GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שגית אפיק: היום כאשר הממשלה נותנת רשת ביטחון לבנק למסחר או לחברת ביטוח, תמיד זה באישור ועדת הכספים.
חיים אורון: כל השמות שהיו כאן, היו מגדילים את הנפח.
חיים אורון: היו באים ואומרים שיש להם נפח של 14 מיליארד ועכשיו הם רוצים לצאת עם 18 מיליארד.
משה גפני: אתה היית הקיצוני ביותר ואני מקבל את זה, עם הבורות שמשרד האוצר שם לנו.
חיים אורון: אבל זה לא כאן.
משה גפני: אני יודע שזה לא כאן.
משה גפני: כל המציאות הזאת נוצרת כתוצאה מזה שיש כאן זחילה די משמעותית פעם אחר פעם אחר פעם.
משה גפני: אני יכול למנות לך את הזחילות, אבל בסדר, אתה איש מקצוע, אני מקבל את זה.
משה גפני: אני לא אקבל את זה כאשר תאמר שהתקציב של בנק ישראל לא יאושר בוועדת הכספים, כי אז יהיה ויכוח.
שגית אפיק: אפשר לשאול מה קורה בעולם עם סמכויות כאלה?
שגית אפיק: יש סמכויות כאלה?
טידה שמיר: כל המטרה של הסעיף הזה היא הדיסקרטיות והמהירות.
טידה שמיר: בלי זה, אין בו צורך.
שגית אפיק: 37.
שגית אפיק: שעבוד ניירות ערך להבטחת אשראי (א) שועבדו ניירות ערך כנגד מתן אשראי בידי הבנק כאמור בפרק זה, יהיה כוחו של השעבוד יפה כלפי נושים אחרים של המשעבד ויראו אותו כשעבוד קבוע, ובלבד שניירות הערך רשומים לזכות הבנק אצל מתווך פיננסי כהגדרתו בסעיף 50א לחוק ניירות ערך.
שגית אפיק: (ב) על אף הוראות סעיף 19(ב) לחוק המשכון, התשכ"ז-1967 (בסעיף זה – חוק המשכון), לא יממש הבנק שעבוד של ניירות ערך שנעשה כערובה למתן אשראי כאמור בפרק זה, לפי סעיף 17(3) לחוק המשכון, אלא לאחר שמסר הודעה על כוונתו לעשות כן, שני ימי עסקים מראש, למשעבד ולכל אדם שזכותו עלולה להיפגע מן המימוש.
שגית אפיק: ואולם רשאי הבנק לממש שעבוד כאמור בלא מסירת הודעה מראש אם לדעת הנגיד או מי שהוא הסמיך לכך מבין עובדי הבנק, עיכוב במימוש השעבוד עלול לפגוע באופן משמעותי ביכולת לפרוע את ההתחייבות המובטחת באמצעות מימוש השעבוד, ובלבד שהבנק ימסור הודעה על המימוש סמוך לאחר ביצועו, למשעבד ולכל אדם שזכותו עלולה להיפגע מן המימוש.
שגית אפיק: (ד) הוראות סעיף זה יחולו על אף הוראות כל דין, לרבות פקודת החברות (נוסח חדש), התשמ"ג-1983, חוק המשכון וחוק החברות, ואולם אין בהן כדי לגרוע מזכותו של הבנק לפעול לעניין שעבוד ניירות ערך ומימושו בהתאם להוראות כל דין אחר.
משה גפני: זה משנה משהו מהמצב הקיים?
שגית אפיק: זה בא בעקבות פסקאות (4) ו-(5), שהן חדשות ביחס למצב הקיים.
שגית אפיק: זאת שאלה.
שגית אפיק: מה יקרה במצב של משבר?
שגית אפיק: הבנקים יהפכו להיות בשליטה?
אורנה ואגו: לא, זה לא קשור.
אורנה ואגו: יש לנו בעיה רגילה ורצינו לפתור אותה.
משה גפני: אין כאן משהו דרמטי.
אורנה ואגו: זה לא קשור לסעיף.
משה גפני: סעיף 38.
משה גפני: אם אתם תמצאו שיש בעיה, אנחנו הרי לא נצביע.
שגית אפיק: לא, אני רק רוצה להבין ואני לא בטוחה שאני מבינה את הסעיף הזה מספיק טוב.
אורנה ואגו: מה פתאום?
שגית אפיק: המימוש.
אורנה ואגו: אלה לא מניות הבנקים, מניות שהבנקים נותנים לנו.
טידה שמיר: בנק ישראל מחזיק איגרות חוב והוא משעבד לאיגרות חוב כנגד האשראי שהוא נותן.
טידה שמיר: כל העניין היה לזרז את אפשרות המימוש.
טידה שמיר: כל הפעולה שלי אמורה להיות, אני אמורה לקחת ביטחונות טובים.
שגית אפיק: לכן רציתם שיהיה לכם גם שיעבוד.
משה גפני: הממשלה מסכימה?
משה גפני: למה היה חשוב לחשב להגיע?
משה גפני: הרי הכל בסדר.
ערן היימר: לומר שהכל בסדר.
שגית אפיק: 38.
שגית אפיק: נכסים נזילים של תאגידים בנקאיים (א) בסעיף זה - "הוראות הנזילות" – הוראות שניתנו לפי סעיף קטן (ב).
שגית אפיק: "נכסים נזילים" – נכסים שהנגיד, באישור הוועדה – הכוונה לוועדה המוניטרית – קבע בהוראות הנזילות.
שגית אפיק: (ב) הנגיד, באישור הוועדה, רשאי להורות לכלל התאגידים הבנקאיים או לסוג מהם, להחזיק נכסים נזילים בשיעור ולפי הרכב שיורה, ולקבוע את השיעור האמור כאחוז מסך כל ההתחייבויות של התאגיד הבנקאי בפיקדונות או מסך כל נכסיו או משניהם, או בכל דרך אחרת, וכן להורות על שיעורים שונים לפי סוגי הפיקדונות או הנכסים שיוגדרו לעניין זה.
שגית אפיק: (ג) הנגיד רשאי להורות כי התחייבות מסוימת של תאגיד בנקאי תיחשב כפיקדון לעניין הוראות הנזילות.
שגית אפיק: (ד) לא תשולם ריבית לתאגידים בנקאיים על הנכסים הנזילים או על חלק מהם, המוחזקים בבנק, אלא אם כן נקבע אחרת בהוראות הנזילות, ובשיעור שנקבע כאמור.
שגית אפיק: (ה) תאגיד בנקאי יגיש לבנק, לפי דרישת הנגיד ובמועדים שיורה, דוח על התחייבויותיו ונכסיו בכל הדרוש לחישוב סכום הנכסים הנזילים שעליו להחזיק, ועל הנכסים הנזילים שהוא מחזיק בפועל.
שגית אפיק: (ו) לא החזיק תאגיד בנקאי נכסים נזילים בהתאם להוראות הנזילות, יהא חייב בתשלום ריבית לבנק, בשיעור שנקבע בהוראות הנזילות, על ההפרש שבין סך כל הנכסים הנזילים שאותו תאגיד היה חייב להחזיק, לבין סך כל הנכסים הנזילים שהחזיק לכל תקופה שבה היה הפרש כאמור.
שגית אפיק: (ז) הנגיד רשאי, באישור הוועדה, להורות לתאגיד בנקאי כאמור בסעיף קטן (ו), כי התאגיד יפסיק ליתן אשראי, להשקיע השקעות, או לחלק רווחים לבעלי המניות שלו או כי פעולות כאמור יבוצעו בהגבלות, והכל כפי שהנגיד יפרט בהוראה ולמשך תקופה שיקבע בה.
משה גפני: הערות לסעיף 38.
אורנה ואגו: אנחנו רוצים להוסיף סעיף (ב)(1).
שגית אפיק: תאמרי מה סוכם סופית.
אורנה ואגו: זה עוד לא סוכם סופית.
אורנה ואגו: אנחנו צריכים עוד לקבל אישור על הנוסח הזה.
שגית אפיק: זה מצוין.
אורנה ואגו: צריך לקבל עוד אישור על כך.
רוני טלמור: הוראות הנזילות היום מתפרסמות ברשומות כמו תקנות רגילות.
רוני טלמור: הבקשה שנעשית כאן היא בעצם לפטור אותם מפרסום ברשומות לעניין תחילת התוקף שלהן.
רוני טלמור: כלומר, התוקף לא יהיה לפי הפרסום ברשומות אלא לפי הפרסום באינטרנט, כדי שהכלי יהיה מיידי.
רוני טלמור: למרות זאת עדיין יהיה פרסום ברשומות אלא שהוא יהיה יותר בשביל התיעוד והדקלרטיביות ולא לשם מתן התוקף.
רוני טלמור: אני אומר שברקע הדברים יש גם ספק האם ההוראות האלה שניתנות לתאגידים הבנקאיים והן בעצם מחייבות אותם בלבד, עד כמה הן באמת תקנות בנות פועל תחיקתי, הוראות מינהל אחרות והספק קיים בין היתר בגלל ההיסטוריה אבל אלמלא ההיסטוריה, כנראה ספק שהיינו אומרים שזו תקנה בת פועל תחיקתי.
רוני טלמור: עוד אין לי תשובה סופית של המשרד בנושא, אם אנחנו מסכימים לנוסח הזה.
רוני טלמור: אם זה בסדר, אני אומר את זה בישיבה הבאה.
שגית אפיק: הוצאתם עד היום הוראות נזילות?
שגית אפיק: הן היו עד היום באישור ועדת הכספים.
טידה שמיר: הן היו, אבל כבר כמה שנים אנחנו לא משתמשים בהן.
טידה שמיר: בתור כלי מוניטרי.
אורנה ואגו: האישור של ועדת הכספים לא היה לזה.
שגית אפיק: הוא היה על ההוראה העונשית.
אורנה ואגו: עכשיו אין הוראה עונשית.
שגית אפיק: הפכתם את זה עכשיו לעיצום מינהלי.
משה גפני: מה שאתם יכולים שיהיה בפיקוח פרלמנטרי, אני חושב שאתם עושים טעות אם אתם לא הולכים על זה.
טידה שמיר: זה כלי מוניטרי מובהק.
משה גפני: זה הרי היה עד היום.
טידה שמיר: כבר שנים לא עשינו בזה שימוש.
שגית אפיק: למה עכשיו זה יידרש?
שגית אפיק: אם שנים לא השתמשתם, למה עכשיו כן?
טידה שמיר: הנגיד יענה למה זה יידרש.
סטנלי פישר: אחת המסקנות שמקבלים כמעט בכל העולם היא שיש צורך להשתמש בשלייקעס ולהטיל לא רק יחס הון על הבנקים אלא גם יחס נזילות כדי שהם יהיו גם נזילים וגם יהיה להם מספיק הון.
סטנלי פישר: לפעמים תאגיד יכול להיכשל משום שאין לו כסף.
סטנלי פישר: אפילו אם היינו מחכים עוד שלוש שנים, יש להם מספיק הון אבל בינתיים הוא נעלם.
סטנלי פישר: יש שימוש ביחס הנזילות לסך האשראי.
משה גפני: אנחנו מסכימים לזה.
סטנלי פישר: זה חוזר לשימוש.
סטנלי פישר: לא השתמשנו בזה במשך שנים, אבל עכשיו זה חוזר לשימוש.
משה גפני: אבל זה לא הנושא של נסיבות מיוחדות או נושא של חירום.
משה גפני: למה שלא יהיה כמו שהיה תמיד, פיקוח?
משה גפני: טוב, נשאיר את זה לסוף.
אורנה ואגו: הפיקוח לא היה מכוח חוק בנק ישראל.
משה גפני: נכריע בעניין הזה.
שגית אפיק: עוד שתי שאלות.
שגית אפיק: בסעיף קטן (ד) נאמר ש"לא תשולם ריבית לתאגידים הבנקאיים".
שגית אפיק: היום המצב הוא הפוך והשאלה למה החלטתם לשנות.
שגית אפיק: מה הנימוק לשינוי הזה?
טידה שמיר: בפועל לא שילמו.
טידה שמיר: אז עשינו את ברירת המחדל.
שגית אפיק: שלא תשולם.
שגית אפיק: בסעיף קטן (ז) ההוראות שיינתנו לתאגיד הבנקאי, אני מעלה כאן שאלה.
שגית אפיק: האם לקוחות אותו תאגיד לא צריכים לדעת על ההוראות האלה?
אורנה ואגו: זה לא משפיע עליהם.
שגית אפיק: הוא יפסיק לתת אשראי, להשקיע וכולי.
שגית אפיק: זה לא משפיע עליהם?
שגית אפיק: אין עליהם שום השפעה?
שגית אפיק: הוא יפסיק לחלק רווחים לבעלי המניות שלו?
טידה שמיר: לכן אנחנו מפרסמים.
שגית אפיק: אתם הולכים לפרסם את הכל?
שגית אפיק: גם את הוראות הנזילות?
שגית אפיק: יש הבדל.
טידה שמיר: זאת הוראה ספציפית.
שגית אפיק: אני שואלת על ההוראה הספציפית ולא על הוראות הנזילות.
שגית אפיק: אם הנגיד יורה לתאגיד בנקאי מסוים לא לתת אשראי, להפסיק להשקיע השקעות, הלקוחות של אותו תאגיד לא צריכים לדעת על כך?
שגית אפיק: אני מתייחסת לסעיף 38(ז).
טידה שמיר: צריך לעשות בדיסקרטיות ובמהירות כדי להביא לתוצאה הרצויה.
שגית אפיק: מה קורה אחרי שזה נעשה?
שגית אפיק: אני באמת מעלה שאלה.
שגית אפיק: הלקוחות לא צריכים לדעת על כך?
נטע דורפמן-רביב: זה בדומה לשינוי תנאי רשיון.
חיים אורון: לא לתת רווחים?
חיים אורון: לא לתת מניות?
חיים אורון: זה שינוי תנאי רשיון?
חיים אורון: זה שוט ענקי.
בארי טאף: אני מסכים עם טידה.
שגית אפיק: אז אחרי.
שגית אפיק: עשיתם את זה כבר.
שגית אפיק: לא לפני.
אורנה ואגו: אבל אחרי שהבנק שוב יציב והנזילות שלו תקינה.
שגית אפיק: לא אחרי התקופה.
אורנה ואגו: לא בתקופה שהנזילות שלו עומדת בספק.
חיים אורון: יכול להיות שהנוסח ששגית מציעה צריך להיות שהבנק יביא לידיעת הציבור את פעולתו במועד שאין בכך כדי לפגוע בפעילות התאגיד הבנקאי.
חיים אורון: לא יכול להיות שתהיה התרחשות כזאת ואחר כך איזה עיתונאי ירכל על זה ותהיה כותרת ענקית כי מישהו עשה רייטינג והכותרת תאמר שבנק מסוים, ארבעה חודשים היה מנוע מזה ומזה ומזה.
סטנלי פישר: אנחנו כאן במדרון החלקלק.
סטנלי פישר: מה שקרה במשבר באנגליה זה היה שכל פעם שהבנק המרכזי נתן הוראות או הלוואה או משהו לתאגיד בנקאי, החשד עלה לגבי מי הבא בתור, וברגע שמישהו בא בתור, כולם מכרו את המניות שלהם.
סטנלי פישר: אם אתה במשבר וצריך לתת הוראות מסוג זה בבנק אחד ואתה צריך לפרסם את העובדה הזאת, אתה כבר גורם לאי יציבות של האחרים.
סטנלי פישר: הבעיה במערכת הבנקאות, וזו הבעיה שקשה מאוד להתמודד אתה, היא ששמועות יכולות להצדיק את עצמן.
סטנלי פישר: זאת אומרת, אם כל אחד מאמין שכדאי לו להוציא את הכסף שלו מהבנק שלו, וכולם יעשו את זה, הבנק ייכשל.
סטנלי פישר: הבנק לא יכול לעמוד בזה.
סטנלי פישר: אתה תמיד על סף בעיה של יציבות מול בנקים.
חיים אורון: תראה כמה קל לך לשכנע אותי אבל בסעיף הקודם לא השתכנעתי.
משה גפני: אני מבקש לרשום את ההערה הזאת.
משה גפני: אדוני הנגיד, אני סומך עליך.
חיים אורון: אני ירדתי מזה.
משה גפני: בסדר, אז ירדת.
משה גפני: אם אתה יורד, גם אני יורד.
משה גפני: אני רק רוצה שתדע שנכון לרגע זה – אנחנו נמשיך הלאה ונראה מה יהיה בהמשך – אדוני הנגיד, אני מבין את המדיניות שלך.
משה גפני: אני גם מבין את הוויכוח שהיה לך עם הממשלה ואני אפילו נוטה להסכים אתך.
משה גפני: אבל תדע שאני, שאני בור ועם הארץ, לא למדתי כלכלה באוניברסיטה, מה שאני מבין עד עכשיו מהחוק זה שבנק ישראל הולך להיות די בעל בית על המערכת.
משה גפני: הוא לא צריך הרבה לדווח, הוא לא צריך הרבה לקבל אישורים, ואם חס וחלילה יהיה נגיד פחות טוב, אנחנו הולכים לפי דעתי לאסון.
משה גפני: אדוני הנגיד, אני אומר את זה.
משה גפני: אמרתי לך, אתה איש מקצוע ואני לא יכול להתווכח אתך.
משה גפני: אני אומר לך מה אני רואה מנקודת ראותי.
משה גפני: אתה הולך לעשות פעולות כאלה, אתה לא אומר לאף אחד.
משה גפני: אף אחד לא צריך לדעת על זה.
משה גפני: אנחנו הרי נגיע לישיבה האחרונה, בה נצטרך להצביע ולהכריע בדברים.
משה גפני: אנחנו נמשיך הלאה, זה בסדר, אבל אני מציע שתעשו עוד הפעם את החשבון.
משה גפני: אתם הולכים לחוק שהחוק הזה הוא חוק מצוין, מבחינה כלכלית הוא יוצא מן הכלל, הוא באמת חוק טוב, אבל בכל אופן אנחנו מדברים על בנק ישראל שהופך להיות גורם מאוד משמעותי.
משה גפני: הוא היה עד היום גורם משמעותי ומאוד מצליח אבל הוא הולך להיות גורם עוד יותר משמעותי.
משה גפני: יש גם את תחיקת משרד האוצר קצת החוצה וזה בסדר.
משה גפני: משרד האוצר לא יודע להגן על עצמו, שלא יגן, אני לא מגן עליו.
משה גפני: המציאות הזאת בה בנק ישראל הופך להיות גורם שהרבה הוא לא צריך לדווח והרבה הוא לא צריך לקבל אישורים, בסדר.
חיים אורון: הנאום הזה לא מתאים לסעיף הזה.
משה גפני: אמרתי את זה דווקא בסעיף הזה.
טידה שמיר: אני חושבת שגם בסעיף הזה, הפעולות האלה הן באישור הוועדה.
טידה שמיר: לא לשכוח שיש כאן ועדה מוניטרית בה יושבים שלושה נציגי ציבור.
משה גפני: תאמיני לי שהבנתי.
משה גפני: אני מציע להסתכל על כל המהלך ואני מציע לכם בבנק, לפני שתתקיים הישיבה האחרונה בה יהיו הצבעות, כדאי שתחשבו על זה ותבואו עם הצעות סבירות.
משה גפני: תעשו חשבון מה יקרה בעוד עשר שנים.
משה גפני: חס וחלילה, יהיה איזה שר אוצר לא טוב שימנה נגיד בנק ישראל ברמה בינונית, וזה עלול לקרות, והשאלה מה אז יעשו עם החוק הזה.
סטנלי פישר: אם מותר לי, אני מתנצל, אני שומע אותך וכמו שחיים אורון אומר, אני משתכנע, אבל.
סטנלי פישר: יש הבדל גדול בין מה שקורה בבנק ישראל לפי החוק הזה.
סטנלי פישר: עד כאן כל ההחלטות בבנקים הם של הנגיד.
סטנלי פישר: עכשיו יש ועדה מוניטרית עם שלושה אנשים מחוץ לבנק.
סטנלי פישר: זה משמעותי.
אורנה ואגו: הסעיף הזה היה קיים.
משה גפני: במצב הנוכחי, אם היו החלטות של הנגיד, הייתי יותר רגוע.
משה גפני: קיבלתי את זה.
שגית אפיק: 39.
שגית אפיק: מידע ודיווחים לבנק (א) לשם השגת מטרותיו וביצוע תפקידיו רשאי הנגיד או עובד הבנק שהנגיד הסמיך לכך לדרוש מגוף פיננסי מידע הדרוש לו לגבי סוגי עסקאות או סוגי בני אדם כפי שיקבע הנגיד, באישור הוועדה, בצו.
שגית אפיק: לא יידרש מידע מגוף פיננסי אלא אם כן המידע לא נמסר לנגיד או לעובד הבנק מאת רשות הפיקוח המפקחת על הגוף הפיננסי בתוך זמן סביר לאחר שנתבקשה לכך או שהגוף הפיננסי אינו מפוקח בידי רשות הפיקוח.
חיים אורון: תסבירו לנו.
אורנה ואגו: ראשית, אני רוצה לתקן את הנאמר בתחילת הסעיף – זה לשם השגת מטרות הבנק וביצוע תפקידיו.
אורנה ואגו: גם בהקשר של היציבות הפיננסית, אבל לא רק, נדרש מידע הרבה יותר רחב ממה שאנחנו מקבלים היום.
אורנה ואגו: אם אנחנו אחראים לתמוך ביציבות הפיננסית, אנחנו צריכים שיהיה לנו מידע מהגופים הפיננסיים.
משה גפני: ממי אתם לא מקבלים היום?
אורנה ואגו: מכל הגופים הפיננסיים, פרט לתאגידים בנקאיים.
אורנה ואגו: יש לנו סמכות מכוח חוק הפיקוח על המטבע שהיא מאוד מצומצמת.
ערן היימר: שדרישת המידע תהיה דרך המפקח.
אורנה ואגו: הכנסנו את ההסתייגות הזאת.
שגית אפיק: זאת אומרת, קודם הם יצטרכו לפנות למפקח, לפי הסעיף, ואם הם לא יקבלו מהמפקח, עדיין יש להם סמכות לקבוע בצו סוגי עסקאות.
שגית אפיק: מה עם פרטיותם של האנשים?
משה גפני: למה זה מנוסח בצורה כזאת?
משה גפני: למה זה לא מנוסח באופן כזה – לשם השגת מטרותיו וביצוע תפקידיו רשאי הנגיד לבקש מהרשות המפקחת למסור מידע?
אורנה ואגו: יש גופים שאינם מפוקחים.
אורנה ואגו: אם אנחנו לא מקבלים את המידע?
משה גפני: אז אתם יכולים לבקש.
משה גפני: את הכוונה הבנתי.
משה גפני: קחו בחשבון שגם אנחנו קצת מבינים.
משה גפני: קצת, לא הרבה ובאמת באופן מוגבל.
משה גפני: מה שהיה צריך לכתוב אם כנים דבריכם, אם אתם לא רוצים לעשות כאן אנדרלמוסיה שאין כדוגמתה, אתם הייתם צריכים ללכת כאשר אתם צריכים מידע, שזה דבר חדש, מתאגיד לא בנקאי, אתם הולכים לרשות המפקחת, ככל שיש רשות מפקחת.
משה גפני: אליה אתם הולכים.
חיים אורון: זה מה שכתוב כאן.
משה גפני: כתוב שהם הולכים לגוף הפיננסי.
חיים אורון: אלא אם כן לא קיבלו.
משה גפני: "לשם השגת מטרותיו וביצוע תפקידיו, רשאי הנגיד או עובד הבנק שהנגיד הסמיך לכך, לדרוש" – ממי?
משה גפני: "מגוף פיננסי מידע הדרוש לו לגבי סוגי עסקאות וסוגי בני אדם כפי שיקבע הנגיד באישור הוועדה בצו.
משה גפני: לא יידרש מידע מגוף פיננסי".
משה גפני: אפשר למנוע מהגוף הפיננסי.
חיים אורון: הפוך.
משה גפני: "לא יידרש מידע מגוף פיננסי".
חיים אורון: אלא אם כן הוא קיבל אותו.
משה גפני: "אלא אם כן המידע לא נמסר לנגיד או לעובד הבנק מאת רשות הפיקוח?
משה גפני: זאת אומרת, המסלול הוא כזה לפי החוק: קודם הגוף הפיננסי.
חיים אורון: קודם המפקח.
משה גפני: תאמין לי שהבנתי עד הנקודה האחרונה.
משה גפני: לקרוא, על זה התחנכתי מגיל שלוש.
משה גפני: לקרוא אני יודע.
משה גפני: תאמין לי שהכוונה ברורה.
משה גפני: פשוט עוקפים את הממשלה.
משה גפני: אני בעד, אבל שיאמרו את זה על השולחן.
טידה שמיר: זה לא נכון.
משה גפני: אז לא נכון.
משה גפני: היות שיש לי חסינות, מותר לי לומר דברים לא נכונים.
חיים אורון: מה שכתוב כאן
חיים אורון: בחוק זה שהוא פנה למפקח על הביטוח לקבל אינפורמציה לגבי כמה עסקאות נעשו בכבישים בחברת AIG ולא קיבל את האינפורמציה.
חיים אורון: כאשר הוא לא קיבל את האינפורמציה, יש לו סמכות לפנות אל הגוף עצמו.
חיים אורון: זה מה שאנחנו ביקשנו בסעיף (4) הקודם.
משה גפני: עכשיו השאלה שלי היא למה לא צריך לפנות לזה שמפקח עליהם יום יום.
חיים אורון: זה מה שכתוב.
משה גפני: אתה אמרת הפוך עכשיו.
חיים אורון: הוא פנה ולא קיבל.
אורנה ואגו: זה עניין של ניסוח.
משה גפני: אם כן, למה אי אפשר לדבר בעברית?
משה גפני: למה צריך לדבר במשפטית?
משה גפני: למה אי אפשר לדבר בעברית?
אורנה ואגו: כי זה חוק.
טידה שמיר: אני אסביר.
טידה שמיר: המידע שאנחנו זקוקים לו הוא מידע של הגוף הפיננסי.
טידה שמיר: הוא לא מידע של רשות הפיקוח.
טידה שמיר: לכן הרישא של הסעיף אומרת שאני קובעת איזה מידע אני צריכה מהגופים הפיננסיים.
משה גפני: למי את פונה?
טידה שמיר: הסעיף אומר שאני פונה קודם כל לרשות הפיקוח.
משה גפני: תכתבי את זה.
טידה שמיר: זה כתוב.
אורנה ואגו: אולי נשאל את היועצת המשפטית של הוועדה אם זה ברור.
אורנה ואגו: אם זה לא ברור, נשנה.
אורנה ואגו: בכל אופן, זאת הכוונה.
חיים אורון: זה כתוב מסורבל.
חיים אורון: אפשר לכתוב את זה יותר פשוט.
שגית אפיק: כתוב הפוך על הפוך.
שגית אפיק: אפשר לכתוב את זה בדיוק כמו שהוא מבקש, אבל כן צריך לשים לב להבחנה שהוא עושה והיא הבחנה נכונה, בין צו לבין העובדה שאתם צריכים לפנות קודם.
שגית אפיק: פשוט, להפוך את הסדר.
שגית אפיק: תפנו, לא תקבלו, תעשו צו.
אורנה ואגו: אפשר לשנות את הניסוח.
אורנה ואגו: אין לנו בעיה.
חיים אורון: שיהיה ברור שיש כאן 1 ו-2.
משה גפני: אני מקדם בברכה את חשב משרד האוצר, שוקי אורן.
אורנה ואגו: לאיגוד הבנקים יש הערה לסעיף.
משה גפני: אני מציע שנמשיך הלאה.
משה גפני: אני מבקש לקרוא את פסקה (ב).
שגית אפיק: (ב) לשם השגת מטרות הבנק וביצוע תפקידיו, רשאי הנגיד, באישור הוועדה, - הכוונה לוועדה המוניטרית - לקבוע בצו כי סוגי בני אדם שייקבעו בצו, ימסרו מידע כמפורט בצו הדרוש למעקב אחר התפתחויות בשוק מטבע החוץ בישראל, לרבות מידע בנוגע לאלה:
שגית אפיק: (2) עסקאות של תושב ישראל עם תושב חוץ, בישראל או מחוץ לישראל ועסקאות של תושב ישראל בחוץ לארץ.
שגית אפיק: (3) עסקאות של תושב חוץ בישראל, למעט עסקאות שדרכם של תיירים לעשותן, או לגבי נכס בישראל, לרבות עסקאות במטבע ישראלי.
שגית אפיק: (4) החזקה של מטבע חוץ ושל נייר ערך חוץ, בידי תושב ישראל, וכן החזקה של מקרקעין מחוץ לישראל בידי תושב ישראל.
שגית אפיק: (5) הוצאת נכס מישראל והכנסה לישראל של מטבע ישראלי או של זכות למטבע ישראלי.
שגית אפיק: (ג) בצו כאמור בסעיף קטן (ב) ייקבעו, בין השאר - (1) הגדרות למונחים "נייר ערך חוץ", "עסקה", "תושב חוץ" ו"תושב ישראל", לעניין הצו.
שגית אפיק: (2) דרכי מסירת המידע ומועדיה.
חיים אורון: לדווח לוועדת הכספים.
חיים אורון: אין לי מה לומר.
משה גפני: הכל בסדר?
חיים אורון: הסעיף הזה מדבר על סמכויות של בנק ישראל בנושא הפיקוח על מטבע החוץ בסיטואציות שונות ומגוונות, ואני בעד לתת לו אותן.
משה גפני: לדעתי יש גבול לכל דבר.
משה גפני: התהליך, גם הניסוח של כל הסעיפים האלה, הוא ניסוח לא טוב.
משה גפני: זה שהממשלה לא רוצה לומר את דברה, זכותה המלאה ושלא תאמר, אבל אנחנו בסופו של דבר צריכים לומר ואנחנו כל הזמן עושים את החשבון של מה יהיה בעוד עשר שנים.
משה גפני: יאשימו אותנו, ישאלו מי היה אז יושב ראש הוועדה שאישר את זה ומי היה אז חבר הוועדה הדומיננטי בעניין הזה, ושנינו נואשם כאשר יהיה נגיד בינוני שיש לו מידע על הכל והוא הולך לגופים הפיננסיים, וכך זה מנוסח.
חיים אורון: סלח לי, הייתה הצעת חוק של חברי כנסת להטיל מסים על העברות מטבע בתקופה שהדולר עלה.
משה גפני: מה איכפת לי מזה?
חיים אורון: מה שכאן נאמר, הגורם שמפקח על תנועת מטבע לארץ ומחוצה לה, הוא בנק ישראל.
חיים אורון: הוא נותן לו סמכויות במקרים מיוחדים, באישור הוועדה, לפי דעתי זה קיים גם היום, לבוא ולעשות כל מיני פעולות שיאפשרו לו לעמוד בכלל הזה.
חיים אורון: הדבר היחידי שאתה יכול לתקוף בהצעה הזאת הוא רק מכיוון אחד, לומר שאתה לא רוצה שאף אחד יתערב לנו בהצעה, זה ינוע איך שרוצים בכל העולם ושכולם יעמדו מהצד.
חיים אורון: אם היה ביבי לפני חמש שנים, זה מה שהוא היה אומר לך.
משה גפני: מה היום?
חיים אורון: הוא כבר לא אומר לך את זה.
משה גפני: היום זה קיים בחוק?
אורנה ואגו: היום זה קיים בחוק הפיקוח על המטבע.
משה גפני: הסעיפים האלה?
אורנה ואגו: זה מכוח הסעיפים.
שגית אפיק: בלי אישור ממשלה?
שגית אפיק: גם היום זה כך?
אורנה ואגו: בלי.
שוקי אורן: אני חושב שכדאי לקחת בחשבון שהייתה אבולוציה מסוימת כי בעבר היה פיקוח שהייתה לו משמעות כי היו הרי הגבלות מאוד חריפות על תושבי ישראל והפיקוח על מטבע החוץ בבנק ישראל הוא מצד אחד זה שהיה אחראי על הפיקוח ומצד שני היה לו את המידע.
שוקי אורן: ברגע שהפיקוח הוסר, מה שנשאר זה המידע.
שוקי אורן: אני חושב שאחד הדברים שאתה מעלה, האם המידע הזה הוא חשוב עתידית.
שוקי אורן: בלי ספק, זה גם כתוב בצורה כזאת, שכדי למלא את תפקידו בנק ישראל צריך לדעת מה קורה.
שוקי אורן: אם הוא לא ידע מה קורה, יכול להיות שיהיה לו קושי למלא את תפקידו.
שוקי אורן: זה לא נותן לו ישר את הסמכות לבוא ולפעול בתחום מטבע החוץ כי אז צריך - אתה ציינת נושאים של מיסוי או דברים אחרים - ללכת או בחקיקה או בהחלטות ממשלה.
שוקי אורן: את הזכות לדעת, זה מאפשר לו את הסמכות לדעת, י אחרת בנק ישראל לא ידע מה קורה בתחום מטבע החוץ.
חיים אורון: הוא רוצה מכל הבנקים אינפורמציה על זרימות הון לפחות מיום אחד מעל חמישה מיליון שקלים כדי לדעת אם יש כאן ארביטראג'ים.
חיים אורון: זה דבר אלמנטרי שצריך לתת לו.
משה גפני: הרי חל שינוי.
משה גפני: דיברנו על זה ביום חמישי.
משה גפני: היום המצב שונה מבחינת מטבע החוץ והמצב היום הוא לא כפי שהיה פעם.
חיים אורון: היא הנותנת.
אורנה ואגו: משהוסר הפיקוח, אחד הדברים שהצהרנו והממשלה הצהירה הוא שאנחנו מחליפים משטר של פיקוח במשטר של דיווח.
אורנה ואגו: יש באמת מכוח הסעיפים האלה דיווחים רחבים מאוד.
אורנה ואגו: יש היום 14 או 15 טופסי דיווח מכוח הסעיפים הללו, מאז הוסר הפיקוח.
שגית אפיק: חוק הפיקוח, הסעיף עליו אנחנו מסתכלים עכשיו, הוא מאוד כללי והוא כדי להבטיח את ביצועו של החוק.
שגית אפיק: כאן זה דיווח לצורך מעקב אחר התפתחויות.
שגית אפיק: יש שוני גדול.
שגית אפיק: השאלה שלי היא גם לגבי סעיף 39(א).
משה גפני: לא, לחגבי סעיף 39(א), אני מבקש לשנות את הנוסח כך שהנוסח יהיה ישר ולא הפוך.
משה גפני: איגוד הבנקים.
לבנת קופרשטיין-דאש: ההערה שלי היא בנוגע לדרישות המידע בסעיף 39(א) ובסעיף 39(ד).
לבנת קופרשטיין-דאש: יש מצבים בהם לבנקים יש סניפים מחוץ לישראל, לבנקים או לגופים פיננסיים או חברות בנות שהתאגדו מחוץ לישראל.
לבנת קופרשטיין-דאש: יכולים להיווצר מצבים – ואגב, הם כבר נוצרו – שדרישות המידע שהנגיד מבקש מנוגדות לחוקים החלים על אותם סניפים וחברות בנות באותן מדינות.
לבנת קופרשטיין-דאש: למשל, הוא בא לבקש מידע וזה נוגד את חובת הסודיות הבנקאית במדינה מסוימת.
לבנת קופרשטיין-דאש: במקרים כאלה הבנקים חשופים לסנקציות אפילו פליליות.
לבנת קופרשטיין-דאש: אנחנו מבקשים באיזושהי דרך לפתור את ההתנגשות הזאת בסעיף הזה.
משה גפני: מה אתם אומרים על הטענה הזאת?
אורנה ואגו: אנחנו התייעצנו בעניין עם משרד המשפטים, אם דבר כזה קיים בחקיקה, ונאמר לנו שלא.
אורנה ואגו: זה גם לא נהוג לכתוב את זה בחקיקה ראשית.
אורנה ואגו: אם ייווצר צורך במידע שהוא יכול לגרום להפרת סודיות או להפרת חוקים במקומות אחרים בהם הבנקים פועלים, אנחנו נקבע את זה בצווים.
אורנה ואגו: כלומר, נקבע הסתייגות בצו שיחייב את המידע.
משה גפני: למה אי אפשר לכתוב איזשהו משפט בקשר לזה?
אורנה ואגו: יכול להיות.
אורנה ואגו: לגבי חברות בנות, לדעתי אין לנו סמכות בגלל מכוח החוק, כך שאני לא אכתוב את זה.
משה גפני: למה זה מפריע לכתוב חצי משפט ואחר כך תעשו את זה בצווים?
רוני טלמור: זה פשוט עניין של ראיית רוחב של החקיקה.
רוני טלמור: אין היום הוראות כאלה והכלל שמדברים עליו הוא כלל ששייך לתחום שנקרא משפט בין לאומי פרטי.
רוני טלמור: השאלה איזה דין חל כאשר יש אפשרות שגם דין זר חל.
רוני טלמור: זה מובן מאליו לפי המשפט הבין לאומי הפרטי שלא צריך לדרוש מידע באופן שייצור עבירה במדינה אחרת ובעניין הזה התייעצתי וזה המצב המשפטי.
רוני טלמור: מעבר לכך, גם ממה שאמרו לי, אין היום הוראה דומה לזה בחקיקה.
רוני טלמור: החשש מהוראה כזאת בחקיקה במקום אחד שלא מופיעה במקומות אחרים הוא שתיווצר שאלה פרשנית.
רוני טלמור: לכן הצעתי הצעת ביניים.
רוני טלמור: הרי עיקר הפעילות כאן תיעשה בצווים, לגבי מקרים אחרים יכול להיות שיהיו נהלי עבודה, ובמסגרת אותם צווים או נהלי עבודה ניתן להגן בצורה מפורשת לגבי מצבים קונקרטיים שיועלו.
רוני טלמור: כיום כל נושא העברת המידע, יש לגביו לאט לאט יותר ויותר האחדה בעולם.
רוני טלמור: אני חושבת שהתנגשויות שאת מדברת עליהן, זה אמור להיות משהו שהולך ופוחת.
רוני טלמור: אני חושבת שאם ההסתייגות שאת מציעה תרד למישור של צווים, של נהלים, אפשר יהיה לתת מענה יותר מדויק מבלי ליצור בעיה פרשנית רוחבית.
משה גפני: השאלה שלי היא האם אי אפשר לכתוב חצי משפט בנושא.
רוני טלמור: אנחנו מעדיפים לא להכניס את זה לחקיקה.
משה גפני: מעדיפים, בסדר, אבל לאור החשש הזה.
אורנה ואגו: אנחנו מעדיפים שכן, כי זה מובן מאליו.
משה גפני: אני שואל האם אי אפשר לכתוב משהו שלפחות מפנה לכיוון הצווים.
משה גפני: לכתוב משהו.
רוני טלמור: יש הסמכה.
רוני טלמור: אולי בנק ישראל יוכל להצהיר לפרוטוקול שכך הוא ינהג אבל לא לכתוב מה יהיה בצווים
אורנה ואגו: הצהרנו.
חיים אורון: יש כאן פרק על הצווים והתקנות?
שגית אפיק: זאת באמת השאלה שלי.
אורנה ואגו: יש הבטחה שלנו לאוצר בסעיף קטן (ד) להוסיף הסתייגות שלא יידרש מידע, כמו הסיפא של (א), אלא אם כן פנינו קודם לרשות.
שגית אפיק: גם כאן ננסח את זה כך.
שגית אפיק: ב-(ד) זה בלי הוועדה המוניטרית?
אורנה ואגו: זה פרטני.
שגית אפיק: זה רק הנגיד.
אורנה ואגו: לצורך הבנת איזושהי עסקה.
שגית אפיק: מה זה פרטני?
שגית אפיק: זה נוסח מאוד כללי.
שגית אפיק: קבלת המידע הנחוץ להבנת תהליך או עסקה מהותיים למשק.
אורנה ואגו: נכון, אבל אם יש עסקה.
שגית אפיק: עסקה פרטנית.
אורנה ואגו: עסקה פרטנית.
שגית אפיק: והבנת תהליך?
אורנה ואגו: גם.
אורנה ואגו: משהו פרטני.
טידה שמיר: זה נובע ממשהו פרטני.
שגית אפיק: אפשר לנסח את זה קצת אחרת.
סטנלי פישר: אנחנו כל יום קוראים בעיתון על כך שספקולנטים היו כאן והיו אנשים משם ומשם.
סטנלי פישר: בעשר השנים האחרונות או בעשר השנים עד מרץ 2008 בנק ישראל לא התערב בשוק מטבע החוץ.
סטנלי פישר: עכשיו ההסתברות שנתערב היא יותר גבוהה ממה שהייתה בשנים האלה.
סטנלי פישר: אתה צריך לדעת מה קורה בשוק כאשר אתה מחליט להתערב.
סטנלי פישר: מה שיש כאן, אנחנו מבקשים את האישור לבקש את המידע לגבי מה קורה בשוק ואת הדיווח כדי שנוכל להבין את כוחות השוק ולעבוד לפי ההבנה הזאת.
סטנלי פישר: בלי המידע הזה, מישהו אומר שהיו אלה ספקולנטים, מישהו אומר שאלה היו היצואנים הישראלים וכל מיני דברים, ואתה פשוט לא יודע.
סטנלי פישר: אפילו אם המידע שאנחנו מקבלים, לפעמים זה קשה לדעת בדיוק משום שאם למשל גוף מסוים עובד דרך בנק אחר, אתה לא יודע מי בעצם עומד מאחורי עסקה כלשהי.
סטנלי פישר: לפחות נדע משהו ונוכל לפעול.
משה גפני: אני מציע שגם ב-39(א) וגם ב-39(ד), אני מבקש שזה יהיה כתוב ישר ולא הפוך.