GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שגית אפיק: והשאלה השנייה היא כללית, יכול שהיא נובעת גם מחוסר הבנה שלי, יש סנקציה על אי תיקון ליקויים?
טידה שמיר: אין, גם לא על חברות ציבוריות ולא על מבקר המדינה.
אורנה ואגו: 'תציע למועצה', היא חלק מהמועצה, אז הדרך היא שוועדת הביקורת היא גם של המועצה, היא תציע למועצה, היא לא עומדת באופן עצמאי מול הבנק.
שגית אפיק: לא, חשבתי מול הנגיד.
טידה שמיר: זו זה ממש ועדת ביקורת, שונה מהוועדה לתיקון ליקויים.
טידה שמיר: הנגיד יכול להיות בהחלט---
שגית אפיק: סימן ד': הוראות משותפות לוועדה המוניטרית ולמועצה המנהלית 26.
שגית אפיק: סייגים לכהונה.
שגית אפיק: לא ימונה ולא יכהן אדם כחבר מקרב הציבור בוועדה או במועצה (להלן – התפקיד) ; (1) מי שהוא חבר הכנסת, חבר מועצה של רשות מקומית או מי שנכלל ברשימת מועמדים בבחירות לכנסת, או למועצה של רשות מקומית; (2) מי שהוא עובד הבנק, מועסק בשירות הבנק, עובד המדינה, עובד תאגיד שהוקם לפי דין, ועובד או דירקטור בחברה ממשלתית או בחברת בת ממשלתית כהגדרתם בחוק החברות הממשלתיות; (3) מי שהוא עובד או נושא משרה בגוף פיננסי, או בעל עניין בגוף פיננסי.
שגית אפיק: לעניין זה נושא משרה ובעל עניין כהגדרתם בחוק החברות; (4) מי שעסקיו או עיסוקיו עלולים ליצור ניגוד עניינים עם התפקיד; (5) מי שיש לו זיקה אישית, עסקית או פוליטית לשר משרי הממשלה; (6) מי שהורשע בעבירה שמפאת חומרתה, מהותה, או נסיבותיה, אין הוא ראוי לכהן בתפקיד.
שגית אפיק: (7) מי שפסול לכהן כדירקטור בחברה על פי חוק החברות, או על פי כל דין אחר; (8) מי שאינו יכול להקדיש את הזמן הראוי לביצוע התפקיד'.
אמנון כהן: בסעיפים הראשונים, אם יש, נגיד, ראש עיר מוכשר לשעבר, היה ראש עיר.
משה גפני: אין לך בעיה.
משה גפני: אם הוא ראש עיר לשעבר, אפילו אם הוא לא מוכשר.
שי חרמש: נכלל ברשימת מועמדים לכנסת, אם הוא מתפטר ויוצא.
משה גפני: אם הוא היה מועמד ברשימה ולא נבחר, יכול להיבחר, ושיתפטר מהרשימה.
ציון פיניאן: כל מה שהוזכר פה זה לשעבר, חבר כנסת לשעבר, ראש עיר לשעבר.
משה גפני: לא, רק בפועל.
משה גפני: מי שהוא חבר כנסת, חבר מועצה, או מי שנכלל ברשימת מועמדים, עכשיו.
משה גפני: אם הוא מתפטר מרשימת המועמדים, הוא יכול.
טידה שמיר: חבר הכנסת חרמש, דקדוקית אתה צודק, הביטוי צריך להיות 'מי שכלול', לא 'מי שנכלל'.
משה גפני: אני חושב שאת טועה.
משה גפני: מי ניסח את זה?
טידה שמיר: אנחנו.
משה גפני: אז ניסחתם נכון.
טידה שמיר: אמרת לי להיות גמישה.
משה גפני: תהיי גמישה בדברים נכונים, לא בדברים לא נכונים.
משה גפני: מה כתבת?
משה גפני: מי שהוא חבר כנסת, עכשיו.
משה גפני: מי שהוא חבר כנסת.
משה גפני: בחינוך העצמאי למדתי שזה עכשיו.
משה גפני: לא יודע איך זה בבית ספר ממלכתי.
משה גפני: חבר מועצה של רשות מקומית.
משה גפני: עכשיו.
משה גפני: או מי שנכלל ברשימת מועמדים לבחירות לכנסת.
משה גפני: מתי הוא נכלל?
שי חרמש: לפני הבחירות.
משה גפני: מתי הוא נכלל, מתי זה היה?
דוברת: במועד של הבחירות.
משה גפני: אני אגיד לך מתי זה היה, זה היה אתמול, זה היה לפני שבוע.
משה גפני: זה לא מי שכלול, מי שנכלל.
שגית אפיק: נכלל זה גם בהווה וגם בעבר.
שגית אפיק: הכוונה היא בהווה מהותית.
משה גפני: תנסחו איך שאתן רוצות, לא מעניין אותי.
משה גפני: יש לי שאלה, שאל חבר הכנסת אמנון כהן, אתם מבלבלים אותנו כל הזמן עם הדברים הפחות חשובים, יש דברים יותר חשובים.
משה גפני: כתוב בפסקה (5) , אומרים חברי הכנסת אמנון כהן וציון פיניאן, 'מי שיש לו זיקה אישית, עסקית או פוליטית, לשר משרי הממשלה', מה פירוש?
אמנון כהן: הוא היה ברשימה, לא נבחר, אבל הוא במפלגה מסוימת והמפלגה היא בשלטון עכשיו, יש שרים, אז יש לו זיקה או אין לו זיקה?
משה גפני: מה זה זיקה אישית?
שי חרמש: חבר הכנסת גפני, שר וסגן שר.
משה גפני: עזוב סגן שר.
משה גפני: לא רציני.
משה גפני: מה את אומרת, מה זה זיקה אישית?
פניה קירשנבאום: סליחה, יצטרכו ללכת לרחוב ולחפש אנשים ברחוב, כי לכל אחד כמעט יש את הזיקה למישהו, ואני כבר הייתי עדה שמישהו נפסל מאיזה שהיא דירקטוריון כי אמרו שהוא מכיר את השר אביגדור ליברמן.
שי חרמש: על זה נאמר, מי שהולך עם חמאה על הראש, לא מסתובב בשמש.
פניה קירשנבאום: עכשיו זה לא הרגע של התגובות.
פניה קירשנבאום: אתם יודעים מה, ישאלו מי מכיר את אהוד ברק.
פניה קירשנבאום: באמת, שבעה מיליון אנשים מכירים את אהוד ברק, הם לא יכולים להיות מוצגים.
משה גפני: עורכת דין שמיר, מה זה זיקה אישית?
משה גפני: אני מכיר כמה שרים בממשלה---
טידה שמיר: ההגדרה הזאת נמצאת בחוק החברות הממשלתיות, ואני רוצה לחדד ולומר שלא רק שיש לנו פה ועדה לאיתור מינויים, אלא המינוי של החברים מקרב הציבור, הן בוועדה המוניטרית והן במועצה המנהלית, צריכים לעבור שתי ועדות, גם את הוועדה לאיתור מינויים וגם את מה שאנחנו מכירים כוועדת שפניץ, שזה בדיוק מה שהיא קובעת.
טידה שמיר: וזה לא רק לגבי בנק ישראל, אלא היא פועלת מזה שנים ובדיוק את הסעיף הזה היא קובעת.
טידה שמיר: יש ספר שלם של הנחיות של היועץ המשפטי לממשלה שעליו מתבססת ועדת שפניץ, שמסבירה קריטריונים לזיקה אישית.
טידה שמיר: אין טעם לכלול את זה בחוק.
משה גפני: אני יכול בסוף לדעת מה זה לפי דעתך זיקה אישית?
טידה שמיר: לפי דעתי, לא.
משה גפני: לא לפרט, רק להגיד, שנבין.
משה גפני: אם אני מכיר את השר אביגדור ליברמן, זה נקרא זיקה אישית?
רוני טלמור: היכרות יכולה לקבל כל מיני פנים וזה בדיוק שיקול הדעת שוועדה שבודקת את המינויים מסתכלת.
רוני טלמור: אם מדובר בחברות קרובה---
משה גפני: מה ההגדרה?
רוני טלמור: לאדוני יש חברים, הוא בוודאי יודע להגדיר מי---
שגית אפיק: לשר משרי ממשלה?
שגית אפיק: ככה בנוסח הזה?
שגית אפיק: הנוסח הזה, זיקה עסקית, אישית או פוליטית, לשר משרי הממשלה?
שגית אפיק: ככה?
רוני טלמור: אתם רוצים, אני אקריא לכם את נוסח הסעיף.
משה גפני: אני יכול להבין מה זה זיקה אישית, להסביר משפטית מה זה.
רוני טלמור: יש שלוש זיקות.
רוני טלמור: זיקה פוליטית, זיקה עסקית וזיקה אישית.
רוני טלמור: זיקה אישית, מטבע הדברים נובעת מהמישור האישי, זאת יכולה להיות זיקה שנובעת מחברות, זו יכולה להיות זיקה שנובעת מקשרי משפחה ודברים כאלה.
רוני טלמור: חברות כמובן נבחנת ביתר זהירות, משום שאתה יכול גם להכיר את השכן מעבר לכביש, זה לא אומר שיש לך זיקה אליו.
משה גפני: מה זה חברוּת?
חיים אורון: בגלל זה הוועדה קובעת.
חיים אורון: זה לא אוטומטית.
חיים אורון: לוועדה יש עילה שתעמוד במבחן בג"צ, אם היא תבוא ותגיד שאתה חבר קרוב שלו.
חיים אורון: היא לא תעמוד במבחן בג"צ אם פעם היית אצלו בבר מצווה.
משה גפני: זה ניסוח שקיים היום?
רוני טלמור: אני אקריא לכם את סעיף 18ג רבתי לחוק החברות הממשלתיות, שחל על כל מינוי דירקטור: 'מצאה הוועדה לבדיקת מינויים כי למועמד לכהונת דירקטור, יושב ראש דירקטוריון, או מנהל כללי בחברה ממשלתית, שיש זיקה אישית, עסקית או פוליטית לשר משרי הממשלה, לא תמליץ על מועמדותו---
משה גפני: רבותיי, הנגיד אמור לצאת.
שי חרמש: מתוקן לגבי נושא רשימת המועמדים, שכרגע לא מכהן.
שי חרמש: את התיקון מבצעים?
שי חרמש: זה עניין עקרוני.
שי חרמש: באותו מקום שכתוב 'חבר נכלל ברשימה', 'כלול ברשימה' ולא נכלל ברשימה.
משה גפני: תנסחו את זה.
טידה שמיר: חבר הכנסת גפני, מלה אחת בעניין הזה.
טידה שמיר: היה החשב הכללי הראשון, לא זוכרת את שמו, אבל מספרים שהיו מצלצלים ושואלים 'מה עם הצ'ק', אז הוא היה אומר 'נשלח הצ'ק', אולי נשלח אותו, ויש אומרים שכבר נשלח.
משה גפני: אני רוצה שהניסוח יהיה שאם מישהו מתפטר מרשימת המועמדים אז הוא לא נפסל בגלל הסיבה הזאת.
משה גפני: רבותיי, הנגיד אמור לצאת, אנחנו נמשיך את הדיון, אבל היות ובתחילת הדיון חלק מהחברים לא היו, אדוני הנגיד, אני מבקש, ברשותך, אם יכולה להיות התייחסות שלך כפי שאמרת בבוקר לגבי הנושא של בנק הפועלים.
נגיד בנק ישראל סטנלי פישר: אדוני היושב ראש, אני מתנצל שאני צריך לצאת ושמעתי את הרמז של חברת הכנסת יחימוביץ שכדאי לי לא להיות כאן, אבל אני צריך להתנצל---
שלי יחימוביץ': לא היה רמז.
משה גפני: לא היה רמז כזה.
נגיד בנק ישראל סטנלי פישר: אבל הדיונים הם יותר מדי מעניינים שאני יכול לוותר עליהם בקלות.
משה גפני: אדוני הנגיד, מה שהיא אמרה זה את מה שכולנו אומרים, אנחנו צריכים כל הזמן לעשות את החשבון בחוק הזה, מה יקרה בעוד 50 שנה, כשאתה לא תהיה ויהיה נגיד בינוני.
משה גפני: זה מה שהיא אמרה.
משה גפני: היא דווקא מעוניינת וגם אני מעוניין שתהיה כאן.
נגיד בנק ישראל סטנלי פישר: תודה רבה.
נגיד בנק ישראל סטנלי פישר: לא, זה היה ניסיון לצחוק שלא הצליח, אני רואה.
נגיד בנק ישראל סטנלי פישר: אני מתנצל גם עבור זה.
נגיד בנק ישראל סטנלי פישר: אני גם רוצה להזכיר לכם שנגידים בעבר גם היו טובים מאוד.
משה גפני: כן, אנחנו פוחדים מהעתיד.
נגיד בנק ישראל סטנלי פישר: למשל, אם אני צריך לתת רק שם אחד, אז מיכל גרונר, שהיה נגיד בעבר.
שלי יחימוביץ': זאת אומרת שכל האחרים לא היו טובים.
נגיד בנק ישראל סטנלי פישר: אני ידעתי שתגידי את זה.
נגיד בנק ישראל סטנלי פישר: היו נגידים נוספים מצוינים.
נגיד בנק ישראל סטנלי פישר: אני רוצה להתייחס לעניין של בנק הפועלים והחדשות של היומיים האחרונים.
נגיד בנק ישראל סטנלי פישר: אתם התייחסתם בתחילת הפגישה הזאת לאירוע הזה ואני רוצה להודות לכם, לא רק עבור מה שאמרתם בתחילת הדיון היום, אלא גם על המושב שהיה לנו איתכם בזמן העימות, שאני מאוד מצטער שזה הגיע לזה, בין הפיקוח על הבנקים ובנק ישראל לבנק הפועלים.
נגיד בנק ישראל סטנלי פישר: ישבנו איתכם, הסברנו לכם, לא יכולנו להתייחס לכל הפרטים, אבל הסברנו את המצב וקיבלנו את הגיבוי של הוועדה הזאת.
נגיד בנק ישראל סטנלי פישר: זה חיזק אותנו ואני מאוד מאוד מודה לוועדה הזאת עבור ההבנה שקיבלנו אז.
נגיד בנק ישראל סטנלי פישר: זה היה חשוב בתהליך.
נגיד בנק ישראל סטנלי פישר: ביחס למצב הנוכחי, היעד שלנו היה להגן על הבנק ועל הלקוחות של הבנק ועל המשקיעים בבנק ואנחנו שמחים שלמרות כל הרעש, הצלחנו לעשות את זה, ואנחנו ממשיכים לפקח על הבנק, אבל כמו שאמרנו אתמול בהודעה, יש לנו אמון בבנק ובהנהלת הבנק.
נגיד בנק ישראל סטנלי פישר: ביחס לחקירה הנוכחית, זה לא עניין של בנק ישראל, זה העניין של מערכת אכיפת החוק.
נגיד בנק ישראל סטנלי פישר: יש היבטים אישיים עצובים במובן מסוים ואנחנו מקווים שכל אחד יעשה את תפקידו.
נגיד בנק ישראל סטנלי פישר: אני בטוח שזה יקרה ושנוכל אחרי זמן מה לשים את כל האירוע הזה מאחורינו ולהמשיך לשמור על היציבות והיעילות של המערכת הבנקים.
נגיד בנק ישראל סטנלי פישר: בזה אני מסיים.
נגיד בנק ישראל סטנלי פישר: אני מתנצל שאני צריך לצאת ומודה לך על הדיונים.
נגיד בנק ישראל סטנלי פישר: הם ממש מעניינים.
נגיד בנק ישראל סטנלי פישר: זה מעניין לשבת כאן.
שגית אפיק: 27.
שגית אפיק: 'שמירת תוקף החלטות: החלטות הוועדה והמועצה לא ייפגעו מחמת שנתפנה מקומו של חבר בהן או מחמת פגם במינויו או בהמשך כהונתו.
שגית אפיק: ' 28.
שגית אפיק: תקופת כהונה והפסקת כהונה: '(א) חבר מקרב הציבור בוועדה ובמועצה ימונה לתקופת כהונה של ארבע שנים וניתן לשוב ולמנותו לתקופת כהונה נוספת אחת בלבד.
שגית אפיק: '(ב) הממשלה רשאית להפסיק את כהונתו של חבר מקרב הציבור בוועדה או במועצה, אם ראתה שאין הוא ראוי להמשיך בכהונתו, בשל אחד מאלה: (1) עשה מעשה שאינו הולם את מעמדו כמכהן בתפקיד; (2) פעל בניגוד להוראות סעיף 29 או התקיים בו סייג, כאמור בסעיף 26; (3) נבצר ממנו, דרך קבע, למלא את תפקידו.
שגית אפיק: הממשלה לא תחליט על הפסקת כהונה לפי סעיף קטן זה, אלא לאחר התייעצות, לגבי חבר הוועדה ולגבי יושב ראש המועצה – עם הנגיד, ולגבי חבר המועצה – עם יושב ראש המועצה.
שגית אפיק: '(ג) נעדר חבר מקרב הציבור מארבע ישיבות רצופות של הוועדה או של המועצה, או משש ישיבות של הוועדה או של המועצה בתוך שנים עשר חודשים רצופים, תיפסק כהונתו בוועדה או במועצה, לפי העניין, אלא אם כן מצא יושב ראש הוועדה או ישוב ראש המועצה, לפי העניין, שהיתה סיבה מוצדקת להיעדרות.
שגית אפיק: 29.
שגית אפיק: הימנעות מהשתתפות בדיון: 'חבר ועדה או חבר מועצה שעלול להיות לו ניגוד עניינים לגבי נושא העומד לדיון בוועדה או במועצה, יודיע על כך לוועדה או למועצה, לפי העניין, ולא ישתתף בדיון ובהצבעה באותו עניין.
שגית אפיק: 30.
שגית אפיק: קבלת מידע: 'חבר הוועדה וחבר המועצה רשאים לקבל מידע המצוי בבנק, הדרוש להם לצורך מילוי תפקידם; פנייה לקבלת מידע כאמור תהיה אל הנגיד או אל עובד הבנק שהוא הסמיך לכך.
שגית אפיק: 31.
שגית אפיק: גמול והוצאות: 'הממשלה, לפי הצעת שר האוצר ובהתייעצות עם הנגיד, תקבע את הגבול וההוצאות שישולמו לחברים מקרב הציבור בוועדה ובמועצה.
שגית אפיק: הגבול וההוצאות ייכללו בתקציב הבנק.
שגית אפיק: 32.
שגית אפיק: החלת דינים: דין החברים מקרב הציבור בוועדה ובמועצה, כדין עובדי הבנק, לעניין חיקוקים אלה: (1) חוק שירות הציבור (מתנות), התש"ם-1979; (2) חוק העונשין, התשל"ז-1977 – לעניין ההוראות הנוגעות לעובדי הציבור; (3) חוק שירות המדינה (סיוג פעילות מפלגתית ומגבית כספים), התשי"ט-1959; (4) פקודת הנזיקין (נוסח חדש); (5) צו הראויות (קביעת עובדי ציבור), התשמ"א-1982; (6) חוק הבחירות לכנסת (נוסח משולב), התשכ"ט-1960)' היו"ר משה גפני: כל החוקים שאת הקראת כאן אלה חוקים שקיימים במקומות אחרים?
אורנה ואגו: פסקה (4) פקודת הנזיקין, אני מבקשת למחוק, לפי הערת משרד המשפטים.
אורנה ואגו: אין צורך בזה, כי זה כבר כלול בתוך הפקודה.
משה גפני: למחוק.
משה גפני: עורכת דין אפיק, מה רצית להעיר?
שגית אפיק: כמה דברים.
שגית אפיק: סעיף 27, שהחלטות הוועדה והמועצה לא ייפגעו מחמת שנתפנה מקומו של חבר בהן.
שגית אפיק: דיברנו גם בישיבה הקודמת על הרכב הוועדה המוניטרית והחשיבות של זה.
שגית אפיק: אולי לקבוע מספר מינימום של חברים שצריכים לכהן, במקום לקבוע כזה סעיף, כי עלול להיות הרכב חסר מאוד ועדיין יקבלו החלטות.
חיים אורון: יש קוורום.
שגית אפיק: ובמועצה?
חיים אורון: יש.
חיים אורון: אני זוכר שהיה שם איזה הרכב.
קריאה: 22(ב), רוב חברי המועצה וביניהם היושב ראש, ובהיעדרו ממלא מקומו, וכן הנגיד או המשנה לנגיד, יהיו מניין חוקי בישיבותיה ובהחלטותיה.
חיים אורון: רוב, מתוך שבע - ארבע, ומתוך חמש – שלוש.
משה גפני: הסעיף הזה מדבר על זה שפתאום אין חבר, זה לא יפסול, אבל קוורום צריך שיהיה.
שגית אפיק: לגבי הארבע פלוס ארבע, בתקופת כהונה, למעשה הם נבחרים לתקופת כהונה של ארבע שנים ועוד ארבע שנים.
שגית אפיק: בוועדת לוין הציעו שזה יהיה פעם אחת חמש שנים.
שגית אפיק: למה בחרתם לשנות את זה?
אורנה ואגו: ---נמצאו אנשים עם הכשירויות שנדרשות פה וזה היה מן פשרה.
שגית אפיק: בגלל זה חשבנו לשנות את הכשירויות, להוריד את הדרישות.
אורנה ואגו: זה לא משרת את המטרה.
חיים אורון: המודל הזה, מר אקשטיין, של בחירות חוזרות, עובדה שבכמה דברים, המקרה הכי בולט זה נשיא המדינה, מתברר שאדם שצריך להיבחר פעם נוספת פועל בפחות עצמאות מאשר אדם שיודע שיש לו קדנציה ולכן אני שואל אם אי אפשר אפילו ללכת לכיוון של שש שנים, אבל לא פעמיים, וזו פשרה מסוג אחר.
חיים אורון: כי ארבע וארבע, ההנחה היא שמי שהוא לקראת הצורך בקדנציה נוספת, ופה יש התייעצות עם הנגיד וכולי וכולי, אם הוא לשש שנים... יש הרי עילות להפסיק את פעולתו.
חיים אורון: כי הניסיון הוכיח גם בתפקידים אחרים שהצורך להיבחר פעם נוספת בחצי הקדנציה הופך להיות מניע מאוד מאוד מרכזי בהתנהגות של רוב בני האדם.
צבי אקשטיין: אבל פה זו ועדה בלתי תלויה חיצונית, הוא לא תלוי ב---
שגית אפיק: זה בהתייעצות עם הנגיד, היא לא בלתי תלויה.
צבי אקשטיין: היא בלתי תלויה, זה רק התייעצות, ההחלטה היא של הוועדה.
צבי אקשטיין: יש ועדה חיצונית.
חיים אורון: השאלה למה לא טוב שש?
טידה שמיר: ככל שאתה מאריך את התקופה, זה גם פוגע בתפקוד, כי אז אתה כבר יודע שהתפקיד מובטח ואם לא בעצמאות, אז פוגע בתפקוד.
טידה שמיר: אני יכולה לקחת את הדוגמה ממה שהיה פעם בחוק החברות, דירקטורים חיצוניים מלכתחילה יכלו להיבחר לתקופה אחת של חמש שנים, ושינו את זה לשלוש פלוס שלוש.
טידה שמיר: כנראה הניסיון מוכיח---
חיים אורון: הדירקטורים החיצוניים זו דוגמה בעייתית.
שלי יחימוביץ': זה שדבר קיים זה לא אומר שהוא טוב.
טידה שמיר: לא, אבל שוּנה.
טידה שמיר: אבל ככל שאת קובעת תקופה יותר ארוכה, את---
רוני טלמור: זה עניין של איזון בין ליהנות מניסיון של אדם לבין הרצון שאתה מדבר עליו, להבטיח שהוא יישאר לטווח ארוך בלתי תלוי, והפשרה זה לאפשר קדנציה אחת נוספת.
רוני טלמור: אני חושבת שזאת הוראה ראויה ושהיא מקובלת בהרבה מאוד חוקים.
צבי אקשטיין: ויש גם עניין של תרומה ושל המיקס, שהוועדה צריכה לקחת בחשבון, במיוחד של האנשים החיצוניים, וגם התרומה שלהם, ולכן ההתייעצות עם הנגיד היא חשובה בהקשר הזה.
צבי אקשטיין: אבל ההחלטה היא של ועדה חיצונית, ואני חושב שזה נותן מנגנון טוב של איזון בין לשמור על איכות וגם לשמור על ניסיון וגם מהניסיון בעולם, יש את המבנה הזה.
צבי אקשטיין: אבל יש גם את המבנה ההפוך, זה נכון.
שלי יחימוביץ': חבר הוועדה וחבר המועצה רשאים לקבל מידע, וכן הלאה, הפנייה לקבלת מידע כאמור תהיה אל הנגיד, או אל עובד הבנק שהוא הסמיך לכך.
שלי יחימוביץ': מה, הם צריכים שהנגיד יעשה להם טובה וייתן להם מידע?
שלי יחימוביץ': למה המידע לא נגיש להם מתוקף תפקידם?
צבי אקשטיין: לא, נגיש להם מתוקף תפקידם, אבל המטרה היא שלא להפוך אותם לאנשים שיש להם סמכות ניהולית בבנק, זאת אומרת שהם יכולים ללכת למחלקת המחקר ולהגיד לראש מחלקת המחקר 'אני רוצה---
שלי יחימוביץ': לא, זה לא מה שכתוב בסעיף.
שלי יחימוביץ': כתוב 'רשאים לקבל מידע המצוי בבנק', כלומר רק לקבל מידע שממילא קיים בבנק.
שלי יחימוביץ': הם לא הולכים למחלקת המחקר ואומרים 'תחקור לי את זה ואת זה', למה הם צריכים אישור מהנגיד?
צבי אקשטיין: מה זה מידע שקיים בבנק?
צבי אקשטיין: בבנק יש מערכת נתונים ועכשיו הם מבקשים איזה שהוא גרף או מבקשים איזה שהוא ניתוח, או דברים מהסוג הזה.
צבי אקשטיין: זה מידע, זה ההתייחסות.
צבי אקשטיין: אז זה דורש עבודה.
צבי אקשטיין: השאלה היא האם---
שלי יחימוביץ': לא, מידע המצוי בבנק, זה כתוב.
צבי אקשטיין: בסדר, אבל 'מידע המצוי בבנק', מה זה מידע?
צבי אקשטיין: יש לנו מערכת מידע, יש לנו חטיבה למידע וסטטיסטיקה, יש שם המון נתונים.
צבי אקשטיין: הם רוצים עיבוד מסוים, גרף מסוים, ניתוח מסוים, שזה גם מידע שקיים לכאורה בבנק, ודורש עבודה.
צבי אקשטיין: העבודה הזו נעשית על ידי מישהו במחלקת המחקר.
צבי אקשטיין: תהליך שאנחנו רוצים שיהיה, שהאדם לכאורה הם פונים אליו הוא הנגיד.
צבי אקשטיין: זה המבנה הקיים ואז הוא יקצה להם את ה---
שלי יחימוביץ': ואם הוא לא רוצה להקצות להם?
שגית אפיק: הוא יכול לא לתת להם את המידע?
שלי יחימוביץ': אם הוא לא מחבב איזה דירקטור חיצוני (דח"צ)?
צבי אקשטיין: כתוב פה ש---
אורנה ואגו: למה זה מפריע?
שלי יחימוביץ': לי זה מאוד מפריע.
אורנה ואגו: ---שהוא יכול לפנות לכל אחד, עובד ועובד בבנק, ולבקש מידע?
אורנה ואגו: אנחנו למשל בבנקים חשבנו שזה לא טוב, שחבר דירקטוריון יכול לפנות ל---
שגית אפיק: איך זה עובד בבנקים?
שגית אפיק: אורנה ואגו: אנחנו הוצאנו הוראה שאסור להם לפנות ישירות אלא אך ורק דרך המנהל הכללי, ואת אותו דבר שאנחנו מורים לבנקים, אנחנו מנסים---
שלי יחימוביץ': כן, אבל מה הפתרון?
שלי יחימוביץ': מה עושים?
שגית אפיק: אז אולי כאן
שגית אפיק: דרך המועצה לעשות את זה.
אורנה ואגו: מה דרך המועצה?
אורנה ואגו: אבל מדובר על מה שהמועצה יכולה לבקש, שזה ייעשה דרכה?
חיים אורון: אני חושב שיש לי פתרון, אולי גם להוריד את המלה 'רשאי'.
חיים אורון: 'חבר הוועדה יקבל מידע המצוי בבנק הדרוש לצורך---
אורנה ואגו: זה לשון משפטית.
שלי יחימוביץ': הבעיה היא עם האישור מהנגיד.
אורנה ואגו: זה לא אישור מהנגיד, זה דרך הנגיד.
שלי יחימוביץ': ואם הנגיד אומר 'לא'?
חיים אורון: אני רוצה להשלים את ההצעה שלי.
חיים אורון: זה שהנגיד נותן אישור לקבל את הגרף או על ההתנהגות המוניטרית בחודש שעבר, זה נראה לי קצת לא זה.
חיים אורון: למה שלא יהיה מצב שיש בבנק אדם שמונה על ידי הנגיד, לא שתי הדרגות, פה כתוב הנגיד והוא יסמיך מישהו, לא, זה הופך את העניין לדבר יותר טריוויאלי; יש בבנק אדם שתפקידו לספק לאנשים האלה, הרי מדובר בסך הכל בחמישה פלוס שבעה, ב-12 איש, זה לא אלף אנשים, 12 איש שמינו, שהם יקבלו בלי שום ביורוקרטיה, חומר שהם מבקשים אותו.
טידה שמיר: ברור שהבנק יצטרך להיערך בשביל לספק לחברי הוועדה וחברי מועצה חומר ונתונים ודברים שהם צריכים.
טידה שמיר: הסעיף מדבר על פניות או דרישות שיכולות להיות להם מעבר לזה.
טידה שמיר: אם חושבים שצריך בחוק לקבוע פונקציה אדמיניסטרטיבית---
חיים אורון: זה מה שאתם כותבים.
טידה שמיר: לא, אנחנו חושבים שזה לא נכון שכל אחד יוכל לפנות לכל עובד, זה לא נכון מבחינת ההתנהלות הסדירה והפנייה תהיה דרך הנגיד.
טידה שמיר: לא כתוב פה שהנגיד יכול לא לתת להם.
טידה שמיר: כתוב 'רשאי לקבל', אם הוא רשאי לקבל, אז הנגיד לא יכול לגבור על מה שכתוב בחוק.
צבי אקשטיין: אנחנו מבינים את הסעיף הזה שהנגיד צריך לתת להם ולעשות פרוצדורה.
טידה שמיר: לא כתוב שהוא רשאי לקבל בהסכמת הנגיד, כתוב רק איך תהיה הפרוצדורה לקבל.
חיים אורון: אני מציע הליך הרבה יותר פשוט, יהיה אדם בבנק ש---
צבי אקשטיין: כך אנחנו רואים את זה, בדיוק כך.
טידה שמיר: אבל זה יהיה בפועל, אתה לא קובע את זה בחוק.
חיים אורון: אבל אתם קבעתם בחוק.
טידה שמיר: לא, אתה לא קובע בחוק שיהיה מזכיר לבנק.
טידה שמיר: מה שאתה אומר זה שהוא יקבל את זה דרך מזכיר הבנק, ואז יש פה תפקיד סטטוטורי---
חיים אורון: אדם נורמלי שקורא את הסעיף הזה אומר שבשביל לקבל חומר, כשאני אחד מה-12 המופלאים, הרי זה לא אני, זה אחד מהם, אני צריך ללכת לנגיד והנגיד יאציל את סמכותו למישהו---
טידה שמיר: הנגיד ייתן הוראה למנהלת מחלקת---
ציון פיניאן: כן, אבל מה שיש פה זה 'או הנגיד, או מי שהוסמך לכך על ידי הנגיד'.
חיים אורון: אז אני מציע שיהיה ברור שיש אד---
טידה שמיר: הסעיף לא אומר שהוא רשאי לקבל חומר מצוי בהסכמת הנגיד, הסעיף קובע שהוא רשאי לקבל את החומר, ועכשיו מדובר על פרוצדורה.
שלי יחימוביץ': אבל בפרקטיקה נציג ציבור, למשל, שלא מוצא חן בעיני הנגיד, והוא באיזה שהוא מקום אופוזיציה לנגיד בתוך המועצה או בתוך הוועדה---
טידה שמיר: אז יש את ועדת ביקורת ויש את המועצה---
שלי יחימוביץ': הנגיד יכול להגיד לו 'לא'.
טידה שמיר: לא, הוא לא יכול להגיד לו לא, משום שהסעיף קבע שהוא רשאי לקבל את החומר.
שגית אפיק: אפשר להגביל את האפשרות של הנגיד להתנגד בחקיקה.
טידה שמיר: אין אפשרות להתנגד, לא כתוב שהוא רשאי בהסכמה.
שגית אפיק: יהיה רשאי להתנגד מסיבות מיוחדות, מנימוקים ש---
טידה שמיר: להיפך, אני אומרת שהנגיד לא רשאי להתנגד בכלל.
שגית אפיק: זה לא מה שנאמר בסעיף.
ציון פיניאן: המלה 'רשאי' זה ברצותו נותן, שלא ברצותו לא נותן?
טידה שמיר: לא כתוב שהנגיד רשאי לתת, כתוב שכל חבר רשאי לקבל.
טידה שמיר: רשאי, זה לא שהנגיד רשאי לתת לו את החומר.
שלי יחימוביץ': אז למה הוא צריך לפנות לנגיד?
שלי יחימוביץ': אם הוא רשאי, למה הוא צריך לבקש, לבוא אל הוד מלכותו---
טידה שמיר: אנחנו רוצים כרגע לקבוע נוהל של מזכירות הבנק במסגרת החוק?
שלי יחימוביץ': לא, אני רוצה שהמידע של הבנק יהיה נגיש ל---
טידה שמיר: כתוב את זה, זה מה שכתוב.
אורנה ואגו: אני לא רוצה שחברי הוועדה או המועצה יתחילו להסתובב לנו בבנק ולבקש מהזה, ולבקש מזה---
טידה שמיר: כי זה לא תקין.
אורנה ואגו: זה לא תקין, אם הוא רוצה מידע, הוא יקבל את המידע דרך הנגיד.
צבי אקשטיין: הדרך שזה נעשה בבנקים אחרים, זו הדרך שאנחנו רוצים לאמץ אותה.
צבי אקשטיין: זה ההבדל בין החוק לבין הפרקטיקה שאנחנו רוצים ללכת בה.
צבי אקשטיין: בפרקטיקה שאנחנו מתכננים ללכת, היא פרקטיקה שהנגיד יסמיך מזכירוּת, והמזכירות תיתן שירותים, שירותי מזכירות ושירותי עוזרי מחקר וכן הלאה.
צבי אקשטיין: מה שאומרות טידה ואורנה, שאין מקום לכתוב את כל הפרוצדורה הזו בחוק.
צבי אקשטיין: אבל הסעיף כמו שהוא כתוב, הוא בדיוק מרמז לזה, כי הוא אומר; אחד, רשאי בן האדם לקבל, שניים, הוא אומר שזה הנגיד---
שלי יחימוביץ': אני קצת תוהה על ההתנגדות.
שלי יחימוביץ': זה כל כך פשוט, וזה להוסיף עוד שתיים-שלוש מילים, או לגרוע שתיים-שלוש מלים, ואני תוהה על ההתבצרות הזאת בעמדה.
שלי יחימוביץ': הרי ההצעה של חבר הכנסת אורון היא הצעה מאוד הגיונית, היא גם מביאה לידי ביטוי את כוונתכם בנוסח החוק, אם ככה למה לא לכתוב את הדברים?
צבי אקשטיין: איזה מלים?
צבי אקשטיין: תציעו.
טידה שמיר: אתה רוצה שנמחק את הנגיד, חבר הכנסת אורון?
טידה שמיר: אם הייתי כותבת 'פנייה לקבלת מידע כאמור תהיה לעובד הבנק שהסמיך הנגיד'.
חיים אורון: קודם כל הייתי מוריד את המלה 'רשאי', והייתי אומר 'יקבל'.
חיים אורון: ובי"ת, הייתי אומר שתהיה פונקציה כזאת שתגיד---
ציון פיניאן: ולא באמצעות הנגיד.
טידה שמיר: אתה אומר 'באמצעות מי שהנגיד הסמיך לכך'?
צבי אקשטיין: אין שום בעיה.
צבי אקשטיין: אפשר להכניס 'יקבל', ואפשר להגיד על מישהו שהנגיד יסמיך.
חיים אורון: אדם שהוסמך לכך על ידי הנגיד.
שלי יחימוביץ': אבל נוריד גם את 'רשאי'.
צבי אקשטיין: בסדר, 'יקבל', אין בעיה.
חיים אורון: מצד אחר, כמעט הפוך, ב-31, אני לא מבין את כל הפרוצדורה הזו על האש"ל.
חיים אורון: 14 אנשים יקבעו כמה הם יקבלו לישיבה?
צבי אקשטיין: זה לא אש"ל, אנחנו חושבים שיהיה פה גמול.
אורנה ואגו: שלא יגידו שיש לנו עניין לתת משכורת גבוהה לחברי הוועדה.
דוברת: למה לא להחיל את הגמול הקיים לפי תקנות החברות הממשלתיות?
טידה שמיר: כי פה נדרשת הרבה יותר עבודה מאשר דירקטור של---
חיים אורון: לא, בחברות הגדולות זה הרבה כסף, עד כמה שאני זוכר.
טידה שמיר: אבל אתה לא לוקח בחשבון שפה הם לא יכולים לעסוק בשום עיסוק אחר כמעט, בוודאי חברי הוועדה המוניטרית.
טידה שמיר: לא בהכרח ייקבע אותו גמול לחברי המועצה וחברי הוועדה, אבל חברי הוועדה למעשה לא יוכלו להיות דירקטורים, לא יוכלו להיות בפונקציות בחברות, אתה צריך לקחת בחשבון לא רק את ההשתתפות, אלא את ה-opportunity cost.
צבי אקשטיין: אני רוצה להעיר שתי הערות.
צבי אקשטיין: יש כאן חשיבות לגמול משמעותי, גם בגלל ההערה של טידה וגם בגלל כמות הישיבות.
צבי אקשטיין: כמות הישיבות היא מאוד גדולה, כמעט כל שבוע, זה לא דירקטוריון.
צבי אקשטיין: זה לא אישור דוחות רבעוניים ועוד חבר ועדת ביקורת.
חיים אורון: למה אתם נותנים גמול ולא שכר?
שלי יחימוביץ': אין תקנים.
רוני טלמור: הממונה על השכר פועל באמצעות ועדה מייעצת שהוקמה לא מכח חוק אלא בידי הממשלה, שיש לה ראיית רוחב לגבי כלל התאגידים הציבוריים ואני מניחה שגם בהקשר הזה הממונה על השכר יוכל לקבוע את הגמול לפי הכללים של אותה ועדה.
רוני טלמור: הכללים בחברות הממשלתיות הם מעט שונים, למרות שיש דמיון בין שני הסטים, אבל יש גם שוּנוּת.
ציון פיניאן: הגמול לחברות ממשלתיות מאושר על ידי ועדת הכספים.
רוני טלמור: כן, אבל בתאגידים ציבוריים לא, זה מאושר על ידי הממונה על השכר.
רוני טלמור: בחברות ממשלתיות זה תקנות.
רוני טלמור: יש פה סמכות שעומד בה שר האוצר, שר האוצר יקבע את אמות המידה לפי הנהלים המקצועיים המקובלים.
ציון פיניאן: למה לא נקבע עכשיו שוועדת הכספים תאשר את זה?
רוני טלמור: כי בתאגידים ציבוריים אחרים בדרך כלל זה לא מאושר בכנסת.
רוני טלמור: לא צריך את זה.
חיים אורון: מה, אתה רוצה לאשר פה את זה?
שלי יחימוביץ': חבר הכנסת אורון, זה לא מדויק מה שאתה אומר.
שלי יחימוביץ': קודם כל אני מקבלת את זה שהגמול צריך להיות יותר גבוה מאשר בחברות ממשלתיות---
ציון פיניאן: בגלל ריבוי הישיבות?
חיים אורון: לא, בעיקר בגלל ניגוד העניינים.
שלי יחימוביץ': וניגוד העניינים וכובד המשקל של ההחלטות שמונח על כתפיהם והכישורים המיוחדים שנדרשים מהם ומקובל עליי לגמרי שהגמול יהיה יותר גבוה, אבל אני תוהה שוב לגבי המנגנון, כי זה נכון מה שאמרת, חבר הכנסת פיניאן.
שלי יחימוביץ': לגבי החברות הממשלתיות, שר האוצר הולך ומתייעץ עם רשות החברות הממשלתיות ועם ועדת הכספים, ואז הוא קובע את הגמול בחברות ממשלתיות---
רוני טלמור: לא בתאגידים ציבוריים.
שלי יחימוביץ': אני לא מדברת על שיעור הגמול, אלא למה שלא יהיה מנגנון דומה גם ביחס לבנק ישראל?
רוני טלמור: במצב רגיל בתאגידים אחרים שמוקמים, הסמכות היא סמכות של שר האוצר, וכשיש שר רלוונטי אחר, אז גם הוא בדרך כלל נמצא בתמונה.
רוני טלמור: כאן הוסיפו את הממשלה בגלל מערכת היחסים המיוחדת שיש בין בנק ישראל לבין שר האוצר, וכדי להבטיח שהם מקבלים התייחסות עניינית והולמת לצרכים בהקשר הזה.
רוני טלמור: ואני חושבת שהמנגנון הוא ראוי ומקובל.
שלי יחימוביץ': יש לכם בעיה עם מנגנון כזה?
שלי יחימוביץ': בהנחה שמקובל שהגמול יהיה יותר גבוה, יש לכם בעיה ליצור מנגנון דומה.
נטע דורפמן: אנחנו לא בטוחים שהגמול יהיה יותר גבוה.
שלי יחימוביץ': שאלתי את הבנק.