GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
איריס וינברגר: רצינו להוסיף הגדרה לשנת מס, ששנת מס, תקופה של 12 חודשים.
משה גפני: איפה אורי אריאל?
משה גפני: אני רוצה להצביע.
זאב בילסקי: לא צריך.
זאב בילסקי: יש לך כאן רוב.
משה גפני: אם אתם לא מצביעים נגד, אני לא מגייס.
רחל אדטו: תוריד את הסעיף של הלבשה והנעלה, אנחנו נצביע בעד.
רחל אדטו: הלבשה והנעלה הוא סעיף שהוא רק מזמין בעיות.
רחל אדטו: אתה יכול להביא הלבשה והנעלה בשני מיליון שקלים, אבל איך תפקח על זה שזה לא הולך לחנויות?
רחל אדטו: איך תפקח על הסעיף הזה?
שגית אפיק: את הצו אנחנו לא מאשרים.
רחל אדטו: ציוד רפואי, שני הסעיפים הראשונים הם בסדר גמור.
רחל אדטו: איך בהלבשה והנעלה אתה מפקח?
אמנון כהן: זה הוא מפקח ולא אני.
שגית אפיק: שימי לב שבצו רשימת הטובין והכמויות אושרו על ידי המנהל.
שגית אפיק: יש כאן פיקוח נוסף.
רחל אדטו: הלבשה והנעלה זה דבר בעייתי וכולם ערים לכך.
רחל אדטו: זה יגיע לארץ במסגרת עמותות וזה יימכר.
איריס וינברגר: אם כן, הגדרת שנת מס, הניהול התקין יהיה מינואר לגבי שנת המס במשך 12 חודשים.
שגית אפיק: אם הוא מקבל אישור תקין באמצע השנה ואנחנו עושים הגדרה כזאת של מינואר למשך תקופה של 12 חודשים, איך זה יתבצע?
שלמה בילבסקי: הוא מקבל באמצע השנה והוא מגיש הצהרה על כך שהוא תקין מתחילת השנה ועד סופה.
רחל אדטו: אפשר לקבל תשובה ממציעי החוק או ממישהו אחר על ההסתייגות שלי?
משה גפני: בהמשך.
משה גפני: נשמע קודם את ההערות.
איריס וינברגר: אנחנו חושבים שנכון יותר שהתנאי יהיה שהוא פועל שלוש שנים לפחות.
משה גפני: אנחנו לא פותחים את זה עכשיו מחדש.
איריס וינברגר: אמרת שתשקול זאת.
איריס וינברגר: חשבנו להבהיר שהוא מייבא טובין שנתרמו לו ללא תמורה כלשהי.
בועז סופר: שלא תהיה תמורה חלקית.
משה גפני: מקובל.
שגית אפיק: הוספת המלים "ללא תמורה כלשהי" לגבי התרומה.
שגית אפיק: בפסקה (4), יבוא הטובין שנתרמו לו, אנחנו נוסיף הבהרה שתבהיר שגם התרומה נעשתה ללא תמורה כלשהי.
רחל אדטו: אני מאמינה שבחוץ לארץ נותנים את זה ללא תמורה.
רחל אדטו: זה ברור לי לגמרי, אבל זה שזה מגיע לארץ ומאותו רגע אין שליטה על זה, אז הוא לא יגיע לנצרכים אלא זה יגיע לכל מיני אנשים שימכרו את זה ויגלגלו את זה וירוויחו את הכספים.
רחל אדטו: זאת הבעיה שלי.
רחל אדטו: בכל זאת מדברים על הגנת התוצרת של ישראל, ולמה אנחנו צריכים להביא הלבשה והנעלה מחוץ לארץ?
רחל אדטו: למה אנחנו צריכים לייבא את התוצרת הזאת מבחוץ?
משה גפני: קורה שלפעמים מגיעה תרומה.
משה גפני: לגבי השלוש שנים הסכמנו.
אמנון כהן: שנתיים, כמו שמקובל.
בועז סופר: כואבת לנו הבטן מהצעת החוק הזאת.
בועז סופר: קיימנו כאן מספר דיונים ואחזור בקצרה על הדברים.
בועז סופר: ועדות הכנסת השונות, גם בכנסת הקודמת, גם ועדת הכלכלה וגם ועדת הכספים, ערכו לא מעט דיונים בנושא הזה סביב התרומות.
זאב בילסקי: ותמיד היית נגד.
בועז סופר: ותמיד הייתי נגד ואני אומר למה היינו נגד.
זאב בילסקי: תאמר גם למה עכשיו אתה בעד.
בועז סופר: לפעמים צריך לומר שזה בסדר לומר לא ולפעמים ה-לא חייב להיות עקרוני, אבל לפעמים באמצעות פרקטיקה אפשר לפתור את המהות, ואני אסביר.
בועז סופר: כאשר אומרים שאנחנו לא יודעים לפקח, היריעה רחבה מדיי, יש כאן מצב בו עלול להיות אובדן שליטה, אף אחד מאתנו לא רוצה את זה, לא אתם ובוודאי גם אנחנו לא, ולכן אמרנו שנראה מה הכי פחות גרוע שאנחנו יכולים להציע, אם אני אנסח את זה בצורה הזאת.
בועז סופר: הצענו לא מעט תנאים והגבלות כאלה שכאב הבטן של מתעמעם אבל הוא לא נעלם.
בועז סופר: תבינו שחשבנו על זה והקדשנו לזה לא מעט מחשבה.
בועז סופר: אנחנו גם מבינים וקשובים – ואני לא רוצה לומר קשובים לרחשי הציבור כי זה לא זה, אבל יש מקרים אמיתיים שיש תרומות ואנחנו מכירים את הסוגיה ולכן צמצמנו את זה באופן משמעותי.
בועז סופר: לכן ניסינו לומר שאם המייבא הוא העמותה עצמה או המלכ"ר, כלומר, הוא לא רכש את זה, הוא לא יכול לעשות עסקה עם יבואן, ואם הוא לא מייבא יותר משני מיליון שקלים בשנה, ואם הוא לא מייבא יותר ממשלוח של חצי מיליון, הרעיון למנוע ממשלוחים להפוך למסחריים מדיי, נקרא לזה כך.
בועז סופר: אם יש לו אישור ניהול תקין והוא פועל כבר מספר שנים, והוא פועל רק בתחומים מצומצמים.
בועז סופר: זה לא שכל עמותת ספורט תוכל לייבא עכשיו בגדי הלבשה.
בועז סופר: לומר שאנחנו לא יודעים לאכוף במאה אחוזים, אני מקבל.
בועז סופר: קיבלתי.
בועז סופר: עדיין, יש כאן מצב בו אנחנו שולחים את הגוף לקבל אישור ניהול תקין כל שנתיים.
בועז סופר: יש כאן חוק, יש כאן תיקון לחוק המכס.
בועז סופר: בחוק המכס, הסמכויות שלנו, אנחנו יכולים לקבוע ערבויות, אנחנו יכולים להגיש כתבי אישום פליליים, וזה לא חוק בעלמא.
בועז סופר: אנחנו מסתופפים תחת חוק שיש לו לא מעט סייגים ולא מעט סנקציות שבסופו של דבר אנחנו מקווים שההרתעה הפלילית, כזו או אחרת או כל מיני נהלים אחרים שאנחנו יכולים לעשות, יצמצמו את זה למינימום.
בועז סופר: אפס כנראה זה לא יהיה.
בועז סופר: גם לא נתנו כאן פתח יותר מדיי גדול.
בועז סופר: ראינו מה מייבאים.
בועז סופר: לא כל מה שנתרם, הצענו.
בועז סופר: לכן אנחנו חושבים שזה מצומצם יחסית.
בועז סופר: אנחנו נשמח מאוד לקבל תוספת כוח אדם אבל לא אתם הכתובת.
בועז סופר: אני מוכן להציע - ואני אומר שאני מוכן להציע כי בסוף זאת לא הצעת החוק שלי, עם כל הכבוד – שלגבי הלבשה והנעלה נעשה הוראת שעה לשלוש שנים, לפרק זמן מספיק רחב ונראה מה קורה.
רחל אדטו: אתה אומר שאתה לא יכול לפקח, אז איך תעשה את זה?
בועז סופר: זה שאני לא יכול לפקח, זה לא אומר שאני לא קיים.
בועז סופר: יש לי מחלקת חקירות, מחלקת בדיקות, מחלקת מכס, יש לנו 5,000 אנשים.
בועז סופר: אל תהפכי אותנו לכלום.
רחל אדטו: אמרת שיש לך בעיה ומחסור באנשים.
בועז סופר: בסדר, אבל עדיין אני עושה הכי טוב שאני יכול.
בועז סופר: חוק שעובר כאן, אנחנו בסוף נותנים לו את ההקצאה הראויה, יותר או פחות.
בועז סופר: אם אנחנו רואים שיש עמותות שעושות בניגוד לחוק, אנחנו נפעל במלוא הכלים.
בועז סופר: אני אומר לכם שוב, יותר כנה מזה אני לא יודע להיות.
רחל אדטו: כמה הנושא של ההלבשה וההנעלה הוא אישיו בכל העמותות שמטרתן היא סעד?
רחל אדטו: יש הרי כל כך הרבה גופים בארץ שאוספים בגדים ומחלקים, ועכשיו בערב פסח בכלל המחסנים מתפוצצים מרוב בגדים שאנשים רוצים לתת.
רחל אדטו: למה בכלל אנחנו צריכים להגיע לדבר הזה שצריך להביא מחוץ לארץ בגדים ונעלים?
בועז סופר: אלו היו הדברים המרכזיים שאנחנו זיהינו בפרקטיקה.
בועז סופר: כלומר, לא הלכנו מההתחלה אל הסוף אלא מהסוף להתחלה.
בועז סופר: ראינו מה קורה בשטח ומה שקורה בשטח, זה לא אני ולא את יכולים לשנות.
בועז סופר: זאת המציאות.
בועז סופר: מרבית התרומות כוללות ציוד רפואי, ציוד לנכים והלבשה והנעלה.
בועז סופר: לא הכנסנו תיקים, לא הכנסנו כל דבר שמישהו תרם, לא הפכנו להיות חסידי אומות העולם פתאום.
זאב בילסקי: זה מחזיר אותנו לעיירה של לפני מאה שנים כאשר מתחילים לשלוח בגדים.
זאב בילסקי: אתה יודע כמה עולה המשלוח?
זאב בילסקי: אתה יודע כמה עולה האחסון?
בועז סופר: אני יודע.
זאב בילסקי: לשם מה צריך את זה?
בועז סופר: רבותיי, הצעת החוק היא לא שלי.
בועז סופר: אתם סוברנים להוריד את זה.
רחל אדטו: זאת פרצה מאוד בעייתית.
זאב בילסקי: אני רוצה לפתוח את דבריי בפרשת קדושים.
זאב בילסקי: פרשת קדושים, אחת הפרשות היפהפיות של עם ישראל.
זאב בילסקי: באמת, אין שום עם שלוקח על עצמו ציוויים כמו שאנחנו קיבלנו בפרשת קדושים.
זאב בילסקי: בפרשת קדושים נאמר למשל שאסור לקלל חירש.
זאב בילסקי: לכאורה הרי ממילא הוא לא שומע אותך, אבל אנחנו עם שרמת ההתנהלות שלנו היא שונה לגמרי, ואז אנחנו אוסרים אפילו לקלל אדם שהוא לא שומע.
זאב בילסקי: בין השאר כתוב שם "ובפני עיוור לא תיתן מכשול".
זאב בילסקי: בועז, מה שקורה הוא שאתה מפר עכשיו את הציווי הזה.
זאב בילסקי: אנחנו כאן שמים מכשול במו ידינו.
זאב בילסקי: אני חושב שיש לי יתרון גדול מאוד בחדר הזה כי רוב חיי אני עוסק בתרומות ואני אומר לך שאנחנו מחזירים את עצמנו עשרים שנים אחורנית.
זאב בילסקי: ללכת ולקחת מהדוד מאמריקה שישלח לנו.
זאב בילסקי: כל כך הרבה גופים באו אלי בכל תפקידיי וביקשו שאעשה טובה ונביא, אבל אני אמרתי שייתנו כסף, נקנה ונעשה את מה שצריך.
זאב בילסקי: אני יכול לספר לכם כמה עולה להעמיס את זה שם, לשלוח את זה באוניה, לאחסן את זה בנמל, יש שביתה, עמיל מכס שישחרר וכולי.
זאב בילסקי: מכנסיים שעולים שם 11 דולר, עד שתסיים כאן את ההליכים, יעלו לך 20 דולר וזה בלי מכס.
משה גפני: אתה מדבר על הלבשה והנעלה.
זאב בילסקי: אנחנו לא מתווכחים על הציוד הרפואי.
משה גפני: שאלתי את אמנון כהן למה באמת צריכים את זה והוא אמר שקורה לפעמים שיש מפעל באירופה או בארצות הברית, מפעל גדול שמגיע לסוף העונה, נשאר לו סטוק והוא מוכן לתת תרומה לאנשים נזקקים.
משה גפני: שאלתי אותו למה הוא צריך הלבשה והנעלה.
זאב בילסקי: אם לאותו מפעל את הסטוק הזה, עדיף לו ללכת ולמכור את זה שם, לקחת את הכסף ולשלוח את הכסף שאנחנו יודעים מה לעשות אתו.
זאב בילסקי: כבר עברנו את זה.
זאב בילסקי: אני רוצה לספר לכם עוד סיפור קטן.
זאב בילסקי: בצעירותי הייתי קצין צעיר בבלוזה, בתעלת סואץ.
זאב בילסקי: הגיע לשם אקסל שפרינגר לביקור, איל העיתונות הגרמני.
זאב בילסקי: לקחתי אותו בין המעוזים ואחרי שלושה חודשים אני מקבל מהמכס הודעה שמגיעים אלינו 13 פטיפונים.
זאב בילסקי: אז היו פטיפונים עם תקליטים.
זאב בילסקי: אני כל כך שמח, לוקח רכב והולך למכס לשחרר, ושם אומרים לי לשלם.
זאב בילסקי: לא עזר לי שום דבר.
זאב בילסקי: באתי לאבא שלי בדמעות, התחננתי, אבא שלי זכרונו לברכה היה איש טוב, עובד ציבור, הלך וכתב המחאה ושחררתי לצבא את הפטיפונים.
זאב בילסקי: אני מתחנן בפניכם, אם ארגון יד שרה מקבל מחר 50 עגלות לנכים ומביא את זה, בסדר גמור אבל כל עמותה תתחיל לעשות את זה כאן.
אמנון כהן: לא כל עמותה.
אמנון כהן: לא כל עמותה עוסקת בנושא הזה.
זאב בילסקי: אנחנו מבקשים ממך להוריד את סעיף הנעלה והלבשה.
רחל אדטו: ואז נתמוך.
נסים זאב: מאוד התרשמתי מחבר הכנסת בילסקי.
נסים זאב: מאוד מרשים.
משה גפני: כשהוא אומר דברי תורה, תענוג לשמוע.
נסים זאב: אני מכיר את המקרים ששולחים מכולה ובסופו של דבר צריך לשחרר אותה מהמכס.
נסים זאב: בוודאי צריך לעשות הכל שלא יהיה מצב שחלילה מישהו עושה מזה ביזנס.
נסים זאב: אני חושב שגם חבר הכנסת יצחק וקנין אמר את זה מספר פעמים שכאשר החוק הזה עובר, צריך לנקוט בכל אמצעי הזהירות כך שחלילה וחס לא יהיה מצב שאנשים באים לעשות מסחר.
נסים זאב: אני חושב שהחוק נותן מענה באופן ברור ביותר.
נסים זאב: אני יודע מה זה להוציא את סעיף 46 ולקבל פטור ממס והכרה.
משה גפני: אנחנו לא מאשרים כאן את סעיף 46.
אמנון כהן: הוא מדבר על עמותה שיכולה לעסוק בזה.
אמנון כהן: כדי לקבל סעיף 46, העמותה עוברת הרבה.
נסים זאב: אני מזכיר איזה גיהינום עוברים ואיזה בדיקות עוברים עד שמקבלים את ההכרה כמוסד ציבורי לפי ההגדרה של סעיף 46.
נסים זאב: אם כן, זאת לא כל עמותה.
אמנון כהן: כמה עמותות בסך הכל קיימות בארץ?
שלמה בילבסקי: פעילות או רשומות?
אמנון כהן: פעילות.
שלמה בילבסקי: 15 אלף.
אמנון כהן: אני מדבר על עמותות פעילות.
אמנון כהן: לכמה מתוכן יש סעיף 46?
בועז סופר: זה לא בתחום שלי.
אמנון כהן: לכמה פחות או יותר?
בועז סופר: לדעתי הרוב.
נסים זאב: אם מדובר באמת במתנת חינם וגם בחלוקת חינם, אני בטוח שלעמותות יש גם תיעוד למי הן נותנות.
נסים זאב: זאת אומרת, יש רשימה שמית.
נסים זאב: כאשר הייתי בעיריית ירושלים, היינו צריכים לרשום למי ניתן כל פריט ואיזו משפחה קיבלה אותו כאשר רוב המשפחות היו מוכרות.
נסים זאב: בנוסף להן יש נזקקים שלא באים מאגף הרווחה כי הם מתביישים לבוא ולבקש את העזרה.
נסים זאב: לכן אני אומר שאפשר לשים את כל המגבלות אבל לומר שרק בפני עיוור לא תיתן מכשול, להשאיר את האנשים חירשים ועיוורים ואולי גם לא מבינים, אני חושב שאין לזה מקום.
אמנון כהן: אדוני היושב ראש, מטרת החוק היא באמת לעזור לאותן השכבות החלשות בחברה הישראלית.
אמנון כהן: חבר הכנסת בילסקי, אתה עסקת בנושאים האלה ברמה הלאומית ואני אומר לך שלא כל עמותה יכולה לעסוק בזה.
אמנון כהן: יש עמותות גדולות עם מחזורים רציניים שמוכרות ומפוקחות, אבל עמותות בודדות יכולות להתעסק בזה.
אמנון כהן: לכן הגבלנו כאן, כך שלא כל עמותה תרצה לעסוק בזה אלא העמותה צריכה לעסוק בתחום הזה לפחות שנתיים.
שי חרמש: כמה עמותות כאלה יש בארץ?
שי חרמש: 40 אלף?
קריאה: 15 אלף.
שי חרמש: זה מתייחס ל-15 אלף גופים במדינה.
משה גפני: אני מבקש שניכנס לפרופורציות.
משה גפני: אני רואה שמתחיל להתקיים דיון, אבל לא צריך להיות דיון כזה.
משה גפני: אני רוצה שנדע מה מונח לפנינו.
משה גפני: לפנינו מונח חוק שאותו אנחנו צריכים לאשר.
משה גפני: אנחנו לא צריכים לאשר שום דבר אחר.
משה גפני: אפשר להיות נגד החוק, אבל בפרטים אני חושב שאנחנו נכנסנו לדיון לא נכון.
משה גפני: לפי החוק, כפי שהקריאה היועצת המשפטית של הוועדה, מדובר על מוסד ציבורי שמטרתו הציבורית היא סעד או בריאות, הוא נקבע לעניין סעיף 46, יש בידו אישור מרשם העמותות על ניהול תקין, הוא פועל לפחות שנתיים, הוא מייבא טובין שנתרמו ושאין בו תמורה.
משה גפני: על זה אנחנו מדברים.
משה גפני: מכאן ואילך מתחילים צווים.
משה גפני: יש צו שרשות המסים תצטרך להביא לנו לאישור וזה הצו של תקנות מס ערך מוסף אותו נצטרך לאשר.
משה גפני: מכאן ואילך כבר לא בסמכותנו.
משה גפני: האם אנחנו מדברים על ציוד רפואי או מדובר על ציוד לנכים או מדובר על הלבשה והנעלה?
משה גפני: זאת לא האחריות שלנו אלא זאת תכלית רשות המסים.
רחל אדטו: כתוב תיקון התוספת הראשונה.
רחל אדטו: מישהו עשה את התיקון.
שגית אפיק: שר האוצר יעשה אותו.
משה גפני: הוא עושה.
משה גפני: הוא לא צריך את האישור שלנו.
משה גפני: אני חוזר על הפרוצדורה.
משה גפני: הפרוצדורה שנתנה לכם היועצת המשפטית מחולקת לשלושה חלקים.
משה גפני: החלק הראשון הוא החוק אותו אנחנו אמורים לאשר.
משה גפני: החלק השני הן תקנות שיצטרכו לבוא לאישור אלינו, תקנות מס ערך נוסף ולגבי זה אין דיון.
משה גפני: לגבי החלק השלישי עליו יש את הוויכוח, הלבשה והנעלה, ציוד רפואי וציוד לנכים, כל הדברים הללו הם לא באחריותנו.
משה גפני: גם אם החוק עובר בקריאה שנייה ושלישית, האם להכניס הנעלה והלבשה כן או לא, האם להכניס ציוד רפואי כן או לא, כל הדברים האלה הם באחריותם והם גם לא באים לקבל מאתנו אישור.
שי חרמש: אנחנו לא צריכים לאשר את זה?
רחל אדטו: למה אי אפשר להתנות אחד בשני?
משה גפני: אתם לא סומכים עליהם?
רחל אדטו: בעבר הרי הם התנגדו.
שי חרמש: עד היום סמכתי עליהם אבל עכשיו לא.
משה גפני: הדיון על מה שאמור לעשות שר האוצר, הוא לא מתקיים עכשיו והוא בכלל לא אצלנו.
משה גפני: הדיון שלנו הוא רק על החוק ושום דבר אחר לא.
משה גפני: אפשר להתנגד לחוק ואפשר להיות בעדו.
משה גפני: אם אנחנו בעד הלבשה והנעלה, כן או לא, זה לא הדיון שלנו.
משה גפני: אתם יכולים ללכת אחרי כן לבועז סופר או לשר האוצר או למנהל רשות המסים או ליועצת המשפטית ולומר שעם כל הכבוד לא יכתבו הלבשה והנעלה כי הלבשה והנעלה זה בזיון, על הלבשה והנעלה גם אי אפשר לפקח.
משה גפני: אנחנו לא מאשרים את זה.
זאב בילסקי: אז בוא נוריד את זה.
משה גפני: תוריד.
משה גפני: מאה אחוזים.
משה גפני: אני מוריד את כל העמוד האחורי.
שי חרמש: לא, רק את זה.
משה גפני: אבל אז אני לא יכול לאשר את זה.
רחל אדטו: אנחנו תומכים בחוק אם תוריד את ההלבשה וההנעלה.
משה גפני: אבל אנחנו לא מאשרים הלבשה והנעלה.
בועז סופר: ברשותכם, הצו הזה, עם כל הכבוד, הוא טיוטה.
בועז סופר: שר האוצר לא צריך את אישור ועדת הכספים אלא הוא יכול להחליט שבסופו של דבר מתוך ארבעת הסעיפים יישאר רק הציוד הרפואי.
משה גפני: יש לי שאלה אליך שכל הזמן אני שוכח לשאול אותה.
משה גפני: אנחנו דיברנו בישיבה הקודמת על כך שיצטרכו להקים ועדת חריגים ואני אסביר במה המדובר.
משה גפני: בישיבה הקודמת שאלנו מה יקרה אם מייבאים ציוד רפואי גדול, רציני ומיוחד מארצות הברית או מאירופה.
משה גפני: ביקשנו שתהיה ועדת חריגים שאם קורה מקרה כזה – והוא לא קורה כל יום אלא אחת לעשר שנים – היא תדון במקרה הזה.
משה גפני: אנחנו ביקשנו מבועז סופר שיוצע לעניין הזה פתרון.
משה גפני: מה הפתרון שמצאת?
בועז סופר: הפתרון שמצאתי הוא קשור גם לצו ואני חייב להסביר.
בועז סופר: אנחנו לא מבקשים כרגע את אישור ועדת הכספים לצו.
בועז סופר: למען הגילוי הנאות אנחנו מציגים כאן את הטיוטה שהכנו שהיא מהווה פחות או יותר את ההסכמות, ועדיין אנחנו יכולים להחליט – אנחנו ממליצים לשר והשר כמובן בסופו של דבר מחליט אם לקבל או לא.
בועז סופר: השר יכול לקבוע הלבשה והנעלה לא בפנים, הוא יכול לקבוע שהלבשה והנעלה, הסכום הוא לא שני מיליון אלא 722 אלף שקלים, הוא יכול לקבוע שיש הוראת שעה לשנה רק להלבשה והנעלה.
בועז סופר: הוא יכול לקבוע, לתשובתך, שכהוראת שעה, מכיוון שחס וחלילה יש עתות חירום ועכשיו אנחנו מקבלים שישה מכשירים רפואיים שנתרמים ומגיעים וערכם עולה על שני מיליון.
בועז סופר: הוא יפרסם צו והוא יקבע את התחולה ואת פרק הזמן.
בועז סופר: כלומר, את ההסדרה החוקית שלא צריך חקיקה ראשית.
בועז סופר: חתימת שר אוצר מתפרסמת ברשומות וזאת פחות או יותר הוראה מהירה מאוד.
בועז סופר: לכן, מה שהחוק אומר שיש כאן מסגרת שמאפשרת לנו לצקת תוכן לחוק.
בועז סופר: אנחנו לא צריכים את אישור ועדת הכספים.
בועז סופר: אפשר לקיים דיון בוועדה אם אנחנו בסדר או לא בסדר, אבל כרגע אנחנו תומכים בהצעת החוק כל עוד היא לא מתרחבת לנו, ועכשיו אנחנו נחליט.
בועז סופר: זה קצת מצחיק לומר, אבל אתם בכל זאת צריכים לסמוך עלינו כי אנחנו עובדים בשיתוף פעולה עם ועדת הכספים.
בועז סופר: אני יכול מאוד לא לאהוב את החוק הזה, אבל בסוף אני אומר שאני יכול ליישם אותו.
בועז סופר: אני רוצה להאמין שאני יכול ליישם אותו הכי פחות גרוע.
בועז סופר: אני לא יודע לומר יותר מזה.
בועז סופר: אם נראה שהלבשה והנעלה זה משהו שהוא שמגיע בכמויות ומשהו שפתאום כל אזרחי מדינת ישראל מייבאים כתרומות, כן או לא, נוריד את זה.
רחל אדטו: למרות מה שאמרת, אני חוזרת על דבריי.
רחל אדטו: בדברים שאמרת עכשיו דווקא חיזקת אצלי עוד יותר את הסקפטיות שלי.
רחל אדטו: ברור לי לחלוטין שהסעיף של הלבשה והנעלה בא אליכם לא מתוך הבנתכם ורצונכם הפנימי לעשות את הדבר הזה.
רחל אדטו: הלבשה והנעלה לא דומה למכשירים רפואיים, למכשירים בשעת חירום.
רחל אדטו: ברור לי לחלוטין שהלבשה והנעלה נכנסו תחת איזשהו לחץ.
רחל אדטו: לכן מה שאתה אומר כרגע, זה בעצם עוד יותר מחזק את מה שאמרת קודם כאשר היית נגד הדבר הזה ואמרת שאתה לא יכול לאכוף.
רחל אדטו: עצם העובדה שאתה פתאום הכנסת את הדבר הזה שהוא מנוגד לחלוטין לדברים, אומר שמישהו הפעיל לחץ בדרך כזאת או אחרת על משרד האוצר להכניס את זה.
משה גפני: לכן את נגד.
רחל אדטו: אני חושבת שזה גם מסר לא נכון מבחינתנו כמדינה.
רחל אדטו: אנחנו מדברים על זה שהטקסטיל נתפר בירדן, בסין וכדומה ושירות בתי הסוהר מביא טקסטיל תוצרת חוץ.
רחל אדטו: כאן אנחנו מעודדים להביא בגדים תוצרת חוץ לארץ.
רחל אדטו: אני חושבת שכמסר משרד האוצר צריך לקחת את זה בחשבון.
חיים אורון: אני נגד החוק ואמרתי את זה אלף פעמים.
חיים אורון: אני חושב שאנחנו מגיעים לאבסורד.
חיים אורון: בסוף הולך להיות חוק בשביל להביא מכונת CT להדסה.
חיים אורון: זה הסיפור, אבל בשביל זה אני לא רוצה חוק.
חיים אורון: אם רוצים מכונת CT להדסה, אני גם רוצה לשחרר ממע"מ את הבנייה של הדסה שזה הרבה יותר כסף מאשר מכונת ה-CT.
חיים אורון: העניין כולו התהפך כאן ואני לא מבין מה אתם רוצים.
חיים אורון: אם יש חוק, אני בעד הלבשה והנעלה לפני CT להדסה אבל זה מביא את העניין לאבסורד מהצד השני.
חיים אורון: למה רק למי שתורם?
חיים אורון: למה רק עמותות חזקות?
חיים אורון: לי למשל יש עמותה שאוספת מיהודי ליהודי מאה שקלים בבית כנסת והיא קיבלה מיליון שקלים כתרומות של עניים.
חיים אורון: למה היא צריכה להיות נחותה מול הגביר שתרם לי והוא קיבל פטור ממכס?
חיים אורון: אם זה כך, בואו נאמר כל העמותות.
חיים אורון: לצרכים האלה, לא חשוב מהיכן מגיע הכסף.
חיים אורון: אם גייסתי כסף, אני רוצה לקבל עליו פטור ממע"מ.
חיים אורון: אז תכף רחל אדטו תבוא, ובצדק, ותשאל מה עם מע"מ על תרופות.
חיים אורון: אתם באים ואומרים כאן שנתיים.
חיים אורון: שנתיים זה התנאי לקבל את סעיף 46.
חיים אורון: זאת אומרת, קיבלתי סעיף 46 ומחר אני מביא.
חיים אורון: לפחות תעשה כאן איזו מדרגה.
משה גפני: אני כל הזמן חשבתי שהלבשה והנעלה נמצאים בחוק ולכן אמרתי לאמנון כהן שאולי נוריד את זה.
משה גפני: כאשר ראיתי שזה לא בחוק, הוויכוח ירד.
משה גפני: עכשיו יש ויכוח אמיתי שאתה אומר אותו והוא ויכוח.
חיים אורון: אני רוצה לומר בעברית מאוד פשוטה על מה אנחנו נותנים כאן פטור ממס לעמותות גדולות.
חיים אורון: עכשיו פתאום יצא שאם מישהו יתרום לבית כנסת או לקופת חולים או לבית ספר, הוא יקבל פטור, אבל מי שיתרום מחשבים לילדים לא יקבל פטור.
חיים אורון: זה מה שאנחנו רוצים לעשות?
חיים אורון: זה התחיל מהעמותות לחלשים ומסתיים בעוד תוספת מוצדקת אבל לשם כך יש לי 14 עדיפויות קודמות, אם מחלקים כסף.
חיים אורון: אני מבין מה שאתם רוצים, אבל מה שאתם רוצים זה לא החוק הזה אלא זה חוק אחר.
חיים אורון: מה שכתוב כאן זה לא החוק שאתה רוצה אלא זה חוק לעמותות חזקות שיקבלו מתורם גדול, בשביל לא להביא הלבשה והנעלה, לא להביא מחשבים, לא תיקים לבית ספר אלא לקנות מכשיר שכתוב עליו את שמו והוא יקבל פטור ממס.
חיים אורון: את זה אתה רוצה לעשות?
חיים אורון: יכול להיות שזה מה שאתה רוצה לעשות ולא חשוב מה יהיה בדרך.
חיים אורון: אני רוצה לומר את הסכנה הבאה.
חיים אורון: אני מאוד מעריך את בועז סופר ואני לא רוצה להביא את הערכתי לשרים שהיו מעליו ונוכחים מעליו.
חיים אורון: אתם נותנים כאן לפוליטיקאים מנדט לחלק כסף.
חיים אורון: נתת כאן דוגמאות טובות.
חיים אורון: יש מלחמה והוא נותן פטור ממס.
חיים אורון: אגב, יש מלחמה, עושים כאן כמה פטורים והוא יבוא וייתן פטור ממס.
חיים אורון: לשם כך צריך את החוק הזה?
חיים אורון: אבל הוא מחר יכול להחליט שיש לו סיבה טובה לתת פטור לספרים של גבעת חביבה שהם אדומים כי כך הוא רוצה.
משה גפני: זה לא כתוב בחוק.
חיים אורון: יהיה כתוב.
משה גפני: לכן אתה נגד החוק.
חיים אורון: אני נגד החוק ויש לי הסתייגויות.
משה גפני: חבר הכנסת חרמש, אתה בעד או נגד?
שי חרמש: אני מזועזע.
שי חרמש: בהצעת החוק הקודמת ידעתי שעם כל ההתנגדות שלי, יש לי בקרה.
שי חרמש: מה שעשו כאן כרגע זה שהעבירו כאן
שי חרמש: הצעת חוק שהיא הצעת חוק של תפוס ככל יכולתך, וזה כתוב בסעיף (4).
שי חרמש: אני לא הולך כמו חבר הכנסת אורון על סעיף (3) אלא אני הולך על סעיף (4).
שי חרמש: מייבא טובין שנתרמו לו המיועדים לחלוקה ללא תמורה למחוסרי יכולת או לפעילותו השוטפת של המוסד.
שי חרמש: פעילות שוטפת של המוסד.
שי חרמש: אני ניהלתי כמה מוסדות בחיים שלי, ופעילות שוטפת יכולה להיות מכאן ועד להודעה חדשה.
שי חרמש: אני שואל, לפעילות השוטפת של המוסד, למה?
שי חרמש: תסלחו לי, לצרכים סניטריים ונייר טואלט או לספרי לימוד ומחשבים?
שי חרמש: הפעילות השוטפת של המוסד זה סעיף כל-בו שכל דבר עובר בו.
שי חרמש: אם לפחות היו באים ואומרים לי שכל דבר שעובר, מביאים לכאן.
שי חרמש: היה חוק בנק ישראל והיה ויכוח אם מפקחים על התקציב או לא מפקחים, אבל יש שקיפות כך שלפחות אני יכול לדעת מה קורה בתקציב, אבל כאן באים ואומרים שעל זה יחליט שר האוצר בחדר סגור.
שי חרמש: שר האוצר, בחדר סגור, בחתימת יחיד יחליט מה בפנים ומה בחוץ, היום הוא מוציא, מחר הוא מכניס וכולי.
שי חרמש: כל זה לא נעשה לאור היום.
בועז סופר: למה אתה יכול לבטל בצו את מס הקניה לדלק ב-20 מיליארד?
שי חרמש: בחוק הקודם, בתמימותי חשבתי שהחוק הוא איום ונורא אבל לפחות אני אוכל לדעת מה קורה כאן אבל כרגע מתברר לי שאני מצביע בעד סעיף כל-בו שאומר כל דבר לפעילות של המוסד, וההחלטה מתקבלת על ידי שר האוצר בחדר סגור.
שי חרמש: אני מבקש להגיש כמה הסתייגויות.
משה גפני: אם אלה הסתייגויות מהותיות, אני רוצה להצביע.
שי חרמש: מהותיות.
משה גפני: אם כן, נצביע עליהן.
אמנון כהן: אני שוב רוצה לציין שהעמותה באה לעזור לשכבות החלשות.
אמנון כהן: אנחנו הגענו להבנות לקראת ההכנה לקריאה ראשונה וכל ההבנות אליהן הגענו, מי שלמעשה הביא את ההצעות היה הגוף המקצועי, ידידי בועז סופר שבאמת היה פתוח והקשיב.
אמנון כהן: אמרתי לו שלא יביא לי משהו שהוא לא יוכל לאכוף אותו אלא שיביא לי משהו שכן יוכל לאכוף, כדי שחס וחלילה לא יהיה מצב שמישהו ינצל לרעה את החוק.
אמנון כהן: אני סומך על שיקול דעתו ועל היצירתיות שלו.
אמנון כהן: כמו שקורה בחוקים אחרים, אם תראו שיש בעיה, אם תראו שיש כאן חס וחלילה ניצול לרעה של החוק, אנחנו תמיד קשובים ותמיד נוכל לתקן.
אמנון כהן: אנחנו יודעים שתמיד יש מישהו שמנצל מצב לרעה.
אמנון כהן: אי אפשר לומר שרשות המסים לא יודעת לעבוד, אי אפשר לומר שהיא לא יודעת לפקח.
אמנון כהן: אנחנו מביאים חוק בתיאום אתם ואני מקווה שתוכלו לאכוף את הדברים לטובת האזרחים.
רחל אדטו: ההסתייגויות שלי נרשמו?
משה גפני: הן יירשמו עכשיו.
משה גפני: על הסתייגויות מהותיות אנחנו נצביע עכשיו.
משה גפני: אני רוצה לומר על מה אנחנו מצביעים ושכל אחד יאמר את ההסתייגויות שלו.
משה גפני: אני מבקש לומר ולהנחות את רשות המסים במה שקורה כאן.
משה גפני: אנחנו מאשרים על פי מה שסיכמנו את החוק כך שמדובר במוסד ציבורי, מטרתו הציבורית סעד ובריאות, נקבע לעניין סעיף 46, פועל שנתיים, מייבא טובין וכולי.
משה גפני: אתם תביאו לכאן תקנות על מס ערך מוסף לאישור ועדת הכספים.
משה גפני: אני אומר לכם את הנחיות ועדת הכספים לגבי הצו אותו אתם צריכים להכין.
משה גפני: אני לא מדבר על אלה שהם נגד החוק כי מי שהוא נגד החוק, הוא נגד החוק וזה יוכרע בהצבעה.
משה גפני: לגבי הנושא של ציוד רפואי, כל מה שנלווה לעניין הזה, ציוד לנכים.
משה גפני: גם אם יש ציוד כזה שהוא עולה למעלה משני מיליון שקלים, אנחנו מעונינים שלגבי העניין הזה תהיה ועדת חריגים כך שיהיה אפשר לאשר את זה.
משה גפני: לגבי הלבשה והנעלה, יש מחלוקת בוועדה.
משה גפני: מי שנגד החוק, הוא נגד החוק, אבל אני מדבר על אלה שהם בעד החוק אלא שהם מדברים על הפרטים.
משה גפני: בנושא של הלבשה והנעלה, יש מחלוקת בוועדה.
משה גפני: יש חלק שמבקשים שזה יהיה בצו ויש חלק שמתנגדים לכך.
משה גפני: אנחנו לא מאשרים את זה ולא דוחים את זה אלא אנחנו אומרים לכם שאנחנו דורשים לעשות את הצו ומיד, אחרי שיש חוק.
משה גפני: שיקול הדעת שלכם הוא שיקול הדעת שלכם.
משה גפני: תדעו על מה אתם יכולים לפקח.
משה גפני: יש כאלה שהם חסידים של הנושא של הלבשה והנעלה והם טוענים שיכולים להיות בחוץ לארץ סטוק שיכול לעזור כאן
משה גפני: מאוד ויש כאלה שטוענים הפוך ואומרים שיש כאן מספיק הלבשה והנעלה ולכן אין צורך להביא זאת מחוץ לארץ.
משה גפני: אתם מכירים את הנושאים.
משה גפני: אנחנו דורשים שהצו יהיה מהר ותפעלו פחות או יותר על פי ההנחיות שנתנו.
משה גפני: אנחנו עוברים להסתייגויות.
משה גפני: חברת הכנסת אדטו, מה ההסתייגויות שלך?
רחל אדטו: לגבי סעיף ההלבשה וההנעלה.
משה גפני: אמרנו שאנחנו לא מצביעים על זה.
שגית אפיק: את יכולה לכתוב למעט הלבשה והנעלה.
רחל אדטו: למעט הלבשה והנעלה, בסעיף (4).
משה גפני: יש הסתייגות לחבר הכנסת בילסקי.
זאב בילסקי: הסתייגות לנושא ההלבשה וההנעלה.
זאב בילסקי: כמו כן אני מציע לשנות את השנתיים ולקבוע שלוש שנים.
שי חרמש: ההסתייגות הראשונה היא שסעיף שנתיים עובר לחמש שנים.
שי חרמש: מדובר ב-40 אלף עמותות ובמקרה כזה מספרן ירד, כך שיהיה יותר קל לבדוק.
שי חרמש: ההסתייגות השנייה היא שבסעיף (4) מבוטלות המלים "פעילות שוטפת".
חיים אורון: ההסתייגות שלי היא שלוש שנים במקום שנתיים.
חיים אורון: להוריד את הפעילות השוטפת.
משה גפני: גם אני חשבתי להוריד אבל מסתבר שזה יפגע ב"יד שרה".
חיים אורון: אני בעד לעשות חוק "יד שרה".
משה גפני: חשבנו להוריד, אבל אי אפשר להוריד.
חיים אורון: אני בעד לעשות חוק להוציא "יד שרה".
חיים אורון: מספיק עם הסיפורים.
משה גפני: אבל יש כמה כאלה.
חיים אורון: כדי לפתור את הבעיה של רחל אדטו אני מציע שגם צו תעריף מכס ופטורים בנושא פטור ממכס יובאו לאישור ועדת הכספים.
חיים אורון: אישור ועדת הכספים שנפל בחוק בנק ישראל בשמונה מקומות, אחד מהם נשים כאן.
משה גפני: אני רוצה לברוח מהעניין.
שגית אפיק: אי אפשר לעשות את זה כאן.
שגית אפיק: זה תיקון לחוק המכס והבלו.
חיים אורון: אפשר להכניס את זה בחקיקה ראשית.
חיים אורון: לא יאושרו תקנות בחוק זה אלא באישור ועדת הכספים.
חיים אורון: בחקיקה הראשית נוסיף שלא יאושרו תקנות בחוק זה אלא באישור ועדת הכספים של הכנסת.
אמנון כהן: אנחנו סומכים עליהם.
שי חרמש: אנחנו פחות.
משה גפני: אני לא רוצה את הוויכוח הזה כאן, על הלבשה והנעלה.