GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
רונית תירוש: אני חושבת שבניגוד לנושאים אחרים, בזירות הללו משחקים לא הטייקונים אלא באמת משחקים אנשים שאפילו אין להם ידע בסיסי בכלכלה.
רונית תירוש: זה קורה כי המינופים והפיתויים הם כה רבים.
רונית תירוש: אגב, זה קורה הרבה במגזר החרדי.
רונית תירוש: כאשר מפלחים את האוכלוסיות שמשחקות שם, אלה הרבה מאוד חרדים שרואים בזה אפשרות לעשות כסף.
משה גפני: כבר אמרו את זה באחת הישיבות הקודמות.
משה גפני: אני לא חושב שיותר מאשר חלקם באוכלוסייה.
רונית תירוש: אם אלה טייקונים, הם משחקים בבורסה וגם להם אין בעיה להפוך תביעה לתביעה ייצוגית.
רונית תירוש: יש להם את הכלים לכך.
משה גפני: הם לא ישחקו בזירות המסחר האלה.
רונית תירוש: בזירות הללו משחקים אנשים שהיכולת שלהם להגיע לייצוג על ידי עורך דין כזה ואחר היא מופחתת.
רונית תירוש: לכן אני כן רואה ברכה בהצעה עצמה.
רונית תירוש: אני רוצה להרגיע את חבר הכנסת אמנון כהן.
רונית תירוש: כמו שנאמר, לפי הניסוח לא נופל משמים והרשות פתאום מחליטה להפוך או לעודד מישהו להגיש תביעה ייצוגית.
רונית תירוש: היא לא תופסת אותו בחכה.
רונית תירוש: מדובר בתובענה כאשר מאחוריה יש תובע.
רונית תירוש: מישהו תבע, מישהו הגיש תובענה.
רונית תירוש: במקום שהיא תישאר ברמה פרטית, ברגע שהם קולטים שיש לה עניין לציבור הרחב, והיא נוגעת לעוד ציבורים, הרשות אומרת לאותו תובע שהיא תממן לו את התביעה כי התובענה תהיה ייצוגית.
שמשון אלבק: הוא פונה אלינו בבקשה.
דנה נויפלד: חבר הכנסת כהן, המנגנון הזה כבר קיים היום בחוק החברות.
משה גפני: מה זה בחוק החברות?
דנה נויפלד: הסעיף כבר היום קיים בחוק החברות והוא מאפשר מימון על ידי הרשות לניירות ערך במקרה של תובענות ייצוגיות.
דנה נויפלד: הסעיף כבר קיים.
דנה נויפלד: התיקון הזה, מה שהוא בא לעשות, הוא בא להעביר את אותה סמכות שכבר קיימת היום ואין חדש בה, להעביר אותה לחוק ניירות ערך ולהוסיף אגב התיקון הזה גם עילה לפי התיקון הזה של זירות מסחר.
דנה נויפלד: אין שום הבחנה ושום סיבה להבחין בין העילה הזאת לבין עילות אחרות שכבר קיימות.
דנה נויפלד: כל מה שבא התיקון לעשות זה לסדר את זה בצורה אחת.
משה גפני: דניאל, אני רוצה שתשיבי גם לשאלתו של חבר הכנסת כרמל שאמה, אם את יכולה בתמצית, לפני שאנחנו עוברים להצבעה.
דניאל רימון: להשיב על התובענות או על המינוף?
משה גפני: על התובענות.
כרמל שאמה-הכהן: ברשותך, אדוני, אולי תשיבי לי קודם כי אני ממהר לוועדת ביקורת המדינה.
אמנון כהן: גם אני.
משה גפני: תשתדלי לתמצת את זה.
משה גפני: תעני על התובענות הייצוגיות ותאמרי בקצרה - אנחנו כבר למדנו את החוק בישיבות הקודמות – מה החוק הזה עושה בזירות מסחר.
דניאל רימון: באשר לתובענות ייצוגיות.
דניאל רימון: הרשות מוסמכת, ושימו לב באיזה נסיבות.
דניאל רימון: כאשר שוכנעה הרשות שיש עניין לציבור, אבל לא רק זה כפי שאמר חבר הכנסת אורון אלא גם כאשר יש סיכוי סביר שהתובענה תתקבל.
דניאל רימון: רק באותם מקרים הרשות יכולה לממן איזשהו חלק מהתובענה.
דניאל רימון: מספר התובענות הייצוגיות בהן מדובר מדי שנה הוא כחמש-שש תובענות בממוצע בשנה.
דניאל רימון: לא מדובר במספר רב, וגם מתוכן לא כולן ממומנות על ידי הרשות.
דניאל רימון: מדובר במספר זעום של תובענות שיש צורך אדיר ציבורי לקדם אותן.
דניאל רימון: יש בעיה רצינית עם התובענות הייצוגיות מטעמים שהועלו כאן.
דניאל רימון: מדובר בציבור מוחלש שתובע חברות חזקות.
דניאל רימון: זה מצב הדברים.
דניאל רימון: איני זוכרת שנעשה תיקון לתובענות ייצוגיות במסגרת תיקון אכיפה מינהלית.
דניאל רימון: גם אם נעשה תיקון כזה, בינתיים בודקים את זה עבורי, הרי הוא לא נעשה בכיוון שמגדיל את כוחה של הרשות בתובענות ייצוגיות.
דניאל רימון: אולי נדרש לאור התיקון הרחב בכל הסעיפים איזה שהם תיקוני השלמה ואנחנו נבדוק את זה, אבל הסמכות שלה לממן תובענות ייצוגיות קיימת גם היום.
דניאל רימון: יש כאן ציבור חדש שנוצר, יש כאן גורם מפוקח חדש, ולכן לצורך העניין נדרש לקבוע את הסעיף הזה כאן.
דניאל רימון: לגבי המינוף, הסוגיה שהעלה חבר הכנסת כרמל שאמה היא כבדת משקל.
דניאל רימון: אנחנו באמת חושבים שזאת אחת הבעיות החריפות.
דניאל רימון: אם הייתי צריכה למנות את חמש הבעיות החריפות ביותר בזירות המסחר, בוודאי היא הייתה אחת מהן.
משה גפני: לא זאת השאלה.
משה גפני: אני לא הולך לפתוח דיון.
משה גפני: השאלה היא אחת ויחידה.
דניאל רימון: האם אנחנו מטפלים בזה.
משה גפני: תמצות החוק במשפט וחצי.
משה גפני: מה הצעת החוק הזאת עושה כדי למנוע את הבעיות בזירות סוחר?
דניאל רימון: אנחנו התלבטנו האם לקבוע סעיף הסמכה לתקנות שיתייחס מפורשות לשאלת המינוף שהיא בוודאי אחת השאלות הכבדות.
דניאל רימון: לבסוף הכרענו על שיטת פעולה אחרת ואני תכף אציג אותה.
דניאל רימון: הסיבה שבחרנו לקבוע שמידת הסיכון שגלומה בזירה, בעקבות הפעילות האופיינית הייחודית שלה וניירות ערך שהיא צפויה לסחור בהם, במסגרת בקשת הרשיון, וגם הבהרנו את זה בדברי ההסבר, היא זאת: לכתחילה חשבנו להתמודד עם זירות, שכאשר רואים לנגד עיניכם את זירות המסחר, אתם חושבים על הזירות הפעילות היום והן זירות שבעיקר פעילות בנגזרי מט"ח.
דניאל רימון: יחד עם זאת, הצעת החוק לא מצטמצמת לנגזרי מט"ח והיא רואה לנגד עיניה גם מצב שהזירות יסחרו באופציות על מדדי מניות או באופציות על מניות או אפילו באג"ח ממשלתי.
דניאל רימון: יש ייתכנות למצב הזה.
דניאל רימון: כיוון שכך, יכול להיות שהנכסים הנסחרים בהם יהיו בעלי תנודתיות נמוכה יותר מאשר נגזרי מט"ח.
דניאל רימון: לכן חשבנו שכל מקרה לגופו, כי הרי הרשיון לא ניתן בעלמא אלא הוא ניתן לפעילות של זירה קונקרטית שיש לה בעלי שליטה קונקרטיים ושהיא סוחרת בניירות ערך מסוימים.
דניאל רימון: כלומר, אנחנו אומרים לה שמותר לה לסחור בנייר ערך שאלה אפיוניו.
דניאל רימון: כפי שיש אפיוני נייר ערך בתשקיף, נייר הערך יהיה עם אפיונים קונקרטיים.
דניאל רימון: לכן, ככל שנייר הערך יהיה בעל אפיוני תנודתיות גבוהים, למשל, נגזר מט"ח, יש להניח שמגבלות המינוף יהיו גבוהות מאוד, אבל ככל שמדובר יהיה בנייר ערך בעל תנודתיות נמוכה הרבה יותר, למשל, אופציה על מניית טבע שנכס הבסיס הוא לא תנודתי כל כך, יתכן שתהיה שונות בשיעורי המינוף.
דניאל רימון: לכן חשבנו לפחות בשלבי ההפעלה הראקריאה:ם של החוק לקבוע את זה פר מקרה על הרשיון שיתבקש.
כרמל שאמה-הכהן: אני חייב לומר לך משהו.
כרמל שאמה-הכהן: מה שאת אומרת יכול להיות נכון, אבל אפשר בדרך הזאת ללכת על הפרופורציה בין השונות של אותו נכס בסיס לבין המינוף.
כרמל שאמה-הכהן: זאת אופציה אחת.
כרמל שאמה-הכהן: האופציה השנייה היא שאנחנו יודעים איפה מקור הבעיה.
כרמל שאמה-הכהן: קל מאוד לגדר אותה והיא במטבעות ובסחורות.
כרמל שאמה-הכהן: אני אומר לך שיש היום בזירות מסחר, שאדם מן הישוב קונה, במיוחד בסחורות, כסף או זהב, אני יודע על מקרים ספציפיים שאדם לחץ על העסקה ובאותו רגע קיבל את המייל על סגירת הפוזיציה.
כרמל שאמה-הכהן: תוך שנייה הלכו לאיבוד גם העמלה וגם ההשקעה.
כרמל שאמה-הכהן: זה דבר מטורף.
כרמל שאמה-הכהן: זה דבר לא סביר.
שלי יחימוביץ': זה נעשה בזדון?
כרמל שאמה-הכהן: לא, לא בזדון.
כרמל שאמה-הכהן: הם נותנים לך רמת מינוף.
כרמל שאמה-הכהן: הזירות האלה נותנות לך אפשרות להשקיע בסכומים דמיוניים שאין לך.
כרמל שאמה-הכהן: תשקיעי אלף דולר לדוגמה דרך כרטיס האשראי, ותקני זהב.
כרמל שאמה-הכהן: השער כל הזמן משתנה.
אלי לוי: אם נתתי לאדם רמת מינוף של פי 500, שקיימת כרגע בזירות, די בתנודתיות של 0.2 בנכס הבסיס כדי לחסל אותי.
אלי לוי: תנודתיות של 0.2 בנכס הבסיס, בנכסים מהסוג שנסחרים שם, זה דבר שיכול להיות בשנייה, תוך דקות וגם שניות לפעמים, ואז בעצם אדם מאבד את כל ההפקדה שלו.
משה גפני: אני רוצה להכניס את עצמנו לפרופורציות הנכונות.
משה גפני: בניגוד לכל התחזיות, אני מקיים כבר ישיבה שלישית נדמה לי על חוק שלפי הנוהג בוועדה הוא היה צריך להיות מאושר בישיבה אחת.
משה גפני: נוצרו בעיות ולא יכולנו להשלים בישיבה הראשונה ואני חושב שגם לא הייתי בחלק הראשון שלה, ולכן עברנו לישיבה שנייה, אז הייתי בטוח שאנחנו מצביעים.
משה גפני: נוצרו בעיות והבעיות הן לא במהות של הדברים אלא בכללים, בטיוטה שהם הביאו ובתחולה.
משה גפני: אני בעד לתמצת את הדברים.
משה גפני: חברת הכנסת תירוש, זאת גם הצעת חוק שלך ואני לא רוצה לפתוח דיון מחדש.
רונית תירוש: אני לא פותחת דיון.
כרמל שאמה-הכהן: לגבי הפיקוח על העמלות.
כרמל שאמה-הכהן: יש סוגי עסקאות במסגרת הזירות האלה שהעמלות הן מטורפות, במיוחד בנכסים שהם לא טריביאלים.
כרמל שאמה-הכהן: לדוגמה, זה לא שקל-דולר אלא שקל-רנד דרום אפריקאי או מטבעות שהן פחות או שילובים של מטבעות שהן לא צמדים פופולריים.
כרמל שאמה-הכהן: יש עמלות שצריך להזהיר את האדם בצורה בולטת לפני שהוא סוגר את העסקה ובדרך כלל זאת עסקה מול מסך, כי קורה מצב שזה רק בדיעבד ומדובר באלפי שקלים עמלה על עסקה בודדת.
כרמל שאמה-הכהן: יש מצבים כאלה ולכן העמלות כן צריכות להיכנס לפיקוח.
כרמל שאמה-הכהן: דבר נוסף שפוגע בהוגנות של זירות המסחר האלה הוא שאנשי השיווק מתוגמלים על פי תוצאות של הלקוח, על פי הפסדי הלקוח.
כרמל שאמה-הכהן: אלה לדעתי שלוש הנקודות שאם אנחנו לא נוגעים בהן, לא עשינו הרבה בחקיקה הזאת.
כרמל שאמה-הכהן: אני לא אומר שלא עשינו כלום, אולי עשינו אבל עשינו מעט מאוד.
דניאל רימון: התקנות שנכתבות בימים אלה מטפלות בכל הבעיות שאתה תיארת.
דניאל רימון: גם בעיות ניגודי העניינים כאשר אחת ההתגלמויות הברורות ביותר של ניגודי העניינים הוא תגמול הסוכנים כפונקציה של הפסד הלקוח וזה דבר שבכוונתנו לאסור במסגרת התקנות.
דניאל רימון: במסגרת התקנות אנחנו מתכוונים להתערב במנגנוני העמלות.
דניאל רימון: הדבר היחידי שאותו הותרנו בגלל השונות בטיב ניירות הערך הנסחרים שיכול להשפיע על טיב המינוף, אותו השארנו למסגרת הרשיון, היה המינוף.
דניאל רימון: לא מן הנמנע אם אתם חושבים שנכון לדעתכם שזה יעבור לתקנות, כי זאת סוגיה שהתלבטנו בה מאוד ולכן אפשר לקבוע סעיף הסמכה בתקנות ולהעביר את זה לתקנות.
דניאל רימון: זה לא בלתי סביר.
שמשון אלבק: אני לא חושב שצריך.
משה גפני: התשובה של דניאל סיפקה אותך?
כרמל שאמה-הכהן: היא הציעה מסלול אבל עורך דין אלבק מתנגד.
משה גפני: עורך דין אלבק, אתה מתנגד לדניאל?
משה גפני: אני לא מתכוון באופן אישי.
שמשון אלבק: יש לנו הצעת חוק, אנחנו עומדים מאחורי הצעת החוק הזאת.
שמשון אלבק: הצעת החוק מתייחסת לתקנות ויש גם תנאי רשיון.
שמשון אלבק: תנאי הרשיון הם יותר גמישים מאשר בתקנות והדברים יכולים להיקבע בתנאי הרשיון.
שמשון אלבק: מדובר בלא יותר מעשרים זירות.
שמשון אלבק: צריך לבחון בדיוק פעילות לזירה, מה היא עושה שם, מה היא לא עושה שם, באיזה נכסים היא סוחרת.
שמשון אלבק: ולכן לא צריך לקבוע הכל בתקנות כי אנחנו לא נוכל להתאים את התקנות לסוגי הזירות.
שמשון אלבק: לכן אני חושב שמכיוון שיש לנו סמכות, בגלל שאנחנו יושבים על התקנונים ועל תנאי הרשיון של הזירות האלה, אני לא חושב שאנחנו צריכים היום לקבוע בתקנות משהו שהוא הסדר כללי לדברים שאנחנו אפילו עדיין לא יודעים.
כרמל שאמה-הכהן: מה אתה לא יודע?
כרמל שאמה-הכהן: אתה כרשות לניירות ערך רואה מצב תקין שאדם מן הישוב, שהוא לא סוחר מקצועי, שיושב בבית מול המחשב ונכנס דרך פרסום, משקיע ברמת מינוף של אחד למאה, זה נראה לך הוגן?
כרמל שאמה-הכהן: זה נראה לך תהליך כלכלי ראוי?
שמשון אלבק: לא אמרתי שזה תהליך כלכלי ראוי.
שמשון אלבק: את הבעיה הזאת שאתה מציג עכשיו אפשר לסגור גם בתנאי הרשיון וגם באישור התקנות של הזירה.
שמשון אלבק: אנחנו צריכים לקרוא את החומר הזה ולהתייחס אליו ולהגביל אותו.
שמשון אלבק: מחר בבוקר תקום זירה למקצוענים ושם אני לא רוצה להגביל.
משה גפני: יש לי שאלה אליך.
משה גפני: מה ההבדל בין מה שאומרת דניאל לבין מה שאתה אומר?
משה גפני: מה ההבדל באופן מעשי לגבי החוק?
שמשון אלבק: ההבדל באופן מעשי הוא שנצטרך לקבוע את זה בתקנות.
משה גפני: היא טוענת שאפשר לקבוע את זה בתקנות ואתה טוען שאין צורך.
שמשון אלבק: אני חושב שאין צורך.
רונית תירוש: ככל שאני מזהה כאן את הפסקה הרלוונטית, זה בעמוד 3, סעיף 44יג, פסקה (ד).
רונית תירוש: נאמר שם ש"ברשיון זירה רשאית הרשות לקבוע את סוגי המכשירים וכולי ורשאית היא להגבילו בין השאר לסוגי פעולות שהחברה בעלת הרשיון רשאית".
רונית תירוש: זה דיפרנציאלי.
רונית תירוש: באופן דיפרנציאלי זה יגביל ברשיון הזה.
שמשון אלבק: זה מה שאני אומר.
רונית תירוש: כולל את סוגי הלקוחות שיהיו רשאים.
רונית תירוש: זאת אומרת, אני כן רואה את החיבור הזה.
דניאל רימון: זאת לא סתירה.
דניאל רימון: אנחנו לא סותרים את זה.
משה גפני: רבותיי, הדיון הסתיים.
משה גפני: אנחנו מצביעים על הצעת חוק ניירות ערך (תיקון מספר) (זירת סוחר לחשבונו העצמי), התש"ע-2010 בצירוף התיקונים שנעשו בכל הדיונים והשינויים בנוסח כפי שהוסכם עליהם בוועדה, כולל התיקונים שהוכנסו היום.
כרמל שאמה-הכהן: אדוני, אני יכול להציע הצעה?
משה גפני: כן, אתה יכול גם להגיש הסתייגות.
כרמל שאמה-הכהן: הצעה ואם היא תיפול, היא תהפוך להיות הסתייגות.
כרמל שאמה-הכהן: אני רוצה להציע סעיף ברוח הדבר שמגביל את רמת המינוף.
מרב תורג'מן: אולי אני אבהיר את מה שאתה מבקש.
מרב תורג'מן: בסעיף התקנות, בסעיף 44כט, להסמיך את השר לקבוע, זה ממילא באישור ועדת הכספים, הוראה לגבי גובה העמלות וכן הוראה לגבי המינוף, כפי שננסח את זה.
דניאל רימון: אני מסכימה עם דבריו של עורך דין אלבק שבסיכומו של דבר – ולכן כך ההצעה מנוסחת – מצאנו לנכון שאין בכך צורך.
דניאל רימון: אם הוועדה תכריע אחרת, אני יכולה להציע נוסח.
משה גפני: אם הוועדה תכריע אחרת.
משה גפני: אנחנו מצביעים על ההסתייגות של חבר הכנסת כרמל שאמה.
משה גפני: ה צ ב ע ה בעד – 3 נגד – 1 נמנע - 2
מרב תורג'מן: ממילא כאן השר רשאי לקבוע את ההוראה.
מרב תורג'מן: אין כאן חובה לקבוע.
משה גפני: ההסתייגות של חבר הכנסת כרמל שאמה התקבלה.
משה גפני: תציעו נוסח.
דניאל רימון: נוסח אפשרי.
דניאל רימון: נקבע עוד פסקה אחת.
מרב תורג'מן: בסעיף 44כט.
דניאל רימון: "הוראות לעניין רמת המינוף המותרת לרבות בהתייחס לנכסים הפיננסיים הנסחרים בזירה".
מרב תורג'מן: וכן לעניין גובה העמלות?
דניאל רימון: העמלות לדעתי לא צריך.
כרמל שאמה-הכהן: יותר מטריד אותי המינוף.
שי חרמש: ותר על העמלות.
כרמל שאמה-הכהן: רמת מינוף מקסימלית.
משה גפני: את מסכימה לנוסח הזה.
משה גפני: חבר הכנסת אלבק, זה בסדר?
מרב תורג'מן: זה לגבי המינוף ולא לגבי העמלות.
משה גפני: אני מבקש רביזיה על ההצבעה הקודמת.
משה גפני: אני רוצה להצביע על הנוסח הזה.
משה גפני: ה צ ב ע ה הרביזיה התקבלה
משה גפני: ה צ ב ע ה הנוסח התקבל פה אחד
משה גפני: הצעת החוק – התקבלה פה אחד הצעת החוק אושרה לקריאה שנייה ושלישית.
חיים אורון: תרשמי לי שתי הסתייגויות דיבור.
משה גפני: על סדר היום הצעה לסדר היום (דיון מהיר) של חבר הכנסת מיכאל בן-ארי בנושא ניתוץ המצבות בבית העלמין של מרחביה ותוצאות חקירת המשטרה.
משה גפני: חבר הכנסת בן-ארי, בבקשה, תציג את הנושא.
משה גפני: אני מתנצל בפני כולם על כך שהדיון הקודם התארך.
משה גפני: הנושא של המצבות במרחביה, נשמע כאן לגבי הנושא הזה, אם המדינה נותנת או לא נותנת.
משה גפני: לפני הנושא הזה דנו על 7 מיליארד שקלים.
מיכאל בן-ארי: אני רוצה להציג כאן את אנשי ההתיישבות העובדת של מרחביה והמועצה האזורית עמק יזרעאל שהגיעו לכאן.
מיכאל בן-ארי: נמצא כאן אייל בצר, ראש המועצה.
מיכאל בן-ארי: נמצאת כאן אורלי עמית, מזכירת ישוב מרחביה ועוד אחרים.
מיכאל בן-ארי: הסיפור מוכר לכולם.
מיכאל בן-ארי: אם זה היה קורה בקייב או במקום אחר, זה גם היה מעורר הרבה יותר תשומת לב, אבל היה כאן אירוע כאשר אחרי איסרו חג של פסח בית העלמין עבר אפשר לומר פוגרום קשה ביותר כאשר 44 קברים נופצו למרות שאני שומע כאן מספר אחר לפיו אומרים שמדובר ב-36 קברים.
מיכאל בן-ארי: אני לא מתווכח על המספר כי זה דבר שמישהו יכול לבדוק אותו.
מיכאל בן-ארי: עברו כמה ימים ובעבודה מאומצת של המשטרה נמצאו הפורעים שעשו את הדבר הזה.
מיכאל בן-ארי: בינתיים הגיעו לשם שני הרבנים הראשיים, הרב עמר והרב מצגר, תוך כדי הבעת זעזוע ותפילת בקשת סליחה מהנפטרים.
מיכאל בן-ארי: מלבד קבר אחד ששופץ מיד למחרת האירוע, מדובר בקבר של חייל צה"ל – למשרד הביטחון יש כיס עמוק והוא מיד שיפץ את הקבר – מדובר שם בחילול נורא ואיום.
מיכאל בן-ארי: תכף נראה את התמונות והתמונות מדברות בעד עצמן.
מיכאל בן-ארי: מדובר במעשה מכוון.
מיכאל בן-ארי: מעוררת תמיהה ההחלטה שמדובר כאן בסוג של ונדליזם ותכף ארחיב בנושא.
מיכאל בן-ארי: מכל מקום, עבר לפחות חודש וחצי מאז האירוע ועדיין בית העלמין מחולל.
מיכאל בן-ארי: יש כאן משפחה, בני זוג, שבמשפחה שלהם שלושה דורות ממייסדי מרחביה ועוד לפני כן קבורים שם, חמישה קברים במשפחה אחת נופצו.
מיכאל בן-ארי: הזוג הצעיר שנותר מהמשפחה הזאת מתקשה לממן וגם לטעמי אין צורך שהוא יממן את השיפוץ.
מיכאל בן-ארי: הציפייה הייתה שברגע שייתפסו הפורעים, האירוע יזוהה כאירוע לאומני, מס רכוש ייכנס לתמונה ויפתור את הבעיה, אבל זה לא קרה.
מיכאל בן-ארי: נתפסו הפורעים ובהחלטה תמוהה ביותר הוחלט שזה לא אירוע לאומני, אף על פי שמדובר כאן בכמה קריטריונים שכל אחד מאתנו היה מעריך שמדובר באירוע לאומני.
מיכאל בן-ארי: שאלתי את נציג המשטרה האם הם מכירים אירוע ונדליזם אחר שמגיע לממדים כאלה עם סממן יהודי, ובית העלמין הוא סממן יהודי, עם כתובת ג'וד ואנחנו תכף נראה את הכתובות.
מיכאל בן-ארי: אגב, אלה כתובות שהתחילו לפני כן, נמחקו ונכתבו שוב על פי עדות של מזכירת המועצה שאומרת שבערב יום הזיכרון הם באו לשם כדי למחוק את הכתובות האלה.
מיכאל בן-ארי: זאת אומרת, המקום סובל מהתנכלות לאומנית מכפר שכן.
מיכאל בן-ארי: הדברים האלה היו צריכים להוות סיבה מספקת כדי להחליט שמדובר באירוע לאומני ולכן היה צריך להפנות את אנשי מס רכוש כדי שישפצו את הקברים.
מיכאל בן-ארי: אם זה היה קורה, לא היינו נדרשים לדיון הזה והכל היה מסתיים, אבל זה לא קרה.
מיכאל בן-ארי: אני הייתי במקום מיד אחרי האירוע ושאלו אותי האנשים במקום היכן הכסף לשיפוץ.
מיכאל בן-ארי: אמרתי להם שאני אדאג להביא את הנושא לכנסת.
מיכאל בן-ארי: ביקשנו דיון בוועדת הפנים, אבל הנשיאות דחתה את זה.
ציון פיניאן: למה הדיון המהיר מתקיים בוועדת הכספים ולא בוועדת הפנים?
מיכאל בן-ארי: גם אני שואל.
משה גפני: אני אשיב.
משה גפני: הדיון הוא דיון מהיר.
משה גפני: לא אני החלטתי על קיום הדיון הזה אלא החליטה נשיאות הכנסת.
משה גפני: היא החליטה שהדיון המהיר יעבור לוועדת הכספים.
משה גפני: לכן אני סבור שאנחנו צריכים להתמקד רק בדבר שנוגע אלינו.
משה גפני: אנחנו עוסקים בכסף.
מיכאל בן-ארי: אין לי בעיה.
משה גפני: אני אמרתי שיש לך בעיה?
מיכאל בן-ארי: נטפל בכסף.
מיכאל בן-ארי: אנחנו ניתן להם את הכסף ונפתור את העניין.
משה גפני: אני מבקש שבדיון הזה אנחנו נגיע להחלטה ונתמקד בשאלה האם באמת צריך לפצות את המשפחות המסכנות הללו, שחיללו את הקברים של יקיריהן, והאם המדינה צריכה להיות בעניין הזה.
מיכאל בן-ארי: גם בית העלמין עצמו.
קריאה: זה בית העלמין הראשון בעמק יזרעאל.
משה גפני: לפני כן, אני מבקש לשמוע את נציג המשטרה.
משה גפני: האירוע הזה מבחינת
משה גפני: כם היא אירוע לאומני או אירוע פלילי?
מוטי חריב: מבחינת הממצאים אליהם הגענו בחקירה, וכך גם העברנו אותם לפרקליטות, המניע אותו אנחנו מזהים לפי ממצאי החקירה הנו פלילי, בריונות לשמה.
מוטי חריב: לא הצלחנו להגיע לממצא כלשהו שמדובר כאן על רקע לאומני.
יעקב כץ: כמו שריפת היערות במדינה.
יעקב כץ: הכל על רקע פלילי.
יעקב כץ: תמיד אלה אירועים פליליים ולא אירועים לאומנים.
יעקב כץ: רק כאשר יהודים עושים, אלה דברים לאומנים.
משה גפני: אתם יודעים בוודאות מי האנשים?
מוטי חריב: בשלב הראשון חשבנו שאולי מעורבים חברים מכת השטן, וזאת לפי הגרפיטי שצויר שם.
מוטי חריב: מבחינת החקירה פעלנו שם בשני מישורים, גם בתוך עפולה וגם בתוך כפר סולם.
מוטי חריב: עירבנו גם את גורמי שירות הביטחון על מנת לבדוק בשני הצירים האלה.
מוטי חריב: בסופו של דבר, ב-19 באפריל נעצרו שם שבעה קטינים ובגיר אחד והודו במיוחס להם.
מוטי חריב: הוגש נגדם כתב אישום.
יעקב כץ: קטינים באיזה גיל?
יעקב כץ: ארבע-חמש?
מוטי חריב: קטינים בגילאי 15 כאשר הבגיר הוא בן 20.
משה גפני: תושבי איזה ישוב?
מוטי חריב: כולם תושבי כפר סולם.
משה גפני: למה לפי דעתכם הם הלכו דווקא לבית הקברות?
מוטי חריב: לפי מה שהם טוענים, המקום הזה משמש להם כמעין מקום התכנסות או כינוס.
מוטי חריב: לטענתם, באותו היום הם ישבו, שתו, מישהו צייר גרפיטי והתחילה סדרה של זריקת עציצים בינם לבין עצמם ולאחר מכן הם ניפצו את הקברים.
משה גפני: זאת אומרת, אם אני שואל אותך האם הרקע של העניין הוא לאומני או פלילי או בריוני, אתה לא יודע לומר לי בוודאות כך או אחרת.
משה גפני: אתה משער.
מוטי חריב: לפי מה שיש לנו, לפי מה שאומרים החשודים.
יעקב כץ: לפי התמונות רואים שהקברים מנופצים.
יעקב כץ: כמו הקברים של הסבים שלנו באירופה.
משה גפני: אדוני נציג המשטרה, אתה יכול לומר בוודאות או שיש לך התלבטות בעניין?
מוטי חריב: על פי ממצאי החקירה שיש בידינו, המניע הוא פלילי והלוואי שהייתי יכול לומר אחרת.
יעקב כץ: למה כתוב כאן ג'וד?
משה גפני: אנחנו נצפה במצגת.
יעקב כץ: אם זה אירוע פלילי, למה כותבים ג'וד?
יעקב כץ: הקרנת מצגת.
מיכאל בן-ארי: חמישה קברים של אותה משפחה.
אורלי עמית: שיכור לא מרים סלעים כאלה ושיכור לא הולך לרסס את האותיות שהוא כתב ששפת האם של היא ערבית והוא כותב את זה באנגלית.
אורלי עמית: אני מרכזת המשק של מושב מרחביה.
משה גפני: רבותיי, הבנו.
משה גפני: אני מבקש ממש טלגרפית משום שאני רוצה להגיע לנושא התכליתי.
משה גפני: רב המושב, הרב ליפקין.
ברוך ליפקין: אני חושב שלמרות שיש כאן הרבה שאלות קשות, האם זה אירוע לאומני או פלילי, יש עוד דבר שלא צוין.
ברוך ליפקין: כאשר נכנסים לבית העלמין, רואים שורות שלמות ריקות לגמרי שלא נגעו בהן בכלל אבל יש כל מיני מקומות בהם כן נגעו.
ברוך ליפקין: הם בחרו בדיוק את המקומות.
ברוך ליפקין: חשבנו למה דווקא המקומות האלה.
ברוך ליפקין: רואים שהמקומות שמוסתרים על ידי עצים, בדיוק שם פעלו.
ברוך ליפקין: במקומות פתוחים, משם רואים למרחוק, שם לא עשו כלום.
ברוך ליפקין: אני חושב שאם יש מקום כזה שיש יחסים טובים, זה המצב בין כפר סולם הסמוך למרחביה, אנחנו הולכים אליהם והם עובדים אצלנו ונמצאים כל הזמן.
ברוך ליפקין: דבר קטן כזה שאפשר לפתור אותו, מסתובבים עשרות אנשים מתוסכלים שאין להם עכשיו כסף להוציא ויצטרכו לתבוע תביעה משפטית.
ברוך ליפקין: חבל על כל הדבר הזה.
ברוך ליפקין: אפשר כאן היום לפתור את זה ולאשר את הכסף עבור שיפוץ הקברים, עד האחרון בהם.
משה גפני: ראש המועצה רוצה לומר משהו?
אייל בצר: כן.
יעקב כץ: אנחנו כל כך ספוגים במיליארדים, שאי אפשר לדבר על הקברים.
משה גפני: כך המדינה מתנהלת.
משה גפני: עד היום היית בעולם התורה, אבל הגעת לכאן.
משה גפני: כולנו הידרדרנו לכאן.
אייל בצר: השבוע במועצה האזורית עמק יזרעאל חגגו מאה שנים לראשית התיישבותנו בעמק יזרעאל.
אייל בצר: הישוב הראשון שעלה בעמק יזרעאל הוא מרחביה ב-1910.
אייל בצר: המדינה בת 62, אבל קרוב לארבעים שנים לפני כן היו כאלה שייבשו את הביצות והקימו את המדינה והקימו את הכנסת, ובכנסת יש גם את ועדת הכספים שהיא חלק מהכנסת.
משה גפני: אני כל הזמן מחפש למי להכיר תודה על זה שאני יושב ראש הוועדה ועכשיו אני יודע.
אייל בצר: עם כל הכבוד, רציתי להסביר בכמה דקות את ההיסטוריה של המקום.
אייל בצר: בין הקברים המחוללים נמצאים קברים של המייסדים שהקימו את המקום.
אייל בצר: אני לא נכנס לוויכוח האם זה מעשה לאומני או לא לאומני.
אייל בצר: יש משפחות שאין להם שאיר שיכול לשאת בנטל.
אייל בצר: עשרות שנים התושבים משלמים מסים.
אייל בצר: מס רכוש הוא בעצם הביטוח הלאומי למקרים כאלה.
אייל בצר: אני אומר שלא יכול להיות שעכשיו נטרטר את המשפחות האלה לבתי משפט, נטרטר אותם לפקיד כזה או אחר.
אייל בצר: דרך אגב, מס רכוש עשה את העבודה.
אייל בצר: הוא פעל כמו שצריך אבל הוא אמר שיש לו את הכללים שלו.
משה גפני: למה משכו את התביעה?
אייל בצר: לא משכו את התביעה.
משה גפני: האם התביעה במס רכוש עדיין קיימת?
שי חרמש: אם זה לא אירוע לאומני, זה לא מכוסה.
משה גפני: התביעה קיימת?
מיכאל בן-ארי: השאלה אם יש הערכת נזק.
אייל בצר: יש הערכת נזק.
שי חרמש: הבעיה לא הערכת נזק.
משה גפני: מי מוסמך לענות לי אם יש תביעה, כן או לא.
אמיר דהן: הייתה תביעה ולאחר שהם קיבלו אישור מהמשטרה שהאירוע הוא על רקע פלילי, הם התקשרו לשמאי ואמרו שכרגע הם מושכים את התביעה.
אמיר דהן: אנחנו תיעדנו את כל הנזקים.
משה גפני: של מי הייתה התביעה?
אמיר דהן: של הישוב.
אייל בצר: התביעה לא נמשכה.
אורלי עמית: שום תביעה לא נמשכה.
אורלי עמית: אני אישית פניתי למנהל מס רכוש.
משה גפני: על זה התגברנו.
יעקב כץ: גם חברי הכנסת יכולים לומר מילה?
משה גפני: יכולים.
מיכאל בן-ארי: אם כבוד היושב ראש ייתן לראש המועצה להמשיך בדבריו, אני אשמח.
אייל בצר: לא לכבוד המדינה, לא לכבוד הכנסת, לא לכבוד ועדת הכספים לטרטר אנשים שנתנו את המיטב.
אייל בצר: לכן אני חושב שצריך למצוא פתרון או דרך מס רכוש או דרך משרד הדתות.
אייל בצר: צריך למצוא פתרון במהרה כי לישוב הזה אין את הכספים.
משה גפני: יפה דיברת.
משה גפני: חברי הכנסת, בבקשה.
שי חרמש: האירוע מזעזע.
שי חרמש: הייתי גם באירוע של מרחביה לפני שבועיים וראיתי את העוצמה של ההתיישבות במאה השנים האלה.
שי חרמש: אי אפשר להישאר שווי נפש כאשר רואים את התמונות האלה, אבל צריך לעשות כאן הפרדה מאוד ברורה.
שי חרמש: כבוד המת וכבוד ההתיישבות מחייבים שיקום.
שי חרמש: הדיונים בינינו על ההגדרות, מהיכן זה בא, לא צריכים להיות בזירה הזאת.
שי חרמש: זה ויכוח עקרוני, אם יש טרור לאומני בתוך מדינת ישראל או אין.
שי חרמש: אני אומר אין וחבר הכנסת כץ יאמר שיש אבל בינתיים הקברים מנותצים והקופה ריקה.
שי חרמש: אני אומר שיש היום פתרונות.
שי חרמש: שר הפנים בתקציב פיתוח יכול לפתור את הבעיה, שר הדתות יכול לסייע ויש גורמים נוספים.
שי חרמש: הניסיון להביא לכאן את מס רכוש, כמי שמכיר את מס רכוש מהגזרה בה אני חי, בא להסיט את הדיון מהבעיה הפרקטית הכספית של שיקום מיידי לוויכוח פוליטי אידיאולוגי שאני לא רוצה להיות בו שותף כרגע.
שי חרמש: רוצים חברי הכנסת כץ ובן-ארי לדון האם האירוע לאומני או לא לאומני, אבל אני יכול לומר דבר אחד והוא שבמשך עשרות שנים קיימים יחסי דו-קיום בעמק יזרעאל כפי שאני מכיר בין כפר סולם לבין מרחביה ובין הכפרים הערביים במקום.
שי חרמש: כל רגע שהנושא הזה לא מוסדר, הוא פצע פתוח שמעורר היום בקרב שני הצדדים מתחים מיותרים.
שי חרמש: למען השקט, למען הדו קיום, בואו ניקח את הנושא על עצמנו.
שי חרמש: נרים טלפון אחד לשר אלי ישי ולשר יעקב מרגי, דבר שיכול להביא את הדבר המיידי כרגע ולדאוג לכבוד המת.
שי חרמש: לשקם את בית הקברות מחר ולהסדיר את העניינים.
שי חרמש: את האידיאולוגיות, חברים, לכו הביתה ותשאירו לנו את הנושא לריב עליו כי עבור זה משלמים לנו.
מיכאל בן-ארי: ניסיתי לעשות את הדברים אותם אתה אומר.
מיכאל בן-ארי: אתה לא היית במקום.
מיכאל בן-ארי: אתה מאשים אותי בלאומנות אבל אני לא באתי מהכיוון הזה.
משה גפני: הוא לא מאשים אותך.
משה גפני: הוא מאשים אותי.
שי חרמש: דרך אגב, גם אני הייתי שם.
משה גפני: כדי למנוע את הוויכוח הזה אמרתי בתחילת הדיון שהדיון הזה הוא לא לאומני, לא פלילי ולא אידיאולוגי אלא הדיון הוא כסף ולזה אנחנו צריכים להגיע.
משה גפני: אני מדבר עכשיו כמו חרדי.
משה גפני: אנחנו החרדים אוהבים כסף.
אורלי עמית: אני חייבת לציין שיש שם עשר מצבות שאין להן משפחות.
משה גפני: שכנעת אותי.
יעקב כץ: ברשות היושב ראש, כמה מלים.
יעקב כץ: ראשית, אני חושב שהתגלגלה לידך זכות גדולה משום שאתה יהודי אוהב תורה.
יעקב כץ: מה שמייחד את החרדים בשנים האחרונות זה בעיקר אהבת קברים.
יעקב כץ: לכן אני אומר שכיוון שאתם אוהבי קברים כל כך גדולים – לצבא אתם לא הולכים, לתעשייה אתם לא הולכים.
משה גפני: פרזיטים.
יעקב כץ: אתם אוהבים כסף וקברים.
משה גפני: אתה מדבר כמעט כמו גבי גזית.
יעקב כץ: כמעט.
יעקב כץ: אני רוצה לומר את הדברים בצורה הבוטה.
יעקב כץ: חבר הכנסת חרמש, אתם לא התיישבות עובדת, אתם שכחתם את זה.
משה גפני: אנחנו לא אוהבי קברים.
משה גפני: ממש לא אוהבי קברים.
משה גפני: אנחנו אוהבי חיים אלא שאנחנו לא עושים הבחנות בין קברים.
יעקב כץ: אני מבקש גם במקרה הזה לא לעשות הבחנות.
יעקב כץ: חבר הכנסת חרמש, אל תרמה את עצמך לגבי יחסים תקינים בעמק יזרעאל בין יהודים לערבים.
יעקב כץ: אני חייב לומר את זה כיוון שאתה הזכרת את זה.
יעקב כץ: ברגע שהם יוכלו, אחרי שהם ניפצו את הקברים, אתה צעקת באישור המשטרה שזה פלילי ולא לאומני, כאשר כל ערבי באזור עמק יזרעאל יודע שזה לאומני.
יעקב כץ: כולם יודעים זאת חוץ ממך.