.
משה גפני: האם אני צריך לפנות לשר האוצר?
משה גפני: למי אני צריך לפנות?
עפרה רוס: לשר האוצר.
משה גפני: אני מבקש להוציא לו מכתב ואני גם אדבר אתו בעל פה.
משה גפני: ירח, אפשר לדווח לתקשורת שכל הזמן לוחצת עלי.
משה גפני: תאמר להם שהמשרדים, כל הכבוד להם, אתמול בשעה 9:00 בערב קיבלו החלטה לגבי 60 אחוזים וזה יהיה בסדר.
משה גפני: כמובן ההחלטה התקבלה אחרי דיונים פילוסופיים ועקרוניים.
משה גפני: אני מאוד מכבד משרדים שדנים דיוני עומק.
משה גפני: אני מבקש מניר קידר למסור בתוך שבועיים לגבי קופת חולים לאומית.