GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
בירון קבלאן: היבוא מסין, המדים שמביאים מסין הם מסוג ח' לעומת המדים שאנחנו מייצגים בארץ.
בירון קבלאן: אני לבשתי את המדים ואני מכיר אותם.
בירון קבלאן: החסכון שחוסכים במשרד לביטחון פנים ובמשרד הביטחון – אני לא יודע אם משרד הביטחון מייבא מסין – יוצא יקר יותר.
בירון קבלאן: בד טוב, מחירו טוב, אבל בד גרוע, מחירו נמוך אבל במקום ששוטר ישתמש במדים במשך תקופה ארוכה, הוא משתמש בהם לתקופה קצרה, וכך קונים יותר מדים והחסכון עולה כסף.
רונית תירוש: החסכון עולה לנו באבטלה.
חמד עמאר: אמר נציג המשרד לביטחון פנים שישלמו לו את הדלתא ואת ההפרש בין המחיר כאן למחיר שבסין והם מוכנים לקנות רק בארץ.
עמיר פרץ: אדוני היושב ראש, אתה יכול לשאול איזו הזמנה צריכה להתבצע כדי שהמפעל לא ייסגר מחר?
עמיר פרץ: איזה הזמנות מהמפעל נלקחו?
עמיר פרץ: אז נוכל לדבר ספציפית.
עמיר פרץ: יכול להיות שבאמת מדובר כאן במשרד לביטחון פנים או במישהו אחר, אבל אנחנו צריכים לדעת מה ספציפית קורה כרגע.
עמיר פרץ: אם לא, תאמין לי שאתה תהיה צודק בדיון אבל עד שנגיע אליו לא יישאר כלום.
מגלי והבה: משרד הביטחון צריך להזמין כאן.
עמיר פרץ: מה היה?
עמיר פרץ: למה לפני חודש הם עבדו ועכשיו הם לא עובדים?
עמיר פרץ: מה ביטלו להם?
אריה בורנשטיין: יש לי תשובה לחבר הכנסת פרץ.
אריה בורנשטיין: אני חושב ששני דברים צריך לומר.
אריה בורנשטיין: אני חושב שהבעיה העיקרית היא רק משטרת ישראל.
אריה בורנשטיין: בסך הכל משרד הביטחון – אני מדבר על הייצור הקיים – מעביר הזמנות כמו שצריך.
אריה בורנשטיין: הבעיה העיקרית היא משטרת ישראל שמזמינה את כל הטקסטיל שלה בסין, וזה פשוט לא יאומן.
אריה בורנשטיין: הבעיה השנייה שלא מדברים עליה היא שהאיכות היא הגרועה ביותר.
אריה בורנשטיין: השוטרים מתלוננים.
משה גפני: את זה אמרת בישיבה הקודמת.
אריה בורנשטיין: נכון, אבל זה לא מזיז לאף אחד.
אריה בורנשטיין: הדבר החשוב ביותר לדעתי הוא שממשלת ישראל מרמה את הציבור.
אריה בורנשטיין: יש פרסומות שעולות מיליוני שקלים על כחול-לבן.
משה גפני: אני מבקש ממך לעצור.
משה גפני: אני לא חוזר על דיון שהיה.
משה גפני: אתה מכיר את המפעל בירקא?
מגלי והבה: יש לנו מנהל מפעל שמכיר.
כנג' קבלאן: אני מנהל המפעל בבית ג'אן, מפעל שמעסיק 150 עובדים ומפרנס 150 משפחות בבית ג'אן.
כנג' קבלאן: לפני חודש הפסדנו את המכרז למדים לסוהרים שיצא לסין.
כנג' קבלאן: 60 אלף יחידות שיצאו לסין.
כנג' קבלאן: בגלל שלא זכינו במכרז, אנחנו פיטרנו עשרים עובדים.
כנג' קבלאן: במשך שלושים שנים אנחנו ייצרנו את המדים גם לסוהרים וגם לשוטרים.
כנג' קבלאן: הבעיה שלנו היא בייצור של המדים האלה.
צבי ליברמן: אתה רוצה לדעת מה לעשות היום?
משה גפני: כן, עם המפעל הזה.
צבי ליברמן: אני מחזיק כאן מכרז שעומד לצאת, מכרז של המשטרה, ל-180 אלף בגדים לשוטרים, בגדים חדשים.
צבי ליברמן: תעצור את זה, תן את זה לירקא.
צבי ליברמן: היום המפעל בירקא סגור.
צבי ליברמן: הנציגים של ירקא לא הגיעו לכאן כי המפעל סגור.
חיים אורון: מי אתה?
צבי ליברמן: אני מנהל איגוד הטקסטיל.
צבי ליברמן: באתי לכאן כדי לקבל עזרה.
צבי ליברמן: המדים הכתומים - אתה זוכר את המדים של האסירים?
צבי ליברמן: מדים בצבע כתום – הגיעו לארץ, נעשו בסין, הכל טוב ויפה, אבל אנחנו מבקשים לקבל דוגמה מהמוצר שהגיע מסין כדי לראות שבאמת מה שהם הזמינו, אכן הם קיבלו.
צבי ליברמן: לא מוכנים לתת לנו.
צבי ליברמן: אולי אתה תבקש משירות בתי הסוהר ותקבל אותם.
משה גפני: האמת היא שחבר כנסת באופן עקרוני צריך למדוד מדים של אסיר, אבל לא כולם.
שלום בן-משה: מכיוון משרד התעשייה הוזכר כאן, אני רוצה להגיב בקצרה.
שלום בן-משה: שר התעשייה בשלושת החודשים האחרונים קיים מספר פגישות בעניין טקסטיל ובכלל זה פגישה בשבוע שעבר עם היושב ראש של איגוד הטקסטיל רמזי גבאי.
שלום בן-משה: אגב, אנחנו מסבסדים בחלק מהמתפרות את השכר כדי להחזיק אותן ומשלמים במסלול שנקרא מסלול תעסוקה 1,500 שקלים לכל עובד.
משה גפני: זה לא מסע יחצנות למשרד התעייה.
שלום בן-משה: לא, חלילה.
משה גפני: מה שאתם עושים, לא רלוונטי.
משה גפני: יש פתרון למפעל?
משה גפני: אפשר לעצור את המכרז?
משה גפני: למה אתה מספר לי מה עושה משרד התעשייה?
שלום בן-משה: אני חף מחנופה.
שלום בן-משה: אני לא עושה שום מכרז.
משה גפני: היום אני אהיה במשרד התעשייה.
שלום בן-משה: אני לא מחניף לאף אחד, גם לא לשר התעשייה.
שלום בן-משה: לעצם העניין.
שלום בן-משה: לפני חודשיים שר התעשייה דיבר עם השר לביטחון פנים וביקש ממנו לעצור את המכרז והשר לביטחון פנים נענה לבקשתו לעצור את המכרז.
שלום בן-משה: צריך לעצור את המכרז ואם יעצרו את המכרז, תהיה עבודה.
קריאה: הוא לא דחה את המכרז.
עמיר פרץ: אכן מדובר באחת הבעיות הכי מורכבות.
עמיר פרץ: מדובר כאן באוכלוסייה הדרוזית ואנחנו מבינים את המסורת וגם אם תימצא עבודה עשרים קילומטרים מהכפר, הנשים לא יצאו לעבוד במקום הזה.
משה גפני: דיברנו על זה.
עמיר פרץ: חלק מהמאבק התעסוקתי הוא באמת לשמר את מה שיש.
עמיר פרץ: אין תחליף.
עמיר פרץ: אני כשר הביטחון שמרתי על המדיניות.
עמיר פרץ: היו הרבה מקרים בהם באו החשבים ואמרו לי שיותר זול לקנות בחוץ לארץ.
עמיר פרץ: עמדת שר בעניין הזה היא מכרעת.
משה גפני: לדעתך צריך לומר לשר לביטחון פנים.
עמיר פרץ: לשר לביטחון פנים יש ועדת כספים וצריך לבטל עכשיו את המכרז.
עודד ברוק: החקיקה הקיימת מאפשרת מתן הטבה לתוצרת הארץ בגובה 15 אחוזים.
משה גפני: אמרת את זה בישיבה הקודמת.
עודד ברוק: זה ניתן להיעשות בכל מכרז.
שלי יחימוביץ': אין לזה משמעות.
שלי יחימוביץ': אתם משלמים לפועלת דולר ביום ואין משמעות לאחוזים האלה.
עמיר פרץ: בתנאי שמשרד התעשייה מכניס תנאי נוסף לפרסומות שלו, שמותר לשוטר להחליט שהוא רוצה לקנות תוצרת הארץ.
עמיר פרץ: מותר לו?
עמיר פרץ: זה אבסורד מה שאתם עושים
משה גפני: רבותיי, סיכום ביניים.
משה גפני: לגבי הנושא הכללי, אמרתי.
משה גפני: לגבי הנושא של החקיקה, אני מבקש ממנהל הוועדה לזמן את כולם לדיון, את ארבעת המשרדים שנקבתי בשמם, ביחד עם חברת הכנסת שלי יחימוביץ.
משה גפני: אנחנו נקיים את הדיון הזה לגבי החקיקה.
שלי יחימוביץ': גם דוד אזולאי חתום על הצעת החוק.
משה גפני: אני מדבר באופן כללי.
משה גפני: היועצת המשפטית, כמובן שאני ארצה גם להשתתף מעת לעת בדיונים.
משה גפני: לגבי הנושא של המפעלים במגזר הדרוזי, אני מבקש להוציא מכתב דחוף, אבל יכול להיות שאני אתן את זה ביד, לשר לביטחון פנים.
משה גפני: אם יוציאו את המכתב דחוף, אני אתן לו אותו היום במליאה.
משה גפני: כמו כן אני מבקש להוציא מכתב לשר התעשייה.
משה גפני: הוועדה מבקשת – ואם מישהו חושב אחרת, שיאמר – מהשרים, בעקבות מה שקרה עכשיו במפעלים הללו, לעצור את המכרז והם יכולים לעשות זאת.
משה גפני: זאת החלטה של הוועדה.
משה גפני: אנחנו מבקשים לעצור את המכרז ולקיים דיון.
משה גפני: יכול להיות שמבחינה חוקית אי אפשר, אבל לעצור, השרים יכולים לעצור וזה יאותת למפעלים שחושבים עליהם ומחפשים פתרון גם משפטי וגם תקציבי.
חיים אורון: תוסיף לסיכום שאם אין מקור ממנו ניתן לעזור, אפשר לעזור מקרן דמי ההבראה.
משה גפני: בזה סיימנו את הדיון.
משה גפני: אנחנו נכנסים לסעיף האחרון בסדר היום, שינויים בתקציב לשנת 2010.
אחוות בן-חור: בוקר טוב.
אחוות בן-חור: אני סגן ראש המינהל האזרחי ביהודה ושומרון.
אחוות בן-חור: אנחנו מבקשים להעביר 14.4 מיליון שקלים לתקציב תיאום פעולות הממשלה בשטחים, המינהל האזרחי, לטובת תגבור של 41 תקני כוח אדם כאשר החלוקה שלהם מופיעה.
משה גפני: תפרט את החלוקה ותאמר במה זה שונה מההעברה הקודמת שלא אישרנו ומה שיניתם.
אחוות בן-חור: החלוקה הקודמת הייתה 18 מיליון שקלים ל-44 תקנים.
אחוות בן-חור: ההעברה הקודמת שנדחה הדיון בה הייתה לגבי 18 מיליון שקלים ו-44 תקנים, מתוכם 15 תקנים שהוועדה אישרה בנובמבר 2009 והיה צריך לתקצב אותם מחדש לשנת 2010, ועוד 29 תקנים שרצינו תוספת ל-2010.
אחוות בן-חור: השינוי הוא שה-15 כבר עובדים וצמצמנו מ-29 ל-26 תקנים, צמצמנו מ-18 מיליון ל-14.4 מיליון.
אורי אריאל: הורדתם שלושה תקנים.
אחוות בן-חור: כן.
אחוות בן-חור: הורדנו שלושה תקנים כאשר שלושת התקנים שהורדו אלה תקנים שתוכננו ליחידת הפיקוח ובעצם צמצמנו את התוספת ליחידת הפיקוח מ-11 ל-8.
אחוות בן-חור: כל השאר הם בחלוקה ללא שינוי, חמישה הם לאפוטרופוס, שזה מינהל מקרקעי ישראל, בעיקר למיני מחלקה חקלאית, שניים לתחום הממ"ג שלנו, אחד למסחר ותעשייה, אחד לנושא מדידות, אחד לתחום התקשורת, תקשוב, בנא"ם, איכות הסביבה, רישום מקרקעין, שלושה ללשכת התכנון ואחד לטובת נושא המים, בעיקר גניבות המים במגזר הפלשתיני.
אחוות בן-חור: בסך הכל הבקשה היא לתגבור התקנים לטובת שיפור ושדרוג כל נושא תכנון, פיקוח ואכיפה ביהודה ושומרון.
אחוות בן-חור: ליבת התכנון היא נושא אדמות סקר וקו כחול, שאלה שני הצוותים שבסך הכל הם בסביבות ה-25 אנשים שמקדמים את כל נושא התכנון וכל השאר, זאת אכיפה במכלול המגזרים – ביוב, מים, חשמל, תקשורת, בנייה בלתי חוקית וכולי, כאשר זה אמור לגבי שני המגזרים.
אורי אורבך: בהצעה המקורית זה היה שונה?
אחוות בן-חור: אמרתי, בהצעה המקורית זאת אותה חלוקה למעט השלושה שהורדנו ביחידת הפיקוח.
משה גפני: כבר קיימנו דיון בנושא הזה.
אורי אריאל: יש לי התייחסות של בערך רבע שעה.
משה גפני: אני לא אוציא אותך.
משה גפני: אתה יודע שאני לא אוציא אותך.
משה גפני: אני מבקש לדבר בקצרה
שי חרמש: אם אורי אריאל מדבר, גם אני רוצה לדבר.
אורי אריאל: היושב ראש, בקצרה.
משה גפני: חברית אני מבקש ממך לקצר.
משה גפני: אנחנו יודעים, אנחנו הצלחנו להוריד את הנושא של הפקחים במידה מסוימת והצלחנו להוריד את הנושא של התקצוב לגבי העניין הזה.
משה גפני: על ההפרשים נקיים דיון נפרד.
משה גפני: בעקבות מה שאתה הובלת, הגענו למה שהגענו.
משה גפני: אנחנו לא יכולים להגזים גם בעניין הזה.
משה גפני: בבקשה, רשות הדיבור שלך.
משה גפני: אני מבקש שתעשה את זה מאוד מאוד בקצרה.
אורי אריאל: ראשית, אני רוצה לדעת האם השר ברק כפי שהחליטה הוועדה בראשותך אך לפני ימים ספורים יגיע לכאן?
משה גפני: הוא יוזמן לועדה.
משה גפני: אם הוא יבוא, אני לא יודע.
משה גפני: אני לא יכול להביא אותו.
אורי אריאל: יש לנו זמן עד 4, ואני לא ממהר לשום מקום.
אורי אריאל: שאלתי שאלה.
משה גפני: התשובה היא שעדיין לא קיבלתי תשובה.
משה גפני: אני חושב שהוא הוזמן, אבל אם לא, הוא יוזמן.
משה גפני: אני אבדוק.
אורי אריאל: כפי שכבר נאמר, הרבה פעמים כאשר אני שואל שאלות, אני גם יודע את התשובות.
אורי אריאל: הוא לא הוזמן.
משה גפני: הוא לא הוזמן, אבל הוא יוזמן.
אורי אריאל: שמעתי.
אורי אריאל: היות שהוועדה בראשותך ועל דעתך החליטה שזה תנאי להתקדמות, אני מבקש ממך לכבד את ההחלטה שלך עצמך ולא לעשות צחוק לא מעצמך ולא מאתנו.
אורי אריאל: הוחלט בוועדה בראשותך – כך בפרוטוקול זה מופיע וזאת החלטה מחייבת – להזמין את שר הביטחון לכאן.
משה גפני: הוא יוזמן.
אורי אריאל: הוא עדיין לא הוזמן.
אורי אריאל: תזמין אותו ונקיים את הדיון.
אורי אריאל: לא, סלח לי, אתה לא עומד בהחלטה שלך.
משה גפני: אני הולך להצביע על הפניות האלה.
אורי אריאל: זאת החלטה רשומה.
אורי אריאל: אתה סיכמת את הדיון בהחלטה הזאת.
משה גפני: ממש לא היה כך, אבל לא משנה.
משה גפני: אפשר לראות את הפרוטוקול.
משה גפני: אמרתי שנזמין את השר ברק.
אורי אריאל: זה לא היה כך?
אורי אריאל: חבר הכנסת אדרי, זה לא היה הסיכום שמזמינים את השר ברק?
יעקב אדרי: ההצעה הייתה שלי והיא התקבלה.
יעקב אדרי: בינתיים גם הקואליציה הציעה.
אורי אריאל: אני רק שואל על ההחלטה הזאת.
יעקב אדרי: על פי הצעתי.
משה גפני: אנחנו הורדנו את הנושא של הפקחים.
אורי אריאל: מה זה שייך זה שהורדת את הפקחים?
אורי אריאל: דבר שני.
אורי אריאל: השיטה בה זה מתנהל, היא דבר יוצא דופן שדומה בערך למלחמה.
אורי אריאל: דבר אחד, לא עומדים בהחלטה להזמין את שר הביטחון.
אורי אריאל: דבר שני, מכנסים ישיבה מאתמול להיום, מאתמול ב-4 אחר הצהרים לשעה 11:00 היום.
אורי אריאל: הדבר השלישי, מבקשים מיושב ראש הכנסת אישור לדון תוך כדי המליאה.
אורי אריאל: אני חושב שאתה טועה בפעילות הזאת.
אורי אריאל: מראית העין של הורדת שלושה תקנים כדי לרצות את אנשי הקואליציה כאן, אני מציע לכם לא לקנות אותה.
אורי אריאל: זה הכל בלוף אחד גדול.
אורי אריאל: אני חוזר לשאלות ששאלתי אתמול בוועדה המשותפת לתקציב הביטחון והן נשאלו ביום חמישי האחרון אצל חבר הכנסת אלקין בוועדת המשנה שהוא עומד בראשה, ואני מבקש, אם אפשר, לקבל תשובות.
אורי אריאל: האם יש תוכניות שקודמו מאז החלטת הקבינט על ההקפאה?
אורי אריאל: אני רוצה להסביר.
אורי אריאל: הקבינט החליט להפסיק את הבנייה בשלבים מסוימים ולא אחזור על ההחלטה כי ביקשת אותי לקצר בדבריי.
אורי אריאל: ראש הממשלה הודיע שהתכנון יימשך, שהרי התכנון נעשה בחדרים ואין לו שום משמעות מעשית.
אורי אריאל: למיטב ידיעתי לא קודמה תוכנית אחת.
אורי אריאל: במקביל, אם שמתם לב לדיווח של אלוף משנה בן-חור, יש תוספת כוח אדם, נדמה לי שישה, לתכנון אבל לא מתכננים.
שי חרמש: שלושה.
אורי אריאל: בסדר, סליחה.
אורי אריאל: אני מקבל את התיקון.
משה גפני: את השאלות האלה אני שמעתי בישיבה הקודמת כאן ושמעתי אתמול בוועדה המשותפת.
אורי אריאל: כן, כי אתה לא דואג לקבל תשובות.
משה גפני: שמעתי את השאלות שלך.
אורי אריאל: אני מבקש לקבל תשובות מהמינהל האזרחי.
אורי אריאל: אני שואל שאלה אחת והיא אכן נשאלה כבר כמה פעמים ומבקש לקבל מכם תשובה עליה.
אורי אריאל: דבר שני ששאלתי היה כמה עולה החוזה של חברת אופק צילומי אוויר, מי מממן אותם ומאיזה סעיף.
אורי אריאל: אני מבקש לקבל את התשובות לשאלותיי ואחר כך אוכל להתייחס.
משה גפני: לא, תשאל עכשיו את כל השאלות.
אורי אריאל: את השאלות סיימתי.
אורי אריאל: אחרי שאני אשמע את התשובות, אני רוצה להתייחס ולסכם.
אורי אריאל: אפשר לקבל תשובות?
משה גפני: שמעתי מה שאתה מבקש.
משה גפני: אני אחליט אם כן או לא.
חיים אורון: מה אתם רוצים מהם?
אורי אריאל: אני ביקשתי להזמין את שר הביטחון ברק.
חיים אורון: תזמין אותו.
אורי אריאל: אל תצעק עלי.
שי חרמש: אתה לא יכול להכריח אותו להגיע לכאן.
שי חרמש: הוא לא חייב לך כלום.
אורי אריאל: אני לא מכריח אותו.
אורי אריאל: נכון, הוא לא חייב לי כלום וכך הוא נראה ואתה הסניגור שלו.
שי חרמש: במקרה זה, כן.
יעקב כץ: כבוד הרב הגאון הרב גפני, מעבר לעובדה שאתה יושב ראש ועדת הכספים, אתה רב.
משה גפני: לא חשוב, זה בסדר גמור.
יעקב כץ: כיוון שאתה רב, אתה יודע מה זה ארץ ישראל ואני לא האמנתי, כאשר שמעתי, שאתה נותן יד להכנסת פקחים שיטילו גזרות על יהודים.
שי חרמש: זה שמירת חוק.
שי חרמש: שום דבר מעבר לכך.
שלמה מולה: מה אתם רוצים מגפני?
שי חרמש: זאת רק שמירת חוק.
שי חרמש: אנחנו בעד לבנות על פי חוק.
משה גפני: אני מבקש להפסיק את הוויכוח הזה.
יעקב כץ: הבתים ייבנו.
יעקב כץ: יהודה ושומרון תתמלא באנשים.
שי חרמש: על פי חוק.
יעקב כץ: מה שאתם הורסים היום, נבנה פי עשר.
אורי אריאל: גם בקריית ספר?
יעקב כץ: גם בקריית ספר וגם בביתר וגם בחיל ציון.
יעקב אדרי: גם בירושלים.
יעקב כץ: בעתיד אתם תתביישו שעל זה נתתם ידכם, גם אתה הרב גפני.
יעקב כץ: גם ארץ ישראל היא תורה.
משה גפני: רבותיי, אני מבקש לסכם את הדיון ולומר כדלקמן.
אורי אריאל: לא, רגע, אני רוצה לקבל תשובות.
משה גפני: מה שאתה רוצה, זה בסדר.
משה גפני: אני רוצה קודם לומר מבחינתי.
משה גפני: היו כמה העברות שהיו בוועדה בתקופה האחרונה של משרד הביטחון וזה נאמר על ידי פעם אחר פעם.
משה גפני: אנחנו לא אישרנו את ההעברות האלה.
משה גפני: יש לנו דיאלוג מאוד לא מוצלח עם משרד הביטחון וזה הגיע לשיא בישיבה האחרונה כאשר הגיעה לכאן העברה שאנחנו הבנו ממנה שיש בה גם את הנושא של הפקחים, שחלק מאתנו מאוד מתנגד לצורה הזאת, ואז התקיימה ישיבה בה גם אני נכחתי ובה הוחלט על הפחתת שלושת הפקחים.
משה גפני: רוב הפקחים עליהם מדובר, מדובר על אלה שעושים את אדמות הסקר, הם עושים את קו כחול, הם עושים את איכות הסביבה וכולי.
יעקב כץ: וקצת הורסים בתים של יהודים.
שי חרמש: הכל על פי חוק.
משה גפני: את שלושת הפקחים האלה הורדנו.
אורי אריאל: מה עם בית הכנסת ביצהר?
אורי אריאל: אתם תגנו עליו?
משה גפני: ודאי שנגן עליו.
אורי אריאל: מול הפקחים הללו?
שי חרמש: מה זה מול?
שי חרמש: מול החוק ולא מול הפקחים.
שי חרמש: מה אתה רוצה מהפקחים?
משה גפני: זה קשור עכשיו לאישור הזה שאתה מאשר את האפוטרופוס?
שי חרמש: הפקחים הם שלוחי החוק.
שי חרמש: מה אתה רוצה מהם?
חיים אורון: הם רוצים להמשיך ללא חוק.
חיים אורון: כך היה ארבעים שנים וכך הם רוצים להמשיך.
משה גפני: רבותיי, אני בצד של המתיישבים ביהודה ושומרון.
משה גפני: עיקר הקשיים שעושה משרד הביטחון, זה במקום בו נמצאים מתיישבים חרדים שהם לא מתנחלים אלא הם אנשים שבאו למקום הזה מכיוון שלא היה להם פתרון דיור אחר.
אורי אורבך: הם מתנחלים.
משה גפני: סגרתם אותם גם במודיעין עילית.
משה גפני: הם לא מתנחלים.
אורי אריאל: רחמנא ליצלן.
משה גפני: עיקר הבעיות בהקפאה הוא לתושבים החרדים שאין להם פתרון דיור.
משה גפני: אני אומר לכם שהאנשים, האזרחים והתושבים שגרים שם, הם גרים שם מכיוון שבמקומות אחרים מדינת ישראל לא נתנה להם פתרון דיור.
משה גפני: סגרו אותם שם עכשיו, גם עם הנושא של הגדר וכל הדברים האחרים.
חיים אורון: אתה אומר שהם לא נמצאים שם ממניעים אידיאולוגיים.
חיים אורון: אם תמצא להם מקומות דיור במקומות אחרים, הם יעברו לשם.
שי חרמש: בונים להם ליד ערד.
משה גפני: יש לך מקומות עבורם?
שי חרמש: ליד ערד.
משה גפני: רבותיי, אנחנו מצביעים על פניות מספר 180 עד 182.
אורי אריאל: רגע, לא קיבלתי את התשובות לשאלותיי.
משה גפני: ה צ ב ע ה פניות מספר 180 ו-182 – אושרו
אורי אריאל: אתה עושה מחטפים.
משה גפני: על סדר היום הצעת חוק ניירות ערך (תיקון מס' 40)(זירת סוחר לחשבונו העצמי), התש"ע-2010.
משה גפני: זו הצעת חוק משותפת, הצעת חוק ממשלתית והצעת חוק פרטית, שמוזגה בוועדה, של חברת הכנסת רונית תירוש.
משה גפני: חבר הכנסת אמנון כהן, אתה ניהלת את הישיבה בפעם הקודמת.
משה גפני: אני מבין שנשארו חמש סוגיות פתוחות, אלא אם כן הרשות לניירות ערך פותחת עוד דברים.
שוני אלבק: לא, היא לא פותחת עוד דברים.
משה גפני: את רוצה לחזור על חמשת הסעיפים שנשארו?
משה גפני: הסעיף הראשון, אני מבין שזה אמות המידה לקבלת רשיון, שאמרתם שתציגו את זה בוועדה.
משה גפני: אולי תגידי את.
מרב תורג'מן: יש אמות המידה שהרשות נדרשה להציג לפני חברי הוועדה.
מרב תורג'מן: אנחנו סברנו, שאת אמות המידה ראוי בחקיקה ולא בכללים שתפרסם הרשות.
מרב תורג'מן: בסופו של דבר הרשות לניירות ערך הציעה להביא בפני חברי הוועדה לפני ההצבעה את אמות המידה, להציג בפני חברי הוועדה, ככל שהם מוצאים לנכון, כלומר מבחינת הנוסח הסופי.
משה גפני: מה אמות המידה?
שוני אלבק: אני מחזיק כאן, ואני יכול לחלק טיוטה- -
משה גפני: את ראית את זה?
משה גפני: מתי הכנתם את זה?
שוני אלבק: הנייר הזה הוא טיוטה, הוא לא נייר מוכן.
שוני אלבק: אנחנו מנסים להגיע על בסיסו, וכך גם אמרנו בדיון הקודם, להסדר עם שני הרגולטורים האחרים על שוק ההון, גם עם הפיקוח על הבנקים וגם עם הממונה על שוק ההון, לאמות מידה משותפות- -
משה גפני: אנחנו עוסקים בחקיקה ראשית, ויש הרבה חוקים שלכם.
משה גפני: אנחנו רוצים לקדם את זה, וכמה שיותר מהר.
משה גפני: מה זאת אומרת, טיוטה?
משה גפני: כמה זמן עבר מאז הישיבה הקודמת?
מרב תורג'מן: שבועיים.
משה גפני: אי אפשר להכין לא טיוטה אלא משהו מסודר?
משה גפני: להעביר ליועצת המשפטית כאן, שאני לא אצטרך לעבור על זה?
משה גפני: אני עכשיו צריך לעבור על זה.
אמנון כהן: הוועדה נתנה זמן שהרשות תשב עם הפיקוח על הבנקים.
מרב תורג'מן: בעניין אחר.
שוני אלבק: תראו, היום בחקיקה הישראלית יש הרבה מאוד סעיפים, גם בחוק ניירות ערך, גם בחוק הקרנות, גם בחוק הייעוץ – שנייה, אני מבקש לא לחלק את זה.
משה גפני: אבל זה טיוטה.
חיים אורון: אני רוצה לומר משהו עקרוני.
חיים אורון: שוני, אני מתייחס באופן לחלוטין שונה, כשאומרים לכם: לכו תנסו להגיע להסכמה עם לשכת עורכי הדין או עם רואה החשבון, והם מטרטרים אתכם, ובין זה שהממשלה, לצורך העניין הזה, לא מסוגלת לבוא לפה בעמדה אחת מוסכמת וסופית ומוחלטת, והמלחמות בין רשויות שלטון שונות, שהן בסוף יגיעו לפשרות ובמאבקי כוח – תגמרו אותם לפני שאתם באים לכאן.
חיים אורון: לכן אני חושב שהיושב ראש לא רק צודק – אני אומר יותר מזה: אני רוצה, אם זה לא מופיע בחוק, שיבוא מסמך סופי מוסכם על הפיקוח על הבנקים ועל עוד מי שאתם צריכים לתאם אתו, והוא יהיה מונח על השולחן.
שוני אלבק: אין דין אמות המידה כדין ההסדר החוקי שאליו הגענו בפיקוח על הבנקים, שאותו פתרנו, והפיקוח על הבנקים לא נמצא פה, ולא סתם, כי הגענו לסיכום.
שוני אלבק: בעניין אמות המידה אין צורך להגיע לסיכום.
שוני אלבק: אמות המידה זה כלי שאמורים לעשות בו שימוש בכל סעיפי המהימנות בחקיקה הישראלית.
שוני אלבק: היום אין צורך לא בחוק הקרנות ולא בחוק הייעוץ לפרסם אמות מידה.
שוני אלבק: אנחנו הלכנו צעד אחד קדימה; אמרנו שנפרסם אמות מידה כדי לייצר ודאות בציבור.
אמנון כהן: שוני, אנחנו ביקשנו אמות מידה גם פה, גם באכיפה מינהלית.
אמנון כהן: אנחנו היום רוצים אמות מידה, כי אתם כל יומיים מחליפים, ואנחנו לא יכולים לדעת מה עשיתם.
אמנון כהן: אנחנו רוצים פה אמות מידה בחוק.
מרב תורג'מן: אני כן חושבת שאמות המידה יוצרות איזושהי שקיפות לעבודת הרשות, להחלטות הרשות, אם לתת רשיון, אם לשלול רשיון.
מרב תורג'מן: חשוב שהדברים יהיו ברורים ושקופים.
שוני אלבק: אף אחד לא אמר שהם לא צריכים להיות ברורים ושקופים.
שוני אלבק: אמרנו, ואנחנו עדיין עומדים מאחורי עמדתנו, שהדברים האלה לא צריכים להיות בחוק.
שוני אלבק: זה שיקול דעת הרשות.
חיים אורון: בזה אני מסכים אתך.
שוני אלבק: לכן הנייר הזה הוא טיוטה.
שוני אלבק: מכיוון שמדובר בשיקול דעת הרשות, שלא הולך להיכנס לחקיקה, ואין לאף אחד, אני מקווה, כוונה להכניס אותו לחקיקה, כי הוא לא נמצא בחקיקה בשום מקום אחר בחקיקה הישראלית, לא בפיקוח על הבנקים, שצריך להחליט אם דירקטור ראוי או אינו ראוי, או אם נושא משרה בבנק ראוי או לא ראוי, לא בדירקטור או נושא משרה בביטוח, לא בקרנות נאמנות שבפיקוח רשות ניירות ערך ולא יועצי השקעות ולא מנהלי תיקים.
שוני אלבק: הלכנו צעד אחד קדימה הרבה מעבר למה שעשו עד היום כולם, אמרנו: נציג אמות מידה, אנחנו מבקשים שזה יישאר כרגע בוועדה, כי אנחנו מנסים להגיע להסדר שהוא הרבה יותר עמוק עם הפיקוח על הבנקים ועם אגף שוק ההון ומשרד המשפטים כדי לייצר אמות מידה שכולם יפעלו לפיהן, כדי שכולם יהיו פחות או יותר מיושרים, כדי שלא דירקטור בביטוח - יהיה לו אמות מידה שונות מאשר דירקטור בקרנות נאמנות.
משה גפני: אני מבין שבישיבה הקודמת נאמר, שצריך לשים את אמות המידה בחוק, ואתם לא רציתם, והסכמנו, כלומר הוועדה הסכימה, אבל הסכימה בתנאי שיהיו מונחות אמות המידה – לא להכניס את זה בחקיקה, כפי שאתם דורשים, אבל שאמות המידה יהיו מונחות לפני חברי הוועדה.
משה גפני: אתה אומר שאמות המידה שמונחות כאן הן אינן אמות מידה, כי הן עדיין בדיונים.
שוני אלבק: הן אמות מידה לדעת רשות ניירות ערך.
משה גפני: למה אתה לא מסכים לחלק את זה?
משה גפני: כי זה עדיין לא סופי.
שוני אלבק: כי אני חושב שהחלוקה של זה, אחרת תסנדל אותי – אם אני ארצה להסכים עם הפיקוח על הבנקים על שינוי כזה או אחר.
משה גפני: כלומר זו עדיין טיוטה.
שוני אלבק: זו עמדת רשות ניירות ערך, ואם לא נגיע להסדר עם הרגולטורים האחרים, זה מה שיהיה עמדת רשות ניירות ערך, אבל כרגע אני רוצה לאפשר לעצמי את הגמישות, אז אני מציג בפניכם את הנייר.
משה גפני: מה הסעיף הבא?
מרב תורג'מן: הנושא הבא היה לעניין איסור ניצול הכוח.
מרב תורג'מן: אתם התבקשתם לבחון את הנושא של שאלון, איך ייבחן אי ידיעתו או חוסר ניסיונו של לקוח.
מרב תורג'מן: אמרתם שתציגו שאלון, שתראו לוועדה איך ייבחן הנושא הזה.
שוני אלבק: לא אמרנו שנציג שאלון; אמרנו שנציג את הטכניקה, איך אנחנו מקבלים את המידע הזה.
דניאל רימון: גם לאור בקשת חבר הכנסת כהן בישיבה הקודמת, לעשות לנו קצובי זמן, עד מתי נבוא עם תקנות, אני רוצה לספר - מלאכת התקנת התקנות מכוח החוק המסמיך הזה היא מלאכה סבוכה מאוד.
דניאל רימון: התקנות שיובאו בפני הוועדה הן בנות עשרות עמודים, כי זה הסדרה של עולם חדש של פעילות, שיש בה הרבה מאוד רבדים – דיווחים, איך שומרים כספי לקוחות, יש כאן פיקדונות של אנשים, צווים מכוח איסור הלבנת הון - זה מערך שלם של הסדרה.
דניאל רימון: חלק ממערך ההסדרה כבר נמצא בשלבים מאוד מתקדמים של כתיבה ברשות.
דניאל רימון: חלקה, אנחנו חייבים להסתייע בגורמים מקצועיים, ואני מכוונת בעיקר לאותם רכיבים – זה גם מתקשר לשאלה נוספת שעלתה בדיון, לעניין הוראות המעבר - החלקים שמדברים על הערכים היציבותיים של הזירה, ההון העצמי, הפיקדון, הביטוח, הם ערכים שאנחנו מרגישים שהידע הקיים בתוך רשות ניירות ערך לא מספק, ונכון לנו להסתייע בגופים מקצועיים, שזה תחום ההתמחות שלהם, הדברים האלה.
משה גפני: איזה גופים?
שוני אלבק: פרסמנו מכרז לאיתור מומחים בתחום, כדי שיקבעו את ההון העצמי – התכלית של זה לקבוע את ההון העצמי ואת הדרישות הכספיות והביטוחיות שנדרשות בגופים כאלה, כדי שמצד אחד- -
משה גפני: בתובענה הייצוגית תגידו שלכם יש המיומנות המקצועית, ולכן אתם רוצים לסייע.
שוני אלבק: עושים את זה בין כה וכה.
משה גפני: פה ההפך.
שוני אלבק: לא.
שוני אלבק: פה אנחנו אומרים שאנחנו מבינים בזה אבל לא מספיק, כדי שבאמת לא נגביל את העיסוק.
שוני אלבק: הרי אנחנו יכולים להגיד דרישות הון עצמי מאוד גבוהות.
שוני אלבק: המשמעות תהיה שלמעשה אי אפשר יהיה לפתוח זירות כאלה.
שוני אלבק: מצד שני, אם נדרוש דרישות נמוכות מדי, הלקוחות יהיו בסיכון.
שוני אלבק: לכן אנחנו רוצים בעניין הזה להתייעץ עם אנשים שיהיו מומחים בתחומים האלה.
דניאל רימון: זה לא פעם ראשונה או יחידה שהרשות משתמשת בשירותים של גופים חיצוניים כדי לבדוק סוגיות מסוימות בהסדרה.
דניאל רימון: אני חושבת שזה רק אחראי לעשות את זה.
דניאל רימון: זה רקע לתשובה לשאלה ששאלת - אנחנו עכשיו נכנסים לתהליך אל מול חברה של הצגת היעדים, מה אנחנו רוצים, מה שהם יבדקו לנו.
דניאל רימון: זה נוסחאות מתמטיות סבוכות שמתקיימות בדינים זרים, והן שונות אחת מהשנייה.
משה גפני: אמנון, רונית, תעזרו לי – אתם הייתם בישיבה הקודמת; זה בסדר, מה שהיא אומרת?
דניאל רימון: במרבית הזירות בעולם הדרישה היא לאיזשהו סכום פיקס של הון עצמי ופיקדון פלוס עוד נוסחה מורכבת, שהיא נגזרת של פוטנציאל שוקי.
משה גפני: הסעיף הבא.
דניאל רימון: זה קשור להתאמה לצרכי לקוח.
דניאל רימון: כשהבנו שאנחנו מקבלים כאן זריקת אדרנלין להיכנס לכתיבת התקנות במשנה תוקף, אנחנו בשבועיים האחרונים מאז הדיון עשינו לפחות סריקה כדי לדעת איפה אנחנו מסונכרנים, שנוכל להגיד תאריכים סבירים שנבוא, ואז ראינו שלעניין בירור צורכי לקוח הזה אנחנו קצת מתקשים עם נוסח סעיף ההסמכה, כי כשאנחנו כותבים את התקנות עצמן אנחנו מבינים שהסעיף המסמיך קצת זורק – זה נמצא ב-44כט(5) ו-(5).
דניאל רימון: אני מכוונת לסעיף ההסמכה לתקנות.
דניאל רימון: בעצם כתבנו כאן רשימה ארוכה של סעיפי הסמכה לקביעת הוראות בתקנות.
דניאל רימון: הסעיף המסמיך מדבר כאן בלשון שיכולה לבלבל ולחשוב שזה משהו שדומה לבירור צורכי לקוח בעולם היועצים ומנהלי התיקים, ולא כך הוא; הכוונה היא, ועשינו בינתיים בדיקה, למה קיים בכל הדינים המובילים בעולם, ומצאנו שזה שילוב של שני דברים: באחת הזירה צריכה להזהיר את כלל ציבור לקוחותיה בדבר הסיכונים והסיכויים של היכנסות לפעילות בזירה, והדבר השני, במרבית המקומות, ויש שונות – אנחנו עוד לא נכנסו לעובי הקורה, אבל יש שונות במידת פירוט השאלונים ששולחים ללקוחות ובנפקות של התשובה לשאלונים.
דניאל רימון: כלומר יש מקומות שהשאלונים מתמקדים בניסיון של הלקוח, בהבנתו את מושגי היסוד.
דניאל רימון: יש שאלונים שיותר מתמקדים ביכולת הכלכלית של הלקוח, בתיאום ציפיות אתו, ומבחינת התוצאה, הנפקות של הבירור בשאלון, בחלק מהמקומות זה נותן משנה תוקף לאזהרה – יש לו אזהרה מיוחדת לו, מה שנראה לנו שזה הכיוון שנלך אליו; בחלק מהמקומות מדובר על המלצה שלו להיכנס לזירה.
דניאל רימון: בחלק מהמקומות זה מלווה בפגישה, בחלק לא בפגישה.
דניאל רימון: כשנביא את התקנות, נבוא מפורטים בעניין הזה, אבל אנחנו רוצים שהסעיף המסמיך יאפשר את שלל האפשרויות האלה, ולא יכבול אותנו לאפשרות שהיא מטעה ומבלבלת.
דניאל רימון: אנחנו מציעים לפסקה (5) – להקריא את הנוסח שאנחנו מציעים והבאנו לוועדה?
דניאל רימון: זה "הוראות המחייבות את החברה לבחון את התאמת הלקוח"- -
מרב תורג'מן: לא קיבלתי את זה.
דניאל רימון: אם כבוד יושב ראש הוועדה מתנגד, לא נבצע את התיקון הזה.
דניאל רימון: זה לא בנפשנו, אנחנו רק חושבים שזה מחדד יותר נכון את ההסמכה.