GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אמנון כהן: לכן, אני אומר – לפי הגרפים רואים שהתקופה נורמלית, ברוך השם, אפשר לחיות עם זה.
אמנון כהן: תן לנו לעשות את העבודה הפרלמנטרית שלנו, פעם בשנה תבוא לכאן, נאשר את התקציב כמו שצריך, נעשה את זה בצורה מכובדת, נעשה את העבודה שלנו.
אמנון כהן: אל תייתר את הכנסת כי זה מייתר את עבודת הכנסת, ואני חושב שיש לנו פה מה להגיד ובמדינה שלנו חייבים להשאיר את זה ככה.
יובל שטייניץ: תודה, אמנון.
משה גפני: אני רק רוצה שנדע, למען האמת ההיסטורית, שבמהלך הקדנציה הקודמת היו למעלה מעשרה קיצוצים רוחביים – היו במשרד החינוך 17 קיצוצים רוחביים.
משה גפני: אמנון כהן: בחד-שנתי.
משה גפני: בתקציב חד-שנתי.
משה גפני: השנה הזאת היה קיצוץ אחד שהתחיל בהרבה וירד לפחות ממיליארד שקלים.
משה גפני: סתם, למען האמת ההיסטורית, שנדע את זה.
משה גפני: חברת הכנסת מירי רגב ואחריה חבר הכנסת ציון פיניאן.
מירי רגב: קודם כול, תודה לך על הסקירה.
מירי רגב: אין ספק שעברנו כברת דרך בשנה האחרונה והקופה נראית אחרת ממה שקיבלנו אותה כשנכנסנו לממשלה, וזה בזכות הרבה מאוד גורמים אבל אין ספק שזה בזכות ההובלה שלך.
מירי רגב: עם זאת, אני חייבת להגיד שהתנאים השנה הם שונים מהתנאים של התקציב שנכנסנו אליו, ואם אנחנו לא נקבל החלטה שהתקציב הבא יהיה תקציב חברתי יותר שיביא לצמצום פערים, אנחנו פשוט עושים עוול גדול מאוד לאוכלוסייה גדולה מאוד - שלא נהנית מרפורמת המס, שלא נהנית מהטבות, שלא נהנית ממענקים.
מירי רגב: פורסמו היום גזירות כלכליות ב"מעריב", שנשמח לשמוע מה אתה חושב עליהן.
מירי רגב: אני אשמח לשמוע מתי לאחרונה אנשים באוצר - - -
משה גפני: איזה גזירות?
יובל שטייניץ: גם אני לא יודע על שום גזירות.
ציון פיניאן: המע"מ באילת וכל מיני.
יובל שטייניץ: לא ידוע לי על שום דבר כזה.
יובל שטייניץ: כנראה צריך לקרוא...
מירי רגב: אני אשמח לדעת מתי צוות מהאוצר הסתובב בשכונות של שיקום שכונות.
מירי רגב: מיליון תושבים גרים בשכונות שהבניינים בהן עומדים להתמוטט.
מירי רגב: מתי לאחרונה הסתובבתם שם, ראיתם מי האוכלוסייה שנמצאת שם?
מירי רגב: האם בפריפריה ובשכונות כאלה מרגישים בכלל שיש איזו צמיחה?
מירי רגב: רובם לא עובדים.
מירי רגב: האם זה נכון שאתם הולכים להעלות את המע"מ על הפירות והירקות, שוב לעשות את אותה טעות שרציתם לעשות?
מירי רגב: האם הולכים למנוע את ההעלאה המתוכננת במים?
מירי רגב: היום אנשים משלמים 2,000 שקלים למשפחה, זה משכנתה לבית.
מירי רגב: הייטק – ראיתי שזו אחת מהמטרות שלכם.
מירי רגב: הייטק זה דבר נהדר, רק שבפריפריה יש את המפעלים המסורתיים.
מירי רגב: מה עושים עם זה?
מירי רגב: מה עושים עם תעשייה מסורתית?
מירי רגב: איך אנחנו מפתחים את התעשייה המסורתית?
מירי רגב: האם אנחנו שמים כסף, כמו שהנשיא אובמה שם – 33 מיליארד דולר – על עסקים קטנים כי הוא זיהה שזה קטר צמיחה למשק?
מירי רגב: האם אנחנו עושים את זה בפריפריה?
מירי רגב: איפה אנחנו עושים את זה?
מירי רגב: מענקי האיזון.
מירי רגב: רשויות הולכות לשבות.
מירי רגב: מה זה הרשויות?
מירי רגב: רשויות זה האזרח.
מירי רגב: כשהרשויות קורסות, האזרח סובל.
מירי רגב: כשהאזרח סובל, הוא מאשים אותנו, את הממשלה.
מירי רגב: הוא אומר אני סובל כי הממשלה לא בסדר.
מירי רגב: שר האוצר יובל שטייניץ: תודה.
מירי רגב: מירי רגב: אני חושבת שיש כאן רשימה של דברים שאם אנחנו לא נתמקד בהם בתקציב הבא – אפרופו, אני גם כן חושבת שתקציב לשנתיים הוא תקציב בעייתי, ראינו את זה גם במהלך השנה.
מירי רגב: אני הייתי בעד העניין הזה, הצבעתי בעד בעקבות הנסיבות שנוצרו, ואני חושבת שבעניין הזה אנחנו צריכים להיות הרבה יותר ספציפיים עם תקציב לשנה – תקציב שיהיה יותר חברתי, תקציב שהולך לקראת החלשים ומעמד הביניים, לקראת הזוגות הצעירים, ולא כל הזמן מסתכל על העשירון העליון ועל ההייטק, שאלה דברים חשובים, אנחנו בעדם.
מירי רגב: דרך אגב, אף פעם לא אמרתי שאני בעד להוריד את בעלי ההון, אני רק בעד להעלות קצת יותר את העניים ואת מעמד הביניים.
מירי רגב: היו"ר משה גפני: תודה רבה.
מירי רגב: חבר הכנסת ציון פיניאן ואחריו חבר הכנסת שי חרמש.
ציון פיניאן: תודה רבה לכבוד היושב-ראש, כבוד השר.
ציון פיניאן: אישית אני רוצה לומר מה שאמרו לפניי.
ציון פיניאן: מדינת ישראל עברה את המשבר בצורה הכי טובה שיכולה להיות, הרבה יותר טוב ממדינות אירופה נאורות וגדולות וחזקות, ודי אם רק נראה את השכנה שלנו, יוון, מה עובר עליה, אז ברוך השם שאנחנו לא מתייוונים.
ציון פיניאן: שר האוצר יובל שטייניץ: תרתי משמע.
ציון פיניאן: תרתי משמע, אז אפשר לומר ברוך השם.
ציון פיניאן: שלוש נקודות.
ציון פיניאן: לגבי האבטלה – הזיכרון של כולנו פה קצר.
ציון פיניאן: לפני כשנה התחלנו לצעוק 20,000 מובטלים למעגל העבודה כל חודש, אז היום זה נעצר.
ציון פיניאן: הוויכוח הוא היום אם זה 7.5% או 7.3%, או משהו כזה.
ציון פיניאן: האבטלה נעצרה – זו עובדה ועם עובדות אי-אפשר להתווכח.
ציון פיניאן: לגבי הצמיחה – השר גם הזכיר שהתחלנו את 2008 עם מינוס, עכשיו ברוך השם אנחנו עם פלוס.
ציון פיניאן: זה מראה משהו.
ציון פיניאן: היום קראתי בעיתון שהכנסות המדינה גדלו.
ציון פיניאן: אם גדלו, כלומר עסקים קצת מתחילים לפרוח, גם את הדברים האלה צריך לזכור.
ציון פיניאן: אם ההכנסות גדלות, כלומר משהו חיובי קורה במשק.
שי חרמש: שמת לב מאיפה הגידול בהכנסות?
שי חרמש: תסתכל מאיפה זה בא.
שי חרמש: מירי רגב: קורה משהו חיובי?
שי חרמש: תראה מה קורה בקרית שמונה.
קריאות: - - - שי חרמש: זה מיסוי שוק ההון.
קריאות: אל תתבלבל.
קריאות: זה לא עסקים.
ציון פיניאן: לא הפרעתי לאף אחד.
ציון פיניאן: לצערי, הרבה מזכירים את חצי הכוס הריקה אבל שוכחים את חצי הכוס המלאה.
ציון פיניאן: יש לנו זיכרון קצר מאוד, ואני לא רוצה להזכיר את הנהי ואת הבכי שהיו פה לפני שנה, בדיוק כשנבחרנו לכנסת.
ציון פיניאן: לגבי הנושא של שיתוף הפעולה עם ועדת הכספים.
ציון פיניאן: אין ספק שכל מה שקרה וכל מה שיקרה זה שיתוף פעולה עם ועדת הכספים, כי מה שאפשר להשיג בשלום, לא צריך מלחמה.
ציון פיניאן: הא בהא תליא – שניהם הולכים ביחד, ואני מבקש מהשר להמשיך בשיתוף הפעולה עם ועדת הכספים כי הכול תלוי בזה, ותודה רבה.
ציון פיניאן: שר האוצר יובל שטייניץ: תודה, ציון.
ציון פיניאן: היו"ר משה גפני: תודה.
ציון פיניאן: חבר הכנסת שי חרמש ואחריו חבר הכנסת כרמל שאמה.
שי חרמש: אני לא אעסוק בדו-שנתי כי נדמה לי שכל מה שנאמר כבר נאמר, ומה שלא נאמר עוד ודאי ייאמר.
שי חרמש: אני תמיד הולך אתך.
שי חרמש: גפני, שים לב – כשרוני בר-און תקף אותך וכל סיעת קדימה יצאה מהמליאה, נשארתי להקשיב.
משה גפני: אני רוצה להגיד לך שחברי סיעת קדימה לחצו לי את היד, חוץ מדליה איציק.
משה גפני: שי חרמש: זה כי אתה לא לוחץ לה את היד.
משה גפני: כי היא אמרה לי בעל-פה את מה שהיא חושבת על הנאום שלי.
משה גפני: אני לא לוחץ יד לנשים אבל כל חברי סיעת קדימה – אמרתי דברים אמיתיים, דרך אגב.
משה גפני: אני לא מנהל את הוועדה באופן סקטוריאלי, אני משתדל שלא יהיה קואליציה-אופוזיציה.
משה גפני: ההתקפה שלו נגדי היתה פשוט לא לעניין מבחינת העובדות.
משה גפני: אדוני השר, היתה מלחמה במליאה – מלחמה שהיתה בכותרות – על חוק של נסים זאב לגבי בית-כנסת, לפטור מארנונה.
משה גפני: היתה מלחמת עולם.
משה גפני: אמרתי לו – זה יגיע לוועדה, אני לא אעביר פה את החוק עד שלא תהיה הסכמה כוללת.
משה גפני: והיתה הסכמה כוללת.
משה גפני: עולה רוני בר-און במליאת הכנסת ואומר – גפני העביר שבית שישימו בו בית-כנסת יהיה פטור מארנונה.
משה גפני: טוב, לא חשוב, אסור לדבר לשון הרע בחודש אדר.
משה גפני: מירי רגב: בחודשים אחרים כן...
משה גפני: היו"ר משה גפני: לא.
משה גפני: בחודשים אחרים נדבר עוד פעם.
משה גפני: שי חרמש: כבוד השר, קודם כול תודה על ההופעה פה – שהיא לא הראשונה ואני בטוח שלא אחרונה – ואני חושב שהדיאלוג הזה הוא דיאלוג חשוב.
משה גפני: הייתי מעלה פה כמה הערות בהקשר לדברים שנאמרו פה ולא על הדו-שנתי.
משה גפני: בניתוחים של בנק ישראל, כשדיברנו על התקציב של 2010-2009, להזכירך – אנחנו פותחים את ה-1 בינואר 2011 עם גירעון מובנה של 14 מיליארד שקלים כתוצאה מהחלטות אד הוק שקיבלנו על דעת כולם פה, שהתייחסו לשנת 2010-2009, והורדות והקלות ותוספות וכל השינויים, והכול ב- 31 בדצמבר 2010.
משה גפני: ההחלטות האלה תמות ומסתיימות, אגב כולל העלאה פי 4 של תקרת הביטוח הלאומי, שהיא אחת הדוגמאות.
משה גפני: לפי נתוני בנק ישראל שניתנו אז ב- 2009, אתה מתחיל כבר ב"אוברדרפט" של 14 מיליארד שקלים.
משה גפני: משמעות הדבר שגם אם תבצע את התיאום המאוד מעניין הזה – מודל משולב גם שמשלב צמיחה, גם שמשלב ראייה של הורדת החוב – עדיין, ה- 2.6% לא נותן בעצם שום תוספת ריאלית ב- 2011, זו מתמטיקה מאוד פשוטה, כי ה- 2.6% שאתה מדבר עליהם כרגע הם פחות מ-14 מיליארד שקלים, כשיש לך גירעון מובנה.
משה גפני: אם יש איזשהם רעיונות – כמו לעצור את מתווה ההורדה של המס הישיר, או כל פטנט אחר.
משה גפני: מכל מקום, במתמטיקה שאני עושה כרגע, אם הנתונים הם הנתונים האלה – 2.6% בנוסחה החדשה שהיא מעניינת ושווה דיון ובדיקה, צריך להתייחס לנושא יחס חוב/תוצר – עדיין חסר לך כסף כדי לממן את ההוצאה הציבורית מעבר למה שתכננת, כי כאמור אתה מתחיל בנקודת פתיחה נמוכה.
משה גפני: היה לי מורה לסטטיסטיקה באוניברסיטה העברית בירושלים שאמר, כשאני רוצה לדעת מה גובה האינפלציה, אני שולח את העוזרת שלי – אז היה הכלבו הגדול ביותר בירושלים כלבו שוורץ – אני שולח את האסיסטנטית לכלבו שוורץ לקנות מגבת, ולפי מחיר המגבת אני יודע כשהמדד עולה.
משה גפני: במקום לקנות מגבות, הלכתי לשטח לשני מפעלים, והתשובה היא מאוד מעניינת.
משה גפני: מפעל אחד הוא מפעל שעוסק בתחום טקסטיל ביטחוני, זה מאוד פופולרי פה כרגע, עם עוצמתו הגדולה של השקל הישראלי.
משה גפני: אני לא צריך להתמודד היום לא עם היבוא מסין ועוד מעט גם לא עם היבוא מאירופה - העוצמה של הכלכלה הישראלית, עם החוזק באה גם החולשה.
משה גפני: הלכתי לביקור יותר מעניין במפעל שמייצא ב- 60 מיליון דולר – מפעל פרטי, לא חברה ציבורית.
משה גפני: מישהו שם אמר אני עוסק במוצרי השקעה, ובמוצרי השקעה העולם עוד לא התעורר.
משה גפני: אמרתי לו, השר שטייניץ אמור להגיע מחר.
משה גפני: הוא אומר, תבשר לו בשורה אחת – שאם הוא יזיז את אינטל רגע הצידה, יתברר שנתוני היצוא שנראים מאוד מאוד מבטיחים - ואני הייתי מעוניין שהם יהיו מאוד מאוד מבטיחים- נראים אחרת.
משה גפני: הוא אומר – כשאני בא היום למכור מוצרי השקעה, באים ואומרים: אני את המכונה מפעיל עוד שנה, עוד שנתיים, משום שלא באירופה, ודאי לא באירופה, אפילו בארצות-הברית, הצמיחה עוד לא באה לתחום ההשקעה.
משה גפני: זאת אומרת, מוצרי ההשקעה של היצוא הישראלי נמצאים בבעיה.
משה גפני: אני לא אומר את זה כביקורת, אני אומר את זה כשיתוף פעולה אתך, והשר, אתה יודע כמה שיתוף פעולה קיים בהבנות הענייניות.
משה גפני: לכן, כדאי לא כל כך להתבלבל.
משה גפני: הדבר השלישי שבו יש מחלוקת כל פעם כשהנושא הזה עולה, אני לא מתרגש מה- 80% חוב/תוצר.
משה גפני: אני חושב שעדיין, 80% חוב/תוצר משאיר את המדינה עם 540 מיליארד שקלים חוב, כ- 30 מיליארד שקל רק הוצאות ריבית, זה לא דבר קטן.
משה גפני: לכן, כבוד השר, יחס חוב/תוצר של 79.9% ראוי להוקרה אחת אדירה, שעברנו את המשבר והוא לא גדל.
משה גפני: על זה אין בכלל ויכוח, ואם מבקשים קרדיטים – ניתן פה ביד נדיבה.
משה גפני: יחס חוב/תוצר עדיין מעיק עליך בתשלומי ריבית מאוד גבוהים, חלויות מאוד גבוהות – עוד לפני שהייתי רץ כרגע להעלות את ההוצאה הציבורית, להגיד האיש הרזה או האיש השמן, החובות של המוסדות הלאומיים הפיננסיים – גם אם החוב, חלקו הגדול הוא חוב פנימי – הוא נטל שאם נתעכב טיפה לא יקרה דבר.
משה גפני: הייתי מוסיף עוד מילה בנושא ה- OECD.
משה גפני: ישבנו פה עם צוות ה- OECD לפני שנה, לפני שנתיים, עם ההתרגשות הרבה שאנחנו על הרגע שבו ניכנס פנימה – שבעיני זה כן רגע חגיגי.
משה גפני: להיות במועדון יוקרתי זה לא דבר של מה בכך.
משה גפני: עסקנו בזה בממשלות ישראל בשנים האחרונות, ואם אתה תהיה השר שתיכנס פנימה – תקבל את כל ברכותיי לעניין.
משה גפני: שתי הערות ניתנו שם שהן מאוד-מאוד ברורות.
משה גפני: אחת על מתווה הורדת המס, ואני אומר, אם יש יציאה כרגע מהמשבר הכלכלי, ממש אין סיבה ללכת על מתווה הורדת המס.
משה גפני: מתווה הורדת המס היה אולי מהלך ראוי בשעת משבר.
משה גפני: כשאין משבר לא צריך להוריד מסים.
משה גפני: עובדה שהעסק צומח גם בלי זה.
משה גפני: איך אומרים, עוז לתמורה בטרם אי-פורענות.
משה גפני: את אידיאולוגיית הורדת המס אם תצליח אתה להוריד ב- 2011, לפחות ב- 2012, אולי אני מוכן לעסקת חבילה אתך לתמוך בדו-שנתי אם תפסיק להוריד את המסים.
משה גפני: ואחרון-אחרון, ועדת חודק.
משה גפני: אני מוכן להעיד שקראתי את כל 75 עמודי הדו"ח – שכתוב אגב בשפה רהוטה, בסגנון יוצא מן הכלל, היה מרתק לקרוא.
משה גפני: שלי יחימוביץ: נכון.
משה גפני: כרומן סוחף.
משה גפני: מאוד קריא.
משה גפני: שי חרמש: לא הייתי אומר שזה רומן - אין לי כל כך זמן לקרוא רומנים.
משה גפני: הדו"ח באמת שקוף וברור – לקרוא 75 עמודים על מסך מחשב זה לא דבר של מה בכך.
משה גפני: אני מוכרח לומר דבר אחד.
משה גפני: אנחנו בעד דו"ח חודק.
משה גפני: יש לי רק הרגשה – מדיון שהיה בוועדת המשנה בראשותה של חברת הכנסת פניה קירשנבאום, ישבנו פה עם הרגולטורים, אם תגיד לי כרגע שמה שאמרת– קול המון כקול שדי – מה שאמרת כרגע זה על דעת כל הרגולטורים, פניה, נתנו את ברכתנו שנינו?
משה גפני: שנינו חברים בוועדת המשנה.
משה גפני: אמרת פה שכולנו עומדים מאחורי דו"ח חודק.
משה גפני: השאלה היא האם אתה מסתכל אחורה ובאמת כולם עומדים מאחוריך.
משה גפני: הלוואי שכן, אנחנו בעד.
משה גפני: היו"ר משה גפני: תודה רבה.
משה גפני: חבר הכנסת כרמל שאמה, אחריו חבר הכנסת מגלי והבה.
משה גפני: כרמל שאמה: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.
משה גפני: אני מצטער שאין לי נאום ארוך.
משה גפני: הייתי רוצה להציג שאלה אחת לשר האוצר ולשמוע את התייחסותו.
משה גפני: בעצם, המשק מנקודת המוצא שכבוד השר קיבלת, באמת היה דומה לחולה במצב לא פשוט.
משה גפני: אבל גם אם נלך היום לבתי-החולים ונזריק אדרנלין ומורפיום לכל החולים, כולם יתחילו לרוץ ולא יכאב להם, וייראו ככל האנשים הבריאים.
משה גפני: מה יקרה ביום שבו הריבית במדינת ישראל תפסיק להיות שלילית – לא ריאלית, במונחים ריאליים – זה דבר שדומה בעצם להזרקת אדרנלין לאדם חולה.
משה גפני: חיים אורון: ריבית שלילית היא ריאלית.
משה גפני: כרמל שאמה: לא.
משה גפני: שלילית וגם ריאלית.
משה גפני: אם יש דיפלציה, היא יכולה להיות שלילית וריאלית.
משה גפני: היום אנחנו נמצאים במצב שבעצם אתה מוכר כסף בפחות מהערך שלו – המדינה מספקת כסף פחות מהערך שלו, ושנית, עד מתי נוכל להמשיך ולרכוש מטבע חוץ, שזה גם עוד הליך שיש לו עלויות וגם הוא בעצם תומך במשק באופן מלאכותי?
משה גפני: כל הדברים האלה, מה אסטרטגיית היציאה מהם ומה המשמעויות שלהם?
משה גפני: מגלי והבה: חבריי התייחסו לנושא התקציב הדו-שנתי.
משה גפני: יש הסבר אחד פשוט, שנכון שהקרדיט – רוצה אותו שר האוצר לעצמו, אז קיבלת.
משה גפני: אבל היום, מי שרוצה לחסל את הכנסת, לחסל את כל מה שהמקום הזה מייצג, ממשיך להתעקש ולהביא לנו תקציב דו-שנתי.
משה גפני: אנחנו שמענו זעקות לאורך כל השנה.
משה גפני: מי שיושב פה ומי שיושב במליאה, שומע שצריך ללכת נגד התקציב הדו-שנתי.
משה גפני: כנראה אלה ממרכיבות הקואליציה שאומרים, ובסופו של דבר המכבש הגדול של הממשלה, וחבריי נימקו מה הרעות בתקציב דו-שנתי.
משה גפני: אני לא אחזור על כך אבל אני חושב אנחנו עושים עוול לעצמנו, לבית הזה, אם אנחנו ממשיכים לדבוק – ואני מחזק אותך, רק שאחרים גם יעמדו איתך, שלא יהיה תקציב דו-שנתי.
משה גפני: אדוני השר, לא הייתי בכל ההצגה שלך, הצגת את ההישגים שאתה מדבר עליהם.
משה גפני: אני לא יודע איזה מין הישגים כשאנחנו רואים שלטון מקומי מתמוטט, שלטון מקומי שאין לו כתובת.
משה גפני: אתם אומרים, משרד הפנים, העברנו תקציבים.
משה גפני: משרד הפנים אומר אתם.
משה גפני: מענקי האיזון שהרסתם אותם, הפלתם אותם, אני לא יודע כמה נשאר.
משה גפני: אין שלטון מקומי, אין פריפריה.
משה גפני: דיברה חברת הכנסת מירי רגב על המפעלים ועל ההתמוטטויות בפריפריה.
משה גפני: חוץ מתחבורה – ולא בגלל המדיניות הנכונה של הממשלה אלא בגלל שהוקצה תקציב מראש לתשתיות ולתחבורה, אותם מיליארדים שאישרנו אותם – שום דבר לא קורה.
משה גפני: והיום, מי שבא מהפריפריה רואה את המצב של השלטון המקומי.
משה גפני: הנקודה השלישית, והלא פחות חשובה – נושא מימדי העוני.
משה גפני: האחוזים רק גדלים.
משה גפני: חברתי חברת הכנסת יחימוביץ' ציינה כמה אנשים לא נחשבים בסטטיסטיקה למרות שהם באחוזי העוני.
משה גפני: הנקודה האחרונה והחשובה – ראיתי את התוכנית להגדלת השתתפות הערבים והחרדים בשוק העבודה.
משה גפני: אני לא רוצה לאכזב אותך, אדוני שר האוצר.
משה גפני: אחוז המועסקים הלא יהודים - באחוזים, כשאתה מדבר על 22%, זה כמעט אפסי.
משה גפני: כל התוכניות האלה הן על הנייר.
משה גפני: להביא מגזר פרטי ולהגיד לו – אנחנו רוצים לעניין אותך שיש אקדמיה ויש מהנדסים ויש אנשים בעלי יכולות ואפשר לשלב אותם בשוק העבודה- זה מה שנקרא אחיזת עיניים שהיא לא משרתת את המטרה.
משה גפני: אם באמת רוצים לפתור את הבעיה – ומיניתם מיניסטריון, 39 חברי ממשלה – לתת לו תקציבים, לתת לו יכולת לפעול ויכולת להביא לשינוי, אבל גם להמליך אותו על אותם ערבים ואותם מיעוטים, וגם לא לתת לו תקציב, רק כדי להגיד שאנחנו פותרים את הבעיה בשורה אחת של קביעה כזאת, אני לא יודע מה קורה – ודאי חברי גפני יכול להגיד מה קורה אצל החרדים, אבל סתם בשביל לציין את זה ולא להקצות לכך תקציבים, זה ממש אחיזת עיניים.
משה גפני: לכן, אם אני מביא את זעקת השבר של העניים, של הפריפריה, של המפעלים הקורסים, אנחנו לא רואים תרופה.
משה גפני: אדוני השר, אם אתה יכול בבקשה להשיב לדוברים, רק אם תרשה לי להגיד גם משפט או שניים.
משה גפני: אני חוזר על כך שאני חושב שהצלחת.
משה גפני: אני רוצה להגיד לך - שר אוצר הוא לא מלאך, הוא בשר ודם, והוא עומד בפני פיתוי של הצלחה כלכלית.
משה גפני: וההצלחה הכלכלית, המשמעות של העניין היא שאתה יכול להציג פה נתונים מבחינה כלכלית שבאמת יש צמיחה.
משה גפני: אני לא מעמעם את זה, אמרתי את זה ואני חוזר ואומר – אני אגיד לך איזה פיתוי עומד בפני כל שר אוצר.
משה גפני: בפני כל שר אוצר יש את הכלכלנים, שלהם יש את הכוח.
משה גפני: יש אנשים שיכולים להגיד אתה צריך שההכנסות יהיו גבוהות, אתה צריך שמבחינה כלכלית מדינת ישראל תהיה מדינה עם צמיחה גדולה, הם יסבירו זאת גם בכל מיני נתונים.
משה גפני: הם פחות ידגישו את העניין החברתי.
משה גפני: משום שמבחינה כלכלית, אם היינו מתייחסים למדינה כמו אל מפעל לפחיות בירה, אזי הנתונים שלהם נכונים.
משה גפני: למה צריך לתת מענקי איזון לרשויות?
משה גפני: תל-אביב לא צריכה מענקי איזון, היא חזקה, היא מייצרת כסף, יש אצלה מפעלים.
משה גפני: למה צריך לתת לרעננה?
משה גפני: רעננה לא עולה לנו כסף.
משה גפני: מי עולה לנו כסף?
משה גפני: עולה לנו שלומי, עולה לנו אופקים, עולה לנו נתיבות.
משה גפני: מדינה היא לא מפעל לייצור פחיות בירה, צריך להגיד את זה לאנשים.
משה גפני: ההצלחה של שר אוצר, שהוא יידע לאזן בין הדברים – בין יציבות, בין תוכנית כלכלית נכונה, בין העלאת המסים, בין יצירת מקומות עבודה – אבל טיפול בנושא החברתי, אחרת אנחנו הולכים למשבר שהוא פי מיליון יותר גרוע ממשבר כלכלי.
משה גפני: זה משבר חברתי שהילד באופקים רואה את הילד בצפון תל-אביב – היום הכול שקוף – הוא רואה מה התנאים שעומדים לרשותו במערכת החינוך והוא רואה מה עומד לרשותו במערכת החינוך.
משה גפני: גזבר הרשות המקומית רואה פה את מה שיש לו, והוא רואה את מה שיש לו שם.
משה גפני: אתה, את המשבר הכלכלי צלחת.
משה גפני: עכשיו אתה עומד בפני מבחן חדש – האם תדע לאזן בין הנושאים החברתיים לבין הנושאים הכלכליים.
משה גפני: אני מתפלל בשבילך ומאחל לך שאתה תצליח לא רק בנושא הכלכלי, אלא גם בנושא החברתי.
משה גפני: זו השנה שעכשיו אתה עומד בפניה.
משה גפני: הסיפור של מענקי האיזון הוא סיפור נורא, משום שהוא פוגע רק בחלשים – רק בחלשים – הוא לא פוגע בחזקים.
משה גפני: על החרדים והערבים אני לא רוצה לדבר – חבר הכנסת מגלי והבה דיבר, הוא מייצג אותי.
משה גפני: אתה אמרת שזה פוגע בתל"ג, ואני מסכים אתך.
משה גפני: אני לא יודע להגיד לגבי הערבים – אני לא מכיר את זה כל כך – אני יכול להגיד לך לגבי החרדים.
משה גפני: החרדים רוצים לצאת לעבודה, גם הגברים וגם הנשים.
משה גפני: מדינת ישראל לא מעמידה להם את הכלים.
משה גפני: אז אם יש פגיעה בתל"ג, נא להאשים את הממשלה, לא את החרדים ולא את הערבים.
משה גפני: אני רק רוצה לשבח את האוצר על כך שהוא הגיע לסיכום – ניהלנו על זה כמה דיונים כאן – שהוא הגיע לסיכום לפצות את נפגעי הקפאת הבנייה, שהם לא אשמים בכך.
משה גפני: אני משבח את האוצר על העניין הזה.
משה גפני: יש כמה דברים שאני לא רוצה לשבח משום שעדיין אין סיכום, אני אגיד לך את זה בעל-פה.
משה גפני: אדוני שר האוצר, בבקשה.
משה גפני: שר האוצר יובל שטייניץ: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.
משה גפני: אני אתייחס בקצרה כי הזמן קצר לשאלות כולן.
משה גפני: אני רוצה להתייחס לדילמה הראשית שאתה הצגת כי אני מאוד מכבד אותה ואני מסכים שזאת אחת המשימות המרכזיות שבפנינו.
משה גפני: אבל אני רוצה גם להבהיר דבר אחד, שאני חושב שאתה גם רמזת עליו בדבריך.
משה גפני: אין ניגוד בין כלכלה לבין חברה, בין צמיחה לבין חברה.
משה גפני: האיום העיקרי עלינו – כמו על כל העולם בתקופת המשבר הזו- מבחינה כלכלית היה התופעות הכלכליות החמורות שראינו, והצגתי פה עשרה שקפים – לא עשרות אלא עשרה שקפים – שבהם ראינו את הנתונים ואת הנפילה וגם את הצמיחה.
משה גפני: אבל, בפגישה הראשונה כאן אתכם הגדרתי ואמרתי – אחת המטרות העיקריות שלנו זה לבלום את האבטלה, לא רק מבחינה כלכלית אלא מבחינה חברתית.
משה גפני: אם חס וחלילה היינו מגיעים כאן – המצב הזה כמו שחבר הכנסת ציון פיניאן תיאר אותו של 20,000 מובטלים חדשים כל חודש, היה נמשך עד היום, וכבר היינו מגיעים ל- 400,000 ומתקדמים לכיוון ה- 500,000 מובטלים, חס וחלילה, והיינו מגיעים למספרים כמו שאנחנו רואים בחלק ממדינות אירופה: ביוון, בספרד, או אפילו רק ל- 10% כמו שהגיעו בארצות-הברית, אז זו קטסטרופה, גם כלכלית.
משה גפני: לכן לא הבנתי את הטענה שהשקפים לא משקפים איזושהי מציאות.
משה גפני: אם הממשלה – ביחד עם בנק ישראל, ביחד עם המשק, ביחד עם ההסתדרות והמעסיקים, כולנו הרי שילבנו ידיים, יחד עם הכנסת וועדת הכספים - - -
שלי יחימוביץ': לא היה התקציב הדו-שנתי.
שלי יחימוביץ': שר האוצר יובל שטייניץ: סליחה, שלי, אל תפסיקי אותי.
שלי יחימוביץ': ביקשת שאני לא אפסיק אותך.
שלי יחימוביץ': ואני מתייחס גם לדברייך.
שלי יחימוביץ': אם הממשלה – יחד עם כל הגורמים שציינתי – הצליחה לבלום את האבטלה, ועשתה את זה יותר מהר מאשר רוב המדינות המפותחות, לבוא ולהגיד שהשקף שמתאר את זה הוא לא רלוונטי למציאות- השקפים לא נוגעים במציאות – הרי אני יודע מה היתה אומרת חברת הכנסת יחימוביץ' אם האבטלה כאן היתה מגיעה ל- 10%, או אפילו לא כמו בספרד ל- 20% או ביוון מעבר לזה, אלא ל- 12%, 13%.
שלי יחימוביץ': היא היתה אומרת שזה הממשלה.
שלי יחימוביץ': היא היתה מציגה את השקף.
שלי יחימוביץ': שלי יחימוביץ': למה אתה לא מתייחס למה שאמרתי?
יובל שטייניץ: אני תכף אתייחס גם ספציפית לכל אחד.
יובל שטייניץ: שלי יחימוביץ: אמרתי שהשקפים לא מתייחסים - -
יובל שטייניץ: לא מתייחסים למציאות.
יובל שטייניץ: היו"ר משה גפני: חברת הכנסת יחימוביץ', הוא אומר שהוא ישיב.
יובל שטייניץ: שלי יחימוביץ: - - לחצי מהאנשים שהם אנשים מובטלים.
יובל שטייניץ: על זה לא נוח לו לענות.
יובל שטייניץ: שר האוצר יובל שטייניץ: נדמה לי שאני בזכות דיבור, ואני תכף אתייחס גם לזה.
יובל שטייניץ: שלי יחימוביץ: אז תענה לי.
משה גפני: שלי, כשמפריעים לך, את לא מסכימה.
משה גפני: שלי יחימוביץ: הוא לא עונה לי.
משה גפני: שר האוצר יובל שטייניץ: אני עונה בצורה כפי שנראית לי, ואת דיברת כפי שנראה לך, וביקשת שאני אכבד אותך ואני מאוד מכבד אותך, עכשיו תכבדי אותי.
שלי יחימוביץ': תשובה.
יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש, לכן, ראשית, למאבק במשבר הזה - - - שלי יחימוביץ: אתה שם לב שהוא לא עונה לי?
יובל שטייניץ: שר האוצר יובל שטייניץ: מותר לי לענות קודם ליושב-ראש.
יובל שטייניץ: שלי יחימוביץ: לא, אתה שם לב שהוא כאילו עונה לי.
יובל שטייניץ: שר האוצר יובל שטייניץ: את לא ראשונה בכלל, לפנייך אני צריך לענות לפניה ולג'ומס.
יובל שטייניץ: את בכלל שלישית בתור.
שלי יחימוביץ': תגן עלי גם מבחינת תוכן.
יובל שטייניץ: שלי.
יובל שטייניץ: את לא בת יחידה כאן, אני עונה קודם ליושב-ראש ואחר כך רשומים לי פניה, ג'ומס, ואת שלישית.
יובל שטייניץ: תמתיני בסבלנות, אני אתייחס גם ישירות לדברייך.
שלי יחימוביץ': פשוט חשבתי שאתה עונה לי כי נקבת בשמי.
שלי יחימוביץ': שר האוצר יובל שטייניץ: אז מותר לי לנקוב גם בשמך.
שלי יחימוביץ': אני לכן אומר, אדוני היושב-ראש, השקפים הללו והדרך שבה התמודדנו עם המשבר זה כלכלי, אבל זה גם מאוד מאוד חברתי, כי אם חס וחלילה היה קורה לנו מה שקרה בחלק מהמדינות – מהמדינות החזקות בעולם – האפקט החברתי היה איום ונורא.
שלי יחימוביץ': לא הצלחנו לפתור את כל הבעיות החברתיות – יש רבות וחמורות עדיין – אבל העובדה שהצלחנו בשנה האחרונה לבלום ולא להגיע לאותן תופעות כל כך חמורות של אבטלות כל כך גבוהות כמו שאנחנו רואים בחלק גדול ממדינות המערב, אני חושב שאי-אפשר להתעלם ממנה וזה גם חברתי.
שלי יחימוביץ': נוכח פני עתיד, אנחנו מתכוונים לשים דגש לסייע למשק לחולל מחזור צמיחה נוסף, והפעם – והדגשתי את זה – מחזור הצמיחה הבא, שלא כקודמו, אמור להיות לא מחזור צמיחה של גידול פערים אלא של צמצום פערים.
שלי יחימוביץ': מה ההבדל בין צמיחה של הגדלת פערים לבין צמיחה של צמצום פערים בחברה?
שלי יחימוביץ': ההבדל המרכזי זה טיפול בשוק העבודה.
שלי יחימוביץ': זה מניעת המצב שבו עוד פעם ייכנסו עשרות אלפי ומאות אלפי עובדים זרים ויתפסו מקומות עבודה ויורידו את השכר דווקא של החלשים בחברה.
שלי יחימוביץ': התחלנו לעבוד על זה, קידמנו צעדים.
שלי יחימוביץ': אנחנו באוצר הובלנו את הצוות הממשלתי שכבר הביא החלטות, וחלק בביצוע.
שלי יחימוביץ': זה הטיפול הממוקד, ואני אומר על זה תכף עוד כמה מלים כי כן עשינו גם צעדים קונקרטיים, כולל בכסף, חבר הכנסת מגלי והבה, בעיקר כלפי הציבור החרדי והפריפריה, ואני תכף אפרט, כולל עם השר ברוורמן – כבר השקנו צעדים מסוימים, וכבר אנחנו גם בדרך להשיק צעדים אחרים.
שלי יחימוביץ': אבל, אני מסכים שאנחנו צריכים להוביל תהליך מקרו-כלכלי כפול.
שלי יחימוביץ': אחד, צמיחה – כי בלעדיה אין כלום; בלעדיה יש גידול באבטלה.
שלי יחימוביץ': צמיחה זה גם חברתי, זה לא רק כלכלה לטובת עשירים.
שלי יחימוביץ': והשני, לדאוג שמחזור הצמיחה הבא ילווה בצמצום פערים על-ידי טיפול בשוק העבודה ובפריפריה, ואנחנו מתכוונים לזה וכך נעשה.
שלי יחימוביץ': ועכשיו, ברשותך, אני אתייחס ספציפית לשאלות - - שלי יחימוביץ: - - - שר האוצר יובל שטייניץ: - - אם הגברת יחימוביץ' תאפשר דיון מסודר.
שלי יחימוביץ': אם תאכיל את הפרות באוכל משובח במיוחד, מתישהו יבואו הציפורים ויאכלו את הצואה של הפרות, וזה יחלחל - - - היו"ר משה גפני: חברת הכנסת יחימוביץ', זה לא בסדר.
שלי יחימוביץ': את דיברת, ודיברת באריכות.
שלי יחימוביץ': שלי יחימוביץ: למה לא הקשבת למשל שלי?
שלי יחימוביץ': היו"ר משה גפני: רגע, את לא יכולה להפריע לשר האוצר באמצע, כמו שאי-אפשר להפריע לאף אחד אחר.
שלי יחימוביץ': שלי יחימוביץ: קודם כול, אני יכולה.
שלי יחימוביץ': אני יכולה.
שלי יחימוביץ': היו"ר משה גפני: אבל זה לא בסדר.
שלי יחימוביץ': אדוני השר, תמשיך.
שלי יחימוביץ': שלי יחימוביץ: הצמיחה כמרפא לכול.
שלי יחימוביץ': הצמיחה לא מחלחלת לעניים, נקודה.
שלי יחימוביץ': היא לא מחלחלת גם למעמדות הביניים, נקודה.
שלי יחימוביץ': הצמיחה זה לא פתרון קסם לכל דבר, כמה אנחנו יכולים לשמוע את זה?
שלי יחימוביץ': אני מנסה להיות מנומסת.
שלי יחימוביץ': היו"ר משה גפני: היא מדברת בלי רשות עכשיו, אני מבקש לא להשיב.
שלי יחימוביץ': להמשיך הלאה.
שלי יחימוביץ': שר האוצר יובל שטייניץ: ביקשו ממני לא להפריע לדברי הדוברים, אני מצפה שנאה דורש נאה מקיים.
שלי יחימוביץ': הצמיחה אכן – זה בדיוק מה שהתייחסתי אליו – אנחנו חייבים לדאוג שהיא תחלחל לכולם, על-ידי טיפול מסיבי בשוק העבודה בדרכים שונות, וציינתי כאן רק כיוונים כלליים, אם יהיה זמן אני ארד גם לפרטים.
שלי יחימוביץ': לכן, הדבר הזה שאתה ציינת כל כך יפה הוא בראש מעיינינו.