GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
משה גפני: מי שבעד אישור מוסדות ציבור לעניין סעיף 46 לפקודת מס הכנסה מספר 7118610, ירים את ידו.
משה גפני: הצבעה בעד – כולם נגד – אין נמנעים – אין הפנייה לאישור מוסדות ציבור לעניין סעיף 46 לפקודת מס הכנסה נתקבלה.
משה גפני: הפנייה אושרה, מוסדות הציבור אושרו.
משה גפני: אני מודה לכם, רבותי.
צחי דוד: הפנייה נועדה לאשר תקצוב הרשאה להתחייב לטובת המשך פיתוח יישובי המפונים בחבל לכיש, בחרציות, בניר עקיבא.
צחי דוד: בנוסף יש כאן תקצוב של הרשאה להתחייב בגין אכלוס חוזר בדיור הציבורי ומספר שינויים פנימיים במשרד השיכון.
אורי אריאל: יש עוד דבר שקשור לזה.
צחי דוד: יש פנייה נוספת.
משה גפני: פנייה מספר 53.
צחי דוד: מעבירים כספים מסעיף 70 לתקציב השוטף של המשרד לטובת סיוע לקשישים, לטובת קוד הבנייה ולטובת מינהלת התיישבות הבדואים.
משה גפני: ה צ ב ע ה פנייה מספר 35 – אושרה פה אחד מחר בעזרת השם תהיינה יתר ההעברות.
משה גפני: מה שנאשר, נאשר, מה שלא נאשר, לא נאשר.
משה גפני: אנחנו דנים בהצעת חוק בנק ישראל, התש"ע-2010.
משה גפני: אנחנו מתחילים בפרק ה' עליו דילגנו ביום חמישי, הפעולות לביצוע תפקידי הבנק.
משה גפני: דיבר אתי החשב הכללי והוא אמר לי שיש לו ישיבת דירקטוריון של חברת ענבל, אבל הוא יגיע קצת יותר מאוחר.
ערן היימר: אני סגן החשב הכללי.
משה גפני: אם אתה תאמר שיש לך השגות, תעיר זאת מיד בהתחלה.
ערן היימר: לא.
ערן היימר: אין.
משה גפני: גבירתי היועצת המשפטית של הוועדה, בבקשה, תתחילי.
פרק ה': 36.
פרק ה': פעולות לביצוע התפקידים לשם השגת מטרותיו ומילוי תפקידיו, יהיה הבנק רשאי – (1) להוציא ניירות ערך של הבנק ובלבד שהוצאה של ניירות ערך מסוג חדש לתקופה שאינה עולה על שלושה עשר חודשים טעונה התייעצות עם שר האוצר, והוצאה של ניירות ערך מכל סוג לתקופה העולה על שלושה עשר חודשים טעונה את הסכמתו.
פרק ה': כיום זה סעיף שהוא באישור הממשלה.
פרק ה': (2) לעשות, בורסה או בשוק מוסדר אחר או מחוץ להם, פעולה או עסקה מסוג כלשהו המקובלת בשוקי ההון, הכספים ומטבע החוץ, לרבות בשוקי הנכסים הנגזרים, והכל – לגבי ניירות ערך, מטבע, זהב או כל נכס או מכשיר אחר המקובל בשווקים אלה.
פרק ה': ובלבד שקנייה או מכירה של איגרות חוב שהוציאה ממשלת ישראל שמועד פירעונן עולה על שלושה עשר חודשים מיום הקנייה או המכירה, לפי העניין, למעט עסקאות מכר חוזר באיגרות חוב כאמור, תיעשה בהתייעצות עם שר האוצר, ובאופן שלא תיפגע מהותית יכולת גיוס החוב המקומי למימון פעילות הממשלה.
פרק ה': (3) לקבל פיקדונות מתאגידים בנקאיים, בתנאים שקבעה הוועדה.
פרק ה': הכוונה לוועדה המוניטרית.
פרק ה': (4) לתת אשראי לתאגידים בנקאיים בתנאים שקבעה הוועדה, לרבות לגבי סוג הביטחונות הנדרשים והיקפם ולרבות תנאים שיוטלו על התאגידים הבנקאיים לגבי פעולותיהם, ובכלל זה שיעור הריבית ותשלומים אחרים שהם רשאים לקבל מלקוחותיהם.
פרק ה': על אף האמור, בנסיבות מיוחדות שבהן קיים, לדעת הוועדה, חשש ממשי ליציבותה של המערכת הפיננסית או לפעילותה הסדירה, תהא הוועדה רשאית לקבוע תנאים שונים מהתנאים בנסיבות רגילות.
פרק ה': (5) בנסיבות מיוחדות, שבהן קיים, לדעת הוועדה, חשש ממשי ליציבותה של המערכת הפיננסית או לפעילותה הסדירה – לתת אשראי גם לגופים פיננסיים שאינם תאגידים בנקאיים, בתנאים שתקבע הוועדה, לרבות תנאים כאמור בפסקה (4) בשינויים המחויבים ובכפוף לקבלת מלוא המידע הדרוש לבנק במועדים ובאופן שתקבע הועדה.
פרק ה': היה הגוף הפיננסי מפוקח בידי רשות פיקוח, תתייעץ הוועדה עם ראש רשות הפיקוח.
פרק ה': (6) לעשות כל פעולה אחרת שתיראה לבנק דרושה, ובלבד שנתקבל אישור הוועדה לסוג הפעולה כאמור.
פרק ה': סבר הנגיד שיש מקום לפעולה כאמור בנסיבות של דחיפות מיוחדת, יהיה רשאי הנגיד להורות על הפעולה וידווח לוועדה על כך סמוך לאחר ביצועה.
משה גפני: בפסקה (5), הכוונה למשל לחברת ביטוח.
משה גפני: אתם הופכים להיות מיותרים.
משה גפני: אם אתם בעד זה, אני ממשיך הלאה.
ערן היימר: החוק סוכם עם משרד האוצר.
משה גפני: החוק סוכם עם הממשלה?
משה גפני: למה אני צריך לטרוח?
משה גפני: למה חבר הכנסת אורון צריך להגיע במיוחד לצורך הדיון?
משה גפני: אנחנו ניקח את החוק, את מה שסיכמתם, נצביע בעד ושלום על ישראל.
משה גפני: אנחנו ממשיכים בסעיף הבא.
משה גפני: אתה לא היית ביום חמישי.
משה גפני: אני ביקשתי, עם כל הכבוד לכך שהייתה הסכמה, שאם יש לכם הערות, גם אם אתם מראש מקבלים את החוק כמות שהוא, תגידו לנו את ההערות.
משה גפני: הרי מה התפקיד שלנו?
משה גפני: מה אנחנו פה בעניין?
משה גפני: אנחנו בעניין כדי לוודא ולבדוק שבוויכוחים שאתם הגעתם עליהם להסכמות, אנחנו גם מסכימים.
משה גפני: תאמר לנו מה היה הוויכוח.
ערן היימר: החוק הקודם נתן בעבר גם מגבלה וקבע תקרות על בנק ישראל.
ערן היימר: התקרות האלה שוחררו מעת לעת.
משה גפני: איך היו משחררים תקרות?
ערן היימר: שר האוצר באישור הוועדה קבעו איזו תקרה ואז שחררו את התקרה.
משה גפני: היה צריך אישור של הוועדה.
ערן היימר: כנראה.
משה גפני: כנראה אצלך, אבל אצלי זה חלק מהעיקרים כאן.
משה גפני: היה צריך אישור ועדה?
ערן היימר: אני מנסה להסביר את הרציונל של החלוקה.
ערן היימר: בשוק קצר, שוק של עד 13 חודשים, הוא הכלי המוניטרי ולכן בנק ישראל צריך בו את הגמישות לבצע את הדבר.
ערן היימר: התחום הארוך הוא התחום בו אנחנו ננהל את החוב שלנו.
ערן היימר: בד בבד בנק ישראל כמובן מאפשר לנו בהסכמתו וכדי לא להיכנס האחד לתחום של השני, להנפיק גם בתחום הקצר בהיקפים כאלה שהם מספיק בשבילנו אבל לא מפריעים לו בעבודתו המוניטרית.
משה גפני: מה עכשיו?
ערן היימר: זאת חלוקה שהיא טובה היום במצב המוניטרי.
משה גפני: אדוני הנגיד, מה גרם לשינויים האלה?
משה גפני: עד עכשיו לא היה בסדר?
סטנלי פישר: מה שגרם לזה זה שאנחנו חשבנו – סליחה שאני מתייחס לזה שיש הסכם בינינו, לפחות הגענו להסכם עם האוצר – שיש להם צורך לנהל את היתרות שלהם.
סטנלי פישר: לפעמים זה נוח להם לא להנפיק איגרות חוב לחמש שנים או לעשר שנים, אבל לטווח מאוד קצר של למשל שישה חודשים.
סטנלי פישר: עד כאן הם לא היו בשוק הזה והם פשוט לא הנפיקו לטווחים קצרים.
סטנלי פישר: הגיוני שהם יהיו שם כדי לנהל את היתרות שלהם והגיוני שאנחנו נבקש שהם לא יפריעו לנו בניהול המדיניות המוניטרית משום שזה היכן שאנחנו עובדים.
סטנלי פישר: זה מה שגרם לזה.
סטנלי פישר: כדי להביא למינימום את העלות למדינה של ניהול היתרות של האוצר, הם רוצים גם לפעול באג"חים מאוד קצרים.
סטנלי פישר: זה מקובל עלינו.
משה גפני: מה קשור בנק ישראל למשל לחברות ביטוח או לגופים שאינם תאגידים בנקאיים?
משה גפני: מה בנק ישראל קשור?
משה גפני: אלא אם כן יש כאן החלטה אסטרטגית שמשרד האוצר יפסיק לנהל את ענייניו.
חיים אורון: אני רוצה לומר הפוך.
משה גפני: תכף אתה תגיד.
משה גפני: עד עכשיו בנק ישראל עסק בתאגידים בנקאיים ועכשיו אני מבין שהוא הולך לעסוק גם בכל דבר אחר.
חיים אורון: אני שואל על הנסיבות המיוחדות כפי שמופיע בסעיף (5).
שגית אפיק: גם ב-(4).
שגית אפיק: בשורה הרביעית ב-(4) וב-(5) בהתחלה.
חיים אורון: לא, אלה נסיבות מיוחדות אחרות על משבר פיננסי.
חיים אורון: במציאות בה ההבדל בין תאגיד בנקאי לתאגיד אחר שעוסק בפיננסים שהוא חלק מוועדת בכר וכולי, מה המשמעות של נסיבות מיוחדות?
חיים אורון: זה מאפשר לכם בעצם לבוא ולומר שאני גם לחברת ביטוח או גם לגורם אחר מעמיד לרשותו אשראי בתנאים כאלה וכאלה.
חיים אורון: אותי מטרידה שאלת הערבויות בכל המערכת.
חיים אורון: זאת אומרת, עד כמה נוצרת כאן מערכת לכאורה דואלית שמבחינת השווקים היא נעשית פחות ופחות דואלית אבל היא יותר דואלית מבחינת ההתייחסות של המערכות גם הרגולטוריות.
חיים אורון: אני מכיר את הבעיה אדוני הנגיד, הם לא בפיקוח שלכם, הם בפיקוח של גורם אחר אבל אני לא מסתיר כי מבחינתי זאת הזדמנות לומר שיש כאן משהו לא תקין, כי אני חושב שהנסיבות המיוחדות הן כבר כאן.
חיים אורון: זאת אומרת, אם נסיבות מיוחדות זה אירוע קטסטרופלי, בסדר, אבל הנסיבות המיוחדות, המצב שבעצם יש מערכת אחת שקשורה בתאגידים בנקאיים בהגדרתם בתור שכאלה, ומערכת שנייה שקשורה במערכות פיננסיות אחרות שהן מאוד מאוד דומות היום במערכת הבנקאית, וזה בעייתי והשאלה איך מתמודדים עם זה.
חיים אורון: נקודה נוספת היא הנושא של ניהול היתרות.
חיים אורון: הרב גפני, אני מבין שאתה תכף רוצה כאן את אישור ועדת הכספים.
משה גפני: אתה לא רוצה?
חיים אורון: אני זוכר איך אישרו כאן את התקרות.
משה גפני: איך אישרו?
חיים אורון: כלום.
חיים אורון: הם באו ואמרו שצריך להעלות את התקרה ובסדר.
חיים אורון: הבעיה הגדולה היא היתרות וכאן ועדת הכספים, אין בעיה.
חיים אורון: בתקציב המדינה מופיע היום 34 מיליארד הוצאות ריבית ומחזור, ובזה נגמר העניין.
חיים אורון: אני אומר לך באחריות מלאה שזה אחד הבורות הכי גדולים בתקציב שאתה לא שולט בו בכלל.
חיים אורון: אתו מממנים והם יכולים לעשות תקציב עשר-שנתי כי הם לא צריכים אותך בכלל כי בתוך התקציב יש כמה בורות כאלה שאתם משחקים את כל התקציב.
חיים אורון: מה שאתה מחליט כאן, זה שום דבר.
חיים אורון: אני יודע, ואתה תתקן אותי עם אני מאוד טועה, שלמשל יש היום כנראה בשנת 2009 בין 2 ל-3 מיליארד שקלים פחות הוצאות ריבית משהיו מתוכננות.
חיים אורון: מי מחליט מה עושים עם הכסף?
חיים אורון: הם מחליטים לבד כאשר באים לכאן ואומרים שתעביר את הכסף הזה למשרד החינוך למשל.
ערן היימר: לא, אבל אז אתה מחליט.
חיים אורון: אז אני מחליט כשהם מחליטים שנוצר הבור.
חיים אורון: הנה, זאת בדיוק הדוגמה.
חיים אורון: הכנסת מחליטה.
חיים אורון: אתה שואל למשל איך מימנו 3 מיליארד שקלים במשרד הביטחון - בין השאר כך.
חיים אורון: אבל אם היית בא בראשית השנה והיית אומר להם שיש כאן 3 מיליארד שקלים ואני רוצה לשים אותם בחינוך, היו אומרים אי אפשר.
חיים אורון: אם היית אומר לליצמן שאתה רוצה להוסיף לו עוד 100 אלף שקלים לתרופות, היו אומרים שאין להם כסף אבל כאן יש 3 מיליארד שקלים שאתה שולט בהם רק על היתרה שלהם וכאשר הם רוצים להביא לך אותה, בדרך כלל זה די נעול.
חיים אורון: אני חוזר לשאלה שכן שייכת לבנק ישראל וזה הנושא של סעיף (5) בנסיבות מיוחדות.
חיים אורון: אני שואל.
סטנלי פישר: רק לספר את ההיסטוריה של הסעיף הזה.
סטנלי פישר: בהתחלה, כאשר התחלנו את הדיונים – אני מתייחס לאפשרות שניתן הלוואות בתנאים מיוחדים לתאגידים שהם לא בנקים – אני התנגדתי לזה.
סטנלי פישר: אז קרה מקרה AIG והבנתי שיכול להיות שיום אחד יקרה משהו בשווקים שלנו וכדי לשמור על היציבות של המערכת הפיננסית כולה, מישהו יצטרך לתת סיוע כספי או לתת הלוואה לחברה שהיא לא בנק, כמו שעשו ב-AIG בארצות הברית.
סטנלי פישר: אז קיבלנו את הבקשה של מי שאז היה ממונה על שוק ההון וקיבלנו את האפשרות שנעשה את זה בתנאים מיוחדים והתנאים המיוחדים הם התנאים שיש איום על היציבות של המערכת הפיננסית.
סטנלי פישר: זה לא חלק של ניסיון לגנוב את הפיקוח על הגופים האלה, אבל אם נראה את המצב הזה בדרך, אי אפשר לבקש מהבנק הממלכתי לתת הלוואות בלי להבין את המצב הפיננסי.
סטנלי פישר: בשלב מסוים אם בנק ישראל יצטרך לתת הלוואת חירום, נצטרך לדעת למה.
סטנלי פישר: זאת הסיבה לבקשה לקבלת המידע הנדרש כדי שנוכל לקבל את ההחלטה באופן מסודר.
סטנלי פישר: זה מה שקרה כאן ונדמה לי שלאור הניסיון במשבר הפיננסי הנוכחי או המשבר שהסתיים לפני כמה חודשים, זה דבר שכדאי שיהיה בחוק.
חיים אורון: למה לא להוסיף כאן "ויפקח"?
חיים אורון: אם אתה הולך לתת הלוואה של מיליארדים לחברת ביטוח ואתה בעצם מבקש אינפורמציה ממישהו לגבי מה שקורה שם.
חיים אורון: אם זה אותו כסף שהלך או לפה או לפה, שיהיה גם אותו פיקוח במקרה הזה.
חיים אורון: זה חלק.
משה גפני: לא, זה לא תחילת התהליך של העברת שוק ההון מהאוצר לבנק ישראל?
חיים אורון: מדובר על מקרה מיוחד.
חיים אורון: כתוב כאן שאתה תקבל אינפורמציה.
סטנלי פישר: מה שקרה בארצות הברית, זה שביום שה-FED התחיל לתת סיוע ל-AIG, המפקחים של ה-FED היו שם בהסכם עם ה-ACC.
סטנלי פישר: זה יהיה טבעי.
סטנלי פישר: יש שאלה נפרדת והיא מי מפקח על החברות האלה.
סטנלי פישר: בחוק הזה לא מנסים להשיג.
חיים אורון: אני עכשיו לא נכנס לוויכוח הזה.
חיים אורון: אתה אמרת שבארצות הברית ה-FED נכנס כי הגיעו להסכמה.
חיים אורון: יכול להיות שלא יגיעו להסכמה בארץ ובמקום שזה יהיה בעצם חלק מהמשא ומתן, לפעמים הכוחני, בין שתי רשויות, החוק צריך להגדיר בבירור שבשלב הזה יהיה פיקוח משולב או פיקוח גם של זה כי אין הבדל.
חיים אורון: עכשיו אני אומר לך איך אני שומע את זה מהצד השני.
חיים אורון: אומר לך הבנקאי שלדבר הזה בחיים הוא לא היה נותן את ההלוואה כי המפקח אפילו לא מציג את זה למפקח כי הוא יודע שלא יאשרו לו.
חיים אורון: אבל הוא, הוא אומר שהם בכתובת מפורשת, נותן שם.
חיים אורון: ברגע שזה הכסף שלך, לא יכול להיות שזה יתקיים.
חיים אורון: ברגע שזה כסף שמגיע מאותו מקום של בנק ישראל, במקרה של משבר, למה לא יהיה כתוב כאן – אני לא יודע אם תתנגדו לזה – שהפיקוח במקרה הזה המסוים, בחלק מהנסיבות המיוחדות, אומר שיש פיקוח מקביל.
חיים אורון: אני לא אוהב פיקוח מקביל, אבל הוא עדיף מאשר שאתה תיתן כסף ומישהו אחר יפקח ואחר כך יהיה אידיוט.
ערן היימר: אני חושב שהדיון על הפרדת הפיקוחים או איחודם הוא דיון קצת יותר עמוק וקצת יותר אחר עם הרבה השלכות לכל מיני תחומים.
ערן היימר: מה שדנים כאן זה במקרה שלדעתי הנגיד יחוש שכדוגמת AIG יעזור לחברת ביטוח אחת, ימנע קריסה של בנקים ומערכת פיננסית גדולה.
ערן היימר: יהיה לו כאן את הכלי להושיט יד כדי למנוע את ההידרדרות שכאשר תהיה, הוא יצטרך להציל.
ערן היימר: למה לא למנוע את תחילת המחלה ולמה לחכות לסוף?
חיים אורון: אני בעד כל זה, חוץ מדבר אחד שכאן כתוב בסוף ש"היה הגוף הפיננסי מפוקח על ידי רשות פיקוח, תתייעץ הוועדה עם רשות הפיקוח האחרת".
חיים אורון: אני מציע לכתוב כאן: והיה וכל זה קורה, הגוף הזה יפוקח במקביל על ידי הרשות שמוסמכת לכך ובנק ישראל, כי הוא הביא כסף.
חיים אורון: כי בסעיף הקודם שמתייחסים אליו ואומרים לנו שהם ידרשו ביטחונות, איך יפקחו על זה שעומדים על הביטחונות שלהם?
חיים אורון: הרי הם דורשים ביטחונות בשביל לתת את הכסף.
חיים אורון: סעיף (4) קובע את זה.
ערן היימר: אם אתה יודע יותר טוב ממני, הפיקוח הוא עולם ומלואו.
ערן היימר: להחיל ביום אחד פיקוח כי צריך הלוואת מזומנים קטנה או גדולה, ככל שתהיה בחירום, זה פתאום להפוך את הגוף לגוף המפקח, אלה השלכות הרבה יותר גדולות מאשר להוסיף כמה מלים.
סטנלי פישר: חבר הכנסת אורון, נדמה לי שאם נגיד שכל עוד הגוף הזה יקבל סיוע מהבנק המרכזי, הפיקוח יהיה משולב, אבל שזה לא יהיה דבר קבוע.
רוני טלמור: השאלה לגבי הפיקוח, אחרי שניתן אשראי כזה, הפיקוח על מתן אשראי נדרש וכל גוף שנותן אשראי רוצה להיות עם כלים ולהבטיח שהאשראי יוחזר לו.
רוני טלמור: השאלה היא איזה סוג של פיקוח צריך.
רוני טלמור: אם מדובר כאן בפיקוח, בעצם לקחת את הסמכויות של המפקח על הביטוח, של אגף שוק ההון או של רשות ניירות ערך ולהפוך אותן לסמכויות משותפות, אז לא זאת הכוונה כי הפיקוח של הרשויות המפקחות, התכלית שלו היא אחרת.
רוני טלמור: התכלית כאן היא תכלית שונה, היא תכלית שהוא מלווה ומחלץ, וסוג כזה של סמכויות, אלה לא הסמכויות הסטטוטוריות של הרשות המפקחת אלא אלה סמכויות שנדרשות לצורך ההלוואה.
רוני טלמור: תנאים לעניין הזה יכולים להיות – והם גם נזכרים בסעיף, וגם יש עיצום כספי על ההפרה שלהם, אם תראו בסעיף 58 לעניין פסקה (5), שם יש עיצום כספי על אי קיום תנאים.
משה גפני: מה עמדתך לגבי פיקוח משותף?
רוני טלמור: זה לא אמור להיות פיקוח משותף במשמעות הזאת שאותן סמכויות לפי חוק ניירות ערך או חוק הביטוח יופעלו באופן משותף.
רוני טלמור: המפקח על הביטוח ורשות ניירות ערך יעשו את העבודה שלהם.
רוני טלמור: בכל מה שקשור לצורך של בנק ישראל להבטיח שמתמלאים תנאים מסוימים כדי שהוא יראה את הכסף שלו בחזרה, יש לו סמכות עצמאית כאן לקבוע איזה תנאים שהוא רוצה.
רוני טלמור: במצבים מאוד חריגים יכול להיות, אם נגיע למצבים כמו שהיו במדינה לפני עשרים ומשהו שנים, יכול להיות שאפילו תהיה חקיקה מיוחדת, כפי שנעשה אז, אבל לא צריך ללכת לסמכויות הראשיות של הגוף המפקח העיקרי.
רוני טלמור: מדובר כאן בסוג אחר של פיקוח.
משה גפני: את מציעה לא לשנות מהנוסח שום דבר?
רוני טלמור: אני חושבת שהנוסח כמו שהוא עכשיו, זה המקסימום שאנחנו יכולים בנקודת הזמן הזאת לצפות ולבדוק.
משה גפני: אף על פי שבעצם בנק ישראל נותן כאן אשראי, נותן כסף ונותן הלוואה.
רוני טלמור: כן, והוא רשאי גם לקבוע תנאים להלוואה הזאת.
משה גפני: תנאים, זה בסדר, אבל הוא לא יכול לפקח.
רוני טלמור: יש גם עדיפות לבטוחות שהוא מקבל ואפשר לראות את זה בסעיף הבא.
משה גפני: את זה נראה.
נטע דורפמן-רביב: אני מסכימה לחלוטין עם דבריה של רוני.
משה גפני: אני מבין שאתם ניהלתם משא ומתן עם בנק ישראל ולמה שהגעתם, הגעתם.
משה גפני: יותר מזה לא תלכו.
רוני טלמור: כאן אנחנו גם חושבים שזה נכון.
נטע דורפמן-רביב: הסעיף מאפשר לבנק ישראל להעניק אשראי לגופים פיננסיים.
נטע דורפמן-רביב: דרך אגב, אלה לאו דווקא חברות ביטוח אלא יש כאן רשימה של גופים פיננסיים שניתן לתת להם אשראי ואלה הם גופים שמפוקחים גם על ידי משרד התקשורת, גם על ידי רשות ניירות ערך וגם על ידי המפקח על הביטוח.
נטע דורפמן-רביב: כנותן אשראי, האפשרות שלו לתת אשראי, כמובן שהאשראי הזה יהיה בהסכם.
נטע דורפמן-רביב: בהסכם עצמו אפשר לקבוע מנגנונים של פיקוח.
משה גפני: חבר הכנסת אורון, מה אתה אומר לה על זה?
חיים אורון: אני אומר דבר פשוט.
חיים אורון: הכל אפשר בהסכם ואז לא צריך את הסעיף בחוק.
חיים אורון: למה כתוב לפי סעיף (4)?
חיים אורון: זאת אומרת שהוא צריך להביא ערבויות.
חיים אורון: ב-(4) כתוב הבטחת ביטחונות הנדרשים והיקף וכולי.
חיים אורון: אני מציע הצעה פשוטה - לא הייתי במשאים ובמתנים שהתקיימו – שיהיה כתוב:
חיים אורון: לצורך מימוש ההלוואה הזאת ובפרק הזמן שהיא תקפה, בנק ישראל יפקח בצד הגופים האחרים על הבטחת סעיף (4).
רוני טלמור: על איזה סמכויות פיקוח אדוני מדבר?
חיים אורון: אני מדבר על דבר מאוד פשוט.
חיים אורון: למשל, על השאלה למי נותנים את ההלוואות אחר כך.
חיים אורון: הגורם הזה הרי מקבל הלוואה מבנק ישראל והשאלה מה הוא עושה עם הכסף.
רוני טלמור: זאת לא הסמכות של המפקח על הביטוח בצורה ישירה.
רוני טלמור: זה משהו שנדרש ממנו כמלווה לשקול כאשר הוא נותן את ההלוואה.
חיים אורון: אבל כאשר בנק מלווה?
רוני טלמור: השאלה מה הרשות המפקחת עושה.
חיים אורון: אני לא מדבר באוויר.
חיים אורון: כולנו חיים בארץ גם עכשיו.
חיים אורון: אתם כותבים על זה בכל מיני מקומות.
חיים אורון: הכסף שנמצא לא במערכת הבנקאית, למרות שיש לי את כל ההערכה לאוצר ולמפקח על הביטוח, הרי עשר ועדות אתם כבר הקמתם והן התפרקו כי הייתה מחלוקת על כך.
חיים אורון: אני לא הולך לחטוף את ועדת אריאב או את ועדת בן בסט דרך הסעיף הזה אבל מה שאני כן יכול לחטוף – היות שאין לכם ברירה, באתם לכאן – זה לומר דבר פשוט.
חיים אורון: אם החליטו באופן יוצא מן הכלל לתת כסף לא ל-AIG אלא ל-AIG הישראלית, מאותו מקום שנותנים כסף לבנקים, ויבטיחו ערבויות, לבנק ישראל תהיה סמכות בקטע הזה, בפרק הזמן הזה, לפקח על מה עושים עם הכסף.
רוני טלמור: על הפוליסות של האנשים נותנים.
רוני טלמור: על איך הם נותנים שירותי ביטוח?
רוני טלמור: מה שעושה המפקח על הביטוח?
חיים אורון: לא במקום המפקח על הביטוח.
רוני טלמור: בנוסף?
רוני טלמור: לשם מה?
רוני טלמור: מה הם צריכים את הסמכות הזאת?
שגית אפיק: רוני, איך זה יעבוד בפועל?
שגית אפיק: אמרת קודם תעשו חקיקה מיוחדת.
שגית אפיק: זה מה שיקרה?
חיים אורון: אתם שולחים אותי לפוליסת ביטוח.
חיים אורון: חברת ביטוח, כך כתוב בעיתונים, נתנה הרבה מאוד כסף לכביש מסוים בארץ ויש מי שאומר שהכסף הזה הוא קצת בעייתי.
חיים אורון: מה זה שייך לפוליסות?
חיים אורון: אני לא רוצה בחלק של הפוליסות.
חיים אורון: עכשיו תשבו ותגדירו איפה הגבולות.
רוני טלמור: זה פשוט לא רלוונטי לסמכויות שיש בחוק למפקח על הביטוח.
רוני טלמור: מה שאתה אומר בהקשר הזה, זה לא רלוונטי למטלות הרגילות של המפקח על הביטוח.
חיים אורון: על זה בוכה הנביא.
חיים אורון: של מי הסמכות הזאת?
רוני טלמור: אתה לא צריך לבכות.
רוני טלמור: יש כאן סמכות נפרדת.
חיים אורון: למי?
משה גפני: היועצת המשפטית של בנק ישראל, מה אתם רוצים?
טידה שמיר: אני רוצה לחדד את מה שכבר נאמר.
משה גפני: תתחילי בבקשה מהסוף כדי שנדע היכן אנחנו עומדים אתך.
משה גפני: את בעד הצעת הנגיד, חבר הכנסת אורון, או את בעד הצעת רוני ונטע?
טידה שמיר: לנגיד וחבר הכנסת אורון יש הצעה משותפת?
משה גפני: הנגיד וחבר הכנסת אורון אומרים שהיות שאתם נותנים הלוואה, בנק ישראל נותן הלוואה לגוף שאיננו תאגיד בנקאי, למשל למי שאינו חברת ביטוח, הוא רוצה לפרק הזמן ולאותם תנאים בהם הוא נותן את הכסף הזה, את האשראי, את ההלוואה, הוא רוצה שיהיה לו פיקוח משותף ביחד עם המפקח על הביטוח.
משה גפני: זאת ההצעה המשותפת שלהם.
משה גפני: יש הצעה משותפת של משרד המשפטים ומשרד האוצר האומרת לא.
רוני טלמור: אנחנו אומרים אותו הדבר אלא שהנוסח המשפטי שונה.
משה גפני: אני עכשיו רק מחדד בשפת העם.
משה גפני: אנחנו עדיין לא בנוסח המשפטי.
רוני טלמור: ההצעה שלהם וההצעה שלנו היא אותה הצעה.
משה גפני: אז הם יקבלו את ההצעה שלהם ואתם בבנק לא תתנגדו, כי זאת אותה הצעה.
טידה שמיר: מאוד מוזר לי שכל הזמן אני מסכימה אתם אבל זה שיש הצעה משותפת לנגיד ולחבר הכנסת אורון, זה מאחר שמדובר באותה הצעה.
טידה שמיר: אני רוצה לשכנע אותך שהנוסח הקיים עונה על מה שאתה העלית.
טידה שמיר: הבנק לא חייב לסייע לחברת ביטוח.
טידה שמיר: זה שיקול דעתה של הוועדה.
טידה שמיר: היא יכולה להתייעץ, אבל זה שיקול דעתה.
טידה שמיר: כבר בחוק, בסעיף עצמו, כתוב שתנאי מוקדם לזה שהוועדה בכלל תשקול את זה, זה שיהיה לה מראש, לפני כן, את המידע הדרוש.
טידה שמיר: זה משהו שלא קיים היום.
טידה שמיר: כדי שאני בכלל אשקול אם להפעיל את הסמכות הזאת, אקבע כללים איזה מידע אני רוצה באופן שוטף, שכאשר יהיה הנסיבות המיוחדות האלה, אני אוכל להחליט אם אני נותנת אותם או לא ואיך.
טידה שמיר: אם כן, קודם כל, זה כבר איזשהו סוג של פיקוח שוטף בלי לקחת את סמכויות הפיקוח הפרטניות והשוטפות מהרשות המפקחת הרלוונטית.
טידה שמיר: יתר על כן, כמו שהגדירו כאן, אם אני אחליט שאני נותנת אשראי, אני אקבע שם את התנאים כולל את התנאים איך אני אעקוב אחרי השימוש, כולל מה השימושים באשראי הזה.
טידה שמיר: זה גם פיקוח.
חיים אורון: זה לא כתוב כאן.
טידה שמיר: זה מה שכתוב.
חיים אורון: בלשון שאני קורא אותה, זה לא מה שכתוב.
חיים אורון: אם זה מה שכתוב, אני רוצה שיהיה כתוב.
חיים אורון: גם המובן מאליו צריך שייאמר.
טידה שמיר: לא, זה לא מובן מאליו, אבל זה כתוב.
חיים אורון: מה שכתוב כאן, זה רק דבר אחד.
חיים אורון: מה שכתוב כאן זה שעל כל השלב של עד נתינת ההלוואה, את צודקת, אבל מהרגע שניתנה ההלוואה, נאמר לחמש שנים, לא כתוב כאן שאת תקבעי איך את מפקחת.
חיים אורון: תכתבי שבנק ישראל יקבע את התנאים לפיקוח שלו.
טידה שמיר: תנאים שתקבע הוועדה.
חיים אורון: כתוב: בתנאים שתקבע הוועדה להלוואה.
טידה שמיר: למתן האשראי.
חיים אורון: אני מבין שהייתה איזו הסכמה שאסור עכשיו לגעת בה.
חיים אורון: היה הגוף הפיננסי מפוקח על ידי רשות פיקוח, תתייעץ הוועדה עם רשות הפיקוח.
חיים אורון: אני אומר לא תתייעץ.
חיים אורון: זה בשלב הקודם.
חיים אורון: אותי מעניין מה קורה אחרי שנתתם.
חיים אורון: נתתם 3 מיליארד שקלים ל-AIG, ואצלם זה לחמש שנים, והם עשו את זה על פי שיקול דעתם, בכללים שקבועים שם.
חיים אורון: בדיעבד התברר שלא עמדו בכל הכללים שקשורים לכסף שלכם.
חיים אורון: אני רוצה שתוכלו לפקח ולומר שכאשר אתה הולך לתת כסף לכביש חוצה, לא רוצה לומר איזה, בריבית איקס, בסיכון ווי, תקבל ממני אישור כמו הבנק ועל פי הכללים האלה, כי זה אותו כסף.
חיים אורון: אבל זה לא כתוב כאן.
טידה שמיר: הבנק ייתן אשראי בתנאים שתקבע הוועדה לרבות תנאים כאמור בפסקה (4).
טידה שמיר: מה הם התנאים בפסקה (4)?
טידה שמיר: סוגי הביטחונות, היקפם, תנאים שיוטלו על התאגידים לגבי פעולות.
משה גפני: אבל איך תדעו שהם עומדים בזה?
טידה שמיר: אני לא אתן בלי זה.
חיים אורון: את מדברת על תנאים שיעמוד הביטוח ואותי מעניין מה קורה עם הכסף של הביטוח אחרי שהוא יצא לגורם שלישי.
רוני טלמור: יש פיקוח שוטף.
רוני טלמור: יש כאן גם דרישת מידע.
רוני טלמור: כתוב כאן "בכפוף לקבלת מלוא המידע הדרוש לבנק, במועדים ובאופן שתקבע הוועדה".
משה גפני: שואל חבר הכנסת חיים אורון, ואתן לא עונות לו על השאלה שלו.
משה גפני: עד ההלוואה, נתתם לו את ההלוואה, קיבלתם את המידע, קבעתם את הכללים והכל בסדר.
משה גפני: ההלוואה היא לחמש שנים.
משה גפני: שואל חבר הכנסת אורון מה קורה אם אחרי שנתיים וחצי נודע לכם שאותו גוף שנתתם לו את ההלוואה עם התנאים המסוימים, משנה מהתנאים.
טידה שמיר: יש עיצומים כספיים.
משה גפני: מאיפה אתם יודעים?
טידה שמיר: קבענו כאן.
משה גפני: איפה כתוב שאתם מטפלים בזה?
רוני טלמור: סעיף 58(א)(1).
טידה שמיר: גם עיצומים כספיים וגם אפשרות נדירה להדיח את המנכ"ל של אותו גוף פיננסי.
טידה שמיר: לבנק ישראל יש סמכות כזאת.
שגית אפיק: עמוד 404.
שגית אפיק: לפטר.
שגית אפיק: זאת סמכות נדירה.
טידה שמיר: זאת סמכות נדירה.
שגית אפיק: נדירה מאוד.
משה גפני: אני מציע, היות ואין ויכוח והכל בסדר, את הניסוח לנסח.
משה גפני: לגבי הנושא אותו העלה חבר הכנסת חיים אורון, שאני מצטרף אליו, לנסח את זה באופן כזה שלא יפיל את ההסכמות ביניכם, אבל שהניסוח יהיה יותר ברור ושנדע שאתם יכולים לפקח על זה גם בהמשך לגבי הנושא הספציפי הזה כך שאותו גוף שקיבל הלוואה כעבור שנתיים לא הולך ומעביר את זה למשהו אחר.
רוני טלמור: אתה בעצם רוצה הבהרה של הסמכויות האלה?
רוני טלמור: גם לאחר מתן ההלוואה ולא רק לפני.
משה גפני: זה מה שאמר חיים אורון ואני מצטרף לדבריו.
חיים אורון: לאורך כל חיי ההלוואה.
אורנה ואגו: איגוד הבנקים לא העיר את הערותיו.
משה גפני: אם יש למישהו הערה, שיצביע ואני אאפשר.
לבנת קופרשטיין-דאש: הערה שלנו נובעת מסרבול הסעיף ובמהותה היא טכנית.
לבנת קופרשטיין-דאש: לא ברור מסעיף 36(4) אם התנאים שהוועדה קובעת לרבות סוג הביטחונות הנדרשים, לגבי פעולותיהם ושיעור הריבית והתשלומים האחרים, הנם בקשר עם מתן האשראי לתאגידים בנקאיים או שאין הדבר קשור רק למתן האשראי.
לבנת קופרשטיין-דאש: אנחנו רוצים להוסיף הבהרה בסעיף שכל התנאים הללו שנדרשים יהיו בקשר עם מתן האשראי.
לבנת קופרשטיין-דאש: אמרנו שלפי הנוסח של הסעיף, בגלל שמדובר כאן בסעיף ארוך, לא ברור אם התנאים שהוועדה קובעת לגבי פעולותיהם או בכלל זה שיעור הריבית ותשלומים אחרים שהתאגידים הבנקאיים רשאים לקבל מלקוחותיהם, הם בקשר עם מתן האשראי לתאגידים הבנקאיים או בקשר לדברים אחרים.
לבנת קופרשטיין-דאש: הייתי רוצה להוסיף הבהרה.
שגית אפיק: הקשר למתן האשראי.
לבנת קופרשטיין-דאש: כן.
שגית אפיק: אפשר להוסיף ולהבהיר את זה.
משה גפני: בקשתך התקבלה.
משה גפני: אנחנו לא דנים בניסוחים.
משה גפני: הכל בסדר, מלבד דבר אחד שאני אבקש.
משה גפני: היות שבכל הנושאים הללו היה משרד האוצר צריך אישור של ועדת הכספים, אני מבקש שכאשר קורות נסיבות מיוחדות, תקבלו אישור הוועדה.
סטנלי פישר: זה ממש מגביל את היכולת של הבנק לפעול בזמן חירום.
סטנלי פישר: תמיד בסמכות
סטנלי פישר: כם לבקש מאתנו.
משה גפני: אם אפשר, שיהיה דיווח.
משה גפני: כאשר יש נסיבות מיוחדות, שיהיה דיווח לוועדה.
משה גפני: אל תוציאו אותנו מכל העניין.
משה גפני: מחר יהיה נגיד אחר ואתה תהיה באיזשהו מקום ותהיה איש מאוד חשוב בעולם, ואתה תרים אלי טלפון ותאמר שהנגיד עושה כאן מעשים בנסיבות מיוחדות והוא מנצל את החוק הזה.
משה גפני: לפחות שיהיה דיווח.
חיים אורון: כל הדיווחים, אני לא יודע כמה הם שווים אחרי שביצעו את הפעולה.
משה גפני: הם לא שווים הרבה.
חיים אורון: הם לא שווים כלום, במיוחד כאשר בא בן אדם אחד לישיבה.
חיים אורון: אני יודע בדיוק מה שווים הדיווחים.
משה גפני: דרך אגב, אני רוצה לומר לך שבעוד מקומות יש החלטות לא תמיד בידי איש אחד.
משה גפני: זה נראה גוף גדול.
חיים אורון: אני לא מבין מה תפקידה של הכנסת במהלך שהוא כולו באחריות הרשות המבצעת, אם הוא על פי החוקים.
חיים אורון: אני עכשיו שואל כאן שאלה מאוד עקרונית.
משה גפני: אתה נגד זה?
חיים אורון: אני חושב שזה מיותר.
משה גפני: אני לא הולך נגד חיים אורון בנסיבות מיוחדות.
משה גפני: אנחנו ממשיכים בסעיף 37.
משה גפני: תחשוב שוב.
משה גפני: כאשר אנחנו עושים חקיקה ראשית, אנחנו עושים אותה לטווח ארוך והרבה פעמים תאכל את הכובע בגלל שאז, בנסיבות המיוחדות כבר יהיה לך כובע.
שגית אפיק: היום רשת הביטחון היא תמיד באישור ועדת הכספים.