GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יהודה רון: הוא יכול להקים במכה אחת את כל ה-300 אבל אנחנו לא "נעניש" אותו אם הוא יקים 184 משיקולים שלו.
שי חרמש: גובה המענק מותנה במספר המיטות?
יהודה רון: המענק מותנה במספר.
יהודה רון: אם הוא מקים רק 184, המענק יהיה רק 60 אחוזים מהסכום הזה.
יעקב ליצמן: האם הממשלה חייבת לתת עד 300 מיטות?
יהודה רון: על פי החוק.
יעקב ליצמן: נציג האוצר יושב לימיני והיא צריך לומר אם הוא ישלם.
יעקב ליצמן: אני רוצה להבין אם הם מתחייבים לתת עד 300 מיטות.
משה גפני: אני היזם, אני מקבל מענק של 325 מיליון שקלים.
יהודה רון: בתנאי שאתה מקים את כל ה-300 מיטות.
משה גפני: אני מקבל מענק של 325 מיליון שקלים, אני רוצה לבנות עם 300 מיטות, האם המדינה אכן עומדת בזה?
יהודה רון: זה המכרז.
יעקב ליצמן: גם אחרי התיקון?
חיים אורון: תקן המיטות יהיה כמה מיטות שיבנו עד 300 מיטות.
יהודה רון: בדיוק.
יהודה רון: הוא יכול לבנות את ה-300.
יהודה רון: אנחנו אומרים שלא נעניש אותו אם הוא יקים 184 מיטות.
יעקב ליצמן: שאלתי האם זה שהוא מוריד ל-184, זאת אומרת שאם היזם יבנה 300, האוצר חייב לתת לו 300.
יעקב ליצמן: הוא לא אמר כן.
יעקב אדרי: אומרים לו ש-184 הוא בונה.
משה גפני: השאלה שמעניינת כאן את כל חברי הוועדה היא שאלה כזאת: אני היזם, אני מקבל מענק של 325 מיליון שקלים מהמדינה אם אני בונה בית חולים עם 300 מיטות ואני רוצה לבנות 300 מיטות.
משה גפני: אתה אומר לי על זה משהו?
סימן טוב: אני אסביר מה אומר תיקון החקיקה.
יהודה רון: זה מה שמוצע.
סימן טוב: לפי מה שכתוב כאן:
סימן טוב: ועדת המכרזים רשאית לקבוע בהסכמת מנהל שירותי רפואה – שיושב כאן – מספר מיטות נמוך יותר לתקופה.
משה גפני: אני רוצה לבנות 300 מיטות.
משה גפני: מה אתה עונה לי?
סימן טוב: נוסח החוק היום, בית החולים חייב להיות עם 300 המיטות האלה אלא אם כן היזם רוצה פחות מ-300 מיטות.
סימן טוב: תיקון החקיקה עושה סימטרייה ואומר שגם ועדת המכרזים בהסכמת מנהל שירותי רפואה רשאית לפרק זמן שייקבע פחות מ-300 מיטות.
משה גפני: מה אומר מנהל שירותי הרפואה?
מיכאל דור: אנחנו זקוקים לכל מיטה נוספת.
מיכאל דור: כפי שנאמר, במהלך הבנייה ייתכן שלא נוכל מסיבות כלכליות לרוץ ישר ל-300 מיטות ולכן קבעתי 184 מיטות, כאשר יש חלוקה מקצועית מאוד מדויקת איזה מיטות אנחנו צריכים כמינימום הכרחי מיידי.
משה גפני: אם אני מסכם את הקטע הזה, המשמעות של תיקון החקיקה אומר שאני היזם, אני רוצה לבנות 300 מיטות, אני רוצה לקבל את מלוא המענק שהמדינה מקציבה לעניין הזה, רשאית המדינה – לא משנה הפרוצדורה, ועדת המכרזים נכנסת לעניין עם מנהל מינהל הרפואה ושירותי הרפואה – לומר לי לא באלף רבתי ורק 184 מיטות בשלב הזה.
חיים אורון: בדיוק ההפך.
חיים אורון: הם אומרים בעברית פשוטה שהם רוצים 300 מיטות, ואם יהיו 300 מיטות, ייתנו 325 מיליון שקלים.
יעקב ליצמן: הוא צודק ולא אתה.
חיים אורון: יש פרוטוקול.
חיים אורון: אומר משרד הבריאות שהאדם המוסמך לקבוע הוא לא שר הבריאות.
חיים אורון: הוא רוצה 300.
חיים אורון: אם יהיו 300, יהיו 325 מיליון שקלים.
חיים אורון: אם אין 300 מיטות, מנימוקים שהיזם רוצה, אבל מעל 184 מיטות, על כל מספר בין 184 ל-300 מיטות תהיה התאמה של החלק היחסי של המענק.
יהודה רון: אמת.
חיים אורון: התקן יהיה על פי המיטות שיאושרו.
חיים אורון: אם יהיו 300, יהיה תקן ל-300.
חיים אורון: זה מה שהוא אומר.
יעקב ליצמן: חיים אורון, אתה טועה ותן לי להסביר לך היכן אתה טועה.
יעקב ליצמן: התקן הולך להיות 184 לפי הצעת החוק, עם אפשרות ל-300, אבל בין 184 ל-300, יכול לבוא משרד הבריאות – לא משנה מי יהיה במשרד – ולומר שאין לו כסף.
יעקב ליצמן: הוא יאמר שהשנה יש מבצע שלום הגליל או עופרת יצוקה, ואין כסף, ואין מיטות נוספות, ולא ניתן מיטות נוספות.
יעקב ליצמן: זה יהיה כי אז תהיה הקפאה במיטות.
יעקב ליצמן: אני מכיר את כל הסיפורים ואני אומר לך שלא יהיו מיטות.
יעקב ליצמן: אני אומר לכם שזה מה שכתוב כאן.
חיים אורון: עורך הדין המתחיל, הסטז'ר של הסטז'ר של הקבלן שבא לקנות את המכרז, יהיה כתוב שם שאני מתחייב לבנות 300 מיטות ואתה מתחייב לממן 300 תקנים.
יעקב אדרי: אבל יש כאן תיקון.
יעקב ליצמן: הוא אומר אם ליצמן רוצה.
יעקב ליצמן: קרי, לא ליצמן אישית אלא אם האגף במשרד הבריאות ירצה, יבוא האוצר ויאמר תחליטו, או עוד 120 ומשהו מיטות או אני אתן.
משה גפני: אני מבקש להיות לשתי דקות הדובר של הרב ליצמן.
משה גפני: אני מתנצל בפני הדובר שלי.
משה גפני: אני אומר לכם בדיוק מה הכוונה בחוק הזה ומה הולך לקרות.
משה גפני: אני היזם, אני מבקש לבנות בית חולים עם 300 מיטות.
משה גפני: אם החוק הזה מאושר, עוברת סמכות לממשלה – ותכף נראה איך זה קורה – לומר שעכשיו לא בונים 300 מיטות.
משה גפני: עד עכשיו הסמכות היא ליזם, על פי המכרז הוא בונה 300 מיטות.
משה גפני: אם הוא רוצה, הוא בונה 300 מיטות.
משה גפני: אנחנו בהצעת החוק הזאת, מה שהממשלה מביאה עכשיו, מעבירים סמכות לממשלה והממשלה יכולה להחליט.
סימן טוב: לא מעבירים.
סימן טוב: גם.
סימן טוב: מוסיפים.
משה גפני: גם.
משה גפני: בהצעת החוק הזאת מחליטים שלא חייבים לבנות 300 מיטות אלא אפשר לבנות 184 אבל לא פחות מ-184 כי זאת סמכותו של ראש המינהל במשרד הבריאות.
משה גפני: מגיע היזם ואם החוק הזה מאושר, הוא אומר שהוא רוצה לבנות 300 מיטות.
משה גפני: אומרת ממשלת ישראל, אומר משרד האוצר לראש מינהל הרפואה, אחרי שסגן השר אומר לראש מינהל הרפואה, שלדעתו, ותבדוק את זה מקצועית, מתברר שצריך לבנות 300 מיטות.
משה גפני: אומר לו בוועדת המכרזים ראש מינהל הרפואה במשרד הבריאות שאין בעיה, תבנה 300 מיטות מתקציבו כי לו אין כסף וכי יש לו כסף רק ל-184 מיטות.
משה גפני: זה התיקון לחוק.
חיים אורון: ברגע שהוא התחייב ל-300 מיטות, הוא צריך לעמוד בזה.
חיים אורון: אני קורא מהיום הראשון את תיקון החוק בעברית מאוד פשוטה.
חיים אורון: כתוב בתיקון החוק שאם אין יזם, אין בית חולים, וזה לב החוק ואתם בורחים ממנו.
משה גפני: לא, אנחנו מגיעים לזה עכשיו.
חיים אורון: אנסו את הממשלה להקים בית חולים והממשלה רוצה לברוח מהאונס, ותסלחו לי על הדימוי.
חיים אורון: אז היא באה ואומרת שאם אין יזם ל-300 מיטות או למינימום של 184 מיטות שמקבל 50 אחוזים ולא 20 אחוזים, היא לא משקיעה בבית החולים.
חיים אורון: זה מה שיש בחוק.
חיים אורון: כל השאר, אלה וריאציות.
יהודה רון: ב-184 מיטות כלולות כל המחלקות המקצועיות.
יהודה רון: חשוב לומר את זה.
יהודה רון: אנחנו הורדנו מה-300 אבל השארנו.
יהודה רון: יש כירורגית, יש אורתופדית, יש נשים, יש יולדות, יש ילדים ויש את כל המחלקות הבסיסיות קיימות גם עם 184 מיטות אלא שמדובר בפחות מיטות.
משה גפני: מנכ"ל עיריית אשדוד.
אילן בן עדי: שלום לכולם.
אילן בן עדי: ראשית, אנחנו מודים על קיום הדיון הזה.
אילן בן עדי: אשדוד ככלל מאוד מאוד אופטימית והיא אופטימית מכיוון שיש חוק ויש תמיכה.
משה גפני: סליחה, ראש העיר ביקש לבוא והתנצל.
אילן בן עדי: אני כאן בשמו ואני מקווה שאני גם אצליח לייצג אותו כראוי.
אילן בן עדי: אני אומר שאשדוד אופטימית והיא אופטימית מכיוון שיש חוק ויש גם תמיכה של ראש הממשלה, של משרד האוצר, של משרד הבריאות, של חברי הכנסת, של הוועדה.
אילן בן עדי: אנחנו מאמינים שהחוק הזה מתקדם נכון.
אילן בן עדי: נאלצנו להגיש בג"ץ, אנחנו מודים בזה, והבג"ץ אכן הורה למשרד האוצר לצאת למכרז וביקש לקבל דיווחים ואכן הבג"ץ מקבל דיווחים באופן שוטף והאוצר עושה עבודה מצוינת.
אילן בן עדי: המכרז יצא, מכרז מאוזן, הגון, בנקודת הייחוס הנכונה גם הבינו שהמודל המתמטי מחייב הגדלה של המענקים ואכן הוגדלו המענקים.
אילן בן עדי: על כך אנחנו שמחים.
אילן בן עדי: אנחנו נמצאים היום במצב שגם לאור השינוי במענקים וגם לאור המורכבות של המכרז, המציעים ביקשו אורכת זמן נוספת כדי לגבש את ההצעות שלהם.
יעקב ליצמן: מי אלה המציעים?
יעקב ליצמן: שניהם?
אילן בן עדי: שני המציעים.
יעקב ליצמן: לא מדויק.
יעקב ליצמן: תדייק כי בסך הכל יש שניים.
יעקב ליצמן: אם כן, זה לא מדויק.
יעקב אדרי: הוא אמר שניים.
אילן בן עדי: לפחות אחד מהם ביקש ומשרד האוצר נענה ונראה לנו שזה סביר כדי שיוכל לעבד את ההצעה שלו.
משה גפני: יש שני מציעים ואחד ביקש אורכה?
אילן בן עדי: האוצר יכול לתת כאן נתונים הרבה יותר מדויקים לגבי מי ביקש ולמי נתנו.
יעקב אדרי: אחד ביקש אורכה.
יהודה רון: ועדת המכרזים האריכה את ההגשה.
אילן בן עדי: אנחנו מאמינים שיש למצות את המהלך הזה עד הסוף.
אילן בן עדי: בעניין של המבנה של חדר מיון קדמי, שהוא מייצג בתוכו פוטנציאל הרבה יותר גדול מאשר לחדר מיון קדמי, לדעתי גם לאור העובדה שלא התייחסו אליו בצורה מפורשת במכרז, הוא נותן יתרון משמעותי בהתמודדות על המכרז למי שבידיו נמצא כבר המבנה הזה מכיוון שהמבנה הזה יכול להשתלב בצורה אינטגרלית מיידית בתוך התוכנית הכוללת של הקמת בית החולים.
אילן בן עדי: לכן אני בהחלט חושב שחייבים לתת למהלך הזה להסתיים, להתאזר קצת בסבלנות, ואולי בעזרת השם בעוד שלושה חודשים, כאשר יפתחו את המכרז, יהיה לנו זוכה.
אילן בן עדי: אם לא יהיה לנו זוכה, אני חושב שחייבים להמשיך עם המתווה המקורי של החוק ולא לפרוק את הממשלה מהאחריות עליה היא הצהירה פעם אחרי פעם, שבמידה ושום דבר לא יעזור, היא בעצמה תקים את בית החולים.
שי חרמש: אם אין יזם תוך חצי שנה, אנחנו מדברים על תקציב של 650 מיליון שקלים.
מיכאל דור: עלות.
יעקב ליצמן: הממשלה צריכה לבנות.
רחל אדטו: 650 מיליון שקלים זה בינוי וציוד?
שי חרמש: זה התקציב.
יעקב ליצמן: אני חייב להקריא את המכרז ותבינו שאני צודק.
יעקב ליצמן: בסעיף 5(1)(1) נאמר בדיוק היכן צריך לבנות את זה והפירוש בסעיף הזה הוא שאסור לקחת את הבניין הקיים שם כחלק.
יעקב ליצמן: מי שרוצה לעיין בזה, אני מניח את זה כאן.
רחל אדטו: משהו לא ברור במחיר.
רחל אדטו: האם המחיר כולל הצטיידות?
יהודה רון: עד כמה שאני זוכר, לא.
יעקב אדרי: לכאורה, אם הכל היה בסדר – הרב ליצמן, היינו שותפים בתחילת הדרך לנושא הזה – לא היינו נזקקים היום לתיקון החקיקה, וזה לא מקרי שהביאו תיקון.
יעקב אדרי: אני יכול לומר בכנות, עוד כאשר הייתי שר הבריאות, אז האוצר התנגד נחרצות לעניין הזה עם נימוקים בחלקם רציניים מאוד.
יעקב אדרי: צריך לומר גם את האמת.
יעקב אדרי: אבל מרגע שהוחלט, והוחלט בממשלה פעם אחר פעם, כולל גיבוי של בג"ץ שדורש כל פעם דיווח, אין מנוס מזה.
יעקב אדרי: הממשלה עכשיו, בתיקון, מנסה להתחכם.
יעקב אדרי: אין דרך אחרת.
יעקב אדרי: יכול להיות שהייתי מתבטא אחרת לולא המשפט הקשה ששמעתי מהרב ליצמן שהוא אדם מאוד מאופק ומאוד מנוסה.
יעקב אדרי: הוא אמר כאן שתופרים מכרז.
יעקב ליצמן: חשש.
יעקב אדרי: חשש שתופרים את המכרז.
יעקב אדרי: אומר הרב ליצמן שהוא ממונה על המשרד ואני אומר לכם שכפי שאני מכיר אותו, הוא לא אומר את הדברים סתם.
יעקב אדרי: הוא יכול היה להוסיף עוד דברים אבל הוא נזהר מלומר אותם.
יעקב אדרי: דיברתי עם אנשי מקצוע במשרד הבריאות והדברים הם מאוד לא פשוטים.
יעקב אדרי: זה שהבאתם חקיקה, זה חטא על פשע.
יעקב אדרי: התיקון הזה הוא מאוד לא פשוט.
יעקב אדרי: אני מציע, הרב גפני, אני מבין שלא מקבלים היום החלטה וטוב שלא מקבלים החלטה.
משה גפני: לא יודע, אולי כן.
משה גפני: מה שיבקש סגן השר.
יעקב אדרי: אני הבנתי שהוא ביקש.
משה גפני: יכול להיות שמהלך הדיון הוא יחזור בו.
משה גפני: יכול להיות שהוא ירצה להפיל את זה או לאשר את זה.
חיים אורון: עכשיו אנחנו בני ערובה בסיפור הזה.
יעקב אדרי: אני מאוד חושש שהסיפור של בית החולים אשדוד, עוד נשמע ונקרא עליו הרבה.
חיים אורון: אני יודע שהעמדה שאני מייצג כאן לאורך כל התקופה היא לא פופולרית והיא גם נמצאת במחלוקת, אפילו בין חבר סיעתי, ידידי אילן גילאון.
חיים אורון: אין לי מחלוקת לחלוטין שיש מקום להקים בית חולים באשדוד.
חיים אורון: יש לי מחלוקת שנשענת על הרבה מאוד אנשים בתוך משרד הבריאות, שאם במציאות הקיימת היום בארץ, זאת העדיפות העליונה.
חיים אורון: הוויכוח הזה לא נגמר בשיקול דעת כולל אלא נגמר בדרך של חקיקה שהמניעים שלה מאוד לגיטימיים ואין לי שום טענה למזכיר העיר ולראש העיר שאמר היום ברדיו שאני לא מכיר את העובדות.
חיים אורון: יכול להיות שאני לא מכיר את העובדות.
חיים אורון: רק היום שמעתי שמה שהכרתי לא מספיק.
חיים אורון: לא רק שאני לא מכיר את העובדות, אלא מה שהכרתי, זה לא מספיק, כי זה הכל קצת לא כדרך הטבע כולל הממשלה שנאנסה ורוצה עכשיו להשתחרר מהאונס כי הממשלה הרגישה שלא הולך להיות זכיין והחוק אמר שאם אין זכיין, הממשלה מממנת.
חיים אורון: אז היא אמרה גוועלד, אם היא צריכה לממן, היא לא שם.
חיים אורון: למשל, אם הולך להיות סיפור של 600 מיליון שקלים, חברות וחברים, 600 מיליון שקלים זה 1,000 מיטות.
חיים אורון: יש גירעון נורא במיטות בארץ.
חיים אורון: עזבו עכשיו את הוויכוח על אשדוד.
חיים אורון: אפשר לומר שזה מתחיל ונגמר באשדוד אבל אלף מיטות בארץ אפשר להקים בסכום הזה.
חיים אורון: אז צריך להקים עכשיו רק באשדוד 300 מיטות?
חיים אורון: זה המחיר.
חיים אורון: הוספת אלף מיטות פרוסה על בתי החולים בארץ, אני בדקתי עוד הפעם את המספר עכשיו, זה פחות מהסכום של 650 מיליון שקלים.
חיים אורון: לך דבר עם האוצר על רבע מהסכום הזה.
חיים אורון: עשר שנים עצרו את כל התוכניות לאשפוז ותראו מה קורה בבתי החולים.
חיים אורון: אני מאוד שמח על הלובי שהתכנס כאן עכשיו להציל את בית החולים באשדוד, 134 אחוזים תפוסה בסורוקה, 160 אחוזים תפוסה בוולפסון, אני לא יודע מה אחוז התפוסה ברמב"ם, וזה לא מעסיק את הכנסת?
חיים אורון: שיאמרו לי שאני צריך להיות גם וגם.
חיים אורון: בסדר, אני גם וגם בעניין הזה.
חיים אורון: אני אומר שהיה צריך לשים את ה-650 מיליון שקלים האלה שהקפיאו לפני עשר שנים וידעו שהולכים לשם, והמספרים היו על השולחן.
חיים אורון: הגענו לשיא עולמי, חוץ ממקסיקו שם יש פחות מיטות מאשר אצלנו.
חיים אורון: אחרי מקסיקו, אנחנו בשיא עולמי.
חיים אורון: אם לוקחים את הדרום והצפון, אנחנו מעבר למקסיקו.
חיים אורון: תנטרלו את מרכז הארץ בנגב ובגליל, אנחנו מקסיקו ואולי יותר גרוע.
חיים אורון: זה מה שמונח על השולחן.
חיים אורון: אני יודע שפתאום הפכו אותי לאויב אשדוד, אבל אני לא אויב של אשדוד.
חיים אורון: אם אתם שואלים אותי, באלף מיטות יש מקום גם לאשדוד וגם לבית חולים שני בבאר שבע, אבל אם שואלים אותי אם מקימים בית חולים אחד ב-20 שנים - צריך להקים אותו בנגב.
חיים אורון: עשו חוק והכל הולך כמו שמכניסים רגל לנעל קטנה ואומרים שאם לא יהיה מכרז, הממשלה תבנה כי ידעו שלא יהיה מכרז בתנאים האלה.
חיים אורון: עכשיו העלו את ההשתתפות בלי שיקול הדעת.
חיים אורון: אני הקשבתי לכל מיני דברים שאמר סגן השר והוא כמעט אמר שאם יש לכם 325 מיליון שקלים, תנו לי להחליט מה עושים אתם.
חיים אורון: למה קפצתם מ-20 אחוזים ל-50 אחוזים?
חיים אורון: הפער הזה הוא פער של 250 מיליון שקלים.
חיים אורון: הוא כמעט אמר שאם יש לכם 250 מיליון שקלים לתת לו, תנו לו לומר אם הוא רוצה אותם באשדוד כי אולי הוא רוצה אותם במקומות אחרים.
חיים אורון: תזכרו מה הלך כאן בבית הזה עם רפואת שיניים רק לפני חודש.
חיים אורון: כל זה נגמר.
חיים אורון: אין.
חיים אורון: יש נושא אחד, יש עליו רוב בכנסת, ורק הדיון הזה כאן הוא 250 מיליון שקלים לבריאות ולא לפנסיות.
חיים אורון: הכל הולך ונעלם כאן.
חיים אורון: באים ואומרים אנשי מקצוע אחד אחרי השני, סיפרו לי קודם שבכלל היה משפט ציבורי עם השופט חשין, ואמרו במשפט ציבורי שאם רוצים לראות היכן להקים, לא צריך עכשיו להקים באשדוד.
חיים אורון: הפכו אותי לאויב אשדוד, אבל אני לא אויב אשדוד.
חיים אורון: שיקימו באשדוד, בקריית מלאכי, בקריית גת ובכל מקום, אבל אם מסתכלים באיזושהי ראייה יותר רחבה, נכון שאני יושב כאן כנציג אזור מאוד חלש, אזור הנגב, אבל אלוהים אדירים, אין בן אדם אחד סביר במערכת הרפואה שלא חושב שהנגב והגליל, קודם כל הנגב, בתחום הזה הוא מאוד מאוד מקופח.
חיים אורון: מה המשמעות של הפיקוח הזה?
חיים אורון: סורוקה הוא בית חולים גדול מדיי, הוא מצוין אבל גדול מדיי, שלא מסוגל להקיף את כל ההיקפים הללו.
חיים אורון: מדברים על קילומטרג'ים ואני יודע בדיוק מה המרחק בין אשקלון לאשדוד וגם מה המרחק בין אשדוד לבין אסף הרופא ובין אשדוד לקפלן.
חיים אורון: אני יודע מה המרחק מכרם שלום לסורוקה ומה המרחק מדימונה או מסדום.
חיים אורון: הדבר הכי גרוע שיכול לצאת מהעניין הזה הוא שגם יצא בסוף בית חולים אנדרוגינוס.
חיים אורון: חצי פרטי וחצי ציבורי.
חיים אורון: הוא יישען על החלק הפרטי, ואני יודע שהשר לא רוצה את זה.
חיים אורון: כדי להצדיק את המבנה העסקי שלו, בסוף הוא צריך להרוויח כסף.
חיים אורון: מישהו הולך להביא 350 מיליון שקלים והוא לא עושה את זה בשביל העיניים היפות, כי אם אלה היו תרומות, לא היה צריך אף אחד כאן.
חיים אורון: מה הוא יעשה?
חיים אורון: יתחילו כל מיני חלקים שמסביב.
יעקב אדרי: יש גם שטחים מסחריים.
חיים אורון: בדיוק כך.
חיים אורון: פתאום תפרו חליפה על כפתור כאשר הכפתור שמעסיק אותנו כאן אלה הן המיטות, אבל החליפה תהיה אלף דברים אחרים.
אילן גילאון: המחלוקת בין חבר הכנסת אורון לביני היא מחלוקת היסטורית אבל היא קשורה בעיקר לעניין של הקיטבק כי הרי הממשלה לא התכוונה.
אילן גילאון: ממשלות מעולם לא התכוונו להקים בית חולים באשדוד.
אילן גילאון: ברגע שצריך לחוקק חקיקה להקמת בית חולים, ועוד מעט נחוקק חקיקה האומרת שתהיה פקסימיליה בבית ספר של הבת שלי, וצריך לראות את התמונה כולה כי לא מדובר רק על מיטות אשפוז שצריך היום בבית החולים.
אילן גילאון: אגב, אנחנו במחלוקת כי אנחנו מפלגה גדולה ויש אצלנו פלורליזם.
אילן גילאון: אני באופן עקבי, ולמען הגילוי הנאות אני אומר שאני תושב אשדוד, וגם קצת חולה בזמן האחרון.
אילן גילאון: כשהתחלנו לחשוב על בית חולים בעיקר חשבתי על מחלקת יולדות ועכשיו אני בעיקר חושב על אורולוגיה.
שי חרמש: גם על גריאטריה.
אילן גילאון: הדיון הזה הוא דיון עתיק יומין כאשר לממשלה לא היה ואין לה שום כוונה.
אילן גילאון: הרב ליצמן, אתה שר הבריאות היום, דע לך, אני שמתי לב שראשי תיבות של שר על כלכלי, זה שר עלק בקיצור.
אילן גילאון: תדחפו את החוק הזה לאן שהוא ראוי להידחף ותחליטו שאתם צריכים להקים בית חולים באשדוד, לא רק מהסיבה שיש רבע מיליון תושבים במקום הזה אלא מהסיבה שזאת עיר שקופחה לאורך כל חייה.
אילן גילאון: אנחנו מדברים על עיר עם רבע מיליון תושבים כי מלכתחילה הייתה טעות בתכנון.
אילן גילאון: עכשיו עיר צריכה גם רופאים, היא צריכה גם מנופים, היא צריכה גם איזשהו מנוף שיחזק אותה.
אילן גילאון: בין 1990 ל-2000 אשדוד הולכת ומכפילה את מספר התושבים בה.
אילן גילאון: כל העול הזה נופל על עיר שלא נותנים לה שום מנופי צמיחה.
אילן גילאון: שימו לב, אני לא מדבר על חולים, שיהיו בריאים כולם, גם בטייבה, אני מדבר גם על הרופאים כרגע.
אילן גילאון: החוק הזה חוקק ב-1999 כאשר היינו עלמים צעירים בני תשחורת וכל פעם דוחפים איזשהו רעיון חדש רק במגמה אחת, כדי לא להקים בית חולים באשדוד.
אילן גילאון: אם יהיה יזם, פתאום יסתבר שהוא לא מעשן מלבורו ולכן הוא לא טוב ויעשו תקנה על החוק הזה.
אילן גילאון: רבותיי, אני מוכן ללכת לבית חולים פוליטי, שכל המפלגות יהיו מיושבות במחלקות השונות.
אילן גילאון: יש לכם את כל הנתונים להקים בית חולים ולכן תפסיקו לבלבל את המוח עם החוק המטופש הזה שמעולם לא התכוונו לעשות אותו והוא יהיה קפוא כל הזמן בפתולוגיה, אם לא תהיה החלטה להקים בית חולים.
אילן גילאון: חסרות מיטות, אז מה העניין שאתם מחלקים ברגליים ומכפילים בשניים כל הזמן הזה?
אילן גילאון: יש כאן אנשים שהתחייבו והם אנשים חזקים בתוך הקואליציה וזה במנדט שלהם.
אילן גילאון: חבר הכנסת אורון חס וחלילה, הוא לא אויב אשדוד.
אילן גילאון: יש את כל הכוחות שבעבר הבטיחו.
אילן גילאון: הרי הסאגה הזאת באמת מתחילה מהבר מצווה שלי.
אילן גילאון: באשדוד יש 18 אבני פינה לבית החולים.
אילן גילאון: בתקופה של חיים רמון כשר בריאות היה דבר כזה, ואז התחיל הדיון בהתנגדות הממשלתית.
אילן גילאון: אם הגענו למצב שתכנון בריאות צריך להתבטא בחוקים כאלה, היא הנותנת.
אילן גילאון: בית החולים הזה הוא ראוי כי צריך עוד מיטות.
אילן גילאון: אני לא בטוח לגבי החשבון.
אילן גילאון: אני נוטה להסכים עם חבר הכנסת אורון שמדייק בעניין הזה.
אילן גילאון: יש כאן גם שיקול לאומי להקמתו של בית החולים במקום שהוא נמצא.
אילן גילאון: אני חושב שאמרתי מספיק.
אילן גילאון: הרב ליצמן, במלים אחרות, אתה היום שר הבריאות, תעיפו את החוק הזה לכל הרוחות ותחליטו שאתם רוצים לבנות בית חולים באשדוד, תתכננו את זה על תקציב השנה הבאה ותקימו בית חולים כמו שצריך.
משה גפני: אגב, חבר הכנסת מילר, בהסכם הקואליציוני שלכם יש משהו על בית החולים באשדוד?
אילן גילאון: אז תתעקשו על זה.
אלכס מילר: אדוני הוציא את זה מחוק ההסדרים.
סימן טוב: זה משהו אחר.
אילן גילאון: כאשר סופה לנדבר חוקקה את החוק הזה, היא התכוונה לבית חולים.
סימן טוב: הייתה חקיקה לבטל את החוק או לדחות את ההקמה לכמה שנים וזה יצא ממסגרת ההסכמים הקואליציוניים.
סימן טוב: הנוסח כאן אושר על ידי הממשלה והוא לא סותר את ההסכמים הקואליציוניים.
יעקב ליצמן: הוא לא סותר אבל הוא דוחה את זה בכמה שנים.
משה גפני: זה עושה את זה מתוחכם.
מרינה סולודקין: אדוני היושב ראש, אני חשבתי לפני הרבה שנים שבית חולים באשדוד הוא בהסכמה לאומית מאחר שבכל המדינות המפותחות, אם יש עיר עם רבע מיליון תושבים, ובערים האחרות עם פחות תושבים יש שני בתי חולים ושלושה בתי חולים, אז בונים באשדוד.
מרינה סולודקין: תמכתי בהצעת החוק של סופה לנדבר.
מרינה סולודקין: אז הייתי במפלגת ישראל בעלייה, היינו בקואליציה והם באופוזיציה, אבל תמכתי בחוק מאחר שתושבים של העיר אשדוד מאוד רוצים את בית החולים ויש קואליציה בעיר של חילונים, חרדים ואחרים שרוצים ודורשים את בית החולים.
מרינה סולודקין: בדאגה רבה אני עוקבת איך הממשלה ומשרד האוצר כל הזמן לא נותנים לבנות את העיר מסיבות אלה ואחרות.
מרינה סולודקין: כל שנה בחוק ההסדרים אומרים שלא יהיה בית חולים באשדוד.
מרינה סולודקין: מר ליצמן, אני מאוד ממליצה לך לשלוח את כולם בממשלה ובאוצר מהמדרגות ולבנות את בית החולים.
מרינה סולודקין: כמו שבחוקים אחרים אומרים לנו שיש נושא חדש ואנחנו לא דנים בו, עכשיו זה נושא חדש שאתם הבאתם ואני לא יודעת מאיזה סיבות.
מרינה סולודקין: אני גם חושבת שעשר שנים לפני כן, כאשר אנחנו עמדנו באשדוד עם סופה לנדבר בהפגנות בשנת 1998, אמרנו שבגלל שאין בית חולים באשדוד, אנשים יחיו במסדרונות.
מרינה סולודקין: צחקו עלינו אבל אנחנו ראינו בברית המועצות אנשים במסדרונות.
שי חרמש: גם הזקנה בנהריה.
מרינה סולודקין: גם הזקנה בנהריה.
מרינה סולודקין: המצב דורש, זה צו השעה שיהיה בית חולים באשדוד.
מרינה סולודקין: כמו שביהדות התורה יודעים לטפל בנושאים השונים, טפלו גם בזה כמו שצריך ואנחנו נתמוך בכם.
אילן גילאון: אם לא, לפחות תפתחו סניף של זק"א.
שי חרמש: שלא ישתמע מדבריי שאני לא חושב שראוי שלתושבי אשדוד יהיה כל הטוב והיקר ואין על זה בכלל ויכוח.
שי חרמש: בכל מקום שאפשר לתת יותר, ראוי לתת יותר.
שי חרמש: בעניין הזה כל המרבה, הרי זה משובח.
שי חרמש: חבר הכנסת יעקב ליצמן בתפקידו כיושב ראש ועדת הכספים, בכנסת הקודמת התקיים דיון חם בנושא, בין היתר על העברת 10 מיליון שקלים.
יעקב ליצמן: על חדר מיון קדמי.
שי חרמש: הייתה שיחה ארוכה בינינו, בה הבעתי את דעתי אותה אחזור ואביע כרגע, ואמרתי שאין לך מה לדאוג, תן יד לעניין, זה לא על תקציב המדינה, זה לא כסף ציבורי, זה בית חולים פרטי, יזם פרטי שיפעיל אותו.
שי חרמש: על האמירה הזאת נתתי ידי לעניין כי אמרתי שאם זה צריך להתחרות על משאבים אחרים.
קריאה: אתה מדבר על חדר מיון.
שי חרמש: על זה דיברנו אז ואפילו קיבלת את תמיכתי בעניין של 10 מיליון שקלים.
שי חרמש: אמרתי שאם מדובר כאן על חדר מיון קדמי, אין בכלל ויכוח בנושא הזה.
שי חרמש: אם זה יהיה הטריגר והחכה שתביא אחריה יזם פרטי, יבוא ונהנה כולנו.
שי חרמש: מתברר היום שלא כך הסיפור.
שי חרמש: לא 10 מיליון ולא יזם פרטי.
שי חרמש: לגבי יזם פרטי, כבר העלינו את זה מ-20 אחוזים ל-50 אחוזים וגם ב-50 אחוזים עוד אין יזם פרטי.
שי חרמש: רחל אדטו שנמצאת כאן, אני קטן אמונה הדיסציפלינה שלי איננה רפואה אבל כלכלה היא כן - שב-184 מיטות אפשר לנהל בית חולים.
שי חרמש: בית חולים פרטי, ודאי לא.
שי חרמש: מאידך גיסא, יושבים היום בסמיכות, בטווח הגעה, לא הכי נוח שבעולם אבל סביר במציאות של מדינת ישראל, בתי חולים שזקוקים בדיוק ל-184 מיטות אלה.
שי חרמש: יושב היום בקו עימות קדמי באשקלון בית החולים של שדרות.
שי חרמש: אני בכוונה, כדי להעצים את העניין, אומר בית החולים של שדרות, בית חולים ברזילי.
מיכאל דור: שהוא לא ממוגן.
שי חרמש: הוצאת לי את המלים מהפה.
שי חרמש: הוא לא ממוגן לא במחלקת גריאטריה, לא ממוגן בחדר מיון קדמי ומי שחוטף קסאם על הבית, בא לבית החולים וחשוף לפגיעה בבית החולים וזה קרה כאשר קסאם נפל בחצר בית החולים.
שי חרמש: לעניין הזה אין מענה.
שי חרמש: אתמול דיברתי עם דוקטור שרף כדי לברר את הנושא והוא אמר לי שאם ב-2008 היו מצליחים לבנות והיה קבלן זוכה, ב-150 מיליון שקלים היו גומרים והכל היה בא על תיקונו ואנחנו תושבי שדרות, ואני מייצג כאן את תושבי שדרות.
שי חרמש: אגב, אני לא מייצג את סיעתי כי סיעתי בעמדה הפוכה לשלי.
שי חרמש: סיעת קדימה תתמוך בעמדה לא לשחרר את הממשלה ואני פטור ממנה כי אין לי גם זכות הצבעה כי אני רק ממלא מקום.
שי חרמש: לא לדאוג, אני לא יכול להכריע כאן בכלום.
שי חרמש: אני אומר שהדילמה היום היא צמצום משאבים ואת זה השר אומר.
שי חרמש: אין לו 650 מיליון שקלים, אין לו גם 325 מיליון שקלים.
שי חרמש: אם היה מתקיים כאן דיון שאומר שנבדוק את הצרכים בהקצאה לפי סדרי עדיפויות ולא בחקיקה דרך הכנסת, לא היינו מגיעים לדעתי במציאות הכלכלית למצב הזה.
מרינה סולודקין: ולבטל את החוק.
שי חרמש: כבוד הרב, אני מדבר מדם ליבם של תושבי שדרות ואני מבקש להקשיב לי.
שי חרמש: אני לא צוחק.
שי חרמש: אני מייצג כאן סקטור שאין לו רבע מיליון תושבים אבל הוא 24 אלף אנשים שנמצאים שנים תחת מלחמה והוא צריך את בית החולים באשקלון ואין לו אותו.
שי חרמש: אין לו אותו כי השר במלוא מאמציו – ובעניין הזה אין מסור ונאמן כמוהו – את ביקוריו בבתי החולים עושה בשעה 3 לפנות בוקר, כאשר אף אחד לא מוכן.
שי חרמש: אין היום חדר מיון קדמי שם כי אין 184 מליון שקלים.
שי חרמש: אומר לי שמעון שרף, לרגל העברת המיקום, זה כבר לא 180 אלא זה 350 ועוד שנתיים תכנון.
יעקב ליצמן: אם הוא סופר כסף בבית החולים כפי שהוא אומר לך, מבקר המדינה צריך לבדוק אותו.
יעקב ליצמן: זה לא דובים ולא יער.
משה גפני: היות שאנחנו בדיון מאוד מעניין ומאוד בעייתי ואנחנו מתקרבים לסיום, אל תפתח עכשיו את בית החולים באשקלון ואל תביא את מה שאומר מנהל בית החולים.
משה גפני: יש כאן רבים שיש להם מה להעיר על זה.
משה גפני: דבר על אשדוד.
משה גפני: הבנו את העיקרון.
שי חרמש: אם אני בא היום ואומר שבהשקעה פר מיטה ולא בהשקעה פר מתקן שהשקעות התשתית שלו – ואני לא רופא אלא אני כלכלן – להקים את שלד הבניין והתשתיות, המיטות הראשונות הן המיטות היקרות ביותר, והציג את זה גם חיים אורון.
שי חרמש: אני לא נגד אשדוד והלוואי שהייתי יכול לבוא היום ולומר 300 מיטות באשדוד, 150 מיטות בברזילי וכולי, אבל אני לא יכול לומר את זה כי אני יודע איפה החנק הזה נמצא.
שי חרמש: אני אומר שהיות שדיברנו על כך שיזם פרטי צריך להיכנס, והממשלה נקלעה שלא ברצונה בחוק ההסדרים – ולא אומר שום ביטוי נגטיבי אחר – למין מחויבות שאם אין יזם, היא נכנסת בנעליו, ובאה הממשלה ומבקשת שישחררו אותה מהמחויבות.
שי חרמש: היא לא אומרת אל תקימו בית חולים באשדוד, היא לא אומרת שהיא לא נותנת 325 מיליון שקלים, ואגב, דיברנו על רבע מזה בכנסת הקודמת, אלא היא אומרת שהיא נותנת 325 מיליון שקלים, עד 300 מיטות, היא משקיעה את הסכום הזה ומבקשת להביא את היזם שיבנה, אבל שישחררו אותה מהמחויבות ללכת על 650 מיליון שקלים.
שי חרמש: חברים, צריך להתעשת ולדעת מה המחירים הממלכתיים.
שי חרמש: אני אומר לתושבי אשדוד, אינני נגד אשדוד.
מרינה סולודקין: האשדודים ימותו.
שי חרמש: אל תטילו עלי אימה.
שי חרמש: סיעתי החליטה להתנגד לעמדת הממשלה.
שי חרמש: דעתי היא שונה אבל היות שאני רק ממלא מקום, אני גם לא אצביע.
אלכס מילר: אני יכול לומר שאולי בגלל העמדה הזאת, כל שנה אני שומע אותה בוועדת כספים ובמליאת הכנסת, אולי האוצר מוצא דרך לנצל כאשר יש איזושהי אי דאות, כאשר אין עמדה ברורה בין כלל חברי הכנסת בנושא הספציפי הזה, ואז מנסים בדרך כזאת או אחרת לעשות זאת.
חיים אורון: מה הכלל?
חיים אורון: צריך רוב.
אלכס מילר: אני במשכן הזה משנת 2006 וכל פעם אני שומע, כל שנה, את אותו דיון.
אלכס מילר: מנצלים את אי הוודאות.