GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
משה גפני: לשם השגת מטרותיו וביצוע תפקידיו, רשאי הנגיד או עובד הבנק שהנגיד הסמיך לכך לדרוש מהרשות וכולי, ואם היא לא מוסרת, לפנות לגוף הפיננסי.
משה גפני: לא הפוך אלא לכתוב ישר.
משה גפני: זה אמור גם לגבי פסקה (ד).
משה גפני: לגבי הערת איגוד הבנקים, אם אפשר למצוא ניסוח, טוב.
משה גפני: אם אי אפשר, נבקש הצהרה של בנק ישראל לפרוטוקול.
משה גפני: ההערה היא הערה נכונה ולכן היה טוב אם אפשר למצוא ניסוח, אבל אני לא מתעקש על כך.
משה גפני: אם אתם חוששים שתהיה השלכת רוחב, אני לא מתעקש על כך.
רוני טלמור: אנחנו מסכימים שהרעיון נכון.
רוני טלמור: אנחנו רק לא חושבים שהפתרון הנכון הוא בחוק.
משה גפני: תחשבו בכל זאת.
משה גפני: אנחנו לא מצביעים היום.
משה גפני: אם יש פתרון, טוב.
משה גפני: אם לא, נבקש הצהרה.
משה גפני: שגית, תרשמי את זה.
משה גפני: נבקש הצהרה לקראת ההצבעה על הסעיף הזה, הצהרה של בנק ישראל.
משה גפני: אבל אם אתם מוצאים פתרון, זה הכי טוב.
משה גפני: אני רוצה לומר לכן שאתן יועצות משפטיות מאוד מוכשרות, אם אתן הכנתן את החוק הזה.
משה גפני: אם אני הייתי בנק ישראל, זה מה שאני הייתי כותב.
פרק ו': 40.
פרק ו': ניהול יתרות מטבע החוץ של המדינה (א) הוועדה, באישור שר האוצר, רשאית לשנות את העקרונות שעל פיהם יחליט הנגיד על הרמה הרצויה של יתרות מטבע החוץ לטווח ארוך.
פרק ו': (ב) הוועדה, בהתייעצות עם שר האוצר, תהווה את הקווים המנחים למדיניות ההשקעות של יתרות מטבע החוץ.
פרק ו': (ד) הוועדה תפרסם לציבור, בתוך שלושה חודשים מתום כל שדנה, דוח בדבר הסוגים העיקריים של המטבעות ושל ניירות הערך המרכיבים את יתרות מטבע החוץ לתום השנה שנסתיימה, באופן שלא יהיה בו כדי לפגוע בניהול התקין של יתרות מטבע החוץ.
פרק ו': הפרסום יהיה באתר האינטרנט של הבנק או כפי שהוועדה תמצא לנכון.
שגית אפיק: היום יש ועדת השקעות פנימית בבנק.
שגית אפיק: היום אפשר לעשות עסקאות במטבע חוץ רק עם גופים מסוימים שמנויים בחוק.
שגית אפיק: המגבלה הזאת הוסרה.
שגית אפיק: למעשה יש כאן קביעה בסעיף קטן (ב) שאומרת שהתוויית הקווים המנחים למדיניות ההשקעות תהיה בהתייעצות עם שר האוצר, אבל לא נדרשת התייעצות לניהול השוטף של היתרות.
שגית אפיק: היום, רק עם גופים מסוימים כמו הממשלה, הסוכנות היהודית, קרן קיימת.
משה גפני: היום אין התייעצות?
שוקי אורן: אני חושב שהסעיף שאני רואה אותו כמהותי וחשוב מאוד, הוא סעיף (א).
שוקי אורן: סעיף (א) קובע שהוועדה באישור שר האוצר תהיה רשאית לקבוע את העקרונות על פיהם יחליט הנגיד על הרמה הרצויה של יתרות מטבע החוץ.
שוקי אורן: אנחנו בדיוק נמצאים בזה שיתרות מטבע החוץ עלו מ-20 ומשהו מיליארד למעל 60 מיליארד ויש את הראייה מה צריכות להיות יתרות מטבע החוץ של מדינת ישראל.
שוקי אורן: יתרות מטבע החוץ של מדינת ישראל גדלו לא כתוצאה מזה שלממשלה יש תקבולי מטבע חוץ גבוהים ממכירת נפט אלא כתוצאה מזה שבנק ישראל לווה בשקלים וקנה דולרים.
שוקי אורן: יש לזה השלכות ולכן הנושא הזה, עצם זה שבחוק מופיע שזה ייקבע בהסכמת שר האוצר, העקרונות.
משה גפני: זה לא קיים היום.
שוקי אורן: זה לא קיים.
משה גפני: יש למישהו הערות?
חיים אורון: היות שאנחנו לא יודעים מי יהיה שר האוצר בעוד עשר שנים, אפשר להסכים.
משה גפני: יכול להיות שההגנה שלנו על משרד האוצר, בסוף יתברר שאנחנו טעינו.
שגית אפיק: את פרק ט' עשינו.
שגית אפיק: הייתם צריכים לתת תשובה לגבי סמכויות הפיקוח.
שגית אפיק: לגבי סעיף 52, משרד המשפטים הבטיח לתת תשובה.
משה גפני: לפני כן, מבחינת הסדר.
משה גפני: פרק ט', י' ו-י"א, עשינו.
שגית אפיק: הם היו צריכים לתת תשובה לגבי סעיף 52, הסעיף של המפקחים שחיים אורון העלה ואולי גם אמנון כהן.
רוני טלמור: אתם שאלתם לגבי הסמכות לדרוש מכל אדם להזדהות.
רוני טלמור: אני אתן על זה תשובה בשלושה רבדים.
רוני טלמור: קודם כל, במדרג הסמכויות שנותנים למפקחים, זאת בעצם הסמכות הכי מינורית שניתנת, סמכות ההזדהות.
רוני טלמור: לסבר את האוזן, ניתנת גם לסדרנים בבתי חולים וגם למאבטחים.
רוני טלמור: זאת סמכות מאוד מצויה.
רוני טלמור: יש כאלה שאין להם ממש סמכויות שלטוניות.
רוני טלמור: מעבר לכך, יש הנחה שמי שמקבל סמכות על פי דין, הוא עושה בה שימוש בצורה סבירה, רק לאותם צרכים שהסמכות ניתנה לו, וליתר ביטחון יש בחוק העונשין גם עבירה לגבי שימוש לרעה בכוח המשרה, ובבנק ישראל, למיטב ידיעתי, יש גם דין משמעתי ברמה כזאת או אחרת.
רוני טלמור: אלה האמצעים שאני חושבת שהם מספיקים לסמכות הזאת שהיא סמכות חשובה, כדי שהמפקח יוכל לדעת במי מדובר ואיך אנשים קשורים לנושא וכי השימוש ייעשה בה באופן סביר.
משה גפני: אנחנו דיברנו על כך שזה רק לגבי מי שיש לו איזשהו חשד.
רוני טלמור: אבל אין כל כך דרך לדעת את זה, עד שאתה מזהה את האדם.
רוני טלמור: אם אתה במקרה מכיר את האדם במראה שלו, אתה לא צריך שהוא יזדהה, אבל אם אתה לא יודע מי הוא, זה משהו אחר.
משה גפני: שאל חיים אורון אם יעמוד מפקח ברחוב דיזינגוף וכל מי שיעבור, הוא יאמר לו להזדהות.
משה גפני: מאבטח זה משהו אחר.
משה גפני: מאבטח עומד בכניסה לקניון ופעמים רבות הוא צריך פעמים רבות לבקש מהנכנסים להזדהות.
משה גפני: כאן אנחנו מדברים על משהו אחר.
רוני טלמור: למיטב ידיעתי, מה שאתה מדבר עליו ברחוב דיזינגוף, זה לא מקובל.
משה גפני: אז אמרת את זה.
רוני טלמור: זה יכול להיות שימוש לרעה בסמכויות.
משה גפני: לדרוש מכל אדם, אנחנו לא אוהבים את זה.
משה גפני: לדרוש מכל אדם.
רוני טלמור: זה הנוסח בכל דברי החקיקה.
חיים אורון: זה חוזר בכל המקומות.
חיים אורון: אי אפשר לכתוב מכל אדם הקשור או הנוגע?
משה גפני: מה יש אם זה יהיה כתוב?
חיים אורון: אם אני מחפש, זה טבעי שאני אעמוד ביציאה משדה התעופה וכל מי שבא, אני אומר לו שיראה לי מה יש לו בכיס.
חיים אורון: אבל זה לא טבעי בדיזינגוף.
חיים אורון: זאת אומרת, יש כאן איזו הגדרה בכל זאת.
חיים אורון: אמר חבר הכנסת גפני בצדק, יש הבדל בין מי שנכנס לבית חולים, אותו בודקים כי הוא נכנס לבית החולים.
חיים אורון: אבל כאן, השאלה אם זאת לא הגדרה שתאפשר באמת.
משה גפני: לדרוש מכל אדם הנוגע בדבר, נותן פתח גדול.
רוני טלמור: הנוגע בדבר מחייב את המפקח להיות באיזשהו מצב ידיעה לגבי הקשר של אותו אדם לנושא לפני שהוא יודע במי מדובר.
חיים אורון: בנסיבות העניין.
חיים אורון: אתם פותרים תמיד את העניינים.
חיים אורון: לדרוש מכל אדם בנסיבות העניין.
חיים אורון: זה פותר לכם.
משה גפני: בנסיבות העניין.
משה גפני: הגדרה יותר מצמצמת.
חיים אורון: בנסיבות שאתם מחפשים משהו שקשור.
משה גפני: בנסיבות העניין, הפירוש הוא שאם אדם עומד ברחוב לילינבלום והוא רוצה לקחת מכל אחד, הוא יכול לקחת.
משה גפני: זה בנסיבות העניין.
אורנה ואגו: אבל ההנחיה לנהוג בסבירות קיימת.
משה גפני: אנחנו מדברים על חקיקה ראשית.
משה גפני: מה לעשות, הרבה פעמים נתקלים – אלה באמת חריגים – וזה כתוצאה מחקיקה לא זהירה.
חיים אורון: למה "בנסיבות העניין" מפריע לכם?
משה גפני: אני יכול לתת לך אלף דוגמאות של מקרים בהם אדם מנצל סמכות לרעה ואחרי כן בבית המשפט הוא גם זוכה והוא אומר שזה המצב.
משה גפני: האשמה היא לא בכם אלא היא בנו, שאנחנו מאשרים נוסחים כאלה.
אורנה ואגו: אתה מדבר כאן על עובד של בנק ישראל שיקבל סמכות.
משה גפני: תכתבי "בנסיבות העניין".
משה גפני: זה מה שיהיה כתוב.
משה גפני: הממשלה יכולה להתנגד לנוסח האומר "בנסיבות העניין", והיא תציע הצעה אחרת ונצביע.
משה גפני: אני לא הולך לתת סמכות כזאת.
אורנה ואגו: צריך להבין מהיועצת המשפטית של הוועדה מה המשמעות של המלים "בנסיבות העניין".
משה גפני: בנסיבות העניין, זה בנסיבות העניין.
משה גפני: הפירוש הוא כמו שאמר קודם חבר הכנסת אורון.
משה גפני: עומדים בשדה התעופה, עומדים ברחוב מסוים או במקום מסוים ושם יש חשד סביר או יש חשש או יש נסיבות בהן צריך לבדוק כל אחד שנמצא שם, ומותר.
משה גפני: על פי נסיבות העניין מותר.
משה גפני: על פי נסיבות העניין, גם אם אין חשד ממש, יש בן אדם שיש איזשהו חשש לגביו, אותו באמת צריך לבדוק, אז מבקשים ממנו תעודה מזהה.
משה גפני: לכתוב כל אדם, יכול להיות מישהו, איזה מפקח, שיבוא ויעמוד ברחוב דיזינגוף ואף אחד לא יוכל לומר לו כלום.
משה גפני: השופט הסביר יאמר שהאיש צדק, הכנסת אפשרה לו את זה.
שגית אפיק: בישיבה הקודמת דיברנו על "נוגע בדבר".
שגית אפיק: נוגע בדבר לכאורה.
רוני טלמור: לכאורה נוגע בדבר בנסיבות העניין.
משה גפני: המילה "כל אדם" מפריעה לנו.
אורנה ואגו: אבל הסנקציה היא אותה סנקציה.
אורנה ואגו: גם אם זה כתוב וגם אם לא.
משה גפני: מותר לי לכתוב את מה שאני חושב?
חיים אורון: עד שמופעלת סנקציה במקרים האלה.
טידה שמיר: זה לא משנה.
טידה שמיר: אם יהיה כתוב או לא יהיה כתוב, אם הוא יעשה את זה.
חיים אורון: מה מפריע לכם לומר בנסיבות העניין?
משה גפני: המובן מאליו ראוי שייאמר.
משה גפני: אנחנו ממשיכים בפרק י"ב.
פרק י"ב: 58.
פרק י"ב: עיצום כספי (א) הפר אדם הוראה מההוראות לפי חוק זה, כמפורט להלן, רשאי הנגיד להטיל עליו עיצום כספי לפי הוראות פרק זה, בסכום של 5 מיליון שקלים חדשים: (1) לא קיים תנאי שהיה עליו לקיים בקשר לקבלת אשראי מהבנק לפי סעיף 36(4) או לפי סעיף 36(5).
פרק י"ב: (2) לא הגיש דוח בהתאם לדרישת הנגיד לפי סעיף 38(ה), או הגיש דוח כאמור שאינו נכון או מלא.
פרק י"ב: (3) לא הפסיק או הגביל מתן אשראי, השקעות או חלוקת רווחים בהתאם להוראות הנגיד לפיט סעיף 38(ז).
פרק י"ב: (ג) נדרש גוף פיננסי למסור מידע לי סעיף 39(א) ולא עשה כן, או מסר מידע כאמור שאינו נכון או מלא, רשאי הנגיד להטיל עליו עיצום כספי לפי הוראות פרק זה, בסכום של 500 אלף שקלים חדשים.
פרק י"ב: (ד) ביצע אדם עסקה, שנקבע בצו לפי סעיף 51 שהיא אסורה, רשאי הנגיד להטיל עליו עיצום כספי לפי הראות פרק זה, בסכום של 100 אלף שקלים חדשים.
פרק י"ב: אם הוא תאגיד – בסכום של 750 אלף שקלים חדשים, ואם תאגיד בנקאי – בסכום של 1.5 מיליון שקלים חדשים.
פרק י"ב: (ה) נדרש אדם למסור מידע לפי סעיף 39(ב) או (ד), ולא עשה כן, או מסר מידע כאמור שאינו נכון או מלא, רשאי הנגיד להטיל עליו עיצום כספי לפי הוראות פרק זה, בסכום של 50 אלף שקלים חדשים, ואם הוא תאגיד – בסכום של 100 אלף שקלים חדשים.
משה גפני: מה זה מידע לא מלא?
משה גפני: אם אני כותב את התאריך העברי ולא הלועזי, זה נקרא מידע לא מלא?
אורנה ואגו: אנחנו נפרש את זה בסבירות.
אורנה ואגו: אם מבקשים דיווחים על שלוש עסקאות ואתה נותן רק עסקה, או מבקשים דיווחים על כל העסקאות שביצעת בין התאריכים האלה והאלה ואתה לא מפרט את כל העסקאות, זה מידע לא מלא.
משה גפני: אפשר לכתוב את זה?
משה גפני: את הסבירות שעליה אתם מדברים?
משה גפני: אם אני נותן מידע בו כתובות כל העסקאות והכל כתוב, אבל כתבתי תאריך עברי ולא כתבתי תאריך לועזי.
משה גפני: זה קיצוני, אבל כתבתי מידע שהמידע הוא בסדר, אבל יש שם עוד שתי פסקאות שגם אותן הייתי צריך למלא, הן לא משנות שום דבר במידע שהבנק מקבל, אבל לא מילאתי את זה.
חיים אורון: יש על זה בקרה שיפוטית.
חיים אורון: בסדר, אבל יש כאן בקרה.
חיים אורון: אם סתם הוא עשה, הוא ילך לבית המשפט ויאמר שהנגיד השתגע, הטיל עליו מיליון שקלים ללא הצדקה.
חיים אורון: גם הנגיד יודע את זה.
משה גפני: אי אפשר לנסח את זה?
חיים אורון: זה במהות העניין.
אורנה ואגו: כל סמכות שאתה מפעיל, אתה מפעיל בסבירות.
אורנה ואגו: תכתוב כאן סביר, אז לכאורה בסעיפים אחרים אתה יכול להפעיל בסמכות.
משה גפני: לא, לכתוב את המילה מלא באופן אחר.
משה גפני: זאת אומרת, לכתוב את זה באופן כזה שבן אדם החסיר מידע.
משה גפני: לכתוב את זה הפוך.
משה גפני: "מלא", הפירוש הוא שצריך לכתוב מהמילה הראשונה ועד המילה האחרונה, מה שביקשתם, מה שיש בטופס, אבל יש דברים שלא מילאתי.
אורנה ואגו: יש סעיף דומה ועד היום לא תקפו אותנו.
אורנה ואגו: בחוק הפיקוח על המטבע.
אורנה ואגו: אנחנו קובעים קנס מינהלי לא בגלל שמישהו כתב לנו תאריך בעברית או בכלל לא מילא את התאריך.
שגית אפיק: עושים את זה בסוג של הידברות?
שגית אפיק: זה נעשה בתכתובת.
משה גפני: למה לא לכתוב "או הגיש דוח" נניח בפסקה (א)(2)?
משה גפני: "או הגיש דוח כאמור שאינו נכון או חלקי".
חיים אורון: לפעמים חלקי זה חלקי קטן ולפעמים חלקי זה חלקי גדול.
משה גפני: חלקי, זה אחרת.
משה גפני: מלא, אתה הולך על הצד היותר מלא.
חיים אורון: מה מפריע לך כאן?
משה גפני: מפריע לי שבאמת מישהו ממלא כמו שצריך.
אורנה ואגו: יש לנו ביקורת שיפוטית.
חיים אורון: יש להם כל כך הרבה עורכי דין.
חיים אורון: גם שם הם מתפרנסים.
חיים אורון: ילכו לבית המשפט ויאמרו מה פתאום קנסו אותם במיליון שקלים.
אורנה ואגו: וגם על מי אנחנו מטילים.
חיים אורון: אלה גופים גדולים.
שגית אפיק: אפשר לנסות לבדוק ניסוח אחר של דיווח לא מלא.
משה גפני: ניסוח בהסכמה.
לבנת קופרשטיין-דאש: לאיגוד בנקים יש הערה.
משה גפני: אתם רוצים שהקנס יהיה יותר נמוך.
לבנת קופרשטיין-דאש: קודם כל, בתזכיר חוק שפורסם להערות הציבור, הצעת החוק הופנתה לסעיף בחוק העונשין שקבע אז קנס עד 67,300 שקלים וזה קפץ כאן ל-5 מיליון שקלים.
לבנת קופרשטיין-דאש: ה-5 מיליון שקלים, ללא ספק זה סכום מאוד מאוד גבוה.
לבנת קופרשטיין-דאש: לפי הניסוח כתוב "הפר אדם" ולא כתוב "תאגיד בנקאי" או "גוף פיננסי" אלא כתוב "הפר אדם".
שגית אפיק: הסעיף עצמו מפנה לתאגיד בנקאי.
שגית אפיק: כל סעיף שיש בו הפניה, ההפרה היא של התאגיד.
טידה שמיר: ההפרות עצמן הן של התאגיד.
שגית אפיק: בהמשך יש דברים לגבי אדם, אבל כאן ההפרה היא של התאגיד.
לבנת קופרשטיין-דאש: כאן ההפרה היא של אדם.
לבנת קופרשטיין-דאש: "הפר אדם".
טידה שמיר: אבל ההפרות עצמן הן הפרות של תאגיד.
שגית אפיק: ההפניה בסעיף היא לתאגיד.
לבנת קופרשטיין-דאש: זה לא כל כך ברור מהנוסח של הסעיף.
לבנת קופרשטיין-דאש: עדיין העיצום הכספי כאילו חל על אדם.
לבנת קופרשטיין-דאש: בנוסף לכך, 5 מיליון שקלים, אנחנו סבורים שזה סכום גבוה מדיי ומעדיפים כמובן סכום אחר.
משה גפני: הניסוח הוא קצת בעייתי.
טידה שמיר: רוני, במקום "אדם" יהיה כתוב "תאגיד".
רוני טלמור: זה לא יכול להיות בשום מקרה יחיד.
טידה שמיר: אין בעיה.
טידה שמיר: במקום "אדם", יהיה כתוב "תאגיד".
חיים אורון: ותעלו ב-500 אלף שקלים.
טידה שמיר: בדיוק.
טידה שמיר: עכשיו אני רוצה להתייחס ל-5 מיליון שקלים.
טידה שמיר: אכן בתזכיר שהופץ לציבור היה סכום אבל טעינו כי הוא פשוט לא רלוונטי.
טידה שמיר: העיצומים המינהליים האלה, העיצומים הכספיים, נועדו להיות אמצעי ענישה מהיר ויעיל.
טידה שמיר: לכן גם העיצום צריך להיות מידתי וצריך לזכור באיזה תאגידים מדובר כאן.
טידה שמיר: הסעיף הזה של ה-5 מיליון שקלים מדבר על תאגידים בנקאיים ובמקרה של ה-לנדר אוף לסט ריזורט, גם על תאגיד פיננסי.
טידה שמיר: התאגידים האלה, אם תגזרי את העיצום הכספי ביחס לכל מדד שתרצי, ההון העצמי שלהם הוא עשרות מיליארדי שקלים ולנכסים שלהם, זה מאות מיליארדי שקלים.
טידה שמיר: אז 5 מיליון שקלים זה לא מידתי?
טידה שמיר: על מה מדובר?
לבנת קופרשטיין-דאש: אם אני מסתכלת אחרת על החלוקה הפיננסית, יש הפניה גם לחוק העונשין ויש הפניה גם לסכומים יותר גבוהים, אבל 5 מיליון ללא ספק הוא הסכום הכי גבוה שמצאנו בחקיקה הפיננסית האחרת.
טידה שמיר: גם על זה אני רוצה לומר.
טידה שמיר: ראשית, ההפניה לחוק העונשין, נגזרת של חוק העונשין לא מקובלת היום.
משה גפני: אגב, לאן הולך הכסף?
משה גפני: לאן הולכים 5 מיליון השקלים?
אורנה ואגו: לאוצר המדינה.
אורנה ואגו: לא לבנק.
משה גפני: אפשר להסתפק בפחות מ-5 מיליון שקלים?
שגית אפיק: זה אמור להיות לאוצר.
טידה שמיר: אני רוצה להסביר מהיכן נגזר הסכום של 5 מיליון שקלים.
טידה שמיר: אנחנו השווינו את זה גם לחוקים אחרים שהטילו עיצומים כספיים.
טידה שמיר: יש עיצומים על תאגידים שהם לא תאגידים בנקאיים.
טידה שמיר: יש מעט מאוד תאגידים, אם בכלל, שיש להם הון עצמי והיקף נכסים כמו לבנקים וגם שם מוצאים היום כבר עיצומים כספיים של מיליון, 2.5 מיליון.
טידה שמיר: על חוק החומרים המסוכנים, אל תאגיד שלא בהיקפים כאלה, הסכום הוא 2,4 מיליון שקלים.
טידה שמיר: חוץ מזה שמונחת לפני הוועדה הזאת הצעת חוק אכיפה מינהלית של רשות ניירות ערך שמדברת על סכומים כאלה של 5 מיליון שקלים לתאגידים שהם לא תאגידים בנקאיים.
טידה שמיר: אם אפשר להטיל מיליון שקלים ליחיד, אנחנו לא שם.
טידה שמיר: את ה-5 מיליון שקלים קבענו לשלוש הפרות מאוד מאוד מהותיות ורגישות ליציבות הפיננסית של המשק.
שגית אפיק: ב-(א) בעצם יהיה "הפר תאגיד" וב-(ד) ו-(ה) זה אדם.
שגית אפיק: זה נשאר אדם.
שגית אפיק: זה מסירת מידע.
משה גפני: סעיף 59.
טידה שמיר: אני רוצה להפנות לסעיף 67 שאומר: עיצום כספי לאוצר המדינה.
שגית אפיק: 59.
שגית אפיק: הודעה על כוונת חיוב (א) היה לנגיד יסוד סביר להניח כי הפר אדם הוראה מההוראות לפי חוק זה, כאמור בסעיף 58 (בפרק זה – המפר), ובכוונת הנגיד להטיל עליו עיצום כספי לפי אותו סעיף, רשאי הוא למסור למפר הודעה על הכוונה להטיל עליו עיצום כספי (בפרק זה – הודעה על כוונת חיוב).
שגית אפיק: (ב) בהודעה על כוונת חיוב יציין הנגיד בין השאר את אלה: (1) המעשה או המחדל (בפרק זה – המעשה) המהווה את ההפרה.
שגית אפיק: (2) סכום העיצום הכספי והתקופה לתשלומו.
שגית אפיק: (3) זכותו של המפר לטעון את טענותיו לפי הוראות סעיף 60.
שגית אפיק: (4) שיעור התוספת על העיצום הכספי בהפרה נמשכת או בהפרה חוזרת לפי הוראות סעיף 62.
שגית אפיק: 60.
שגית אפיק: זכות טיעון מפר שנמסרה לו הודעה על כוונת חיוב לפי הוראות סעיף 59 רשאי לטעון את טענותיו, בכתב, לפני הנגיד, לעניין הכוונה להטיל עליו עיצום כספי ולעניין סכומו, בתוך 30 ימים ממועד מסירת ההודעה.
שגית אפיק: 61.
שגית אפיק: החלטת הנגיד ודרישת חיוב (א) הנגיד יחליט, לאחר ששקל את הטענות שנטענו לפי הוראות סעיף 60, אם להטיל על המפר עיצום כספי, ורשאי הוא להפחית את סכום העיצום הכספי לפי הוראות סעיף 63.
שגית אפיק: (ב) החליט הנגיד לפי הוראות סעיף קטן (א) להטיל על המפר עיצום כספי, ימסור לו דרישה לשלם את העיצום הכספי (להלן – דרישת חיוב).
שגית אפיק: בדרישת החיוב יציין הנגיד, בין השאר, את סכום העיצום הכספי המעודכן ואת התקופה לתשלומו.
שגית אפיק: החליט הנגיד שלא להטיל על המפר עצום כספי,
שגית אפיק: ימסור לו הודעה על כך.
שגית אפיק: (ג) לא הגיש המפר את טענותיו לפי הוראות סעיף 60, בתוך 30 ימים מיום שנמסרה לו ההודעה על כוונת חיוב, יראו הודעה זו, בתום 30 הימים האמורים, כדרישת חיוב שנמסרה למפר במועד האמור.
שגית אפיק: 62.
שגית אפיק: הפרה נמשכת והפרה חוזרת (א) בהפרה נמשכת ייווסף על העיצום הכספי הקבוע לאותה הפרה, עיצום כספי בשיעור החלק החמישים שלו לכל יום שבו נמשכת ההפרה.
שגית אפיק: (ב) בהפרה חוזרת ייווסף על העיצום הכספי שהיה ניתן להטיל בשלה אילו הייתה הפרה ראשונה, סכום השווה למחצית העיצום הכספי כאמור.
שגית אפיק: לעניין זה, "הפרה חוזרת" – הפרת הוראה מההוראות לפי חוק זה כאמור בסעיף 58, בתוך שנתיים מהפרה קודמת של אותה הוראה שבשלב הוטל על המפר עיצום כספי.
שגית אפיק: 63.
שגית אפיק: סכומים מופחתים
חיים אורון: מה אומר סעיף קטן (ב)?
שגית אפיק: עכשיו אני מקריאה אותו.
לבנת קופרשטיין-דאש: מתי נעיר את ההערות שלנו?
חיים אורון: עכשיו.
לבנת קופרשטיין-דאש: בסעיף 59(א), היינו רוצים להוריד את המלים "רשאי הוא למסור" ולהחליפן במילה "ימסור".
לבנת קופרשטיין-דאש: אנחנו רוצים לוודא שאם הנגיד רוצה להטיל עיצום כספי על אותו אדם או תאגיד, שהוא ימסור לו הודעה, אבל זה לא יהיה עניין שבשיקול דעת כי התאגיד הבנקאי צריך כמובן להתחיל לעבוד על ההתגוננות שלו לפי כל הסעיפים שרשומים כאן.
חיים אורון: לפי מה שלימדו אותי לפני זמן רב, "רשאי", זה חייב בחוקים כאלה.
חיים אורון: "רשאי" נותן את האפשרות שלא?
חיים אורון: הוא יכול להטיל עיצום כספי בלי כל התהליך הזה?
אורנה ואגו: הוא לא יכול.
אורנה ואגו: "רשאי", זה לשון שיקול דעת בכלל להטיל את העיצום הכספי.
אורנה ואגו: אין אפשרות להטיל עיצום כספי בלי להודיע על הכוונה.
אורנה ואגו: זה לשון סעיפים שקיימת בכל החקיקות.
אורנה ואגו: רשאי הוא למסור, זה לשון שיקול הדעת, שאם היה לו יסוד סביר להניח, מותר לו לעשות את זה.
לבנת קופרשטיין-דאש: כפי שאני קוראת את הסעיף, לא מדובר על שיקול דעת בהטלת העיצום הכספי.
לבנת קופרשטיין-דאש: זה שיקול דעת על ההודעה על כוונת חיוב.
רוני טלמור: ההודעה הזאת היא מה שיוצר את הליך העיצום הכספי.
רוני טלמור: הכוונה בנוסח הזה היא בעצם להשאיר לנגיד שיקול דעת ולמרות שהוא סבור שהייתה איזושהי הפרה, לא לפתוח בהליך של עיצום כספי.
לבנת קופרשטיין-דאש: זה לא ברור מהסעיף.
רוני טלמור: כך זה מנוסח בכל החוקים של העיצומים.
חיים אורון: כך זה בכל החוקים.
לבנת קופרשטיין-דאש: אם קוראים את הסעיף, נראה שהרשות היא על ההודעה על כוונת החיוב.
רוני טלמור: מה שאת מציעה זה בעצם לבוא ולומר שלנגיד לא יהיה שיקול דעת שלא לפתוח בהליך.
לבנת קופרשטיין-דאש: לא.
רוני טלמור: זאת משמעות הבקשה שלך.
לבנת קופרשטיין-דאש: זאת לא המשמעות של הבקשה שלי ואני רוצה להסביר את עצמי.
לבנת קופרשטיין-דאש: לנגיד יש שיקול דעת בהטלת עיצום כספי, זה כמובן, אבל כאשר הוא החליט על הטלת העיצום הכספי, שלא יהיה מצב שיהיה לו שיקול דעת כן למסור או לא למסור את ההודעה.
רוני טלמור: בלי ההודעה הזאת, איך המשך ההליך.
חיים אורון: אין לו שיקול דעת.
חיים אורון: "רשאי" מופיע בכל החוקים ואני חושב שכאן אין בעיה.
שגית אפיק: (ב) הנגיד, בהתייעצות עם שר המשפטים, רשאי לקבוע מקרים, נסיבות ושיקולים שבשלהם ניתן יהיה להפחית את העיצום הכספי הקבוע בסימן זה.
אורנה ואגו: זאת טעות.
אורנה ואגו: זה לא "בסימן זה" אלא "בפרק זה".
לבנת קופרשטיין-דאש: יש לי עוד הערה.
לבנת קופרשטיין-דאש: לגבי סעיף 61(א).
לבנת קופרשטיין-דאש: אנחנו מבקשים להוסיף אחרי "הנגיד יחליט" את המלים: "החלטה מנומקת בכתב".
לבנת קופרשטיין-דאש: אנחנו רוצים שאם הנגיד באמת החליט להטיל עיצום כספי, שההודעה שתתקבל תהיה מנומקת.
אורנה ואגו: זה הנוסח שקיים בכל החקיקה.
אורנה ואגו: אנחנו היום פועלים רק לפי חוק אחד בעניין של עיצומים כספיים.
אורנה ואגו: אין מקרה כזה.
שגית אפיק: עד היום לא היו לכם עיצומים.
אורנה ואגו: חוץ מאשר חוק איסור הלבנת הון, עוד לא הטלנו אף פעם.
אורנה ואגו: יש לנו סמכויות אבל לא הטלנו.
אורנה ואגו: לא קורה שהנגיד אומר שהוא לא קיבל נקודה.
אורנה ואגו: עכשיו, החלטה מנומקת, אני לא יודעת מה זה החלטה מנומקת.
אורנה ואגו: לא קיבלתי, לא השתכנעתי מהטענות, זאת החלטה מנומקת?
אורנה ואגו: בא תאגיד וטוען טענות שהן לא סבירות.
שגית אפיק: בסעיף 60 המפר רשאי לטעון את טענותיו בכתב לפני הנגיד.
שגית אפיק: הנגיד מחליט בכתב?
שגית אפיק: אולי אפשר להוסיף את "בכתב".
חיים אורון: "בכתב".
חיים אורון: בלי מנומקת.
אורנה ואגו: חובת הנמקה לא צריך לכתוב וגם ה"בכתב" מיותר ואין אותו בנוסחים אחרים.
אורנה ואגו: אצלנו ביקשו לשמור על הנוסח כמו שהוא קיים בחוקים אחרים.
אורנה ואגו: בשום מקום לא נאמר "בכתב" ויש חשש שאם זה יהיה כתוב כאן, זה יעורר שאלות במקומות אחרים שאולי שם לא צריך להיות "בכתב".
אורנה ואגו: כל ההליך הזה הוא הליך שמתנהל במסמכים.
אורנה ואגו: זה הליך מעין שיפוטי.
חיים אורון: זה מה שאני אומר לשאול.
חיים אורון: אין כאן בשום שלב אפשרות של שימוע.
אורנה ואגו: יש.
שגית אפיק: זה שימוע.
שגית אפיק: סעיף 60 הוא השימוע.
חיים אורון: שימוע בכתב.
שגית אפיק: זה השימוע.
חיים אורון: השאלה אם אין מצב שבו מוצדק שימוע בעל פה.
חיים אורון: לפי מה שכתוב כאן, אין.
חיים אורון: כל ההליך הוא הליך של חילופי אי-מיילים.
אורנה ואגו: לא קורה שתאגיד מבקש ואנחנו לא מקיימים.
אורנה ואגו: כל מה שקיים אצלנו היום – אני יכולה לומר רק מהעיצומים שאנחנו כן מנהלים – לא קרה שתאגיד בנקאי גם הגיש בכתב וביקש גם לבוא ולטעון בעל פה, ובוודאי שזה ניתן לו.
אורנה ואגו: אני לא רוצה לחרוג מהנוסחים.
חיים אורון: אני מבין שלאישי ציבור יש שימוע בכתב.
חיים אורון: כנראה זה כתוב באיזה מקום.
אורנה ואגו: זה לא על עיצום כספי.
אורנה ואגו: כאן מדובר בסטנדרטיזציה של איזשהו הליך.
חיים אורון: אבל אם הולכים להטיל על מישהו 5 מיליון שקלים, זכותו גם לדבר עם הנגיד.
חיים אורון: לפי מה שכתוב כאן, זה יכול להיגמר בחילופי מכתבים.
לבנת קופרשטיין-דאש: נכון.
לבנת קופרשטיין-דאש: אני לא מבינה את ההתנגדות.
חיים אורון: כל הזמן מדברים על השלכות רוחב.
חיים אורון: הסבירו לי שנגיד בנק ישראל הוא מקרה מיוחד, זאת מעצמה ייחודית שאין לה דוגמה ורע, אז עזבו אותנו עם השלכות רוחב.
חיים אורון: בכל זאת, לא מדובר בעיצומים שוליים.
אורנה ואגו: לא, אבל יש גם עיצומים שנדרש אדם למסור מידע ולא מסר.
חיים אורון: בסדר, אני לא אומר שיש חובה בכל עיצום לשמוע, אבל לפחות הליך שמאפשר לתאגיד לפנות ולבקש שימוע בעל פה.
חיים אורון: ליצור משהו טיפה יותר גמיש.
שגית אפיק: את תלויה במשרד המשפטים.
חיים אורון: תמצאו נוסח.
חיים אורון: כאן כתוב שאם לא קיבלתי, אני עונה בכתב.
נטע דורפמן-רביב: זה לא חייב להיות כך תמיד.
חיים אורון: אז תכתבו בכתב או בעל פה ואז ייפתר העניין.
לבנת קופרשטיין-דאש: מדובר כאן בעיצומים כספיים מאוד מאוד גבוהים שהם באמת חסרי תקדים.
לבנת קופרשטיין-דאש: כל העיצומים עליהם אנחנו יודעים, ואתם בעצמכם אמרתם שאתם כבר לא מקבלים את העיצומים לפי הפניה לסעיף העונשין, מדובר כאן בסכומים מאוד גבוהים ואני חושבת שכל הנושא של השימוע וההידברות והזכויות של התאגיד הבנקאי, צריך להיות יותר מודגש כאן.
סטנלי פישר: העיצומים או העונש במדינות אחרות הוא הרבה יותר גבוה והסיבה היא מה שאמרה קודם טידה, שאנחנו מדברים על בנקים.
סטנלי פישר: מה שגדול אצלנו, זה קטן אצלם.
סטנלי פישר: אם אין את היכולת לגרום להם לשים לב למשהו.
חיים אורון: זה מוסכם עלינו לגמרי, גם השיעורים.
חיים אורון: הנוסח כאן בעצם הופך את כל התהליך לתהליך בכתב ואני לא אומר שכל התהליך צריך להיות בעל פה, אבל השאלה היא למצוא איזה נוסח שיאפשר במקרים מסוימים, על פי שיקול דעתו של הנגיד, שזה גם יהיה בעל פה.
אורנה ואגו: אין לנו בעיה עניינית.
חיים אורון: שגית, אין בעיה עם זה.
אורנה ואגו: שזה יהיה לפי שיקול דעת הנגיד, שימוע בכתב או בעל פה.
חיים אורון: ברגע שזה מופיע בחקיקה, ההנחה היא שהנגיד לא יאמר לכולם לא.
שגית אפיק: 64.
שגית אפיק: סכום מעודכן של העיצום הכספי (א) העיצום הכספי יהיה לפי סכומי המעודכן ביום מסירת דרישת החיוב, ולגבי מפר שלא טען את טענותיו לפני הנגיד כאמור בסעיף 61(ג) – ביום מסירת ההודעה על כוונת החיוב.
שגית אפיק: הוגש ערעור בבית משפט לפי סעיף 68, ובית המשפט הורה על עיכוב תשלומו של העיצום הכספי – יהיה העיצום הכספי לפי סכומי המעודכן ביום ההחלטה בערעור.
שגית אפיק: 65.
שגית אפיק: המועד לתשלום עיצום כספי עיצום כספי ישולם בתוך 30 ימים מיום מסירת דרישת החיוב כאמור בסעיף 61.
שגית אפיק: 66.
שגית אפיק: הפרשי הצמדה וריבית לא שולם עיצום כספי במועד, ייווספו עליו לתקופת הפיגור הפרשי הצמדה וריבית לפי חוק פסיקת ריבית והצמדה עד תשלומו.
שגית אפיק: 67.
שגית אפיק: גבייה עיצום כספי ייגבה לאוצר המדינה, ועל גבייתו תחול פקודת המסים (גבייה).
שגית אפיק: 68.
שגית אפיק: ערעור (א) על דרישת חיוב ניתן לערער לפני בית משפט השלום בירושלים בתוך שלושים ימים מיום שנמסרה הדרישה.
שגית אפיק: (ב) אין בהגשת ערעור כדי לעכב תשלום עיצום כספי, אלא אם כן הסכים לכך הנגיד או הורה בית המשפט אחרת.
שגית אפיק: (ג) התקבל הערעור, יוחזר העיצום הכספי בתוספת הפרשי הצמדה וריבית מיום תשלומו עד יום החזרתו.
שגית אפיק: 69.
שגית אפיק: פרסום הוטל עיצום כספי לפי פרק זה, רשאי הנגיד לפרסם בעיתון או בכל דרך אחרת את דבר הטלת העיצום וסכומו, את שמו של המפר ואת מהות ההפרה שבשלה הוטל העיצום הכספי ונסיבותיה, ורשאי הנגיד להורות למפר לפרסם פרסום כאמור.
שגית אפיק: 70.
שגית אפיק: אחריות מנהל כללי (א) המנהל הכללי של תאגיד חייב לפקח ולנקוט את כל האמצעים הסבירים למניעת הפרות לפי סעיף 58 בידי תאגיד או בידי עובד מעובדיו.
שגית אפיק: (ב) ביצע התאגיד הפרה כאמור בסעיף 58, חזקה היא שהמנהל הכללי בתאגיד הפר את חובתו לפי סעיף קטן (א), אלא אם כן הוכיח כי נקט את כל האמצעים הסבירים כדי למלא את חובתו.
שגית אפיק: (ג) הפר המנהל הכללי בתאגיד את חובת הפיקוח לפי סעיף קטן (א), רשאי הנגיד - (1) להטיל עליו עיצום כספי בסכום של 100 אלף שקלים חדשים בהתאם להוראות פרק זה.
שגית אפיק: (2) היה התאגיד המפר גוף פיננסי שהבנק נתן לו אשראי כאמור בסעיף 36(5) או תאגיד בנקאי – להורות על הפסקת כהונתו של המנהל הכללי באותו תאגיד.
שגית אפיק: היה הגוף הפיננסי מפוקח בידי רשות פיקוח, לא יורה הנגיד כאמור אלא לאחר התייעצות עם ראש רשות הפיקוח.
שגית אפיק: הוראות פרק זה יחולו לגבי הפסקת כהונה, בשינויים המחויבים.
לבנת קופרשטיין-דאש: סעיף 70 הוא סעיף חדש יחסית בחקיקה הקיימת כיום והוא יוצר חובת התנהגות חדשה שלא קיימת עד עכשיו על מנכ"לים בתאגידים.