GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דניאל רימון: למשל בהסדרים אחרים כתוב שאם ניתנה הודעה על כוונה על הטלת עיצום כספי ולאחר מכן הצד השני, המפר, לא מגיב, אז יראו בהודעה ההיא כהודעה המחייבת לסוף.
דניאל רימון: כיוון שאצלנו, לאור טיב ההפרות, בדרך כלל ההודעה הראשונה נשלחת על ידי סגל רשות, בעוד ההודעה המחייבת היא מליאת הרשות ואינסטנציה של מליאת רשות לא קיימת בגופים אחרים, אז למשל הסעיף הזה שונה.
דניאל רימון: לכן יש כרסומים במודל, גם הסכומים שונים, גם סוגי ההפרות שונות ממודלים אחרים.
חיים אורון: במקום שאפשר להצדיק את ההבדל, אין בעיה.
חיים אורון: השאלה במקומות שאין הצדקה להבדל.
דניאל רימון: לכן לא אכפת לנו לחיות עם המצב שהוא המצב כיום.
משה גפני: הבקשה שלנו ממשרד המשפטים, אנחנו לא נעשה את העבודה במקומכם, אנחנו מבקשים שתהיה האחדה של העיצומים, של העונשים בדברים שהם דומים.
משה גפני: מה שנחליט פה, אני מבקש שיהיה גם בעיצומים אחרים שייקבעו.
משה גפני: אני מעריך שתהיה סדרה של חוקים.
מרים אילני: בשאלה הזאת יש כפל לעניין הפרה חוזרת.
משה גפני: לא, לגבי הפרה חוזרת, אנחנו משאירים את זה על 50%, לא עושים 100%.
מרים אילני: יש גם מודלים של 100%.
מרים אילני: בחוק החברות, אבל הסכומים שם הרבה יותר קטנים.
משה גפני: אנחנו נשאיר את זה על 50%, אלא אם כן תבואי ותגידי, עד שנסיים את החקיקה---
מרים אילני: לא, לא.
משה גפני: אז אנחנו נשארים ב-4% ו-50% בהפרה חוזרת.
שגית אפיק: הסעיפים הבאים, סעיף 52כ, הוא סעיף שעוסק בהפחתת העיצומים הכספיים.
שגית אפיק: הוועדה ביקשה בישיבה הקודמת שייעשה תיאום עם משרד המשפטים ובתיאום בין כולנו אנחנו מבקשים לדון בנושא של הפחתת עיצומים כספיים בישיבה הבאה.
שגית אפיק: אז אני מדלגת על 52כ כרגע ועוברת ל-52כא.
שגית אפיק: נחזור לנושא של הפחתת עיצומים כספיים בישיבה הבאה.
דניאל רימון: כפי שהנחינו, הסעיף הזה מבוטל, למעט אם משרד המשפטים משכנע את הוועדה אחרת.
משה גפני: אז הסעיף הזה מבוטל.
שגית אפיק: צריך לקיים דיון אם משרד המשפטים רוצה להביא את עמדתו בנושא הזה בפני הוועדה---
משה גפני: כשאני מסיים את הפרק, אני רוצה לסיים.
שגית אפיק: אנחנו נגיד 'למעט'.
דניאל רימון: עורכת דין אפיק, הנחיית יושב ראש הוועדה היתה, וכך נהגנו עד עתה, שהוא אישר את הכל בהנחה שעמדתנו מתקבלת, ואם משרד המשפטים משכנע אחרת, אז נחזור לסעיפים, אבל אם לא, לא נצטרך לחזור לסעיפים.
שגית אפיק: בסדר, אבל משרד המשפטים עוד לא הציג את העמדה שלו בפני הוועדה.
שגית אפיק: (מקריאה): 52כא.
שגית אפיק: סכום מעודכן של העיצום הכספי.
שגית אפיק: (א) העיצום הכספי יהיה לפי סכומו המעודכן ביום מסירת דרישת החיוב.
שגית אפיק: הוגשה עתירה על דרישת חיוב ועוכב תשלומו של העיצום הכספי לפי סעיף 52כה יהיה העיצום הכספי לפי סכומו המעודכן ביום ההחלטה בעתירה.
שגית אפיק: לעניין סעיף קטן זה, סכום מעודכן, סכום העיצום הכספי, כולל סכום נוסף בשל הפרה נמשכת, לפי סעיף 52יט, כשהוא מעודכן לפי סעיף קטן (ב).
שי חרמש: אם על מישהו מוטל עיצום והוא מגיש ערער, אז פרק הזמן בין הגשת העיצום לבין הערער הוא מבחינת החוק הפרת העיצום?
שי חרמש: הבנתי נכון?
שי חרמש: זה לא מוצדק, אני פונה לערכאה וזה יידון, לא בגללי, בעוד חצי שנה.
שי חרמש: מערכות המשפט לא בידיכם, על החצי שנה הזו מצטברת הפרה, חרף העובדה שאני פניתי?
דניאל רימון: זאת הערה ששמענו אותה גם מהייעוץ המשפטי נכון ליום אתמול ואנחנו חושבים שיש ממש---
שי חרמש: אני תמיד נתלה באילנות גבוהים.
דניאל רימון: עצם זה שהוגשה עתירה לא פותר כמובן את מירוץ הזמנים לשלם עיצום כספי.
דניאל רימון: אי אפשר להגיש עתירה כדי לא לשלם עיצום כספי.
דניאל רימון: מה שכן יכול לעשות המפר, הוא יכול לפנות לבית המשפט, או לרשות, ולבקש עיכוב תשלום העיצום הכספי, לפי סעיף 52כה.
דניאל רימון: אם הוא קיבל עיכוב כזה, אז מוצע להגיד שהסכום יהיה מעודכן ליום בו ניתנה הסכמת הרשות או בית המשפט לעיכוב כאמור, ולכן עד אותו מועד שהוא קיבל את ההסכמה הסכום יהיה עדכני, ומאותו מועד יש הולד; אם העתירה שלו תידחה, ובית המשפט יחליט שהוא צריך לשלם, הוא יחזור חזרה לסכום שהיה במועד שבו הורו לו לעכב את התשלום.
שי חרמש: אני לא מבין למה צריך את כל המסלול הזה.
שי חרמש: העיצום הוא עיצום כבד.
שי חרמש: זאת אומרת, אדם לא פונה לעתירה אם מטילים עליו 10,000 שקל קנס, אנחנו מסכימים?
דניאל רימון: אנחנו לא מסכימים, אני אגיד למה לא.
דניאל רימון: מפני שבמקרה שלנו---
שי חרמש: על 10,000 לא הולכים לבית משפט, כי זה עולה פי עשר, רק הדיון.
דניאל רימון: אבל במקרה שלנו המחיר של הטלת העיצום הכספי הוא יותר פגיעה במוניטין של החברה, כי היא מפרסמת דוח מיידי על דבר תשלום העיצום הכספי ולכן יש לה אינסנטיב.
דניאל רימון: מדובר בחברות בדרך כלל, וחברות גדולות, ויש להן תמריץ לרוץ לבית משפט ולעתור, ועובדה שהן עותרות.
דניאל רימון: המציאות מלמדת שהן עותרות.
שי חרמש: לא מספיק גילוי נאות שבעצם החברה חייבת להודיע שתלוי ועומד נגדה תביעה בסכום של 2 מיליון שקל?
שי חרמש: זה לבד הוא איתות מספיק למשקיעים ולבעלי המניות להבין שהחברה נמצאת בבעיה, אם היא עם איום של 2 מיליון שקל.
שוני אלבק: חבר הכנסת חרמש, על פסיקה של סכומי כסף לא עושים עיכובי ביצוע.
שוני אלבק: סכומי כסף משלמים, בעיקר כשמדובר ברשות לניירות ערך ובאוצר המדינה.
שוני אלבק: אם הוא יזכה אחרי זה בתיק, יוחזר לו כספו ולכן אין שום בעיה.
שוני אלבק: אבל לעכב את ביצוע התשלום, זה לא מקובל בכלל.
שוני אלבק: זה מאוד נדיר שבית משפט מעכב פסק דין כספי.
שוני אלבק: מעכבים דברים שצריכים לבצע בפועל, צו עשה או צו לא תעשה, ולכן---
שי חרמש: אז אומרים לו 'קודם כל תשלם את ה-2 מיליון.
שי חרמש: בעוד חמש שנים ייגמר הדיון, נחזיר לך את ה-2 מיליון'.
שוני אלבק: עם הצמדה וריבית, אם צריך.
שוני אלבק: כך מקובל, חבר הכנסת חרמש.
שוני אלבק: זה סימטרי לחלוטין, הוא עובר החלטה אחת ויש ערכאת ערעור.
שוני אלבק: ערכאת הערעור תחליט מה שתחליט.
שוני אלבק: עיכוב הביצוע הוא רק על דברים שיכולים לגרום לו נזק בלתי הפיך.
שוני אלבק: תשלום כסף לא גורם לנזק בלתי הפיך.
דניאל רימון: ועדיין יש סמכות לבית המשפט גם את זה---
שוני אלבק: וחוץ מזה יש סמכות לבית משפט.
שוני אלבק: אם בית משפט יראה שעושים איתו עוול, או שיש לו סיכוי טוב כנראה לזכות בערעור, אז הוא יעכב.
שי חרמש: מה היה קורה אם מרגע הינתן העיצום ועד שהערכאות מסיימות, אתה קונס אותו בהצמדה פלוס ריבית ו---
שוני אלבק: אתה מייצר תמריץ ללכת לערעורים.
שוני אלבק: אם יש לו עיכוב ביצוע בטוח, אתה מייצר תמריץ ללכת לערעורים.
שוני אלבק: בשביל מה לעשות את זה?
שוני אלבק: מה יוצא מזה?
שוני אלבק: ככה הוא צריך לשלם, התמריץ היחיד שלו ללכת לערעור זה אם הוא חושב שהוא צודק.
דניאל רימון: ואז תיקון 33, לא ידוע לי על מקרה שביטלו בקשת ביצוע.
משה גפני: יש לי בקשה, הרשות לניירות ערך, אתם תחליטו ביניכם מי משיב, אבל משיב רק אחד.
משה גפני: אני מסתכל על החוק ואני מקבל חלחלה, ואם אנחנו נכפיל את זה בשתי תשובות על כל שאלה, אז אנחנו נגיע לכנסת ה-23.
משה גפני: זה חוק ענק.
משה גפני: אני מבקש מהם, בניגוד לדיון רגיל, שבאמת חשובה כל דעה---
חיים אורון: אם תקבל חררה, זה פוגע רק בך ולא בנו.
משה גפני: שפשוט הם יחליטו ביניהם מה מר שוני אלבק משיב ומה גב' דניאל רימון משיבה.
משה גפני: זה יחסוך זמן.
שי חרמש: אז נגיע לכנסת ה-23, מה אכפת לך?
משה גפני: חבר הכנסת חרמש, מבסוט?
שי חרמש: עוד לא.
שגית אפיק: יתוקן הנוסח לפי המועד שבו הרשות או בית המשפט הסכימו לעיכוב.
שגית אפיק: (מקריאה): (ב) היה שיעור שינוי המדד מהמדד האחרון שפורסם לפני ה-1 בינואר בשנה מסוימת (בסעיף קטן זה - יום העדכון), לעומת מדד חודש ינואר 2010, או המדד במועד העדכון האחרון שבוצע, לפי סעיף קטן זה, לפי המאוחר ביניהם, גבוה מ-20%, רשאי יושב ראש הרשות לעדכן את סכומי ההון העצמי והעיצום הכספי הקבועים בתוספת השישית ביום העדכון, ורשאי הוא לעגל את הסכומים האמורים לסכום הקרוב שהוא מכפלה של 1,000 שקלים חדשים.
שגית אפיק: לעניין זה "מדד" – מדד המחירים לצרכן שמפרסמת הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.
שגית אפיק: (ג) הודעה על סכום העיצום הכספי המעודכן תפורסם ברשומות.
שגית אפיק: 52כב.
שגית אפיק: המועד לתשלום העיצום הכספי:
שגית אפיק: העיצום הכספי ישולם בתוך30 ימים מיום מסירת דרישת החיוב כאמור בסעיף 52יח(ב)(1).
חיים אורון: אני רוצה להבין, רק אחרי 20% שינוי מדד אתם משנים את הבסיס?
דניאל רימון: נכון להיום העדכונים הם כל שינוי של 10 שקלים.
דניאל רימון: בפועל יוצא שאנחנו כל הזמן רצים ומפרסמים ברשומות.
דניאל רימון: אנחנו מוכנים לשאת במחיר שהסכומים של העיצומים לא יעודכנו בתדירות כל כך גבוהה---
חיים אורון: אבל 20%, זה עלייה של 20% אינפלציה?
חיים אורון: משהו אני לא מבין פה.
דניאל רימון: לא, שיהיה פער בין---
שגית אפיק: בין מדד למדד.
חיים אורון: עד 20% אתם לא משנים את הבסיסים?
חיים אורון: שש שנים?
חיים אורון: שבע, שמונה שנים?
חיים אורון: אתם מדברים על 10 שקלים ופה אתם מציעים 20%?
הערה: למה לא לעשות מנגנון התעדכנות תמידית, צמוד למשהו?
חיים אורון: נגיד אחרי 2% אני מבין.
דניאל רימון: אנחנו רוצים למעט מאוד בעדכונים.
דניאל רימון: אם נרגיש שהסכומים הם לא מספקים, בכל מקרה יש לנו סמכות לבוא לוועדה ולבקש הגדלת הסכומים.
חיים אורון: יכול להיות שאני לא מבין את כל הסעיף.
חיים אורון: עדכון ההון העצמי.
חיים אורון: אני צריך להיות ב-10% הון עצמי, שזה שווה מיליון.
חיים אורון: עלה המדד עד 20% וההון העצמי שלי נשחק, הוא כבר שווה פחות מ-80%, ואתם לא עושים כלום?
זוהר גושן: זה כמו מדרגות מס.
זוהר גושן: כשאתה קובע מדרגת מס, בן האדם יכול להרוויח כמה שהוא רוצה, רק המדרגות יכולות להתעדכן או לא להתעדכן.
חיים אורון: אבל זה לא מה שכתוב פה.
חיים אורון: מה שכתוב פה---
משה גפני: חבר הכנסת אורון, אני אענה לך.
משה גפני: התשובה היא כזאת; אנחנו מדברים על סכומים גבוהים, נניח 5 מיליון, לעדכן את זה, זה באמת שהפער של ה-20% של המדד, יכול להיות אחת לארבע שנים.
משה גפני: אז זה יעודכן---
חיים אורון: בוא נראה מבחינת המחוקק.
דניאל רימון: אלה 20% מצטברים.
חיים אורון: 20% מצטברים באינפלציה זה חמש-שש-שבע שנים.
דניאל רימון: המספר הוא שרירותי.
דניאל רימון: אם מוצאת העבודה---
חיים אורון: אני חטפתי אותה ב-2008, קיבלתי 5 מיליון.
חיים אורון: אתה חטפת אותה ב-2012, חטפת 800,000.
חיים אורון: זה בסדר?
משה גפני: לא, למה?
חיים אורון: לא 5 מיליון, 4 מיליון.
חיים אורון: מיליון שקל זה לא סכום?
משה גפני: לא, אבל הסכומים הם גבוהים.
חיים אורון: תסלח לי, הם גבוהים, אבל גם ההבדל בין ארבע וחמש הוא גבוה.
חיים אורון: שני אנשים, שניהם חטפו על אותו עיצום, בשיא, האחד קיבל חמישה מיליון, כי הוא היה בדיוק אחרי העדכון, והשני אחרי שש שנים, קיבל על אותה עבירה בדיוק ארבעה מיליון.
משה גפני: גם חמישה מיליון.
חיים אורון: אבל שווה ארבעה מיליון, כי זה נשחק.
חיים אורון: זה לא חמישה מיליון.
דניאל רימון: אבל גם ההון העצמי שלו באותה פרופורציה, מן הסתם גם ההון העצמי שלו נשחק.
חיים אורון: אם אתם חיים עם זה בסדר, בסדר, אבל זה נראה לי---
משה גפני: אני חושב שבסדר.
קריאה: מה נעשה לגבי חוקים אחרים, כל יום משנים?
חיים אורון: לא כל יום, אבל לא 20%.
משה גפני: אנחנו לא חיים בתקופת אינפלציה.
דניאל רימון: בנק ישראל בכלל אוסר על סכומי עדכון בחקיקה.
דניאל רימון: יש חקיקה שאין בה בכלל עדכון של סכומים.
שגית אפיק: סעיף חדש, מיטיב, שהרשות מבקשת להוסיף, פריסת תשלום עיצום כספי.
שגית אפיק: (מקריאה): (א) הרשות רשאית,על פי בקשתו של מפר, להורות על פריסת תשלום עיצום כספי, בין אם החליטה על הפחתת סכום העיצום הכספי לפי חוק זה, ובין אם לאו.
שגית אפיק: (ב) הורתה הרשות כאמור בסעיף קטן (א), לא יעלה מספר התשלומים על עשרה תשלומים חודשיים, כאשר סכום העיצום יהיה מעודכן למועד תשלומו.
שגית אפיק: (ג) לא שילם המפר תשלום חודשי במועדו, ישלם את העיצום הכספי כולו בפירעון מיידי ויחולו על תשלום זה הוראות סעיף 52כד.
שגית אפיק: זה סעיף שבא לבקשתכם.
שגית אפיק: (מקריאה): 52כג - הפרשי הצמדה וריבית.
שגית אפיק: לא שולם עיצום כספי במועד, ייווספו עליו לתקופת הפיגור הפרשי הצמדה וריבית לפי חוק פסיקת ריבית והצמדה, התשכ"א-1961, (בפרק זה – חוק פסיקת ריבית והצמדה), עד לתשלומו.
שגית אפיק: 52כד – גבייה.
שגית אפיק: עיצום כספי ייגבה לאוצר המדינה ועל גבייתו תחול פקודת המסים (גבייה).
שגית אפיק: 52כה – עיכוב תשלום והחזר.
שגית אפיק: (א) אין בהגשת עתירה על דרישת חיוב לפי פרק זה כדי לעכב את תשלום העיצום הכספי או את פרסום ההחלטה, או הגשת הדוח המיידי לפי סעיף 52כו, אלא אם כן הסכימה לכך הרשות, או אם בית המשפט הורה אחרת.
שגית אפיק: (ב) החליט בית המשפט לקבל עתירה, כאמור בסעיף קטן (א), או בערעור שהוגש על החלטה בעתירה כאמור, לאחר ששולם העיצום הכספי, יוחזר העיצום הכספי, או כל חלק ממנו, אשר הופחת על ידי בית המשפט, בתוספת הפרשי הצמדה וריבית, לפי חוק פסיקת ריבית והצמדה, מיום תשלומו ועד יום החזרתו.
שגית אפיק: 52כו – פרסום ודיווח מיידי על דרישת חיוב.
שגית אפיק: (א) נמסרה למפר דרישת חיוב, תפרסם הרשות באתר האינטרנט שלה את מהות ההפרה שלה נשלחה דרישת החיוב ונסיבותיה, את שמו של המפר, ואם המפר הוא בעל עניין בתאגיד או נושא משרה בכירה בו, גם את שם התאגיד שבו הוא בעל עניין, או נושא משרה בכירה, ואת סכום העיצום הכספי שהוטל על המפר על פי דרישת החיוב.
שגית אפיק: הסעיף הזה בעצם קובע איזה שהיא הוראה שאומרת שברגע שנמסרה דרישת חיוב לעיצום כספי, יפורסם באתר האינטרנט של הרשות מהות ההפרה לגביה נשלחה דרישת החיוב.
שגית אפיק: בכחול זה התייחס רק לגבי נושאי משרה בכירה, ועכשיו מבקשים להרחיב את זה כך שזה יחול גם על בעל עניין בתאגיד.
שגית אפיק: המטרה של הסעיף היא בעצם ליידע את הציבור לגבי ההפרה.
שגית אפיק: זה סעיף חדש, הוא לא קיים היום בפרק העיצומים הכספיים שנמצא ברשות לניירות ערך.
שגית אפיק: השאלה שלי, תסבירו גם לגבי ההרחבה שאתם מבקשים, גם בעל עניין, אבל בהפרה המנהלית, שגם בה מדובר בעיצומים כספיים, יש אפשרות מנימוקים מיוחדים שלא לפרסם, למה החלטתם שלא להחיל את זה כאן?
שגית אפיק: היתה סיבה מיוחדת?
דניאל רימון: אלה שלוש שאלות, אני אענה עליהן.
דניאל רימון: אחת, גם היום יש פרסום של הטלת עיצומים כספיים אבל זה נעשה בדרך של דוח מיידי שמפרסם התאגיד המדווח.
דניאל רימון: כיוון שעכשיו יש החלת עיצומים כספיים על קבוצה רחבה יותר של אנשים, וחלקם הם לא מדווחים, צריך היה למצוא פתרון שייתן שיקוף להחלטות הוועדה.
דניאל רימון: שתיים, הפנו את תשומת לבנו, וזה בשוגג, שבתוך ההגדרה 'נושא משרה בכירה' לא נכללים כל בעלי העניין, וכיוון שחלק מההפרות הן של בעלי עניין, למשל אי דיווח ראשוני בהחזקות, צריך להתייחס גם אליהם בנפרד.
דניאל רימון: לגבי הסמכות לפטור, נדמה לי שאין מניעה להחיל אותו גם כאן.
דניאל רימון: בואי נראה שממילא זה גם קבוע שם, ואם לא, אני לא רואה מניעה להיענות לזה.
דניאל רימון: זה כתוב?
שגית אפיק: ב-52נח, 'אלא אם כן החליט המותב שלא לפרסם את.
שגית אפיק: ..'.
דניאל רימון: אפשר לתת את אותו פורמט גם לכאן.
זוהר גושן: רציתי להגיד שמהות ההפרות הן טכניות לחלוטין.
שגית אפיק: ואתה אומר שממילא לא תהיה לזה משמעות---
דניאל רימון: גם במקרה השני הנטייה של הרשות תהיה להימנע, וגם הסברנו בדברי ההסבר, כדי לא לעשות איפה ואיפה, להימנע מפרסום של האחד ולא של האחר.
דניאל רימון: זה יהיה במתי מעט מקרים שאני לא חושבת שהם ימצאו את ביטויים כאן.
שלי יחימוביץ': למה זה מטריד אותך?
שגית אפיק: לא מטריד אותי, שאלתי.
משה גפני: מר סואן, רצית להגיד משהו?
גד סואן: אני רציתי לבדוק לגבי הנושא של הפרסום לאחר דרישה.
גד סואן: השאלה האם זה לאחר שכבר נעשה איזה שהוא בירור ראשוני, או שזו הודעה ראשונית למפר שדורשים ממנו עיצום כספי?
דניאל רימון: דרישת העיצום, זה סוף ההליך.
דניאל רימון: הגילוי הוא רק בסוף ההליך.
גד סואן: כי המונח של דרישה מתייחס גם ל---
דניאל רימון: לא, יש הודעה על כוונה, זה התחלה, והדרישה זה הסוף.
שי חרמש: זה צריך להיות ברור לגמרי שזה אחרי הבירור והכל.
שגית אפיק: ברור, יש הבחנה בין כוונה לבין הודעה.
גד סואן: לא, אבל הדרישה עלולה להתפרש כאילו בתחילה---
משה גפני: לא, היא אמרה במפורש שזה בסוף ההליך.
דניאל רימון: היא מוגדרת.
שי חרמש: אני רוצה להבין, דרישת החיוב באה אחרי הבירור, או הבירור בא אחרי דרישת החיוב?
זוהר גושן: אחרי הבירור.
זוהר גושן: הראשון נקרא כוונה, עוד לפני שזה מתחיל, ואחרי שזה מסתיים זה נקרא דרישה.
שגית אפיק: תראה ב-52טז, יש לך הודעה על כוונת חיוב.
שגית אפיק: דרישת חיוב זה כשמסתיים ההליך.
משה גפני: ולפני זה, זה בקשה.
שגית אפיק: הודעה.
שגית אפיק: (מקריאה) 52כו (ב) נמסרה למפר שהוא גורם מדווח, או בעל עניין בו, או נושא משרה בכירה בו, דרישת חיוב, יפרסם הגורם המדווח בדוח מיידי, לפי סעיפים 36(ג) או 56(ג)(3), לפי סעיף 27(ז) לחוק הייעוץ, או לפי סעיף 72(א) לחוק השקעות משותפות, לפי העניין, את הפרטים האמורים בסעיף קטן (א) לגבי אותה דרישת חיוב.
שגית אפיק: לעניין זה "גורם מדווח", כל אחד מאלה: (1) תאגיד מדווח; (2) נאמן לתעודות התחייבות, כמשמעותו בפרק 1; (3) חתם; (4) תאגיד בעל רישיון לפי חוק הייעוץ; (5) מנהל קרן או נאמן לפי חוק להשקעות משותפות.
שגית אפיק: (ג) נמסרה לבעל רישיון, לפי חוק הייעוץ, או לתאגיד בנקאי דרישת חיוב, רשאי יושב ראש הרשות להורות לו גם להודיע ללקוחותיו, או לפרסם בעיתון, או בכל דרך אחרת שיורה, את מהות ההפרה ואת נסיבותיה ואת סכום העיצום הכספי שהוטל עליו, על פי דרישת החיוב.
רונן סלומון: סעיף (ג), שלמעשה גם חוזר בהמשך, כל הנושא של פרסום בעיתונות, או הודעה ללקוחות, או בכל דרך אחרת, שאני ממש לא יודע מה זה 'דרך אחרת'.
רונן סלומון: מה זה, לעשות תשדיר טלוויזיה?
רונן סלומון: 'דעו לכם, רבותיי, או לקוחותיי, שנקנסתי בדרך כזו או אחרת'.
רונן סלומון: אני חושב שכל ההודעה, וגם העליתי את ההשגות ליושב ראש הוועדה וגם ליועצות המשפטיות, זו מטלה שלא ניתן אפילו לעמוד בה.
רונן סלומון: יש לזה עלויות כספיות, לשים מודעה בעיתון, בייחוד לבתי השקעות שהם קטנים יותר, כי כולנו יודעים מה תעריפי פרסום ההודעה.
רונן סלומון: לצאת עכשיו במסע של מכתבים לכל הלקוחות, 'לקוחותיי היקרים, דעו לכם שקיבלתי קנס, כזה או אחר, מהרשות', זה גם לא סביר, ולכן מה שאני מציע זה למחוק את הסעיף הזה, להשאיר רק את הסעיפים (א), (ב), שיופיע באתר הרשות.
רונן סלומון: דרך אגב, זה גם היום מופיע, כל העיצומים הכספיים וכדומה, אז שיופיע באתר הרשות שגוף כזה או אחר, או פלוני אלמוני, שהוא בעל רישיון, עבר עבירה כזו או אחרת ונקנס, בקנס כזה או אחר.
רונן סלומון: למה להטיל עליו עלויות, להתחיל לפרסם מודעות ו---
זוהר גושן: שני דברים.
זוהר גושן: דבר ראשון, המצב הזה כבר קיים היום מכח החוק, כבר היום אפשר לעשות את זה.
זוהר גושן: אין בסעיף הזה שום חידוש.
זוהר גושן: דבר שני, יש מצבים שבהם בעל הרישיון פועל כנגד האינטרס של הלקוחות שלו ובעצם מרמה אותם.
זוהר גושן: עם כל הכבוד, אנחנו לא נשאיר---
רונן סלומןו: שיופיע באתר הרשות.
זוהר גושן: הלקוחות שלו הספציפיים צריכים לדעת שהוא נוהג כלפיהם בצורה לא ראויה, והוא צריך להודיע להם את זה.
משה גפני: לפרסם בעיתון אני מבין, מה זה 'בכל דרך אחרת'?
זוהר גושן: אני אתן דוגמה.
זוהר גושן: לפעמים חלק מהחוק אוסר למשל לקחת מהלקוח שלך החזר עמלה.
זוהר גושן: מותר לך לגבות ממנו דמי ניהול, או איזה שהיא עמלה שאתה לוקח, אבל אסור לך אחר כך להתקשר עם צדדים שלישיים ולהגיד ללקוחות שלך 'להם אני משלם חצי אחוז, זה על חשבונך, אבל בדלת האחורית תקבל מחצי האחוז הזה עוד רבע אחוז, שחוזר אליך לכיס'.
זוהר גושן: אליך, ליועץ, או אליך למנהל.
זוהר גושן: אז אנחנו אומרים, אם אתה עושה כאלה עבירות והלקוח שלך לא יודע שבעצם על גבו אתה לוקח כסף מאחורה, תודיע ללקוחות שלך.
זוהר גושן: תשלח להם מכתב ותגיד 'אני מודיע לך שהוטל עליי עיצום כספי, כי נתפסתי כשאני לוקח עמלות שלא הייתי אמור לקחת מכם'.
רונן סלומון: זה לא קיים בשום עבירה בחוק.
אמנון כהן: אתה משאיר אותו ככה, כשאתה יודע דבר כזה?
זוהר גושן: לא, אחרי שהטלתי עליו עיצום כספי.
זוהר גושן: הרי הענשתי, נתתי עיצום כספי, אבל עדיין אני אומר ללקוחות 'תיזהרו, תדעו, הוא...', שהוא יידע אותם.
רונן סלומון: זה עונש כספי כפול, זה עכשיו להוציא מכתבים, יש לזה עלויות.
זוהר גושן: נכון, אז אל תעשו את העבירות.
רונן סלומון: ---יעשה קמפיין פרסום בטלוויזיה שיודיע לכולם, ויש גופים שיש להם אלפי לקוחות.
שגית אפיק: אולי אפשר לצמצם את דרכי הפרסום.
שגית אפיק: הפרסום עצמו הוא ראוי.
שגית אפיק: אגב, הוא לא קיים בחוק היום.
שגית אפיק: יכול להיות שאתם מנחים, אבל אין לכם היום הסמכה לעשות את זה.
דניאל רימון: ליועצי השקעות יש סמכות.
שוני אלבק: אני יכול לומר שהדבר הזה כבר נוסה בעבר, זו לא פעם ראשונה שעושים את זה.
שוני אלבק: במצב שבו מנהלי תיקים---
שגית אפיק: אבל אולי לצמצם.
שגית אפיק: יש פה גם הודעה ללקוחות, גם פרסום בעיתון וגם בדרך אחרת.
אמנון כהן: את אמרת שהלקוחות האלה לא מסתכלים באינטרנט---
דניאל רימון: אמרתי שלא בהכרח מסתכלים.
משה גפני: מה זה דרך אחרת?
זוהר גושן: הוא מגיש דוחות שוטפים, במסגרת הדוחות השוטפים אתה מבקש ממנו לכלול גם את זה.
משה גפני: אז תכתוב את זה, למה 'דרך אחרת'?
רונן סלומון: אפילו בדוח הרבעוני, אין בעיה.
רונן סלומון: תוסיף את זה בדוח הרבעוני, ממילא יוצא מכתב.
זוהר גושן: אני מוכן שיכתבו 'בדרך אחרת, לא כולל טלוויזיה'.
זוהר גושן: אם זה מה שמטריד.
אמנון כהן: שמענו את ההערה ואנחנו פה מרחיבים את הנושא.
אמנון כהן: לא היתה לך סמכות עד היום, שיכולת להגיד לו 'תפרסם ללקוחות שלך'?
זוהר גושן: היה לי.
זוהר גושן: כן, גם יש לי וגם עשיתי את זה.
אמנון כהן: אז לא צריך, הסעיף מיותר.
זוהר גושן: אבל עכשיו כל הפרק הזה זה בעצם לעשות סדר בכל הסמכויות שיש לנו בכל מה שקשור לעיצומים הרגילים.
זוהר גושן: זה מה שיש פה.
זוהר גושן: יש לך הרבה דברים שתיקנת במהלך ההקראה, שהגעת עד עכשיו, וזה חלק מזה.
זוהר גושן: ממשטרים את זה, מסדרים את זה, מודיעים על זה.
אמנון כהן: אני שמעתי, נציגת משרד המשפטים אמרה שכאשר נטען משם שאתה מפרסם את זה באתר שלך---
דניאל רימון: חבר הכנסת כהן, יש חשיבות לפרסום, משום שהלקוח---
אמנון כהן: אם אנחנו רוצים להגיע ללקוחות, אז צריך להגיע ללקוחות ולהגדיר פה שהעבירה שהוא עשה, אותו אדם שמנהל את התיק שלו, אני רוצה שיגיע ללקוחות, אז אני צריך להגדיר את זה פה בצורה כזו שזה יגיע ללקוח, או כך או אחרת.
אמנון כהן: או במכתב אישי שייצא לאחר שהטלת עליו קנס, הוא שילם את הקנס שמגיע לו ואז הוא צריך ללקוח שלו.
אמנון כהן: ואתה לא תכתוב לי 'כך או דרך אחרת', מוגדר וממוקד.
אמנון כהן: אנחנו רוצים לשמור על אותו בן אדם, שיגיע אליהם מכתב.
משה גפני: לפני שאני נותן רשות דיבור לחברת הכנסת יחימוביץ, אני מציע להוריד את 'בכל דרך אחרת'.
משה גפני: מכיוון שאתם כבר כותבים קודם, 'רשאי יושב ראש הרשות להורות לו גם להודיע ללקוחותיו או לפרסם בעיתון'.
משה גפני: 'להודיע ללקוחותיו', דניאל, זה מה שאת אמרת עכשיו לזוהר.
משה גפני: 'להודיע ללקוחותיו', הוא יכול להודיע, אתה יכול להורות לו בהודעות שהוא מוציא ללקוחות לפרסם את זה, להודיע את זה בפרסום הזה.
משה גפני: במה שאת מבקשת שיהיה, יש.
משה גפני: 'בכל דרך אחרת', זה הרחבה מיותרת לחלוטין.
זוהר גושן: כבוד היושב ראש, אני מקריא את 38י, שזה חוק קיים, חוק הייעוץ, יועצי השקעות, כתוב: 'מוטל קנס אזרחי לפי פרק זה, רשאית הרשות להורות למי שחייב בתשלום הקנס להודיע ללקוחותיו, או לפרסם בעיתון, או בכל דרך אחרת שתורה, את דבר הטלת הקנס'.
זוהר גושן: זה כבר קיים, כל מה שאנחנו עושים, אנחנו לוקחים את הסעיף הזה ומרחיבים אותו לקרנות ולחוק ניירות ערך, זה הכל.
זוהר גושן: אף אחד לא טוען שאנחנו באנו לאיזה מישהו ואמרנו לו 'תפרסם בטלוויזיה בקמפיין של מיליון וחצי שקל'.
אמנון כהן: אבל אתה יכול להגיד, 'בכל דרך אחרת', זה נותן לך להגיד.
דניאל רימון: ואם נתקן 'בדרך שיורה יושב ראש הרשות'---
אמנון כהן: אבל הוא יכול להגיד.
דניאל רימון: יושב ראש הרשות יושב כאן והוא יצהיר כאן שהוא יורה על דרכים סבירות.
אמנון כהן: אז תחתום שב-20 שנה אתה תישאר יושב ראש הרשות לניירות ערך.
אמנון כהן: יש בזה בעיה.
זוהר גושן: אנחנו רק הרחבנו את זה לשני החוקים האחרים באותה מתכונת.
אמנון כהן: אין לי בעיה, כמובן שאני רוצה שיידע אותו.
משה גפני: שיהיה כתוב 'בכל דרך סבירה אחרת'.
אמנון כהן: מה זה סבירה?
חיים אורון: אני רוצה שתסביר באמת מה בדיוק הבעיה של 'כל דרך', איזה דרך יכולה להיות לך שהוא יבחר בה והיא לא ראויה?
אמנון כהן: כל דרך שהוא יבחר בה, אבל שתהיה דרך, שאנחנו אומרים לו, אני רוצה שהלקוח הזה לא ייפגע כתוצאה מהרמייה שעשה בן האדם, אז אני אומר, תשלח לו מכתב, תדאג שיגיע אליו מכתב.
אמנון כהן: היא אמרה שהוא לא נכנס לאתר של הרשות לניירות ערך, והוא יגיד שהוא חרדי, הוא לא צופה בטלוויזיה, ההוא יגיד 'אני לא קורא עיתון', אני רוצה מכתב אישי שיגיע ללקוח.
אמנון כהן: שלא יתחיל עכשיו, גם בטלוויזיה תיתן, גם בעיתון תיתן, גם בזה.
אמנון כהן: זה מידתי מספיק.
חיים אורון: אבל חבר הכנסת כהן, לשיטתך היית צריך להרחיב את הסעיף הזה ולא לצמצם אותו, כי אתה אומר: אתה תעשה כל דרך אפשרית בשביל שהוא יגיע אל הלקוחות שלו, אתה יכול?
חיים אורון: תביא לו את זה באמצעות הליקופטרים, כמו שצה"ל עושה, אתה רוצה?
חיים אורון: תביא את זה באמצעות מכתבים, אתה רוצה?
חיים אורון: באמצעות פרסום ברדיו, אתה רוצה?
חיים אורון: במקום אחר.
חיים אורון: למה אתה מצמצם אותו?
זוהר גושן: הוא רוצה הודעה ללקוח במכתב ללקוח, זה מה שהוא רוצה.
חיים אורון: אבל זו אחת האופציות.
זוהר גושן: כן, הוא אומר שזה מספיק.
חיים אורון: אם זה חברת פסגות, שיש לה מיליון?
רונן סלומון: במילא היא מוציאה דיווח שנתי, ממילא יוצאים מכתבים, אין מה להוסיף עוד פנייה למכתב.
שלי יחימוביץ': קודם כל, אם חבר הכנסת כהן מתכוון באמת שהדרך המחמירה והישירה, והיקרה גם, שזה מכתב אישי, זה לגיטימי, אבל אי אפשר להשאיר את זה רק... אני לא רוצה לעשות להם הבניה של שיקול הדעת, מפני שתקשורת זה דבר מאוד דינמי, למשל יום אחד הבריקס זה הדבר הכי אפקטיבי שיש, וכעבור שנה או שנתיים זה כבר לא רלוונטי הבריקס, כי אף אחד לא קורא יותר עיתונים אלא רק באינטרנט.
שלי יחימוביץ': לכן אנחנו באמת צריכים לתת כאן איזה שהוא מרחב של שיקול דעת ליושב ראש הרשות, שהוא לא יעשה דברים מטורפים, הוא לא יעשה כתובת אש, הוא לא יעשה שובל עשן שיוצא ממטוס והוא לא יבקש פרסומת בטלוויזיה, אבל כן צריך להשאיר לו את שיקול הדעת בין מכתב אישי, בין פרסום בעיתון או באינטרנט---
אמנון כהן: או את כולם ביחד.
שלי יחימוביץ': ובין דבר שבעיניי, אגב, אני לא קובעת חס וחלילה, אבל אני כשאני מקבלת את הדוח הרבעוני או השנתי, אני רוצה לראות את זה שם.
משה גפני: מציעה עורכת דין אפיק שיהיה כתוב ככה: 'רשאי יושב ראש הרשות להורות לאדם להודיע ללקוחותיו או', מוחקים את 'הפרסום בעיתון או בכל דרך אחרת שיורה', במקום זה יהיה כתוב 'או כפי שיורה יושב ראש הרשות, בהתאם לנסיבות העניין'.
שגית אפיק: בסדר, חבר הכנסת כהן?
אמנון כהן: אם יש משהו חמור שצריך ל---
משה גפני: נסיבות העניין זה גם דבר שאם מישהו חושב שבאמת הוא נפגע, הוא יכול ללכת לבית המשפט נגד יושב הראש.
משה גפני: אם את כותבת 'לפי נסיבות העניין', אז הוא יצטרך להסביר למה פה הוא החמיר או למה פה הוא הקל.
שגית אפיק: שני הסעיפים הבאים עוסקים בנושא של הסדרת היחס בין ההליכים שמופיעים בהצעת החוק הזאת.
שגית אפיק: (מקריאה): 52כז – עיצום כספי והליך פלילי.
שגית אפיק: (א) תשלום עיצום כספי לפי הוראות פרק זה לא יגרע מאחריותו הפלילית של אדם בשל הפרת הוראה לפי חוק זה.
שגית אפיק: (ב) הוגש נגד מפר כתב אישום, בשל הפרת הוראה לפי חוק זה, לא תטיל עליו הרשות עיצום כספי לפי פרק זה.
שגית אפיק: ואם שילם המפר עיצום כספי, יוחזר לו הסכום ששולם, בתוספת הפרשי הצמדה וריבית, לפי חוק פסיקת ריבית והצמדה, עד יום החזרתו.
שגית אפיק: 52כח – עיצום כספי והליך אכיפה מנהלי.
שגית אפיק: נמסרה למפר דרישת חיוב, לא יחל הליך בירור הפרה ולא ייפתח הליך אכיפה מנהלי לפי פרק ח'4 בשל המעשה בשלו נמסרה דרישת החיוב.
חיים אורון: זה פרק מאוד מהותי.
שגית אפיק: אלה סעיפים שבעצם עושים---
חיים אורון: הפרדה בין שני ההליכים.
שוני אלבק: מייצרים את הממשקים, מהממשק הפלילי לממשק המנהלי.
חיים אורון: נשאלנו באחד הדיונים הראשונים, מה קורה אם התגלה היבט פלילי, אחרי שהסתיים ההליך הזה.
דניאל רימון: זה מטופל אחר כך.
שוני אלבק: פה, אם מתגלה פלילי, אז אפשר ללכת לפלילי.
חיים אורון: כי פה יש אופציה להחזיר לו חזרה את הכסף וללכת לפלילי.
חיים אורון: בסך הכל הפלילי נשאר במעמד יותר בכיר מאשר המנהלי.
שוני אלבק: נכון.