GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
משה גפני: ואני מבין שגם ללשכת השר מיכאל איתן.
חן לב: הרפורמה מבוצעת במסגרת עבודתו של השר מיכאל איתן, ולכן התקציב עובר ללשכה שלו.
משה גפני: הצבעה בעד – כולם נגד – אין נמנעים – אין פניות לוועדה מספר 48, 49 נתקבלו.
משה גפני: מספר פנייה: 50.
משה גפני: אי אפשר לעשות את זה באותה פנייה?
חן לב: הפנייה לטובת פרויקט ממשל זמין.
חן לב: הפנייה נועדה לתקצב מזומן כנגד התחייבויות שנפתחו במהלך שנת הכספים הקודמת לפרויקטי מחשוב בממשל זמין במשרד האוצר.
משה גפני: מי שבעד הפנייה, ירים את ידו.
משה גפני: הצבעה בעד – כולם נגד – אין נמנעים – אין פנייה לוועדה מספר 50 נתקבלו.
משה גפני: מספר פניות לוועדה: 51, 52, 54, 55 – משרד השיכון.
צחי דוד: הפנייה נועדה להעברת סכום של שלושה מיליון ו-435,000 שקל ממשרד השיכון, מהרזרבות, לטובת משרד השיכון בתקציב הרגיל, לטובת הרשות להתיישבות הבדואים ולטובת סיוע לקשישים בתשלומי משכנתא.
צחי דוד: כמו כן, הפנייה נועדה להעביר 105,000 שקלים לטובת מפ"י, לטובת שיפוץ מפ"י דרום.
משה גפני: אין פה משהו של המינהל?
צחי דוד: של המינהל?
צחי דוד: לא, לא.
צחי דוד: העברת שיא כוח אדם - - -
משה גפני: כן, למשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה.
משה גפני: אנחנו לא נגד משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, שלא תהיה אי-הבנה, אנחנו בנושא של האגף למעונות.
משה גפני: דרך אגב, אמנון, מה ששאלת זה דבר חמור.
משה גפני: היה פה דיון.
אמנון כהן: אני יודע.
אמנון כהן: לכן שאלתי אותך אם תרצה - - -
משה גפני: ביטלנו את החוק, על פי בקשת משרד האוצר.
אמנון כהן: איך אתה מעלה את זה בכלל לדיון?
אמנון כהן: פתרון לא קיבלת.
משה גפני: לא, אני מעלה.
משה גפני: אני מעלה.
משה גפני: הצבעה בעד – כולם נגד – אין נמנעים – אין פניות לוועדה מספר 51, 52, 54, 55 נתקבלו.
משה גפני: מספר פנייה לוועדה: 56.
דניאלה גרא: הפנייה נועדה לתקצב 22.5 מיליון שקל ועוד 12 מיליון שקל, סך הכול 34.5 מיליון שקל לסבסוד פרמיות של ביטוח חקלאי בענף החקלאות, וכן לבצע שינויים פנימיים בתקציב התמיכות של החקלאות, בין היתר לתקצוב 4.5 מיליון שקל לחוק צער בעלי חיים.
משה גפני: עוד פעם צער בעלי חיים?
משה גפני: לא נוכל ללכת עם שטריימל בסוף.
דניאלה גרא: זה לא זה.
דניאלה גרא: אבל זה מאותו כיוון.
משה גפני: אני דיברתי אתמול עם השר.
משה גפני: אני בהתחלה צחקתי על העניין, אבל מתברר שבאמת תהיה בעיה.
שי חרמש: זה כולל סירוס חתולים?
דניאלה גרא: זה בעיקר לסירוס ועיקור.
משה גפני: כל דבר צריך את האיזון, צער בעלי חיים זה מצווה מדאורייתא, וצריך לדעת את האיזונים.
שי חרמש: יותר מצער בעלי בני אדם...
משה גפני: לא, בקיצור לא צריך בשום דבר להגזים, ההגזמה הופכת להיות בדיוק ההפך ממה שמתכוונים בסוף.
משה גפני: מי שבעד אישור הפנייה, ירים את ידו.
משה גפני: הצבעה בעד – כולם נגד – אין נמנעים – אין פנייה לוועדה מספר 56 נתקבלו.
משה גפני: מספר פנייה לוועדה: 57.
דניאלה גרא: הפנייה הקודמת היתה בתמיכות, וזה בתקציב של המשרד עצמו.
דניאלה גרא: הפנייה נועדה לתקצב כ-27 מיליון שקל עבור מענקי השקעות בחקלאות, חמישה מיליון שקל לתשתיות מחקר בחקלאות ועוד 22 מיליון שקל בהרשאה להתחייב עבור מחקרים בנושא חיסכון בידיים עובדות, בהתאם להחלטת הממשלה.
שי חרמש: האם ה-22 מיליון זה חלק מההסדר למתווה היורד - -
דניאלה גרא: - - -
שי חרמש: זה למחקר או למיכון?
דניאלה גרא: זה למחקר, יש עוד 250 מיליון שקל למיכון.
שי חרמש: לכן דאגתי, זה לא חלק מה-250 מיליון שקל?
דניאלה גרא: לא, המיכון כבר בתקציב בבסיס, היה פה פשוט עניין טכני.
דניאלה גרא: שמנו בבסיס למחקרים שמונה מיליון, כי הסך הכול זה 30 מיליון לחמש שנים.
דניאלה גרא: עכשיו הם ביקשו להקדים את הכול כבר לעכשיו ושיוציאו את כל המחקרים מראש, ולא לאורך השנים.
שי חרמש: אז זה לא מיכון?
דניאלה גרא: לא.
משה גפני: מה לעשות?
משה גפני: אתה אחראי פה על החקלאות.
משה גפני: להצביע?
משה גפני: הצבעה בעד – כולם נגד – אין נמנעים – אין פנייה לוועדה מספר 57 נתקבלו.
משה גפני: פנייה לוועדה מספר 57 אושרה.
משה גפני: מספר פנייה לוועדה: 58 – תקציבי פיתוח לרשויות המקומיות, מה קרה?
יונתן בר סימן טוב: הפנייה התקציבית נועדה לאשר תוספת של כ-230 מלש"ח בהרשאה להתחייב.
יונתן בר סימן טוב: כמו שלמשרד הפנים יש מענקי איזון, יש לו גם מענקי פיתוח שהוא מעביר לרשויות.
יונתן בר סימן טוב: בגלל שזאת תקנת פיתוח, זה מתוקצב - - -
משה גפני: למה צריך פנייה?
משה גפני: זה לא מופיע בבסיס התקציב?
יונתן בר סימן טוב: לא, הפכנו את זה לתקנה הרשאתית.
יונתן בר סימן טוב: עד 2008 זה היה תקנה לא-הרשאתית, ועכשיו הפכנו אותה להרשאתית, כי זה תקציב פיתוח.
יונתן בר סימן טוב: איך שזה עובד, לא כל הסכום יוצא באותה - - -
שי חרמש: זה מתגלגל.
יונתן בר סימן טוב: בדיוק.
משה גפני: באיזה רשויות?
יונתן בר סימן טוב: בכל הרשויות בארץ.
משה גפני: הצבעה בעד – כולם נגד – אין נמנעים – אין פנייה לוועדה מספר 58 נתקבלה.
משה גפני: מספר פנייה לוועדה: 61 – משרד הקליטה.
משה גפני: איך זה הגיע?
משה גפני: אמנון כהן הביא את זה עכשיו?
אמנון כהן: אני רוצה לעשות רביזיה על זה.
משה גפני: אי-אפשר בלי רביזיה.
משה גפני: משרד הקליטה?
משה גפני: משרד הקליטה פעם ראשונה.
משה גפני: אתה לא צריך לעשות רביזיה, בגלל שאין רפרנט.
משה גפני: על סדר היום ביצוע תקציב משרד הבריאות לשנת 2009.
משה גפני: אני מודה לסגן שר הבריאות, הרב יעקב ליצמן, על ההשתתפות שלו.
משה גפני: במסגרת הדיונים, בעיקר על המשרדים החברתיים, אנחנו מקיימים דיונים על ביצוע התקציב בשנת 2009, שבאמת הייתה שנה קצת משונה מבחינת התקצוב, היות והתקציב אושר באמצע השנה לאחר בחירות.
משה גפני: משרד הבריאות הוא אחד המשרדים החשובים ביותר.
משה גפני: אני חייב לציין שבתקופת כהונתו של סגן השר, המשרד קיבל תאוצה.
משה גפני: הוא היה משרד רדום תקופה ארוכה.
משה גפני: המשרד קיבל את המעמד המגיע לו.
משה גפני: הנושא של משרד הבריאות נוגע לכולנו, לכל האזרחים ללא יוצא מן הכלל, ואכן אנחנו רואים במהלך השנה הזאת, שהמשרד קיבל תאוצה.
משה גפני: אנחנו מודים לך, אדוני סגן השר.
אמנון כהן: הוא שר בפועל.
משה גפני: נכון, השר בפועל.
משה גפני: ראש הממשלה הוא בעצם שר הבריאות, הוא לא עוסק בנושא של הבריאות, הוא עוסק בתקציב הדו-שנתי.
מגלי והבה: כל היום הוא עוסק בבריאות של הממשלה הזאת, איך אתה אומר שהוא לא עוסק?
משה גפני: אדוני סגן השר, הבמה לרשותך.
יעקב ליצמן: בוקר טוב, אדוני היושב ראש, חבריי חברי הכנסת, טוב לחזור כל פעם לבית.
יעקב ליצמן: קודם כל אני אתחיל במה אני לא אדבר היום, לא על אשקלון ולא על אשדוד.
יעקב ליצמן: בואו נגמור את העניין הזה.
יעקב ליצמן: על זה לא נדבר היום.
יעקב ליצמן: עכשיו בואו נדבר על בריאות.
עפו אגבאריה: על הנגב מותר לדבר?
יעקב ליצמן: כן, על הנגב, על הגליל.
יעקב ליצמן: יש גם נגב מרכז הארץ ויש גם גליל במרכז הארץ, כי הפריפריה לפעמים זה בפריפריה, ולפעמים זה גם בתוך מרכז העיר.
יעקב ליצמן: אדוני היושב ראש, כפי שאמרת, משרד הבריאות הוא משרד לא קל.
יעקב ליצמן: קיבלתי אותו לא קל.
יעקב ליצמן: כפי שהבטחתי לכם, אני מתכוון לזעזע את המשרד, אז אני משתדל לעשות את זה.
יעקב ליצמן: אני לא בטוח בהצלחה כל פעם, אבל לפחות אני משתדל לגעת בדברים, שלדעתי הגיע הזמן מזמן לגעת בהם.
יעקב ליצמן: יש כאן מצגת שהמשרד יציג, אבל קודם אני רוצה להגיד כמה ראשי פרקים.
יעקב ליצמן: אנחנו חולשים, כמובן, על כל מערכת הבריאות על כל גווניה: בריאות התלמיד, בריאות הנפש, בריאות האשפוזים, בתי אבות, בתי עלמין כמעט, איפה לא? כמעט הכל.
יעקב ליצמן: לא הזכרתי את טיפות חלב.
יעקב ליצמן: לצערי, בכל מקום – בתי עלמין אני לא יודע, בזה לא נגעתי, אבל עד שם בכל מקום יש בעיות, יש רפורמות, על חלק אני מסכים, על חלק אני לא מסכים.
יעקב ליצמן: בוא נתחיל בדבר הראשון, אנחנו נמצאים כרגע לפני הסכם ההקפאה לפני 10 שנים של רופאים.
יעקב ליצמן: זה מסתיים בעוד כמה חודשים.
יעקב ליצמן: אנחנו נערכים לקראת פתיחת ההסכם החדש.
יעקב ליצמן: ברור דבר אחד, שצריך לתקן שני דברים.
יעקב ליצמן: אל"ף, יש מחסור ברופאים.
יעקב ליצמן: יש הצעה אחת שאנחנו נשקול – את זה אגב שמעתי מראש הממשלה – שאנחנו נגדיל את הגיל של הרופאים מעבר לגיל הפרישה, אולי עד גיל 70, נבדוק את זה.
יעקב ליצמן: בי"ת, בהחלט צריך להוסיף רופאים.
יעקב ליצמן: צריך לשקול לעשות שינוי במערך של חוץ לארץ והארץ לגבי הכשרת רופאים ולדון על זה גם.
יעקב ליצמן: דבר שני ועיקרי, כפי שאמרתי בתחילת הקדנציה, בתי חולים בימי שישי, שבת ב"חצי חופשות".
עפו אגבאריה: משותקים.
יעקב ליצמן: ואין רופאים.
יעקב ליצמן: לדעתי זה נובע משתי סיבות: אל"ף – השכר, רופאים עובדים 36 שעות, 30 שעות רצופות, עושים הרבה כוננויות.
יעקב ליצמן: הם לא מרוויחים מספיק, אז נותנים להם כוננויות.
יעקב ליצמן: אני חושב שזה פסול.
יעקב ליצמן: אין שיקול דעת מספיק לרופאים שעובדים כל כך הרבה שעות, ועוד לילה אחרי יום ארוך.
יעקב ליצמן: זה לא נורמאלי.
יעקב ליצמן: צריך להפסיק את זה ולקצר את זה.
יעקב ליצמן: הדרך לקצר את זה היא להוסיף שכר לרופאים.
יעקב ליצמן: כשאני אומר להוסיף שכר לרופאים, אני רוצה להגיע לכך שלפחות השכר יהיה לשישי, שבת.
יעקב ליצמן: גם שבת, אבל זה פיקוח נפש, רפואה.
יעקב ליצמן: אני בעד להוסיף רופא, שיעבדו בשבת, ושלא יהיה מצב שמיום חמישי בשעה 14:00 עד יום ראשון ב-8:00 בבוקר אין רופאים.
יעקב ליצמן: כידוע לך, ונדמה לי שאמרתי את זה בישיבה הקודמת כאן, אבל אני אחזור על זה, מאיפה אני יודע שבימי שישי, שבת לא עובדים?
יעקב ליצמן: כי בשביתה של הרופאים לפני כמה שנים, הם אמרו שהם הולכים לשביתה והם יעבדו במתכונת שבת.
יעקב ליצמן: סימן שבשבת לא עובדים.
יעקב ליצמן: הם אמרו את זה, לא אני.
עפו אגבאריה: רק תורנים יש בשבת.
יעקב ליצמן: מכאן אנחנו למדים שאין רופאים בשבת ואין רופאים בימי שישי.
יעקב ליצמן: לדעתי, בכלל צריך שר"פ.
יעקב ליצמן: זאת הדרך שלי, אני מבין שהאוצר נגד.
יעקב ליצמן: אני חושב שהשר"פ יתקן את המצב.
יעקב ליצמן: בהדסה זה דגם שיש שר"פ ורופאים נמצאים.
יעקב ליצמן: אם צריך רופא בכיר, אפשר לקרוא לו ולראות אותו.
יעקב ליצמן: זאת דעתי, האוצר נגד, אני מודע לזה.
יעקב ליצמן: אני מתכונן לקראת ההסכם, לדבר עם האוצר ולנהל משא ומתן.
יעקב ליצמן: דבר אחד אני יודע, ונראה לי שחלק שהצלחתי בחלק מהעבודה.
יעקב ליצמן: האוצר גם מבין שצריך לתקן את המצב.
יעקב ליצמן: עד כמה, אני לא יודע, את זה נראה לקראת המשא ומתן.
יעקב ליצמן: דבר נוסף שאנחנו מטפלים בו זה נושא הפריפריה.
יעקב ליצמן: ועדת הכספים אישרה לי חמישה מכשירי MRI בזמנו, ועוד שלושה שקיבלנו אחר כך דרך ועדת העבודה והרווחה, שם היה אישור פורמאלי, כך שיש לנו שמונה.
יעקב ליצמן: אנחנו מתכוונים לאשר שמונה מכשירי MRI – קודם כל לא לאף אחד מהגדולים, בעיקר לפריפריה, ל"קטנים".
יעקב ליצמן: כפי שאמרתי, פריפריה יכולה להיות גם במרכז, מה"קטנים", אלה שצריך לעודד.
משה גפני: למה בכלל צריך לזה אישור?
משה גפני: בעידן הטכנולוגי שאנחנו חיים בו היום, עדיין צריך אישור?
יעקב ליצמן: תתפלא לשמוע, לא רק MRI מצריך אישור, גם CT.
יעקב ליצמן: אחד הדברים שכרגע באים להסכם עם האוצר זה לשנות את המצב שאולי לא יצטרכו – נקיים ועדה פנימית.
רחל אדטו: הצעת חוק מונחת בפני ועדת שרים לחקיקה בעוד שבועיים לבטל את זה.
יעקב ליצמן: אבל אין צורך, כי אנחנו מבטלים את זה, נדמה לי - - -
רחל אדטו: עוד יותר טוב.
יעקב ליצמן: אני חושב שנביא אישור בימים הקרובים לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות, ולכן אין צורך בחוק.
יעקב ליצמן: אנחנו נעשה את זה.
יעקב ליצמן: אני מודה לאוצר, שהסכים לבוא לקראתנו בנושא הזה.
משה גפני: זה נראה ממש אנכרוניסטי.
יעקב ליצמן: אי אפשר לתקן את 60 שנות המדינה בשנה אחת.
יעקב ליצמן: אבל נראה לי שעם כל כך הרבה תיקונים, משרד הבריאות ירצה לגרש אותי מהמשרד.
מגלי והבה: לא כל כך מהר...
יעקב ליצמן: בכל זאת, אל תשכח שאולי זה הרבה כבוד בחוץ, אבל בפנים אני נוגע בכל מיני דברים, שלא כולם מוסכמים.
יעקב ליצמן: דבר נוסף - אנחנו רוצים לקדם את הפריפריה, את בתי החולים.
יעקב ליצמן: אני רוצה להגיע למצב, שכל בית חולים בפריפריה, תהיה לו מצוינות מיוחדת, לפחות אחת – שיכירו אותו, שאנשים יפנו אליו.
יעקב ליצמן: כמובן שכשגם יהיה MRI, לא יצטרכו לנסוע.
יעקב ליצמן: לא זנחתי את ההבטחה לגבי הרדיותרפיה ב"זיו".
יעקב ליצמן: אני מתכונן לקיים אותה.
יעקב ליצמן: במשרד יש אנשים שחולקים עליי, אבל בכל אופן אני עומד על זה.
יעקב ליצמן: הבטחתי, ובעזרת השם, אני אקיים.
יעקב ליצמן: עוד דברים שאני מנסה לעשות – שגם בערים החלשות וגם אצל הערבים, במקומות מסוימים גם אצל חרדים, אבל לאו דווקא, אני מדבר על הפריפריה בעיקר, תוקם רפואה דחופה.
יעקב ליצמן: לא נקרא לזה חדר מיון, אלא חדרי רפואה דחופה.
יעקב ליצמן: כידוע לך, מייד עם היכנסי לתפקיד, מצאתי החלטה שסוגרים את זה בקריית שמונה.
יעקב ליצמן: עד לרגע זה, זה נשאר פתוח.
יעקב ליצמן: זאת ההחלטה הראשונה שלי להשאיר את זה פתוח.
יעקב ליצמן: אני הולך לעשות את זה בצורת הסדר, שגם המועצה תשתתף, גם אנחנו נשתתף וגם קופות החולים ישתתפו.
יעקב ליצמן: אני מקווה שגם האוצר ישתתף בזה.
יעקב ליצמן: עוד לא הגשתי תוכנית, אני מתכוון להגיש על זה תוכנית.
יעקב ליצמן: אני חושב שנושא בריאות הנפש התפרסם לאחרונה ב"אברבנאל" וב"כפר שאול".
יעקב ליצמן: אני עדיין עומד על מה שאמרתי, שאני רוצה הפרדה.
יעקב ליצמן: ההחלטה שלי עוד יותר נחושה לאור מה שראיתי.
יעקב ליצמן: אני חושב שדווקא בחדר הזה יושבים כתבים שנלוו אליי.
יעקב ליצמן: אני לא רוצה לנקוב בשמות, אבל הם יושבים כאן בחדר הזה, והם ראו כל דבר, והם הזדעזעו לא פחות ממני.
יעקב ליצמן: הם הקליטו דברים, ומפאת כבודם של האנשים, הם לא שידרו אותם.
יעקב ליצמן: אני חושב שהם עשו דבר נכון, כי לא כל דבר אפשר לשדר, אבל הם שמעו דברים נוראיים.
יעקב ליצמן: לפני שנעבור למצגת, דבר אחרון זה נושא השיניים.
יעקב ליצמן: רבותי, תוכנית שיניים לילדים תהיה.
יעקב ליצמן: צוות המשרד עובד על תוכנית, שאני מקווה להגיש תוך חודש ימים, כמו שהבטחתי, עד סוף מרץ.
יעקב ליצמן: התוכנית תכלול את גיל הילדים, את סוג הטיפולים ואת האופן בו זה יעבוד, כי יש כל מיני גופים שעבדו עד היום, ואני לא רוצה לקפח אותם, צריך לראות איך משלבים אותם במערכת.
יעקב ליצמן: בעיקרון, זאת צריכה להיות קופת חולים.
יעקב ליצמן: בכל אופן, זה יהיה, 65 מיליון שקל יצא מהתקציב, שלדעתי מזמן היה צריך להיות שם.
יעקב ליצמן: אני לא מתחרט, אני חושב שזאת היתה החלטה נכונה.
יעקב ליצמן: אגב, גם אם הייתי משאיר את זה לסל התרופות או לוועדת הסל, הם היו מחליטים אותו דבר, כי הם הסכימו אתי, היה לי רוב בזה.
יעקב ליצמן: אבל טוב שהוחלט, לא משנה כרגע כמה.
יעקב ליצמן: ניגשו לבג"ץ, ובג"ץ לא הוציא צו ביניים נגד, זאת אומרת שאפשר להמשיך בעבודה.
יעקב ליצמן: אני מתקדם בעבודה הזאת.
יעקב ליצמן: אני מקווה, שבעזרת השם, זה יתחיל כפי שהבטחתי בסוף יוני.
משה גפני: מאיזה גילאים זה?
יעקב ליצמן: אנחנו נודיע בעוד חודש, אחרי ועדת השרים, אני אשמח לבוא לוועדה ולהודיע גם כאן.
אמנון כהן: וזה יהיה רק דרך הקופות, כמו שסיכמתם?
יעקב ליצמן: אמרתי שאנחנו בודקים שלושה דברים: אל"ף – איזה גיל, תלוי בכסף; בי"ת – איזה טיפולים; גימ"ל – מה אני עושה עם כל הגופים האלה שטיפלו עד היום גם, אם אני יכול לשלב אותם גם בתוך העבודה.
יעקב ליצמן: אלה שלושה דברים שבודקים, המנכ"ל בודק אותם.
יעקב ליצמן: הם יגישו את ההמלצות, אני מקווה בזמן.
עפו אגבאריה: התוכנית תהיה בסביבות ספטמבר?
יעקב ליצמן: לא, אמרתי ביולי, התאריך שהבטחתי בהתחלה ולא נגעתי בו.
יעקב ליצמן: כמובן, אני מניח שכמו כל דבר חדש, במשך הזמן יצטרכו תיקונים.
יעקב ליצמן: אני לא משלה את עצמי, שכל דבר חדש מייד יהיה פרפקט במאה אחוז, אבל אני מקווה שבסך הכל נגבש תוכנית טובה.
יעקב ליצמן: בעיקרון, אלה הדברים.
יעקב ליצמן: אני חייב להגיד מילה אחת על ביצוע התקציב.
משה גפני: אולי לפני זה, מה התפרסם לאחרונה על המצוקה בבתי החולים "תל-השומר" וכל המקומות האלה?
משה גפני: האם יש היום מצוקה יותר קשה משנה שעברה?
יעקב ליצמן: אני אמרתי מעל במת הכנסת, ואני אחזור גם כאן על הנתונים, שבאותו יום שנסגר המיון בגלל עומס, היתה תפוסה של 106%.
יעקב ליצמן: באותו בית-חולים באותו יום לפני שנה היה עומס של 116%, 120%.
משה גפני: מצוקה יותר גדולה.
יעקב ליצמן: יותר גדולה, והוא לא נסגר.
יעקב ליצמן: יום לפני כן היה 101%.
יעקב ליצמן: אגב, לבד סיירתי בבתי חולים בשבוע האחרון, בשבועיים האחרונים.
יעקב ליצמן: כל פעם יש פה ושם אנשים בפרוזדור, אי אפשר להגיד שזה יותר גרוע.
איתן חי-עם: באותו יום היה דיון תקציבי עם "תל-השומר" אצלי בחדר, ושלוש שעות אחרי זה היה עומס.
איתן חי-עם: כל אחד יכול להבין מה שהוא רוצה.
איתן חי-עם: דבר שני, אבל שחלילה לא נטעה, יש מצוקות, הן לא שונות, ואת זה נראה.
משה גפני: אני יודע, אני שאלתי את סגן השר, האם המצוקה של השנה שונה מזו לפני שנה או שנתיים.
איתן חי-עם: בכוונה חידדתי את זה - לא.
משה גפני: ההבדל בין השנה לבין שנה שעברה זה ששלוש שעות קודם היה אצלך דיון תקציבי.
איתן חי-עם: נכון.
יעקב ליצמן: אבל שלא נטעה בזה, אנחנו יורדים באוכלוסייה פר מיטה כל שנה, ואת זה נראה בהמשך.
יעקב ליצמן: אני חושב, שבעיקרון, אלה הדברים שכרגע יש לומר בפתיחה ואולי בהמשך נסביר כל מיני דברים.
משה גפני: האם החזרתם כסף למשרד האוצר ב-2009?
יעקב ליצמן: הביצוע היה 99.8% או 99.7%.
משה גפני: באמת?
יעקב ליצמן: כן, 30 מיליון שקל יצאו חזרה, גם לא בגלל סיבות שלנו.
משה גפני: זאת אומרת שזה ביצוע של 100%.
יעקב ליצמן: כמעט 100%, יש מקומות אפילו 101%.
אבי גור: אפשר להעביר את זה לבריאות התלמיד - שהאוצר ייתן.
איתן חי-עם: אנחנו נתחיל.
איתן חי-עם: אני אבקש מאילן סופר, שהוא סמנכ"ל כספים ותכנון של המשרד, שיציג את החלק הראשון ואני את השני.
אילן סופר: בוקר טוב לכולם, שמי אילן סופר כמו שאמר המנכ"ל, ואני הסמנכ"ל לתכנון, תקצוב ותמחור של משרד הבריאות.
אילן סופר: אנחנו נציג את ביצוע התקציב לשנת 2009.
אילן סופר: נדבר מעט על התפקידים ועל היעדים, מספר סוגיות עיקריות, ובסוף המנכ"ל יציג מספר נתונים מקרו-כלכליים, שנגזרים מכל העשייה בשנים האחרונות ובשנת 2009.
אילן סופר: כמו שנאמר כאן, חבר הכנסת גפני, שנת 2009 היתה שנה לא פשוטה.
אילן סופר: התקציב אושר בחודש יולי.
אילן סופר: ההתקשרויות הן ארוכות ומסובכות.
אילן סופר: יחד עם זאת, נוצל התקציב של המשרד במלואו.
אילן סופר: יש קצת עודפים מחויבים בסוף השנה, שנובעים מההתקשרויות, אבל בסך הכל הניצול הוא כמעט 100%.
אילן סופר: שקף אחד על תפקידי משרד הבריאות, כדי שנבין קצת, שהמשרד הזה מעבר להיותו רגולטור, הוא גם מבטח במספר נושאים, כמו בבריאות הנפש וכמו בנושא הגריאטריה, והוא גם ספק שירותים בעצמו באותם נושאים.
איתן חי-עם: השקף הזה הוא היחיד שאני אתערב בו.
איתן חי-עם: אני חושב שזה מאוד חשוב, כי זה משפיע גם על כל מיני דברים בעתיד.
איתן חי-עם: יש פה אנומליה, שחייבים לחדד אותה.
איתן חי-עם: דרך אגב, כשמדברים על קופה חמישית, אנחנו הקופה החמישית.
איתן חי-עם: אם מדברים על משהו, זה קופה שישית.
איתן חי-עם: יש אנומליה בזה, שאני יושב בדיונים, ומצד אחד אני כרגולטור אומר שלצורך העניין בלילה צריכות להיות בטיפול נמרץ שלוש אחיות, ובדיון תקציבי אני מאוד כועס על בית החולים למה הוא חורג, ומסביר לו שיירד לשתי אחיות, כי אז הם יעמדו בתקציב.
איתן חי-עם: אני לא יודע איך חיים עם זה, אבל בטח אנחנו לא ממלאים את תפקידנו בצורה נכונה, לאור זה שאנחנו גם הרגולטור, גם המבטח, גם הספק וגם המנהל של בתי החולים.
איתן חי-עם: בהמשך אנחנו נגיד מה אנחנו רוצים לעשות כדי לשנות את זה, כי כבר שנים מדברים על זה.
משה גפני: הערה נכונה.
חיים אורון: מה, אתה רוצה תאגוד בתי חולים?
יעקב ליצמן: אני רוצה.
חיים אורון: נו, יאללה.
יעקב ליצמן: מה זה יאללה?
יעקב ליצמן: יש עוד גורם שלא יושב כאן בשולחן, ההסתדרות.
יעקב ליצמן: יש עוד גורמים.
יעקב ליצמן: אני בעיקרון דווקא חייב להגיד לך - -
רביב מייזל: אני מההסתדרות הרפואית, אנחנו לא מתנגדים עקרונית לתאגוד.
חיים אורון: לא הרפואית, יש עוד הסתדרות.
יעקב ליצמן: עם כל הכבוד, אני אפילו לא פונקציה כאן.
יעקב ליצמן: הפונקציה זה הסתדרות העובדים, כי יש להם עובדים בבתי החולים, עם כל הכבוד.
יעקב ליצמן: רופאים?
יעקב ליצמן: בסדר, הסתדרות הרופאים, אז הרופאים יעבדו או לא יעבדו.
איתן חי-עם: חבר הכנסת אורון, כמי שניהל פעם בית חולים, אני רק רוצה להגיד - -
יעקב ליצמן: אני מציע לך, לא להתחיל אתי היום בבוקר, כי היום יש יום ארוך.
איתן חי-עם: - - שאני לא אמצא מנהל בית חולים היום שירצה תאגוד.
איתן חי-עם: בשביל מה להם תאגוד?
איתן חי-עם: הם במילא עושים מה שהם רוצים, איך שהם רוצים, השליטה שלנו בגלל המבנה המוזר של משרד הבריאות, היא שליטה מינימאלית.
איתן חי-עם: אנחנו יושבים איתם פעם בשנה בגלל בעיות תקציב, וכל השאר זה בעצם רשות, זה לא חובה מבחינתם, ולכן אין סיבה בעולם שהם ירוצו לתאגוד.
איתן חי-עם: צריכים לשנות את המבנה, כדי שהשליטה תהיה שליטה של רגולטור אמיתי.
איתן חי-עם: כל עוד זה לא קיים, כך זה נראה.
יעקב ליצמן: חבר הכנסת חיים אורון, שאלת שאלה, למה שלא תשאל את האוצר שיושב מולך, אם הוא רוצה תאגוד או לא.
חיים אורון: אני שואל את השאלה תמיד את הממשלה.
חיים אורון: הפטנטים שלכם, שאתה תשלח אותי לאוצר והוא ישלח אותי אליך ואיתן ישלח אותי לבית החולים – אתם הממשלה פה.
יעקב ליצמן: אז תן לי להבהיר לך את השאלה, אם לא הבנת.
יעקב ליצמן: אני מניח שהבנת, אבל תן לי להבהיר לך את השאלה.
יעקב ליצמן: בדרך כלל כשה
יעקב ליצמן: תחלתי לדבר על שר"פ, אמרו לי: אם יהיה תאגוד, אנחנו לא נפריע לשר"פ.
יעקב ליצמן: ברגע שהתחלתי להגיד שאני מסכים לשר"פ, פתאום לא שמעתי מהאוצר שהוא רוצה תאגוד.
יאיר זילברשטיין: בנושא הזה אני חושב שאין מחלוקת.
יאיר זילברשטיין: משרד האוצר מאוד רוצה תאגוד.
יאיר זילברשטיין: בנושא השר"פ, הדעה שלנו גם שם היא כמו - - -
יעקב ליצמן: מאוד מאוד לא רוצים.
יאיר זילברשטיין: אנחנו מאוד מאוד לא אוהבים את השר"פ, ואנחנו גם לא אוהבים את השר"פ גם במקרה של תאגוד, פשוט אם יהיה תאגוד יהיו לנו פחות יכולות למנוע אותו, כמו שאנחנו לא יכולים למנוע אותו בהדסה בשערי צדק.
משה גפני: בסדר, יהיה דיון אחר כך, אבל לא הבנתי מה המעמד שלכם בעניין.
משה גפני: יש פה משרד בריאות, נבטל את משרד הבריאות ותנהלו את הבריאות.
רחל אדטו: זאת נקודת המפתח בכל הדיון.
משה גפני: מה הפירוש, שאתם מתנגדים לשר"פ או שאתם בעד השר"פ?
משה גפני: מה זה רלוונטי בכלל מה שאתם?
יעקב ליצמן: הוא ענה בגלל שאני שאלתי.
חיים אורון: מי ששלח אותי לאוצר זה השר, תעזוב אותו.
חיים אורון: אתה גיבור עליו?
חיים אורון: תביא לפה את שטינייץ.
משה גפני: שטייניץ יהיה פה ביום שני.
חיים אורון: אני מתחיל להתקלח מעכשיו.
משה גפני: אני שואל, איך המבנה.
משה גפני: משרד הבריאות הוא משרד דומיננטי לכל הדעות, הוא לא משרד שמזניח דברים.
משה גפני: יש לו מדיניות, יושב בעצם השר, יושב המנכ"ל, יושבים אנשי המקצוע, והם מדברים על דרך מסוימת, כן תאגוד, לא תאגוד, כן שר"פ, לא שר"פ, לא חשוב מה.
משה גפני: הם אומרים, למה אתם מתערבים?
משה גפני: למה יש לכם עמדה בעניין?
יאיר זילברשטיין: כל הדברים האלה נגזרים מהעניינים הכספיים, שאנחנו הממונים עליהם.
משה גפני: מה זה עניינים כספיים?
משה גפני: הוא לא מבקש יותר כסף.
רחל אדטו: זה בכלל לא רלוונטי לכם.
חיים אורון: זה המון כסף.
משה גפני: אם אין כסף, אתם מתערבים?
יאיר זילברשטיין: אנחנו גם אמונים על התקציב - - -
יאיר זילברשטיין: וגם על הנושא של מערכת הבריאות.
משה גפני: תקציב משרד הבריאות הוא כמה?
משה גפני: 26 מיליארד שקל.
יעקב ליצמן: 26,318.
משה גפני: יפה, זה התקציב שלהם, שאושר על ידי הכנסת, אושר בממשלה, בסדר.
משה גפני: בתוך התקציב הזה, אם הם באים לבקש עוד תקציב, בסדר, זה דיון, צריך לדון למה הם מבקשים עוד תקציב, האם צריך או לא צריך, וזה בסדר.
משה גפני: אבל בתוך התקציב הזה, האם כן תאגוד או לא תאגוד, אם כן שר"פ או לא שר"פ, אם כן MRI או לא MRI, למה אתם מתערבים?
משה גפני: אתם מבינים בבריאות יותר מאשר אנשי המקצוע במשרד?
משה גפני: בבריאות זה מאוד בולט.
משה גפני: מילא בחינוך אתם מבינים, זה נכון...
משה גפני: אבל בבריאות, מה אתם מבינים?
משה גפני: בחינוך הם מבינים...
אמנון כהן: ברווחה עוד יותר...
משה גפני: ברווחה עוד יותר...
רחל אדטו: כל הכבוד על השאלות שלך, בדיוק זאת המהות של משרד הבריאות.
רחל אדטו: המהות של משרד הבריאות, שהוא יכול להיות המשרד הכי מקצועי שיש, והדברים בסוף מתנקזים, סליחה יאיר זה לא מכוון אליך - -
משה גפני: נכון, לא אתה באופן אישי.
רחל אדטו: לא באופן אישי.
רחל אדטו: היום יאיר בתור רפרנט, והוא כבר שלושה חודשים בתפקיד, צריך להכריע בדברים כאלה, וזה בדיוק - - -
משה גפני: יושב משרד, הוא הרגולטור, יושבים שם אנשי המקצוע.
יעקב ליצמן: יאיר, אני לא יודע למה הם אומרים שזה לא מכוון אליך, זה מכוון אליך ועוד איך.
יעקב ליצמן: כי הוא הרפרנט שלי.
משה גפני: אבל יש לו ממונים עליו.
יעקב ליצמן: הוא המפקח.
יעקב ליצמן: אני מכבד אותו, הוא ישר רבותי.
רחל אדטו: יאיר כמשל.
חיים אורון: אני, כרגיל, רוצה להגן על האוצר.
חיים אורון: מה ההבדל בין מה שאיתן אמר הרגע על מנהל בית חולים סורוקה – הוא אמר:
חיים אורון: אני פוגש את מנהל בית חולים סורוקה פעם בשנה.
חיים אורון: את סורוקה הוא אפילו לא פוגש - - -
איתן חי-עם: ממשלתי.
חיים אורון: את אשקלון הוא פוגש פעם בשנה, ואחר כך הוא עושה מה שהוא רוצה.
חיים אורון: זה מה שאיתן אמר הרגע.
חיים אורון: עכשיו הוא אומר לך: אני פוגש אותו פעם בשנה, אחר כך הוא עושה מה שהוא רוצה ומביא את החשבון אלי.
חיים אורון: לכן כל הפינג-פונג הזה הוא סתם.
חיים אורון: הפינג-פונג הזה, גם אני אוהב אותו.
חיים אורון: בסוף זה לא מקרה ששואלים איפה הממשלה, כי למשל נושא כמו תאגוד, שהוא נושא מערכתי, לא ייפתר כשהוא יריב אתו והוא יריב אתו.
חיים אורון: אם ממשלה מקבלת החלטה שהולכים על הדבר הזה, צריך לשים שם כסף, צריך לפתור את הבעיה של העובדים, הם רוצים להיות עובדי מדינה , ולכן צריך את עופר עיני.
חיים אורון: זה כסף.
משה גפני: אני מתכוון לשאול את השאלה הזאת את שר האוצר, בעזרת השם - על כל המבנה הזה, שלפי דעתי יהיה בדיון ביום שני, המבנה של הממשלה, כל הממשלות, האם המשרד המקצועי שעוסק בנושא מסוים בבריאות, האם הוא בעל הבית במסגרת התקציב שלו?
משה גפני: אם הוא רוצה לעשות רפורמה, הוא צריך להביא את זה להחלטת ממשלה, זה השר צריך להביא את זה.
משה גפני: משרד האוצר, עם כל הכבוד, הוא גורם שולי בעניין הזה, והוא הופך משנה לשנה להיות גורם מרכזי.
משה גפני: אם יאושר תקציב דו-שנתי, הוא בכלל בעל הבית.
חיים אורון: במסגרת תקציב דו-שנתי זה לא יסתדר, אבל בארבע שנתי זה יסתדר.
חיים אורון: בדו-שנתי אין להם אפשרות, אבל בארבע שנתי זה מסתדר.
משה גפני: אני נפגש עם ראש הממשלה בצהרים על התקציב הדו-שנתי, ואני הולך להציע לו, שאם תקציב דו-שנתי, שיהיה תקציב ארבע שנתי.
משה גפני: אני אגיד שזאת הצעה של הוועדה, והוא יקבל את זה.
חיים אורון: תגיד לו שזאת הצעה שלי, הוא יקבל.
משה גפני: אני אגיד שזאת הצעה שלך.
משה גפני: אז באמת משרד האוצר בעל הבית לגמרי לגמרי.
משה גפני: אז הוא בעל הבית לא רק על המשרדים, גם על הכנסת.
אילן סופר: היקף ההוצאה, כפי שמופיע בספר התקציב בבסיס, כ-26.3 מיליארד שקלים.
אילן סופר: אפשר לראות פה את הנתחים הגדולים - משרד הבריאות, נתח האשפוז שזאת הוצאה שמותנית בהכנסה בעיקרה, תפעול המיניסטריון.
אילן סופר: מבחינת המשקים, אני אכנס פנימה אחד, אחד.
אילן סופר: כפי שאמרתי, תפעול המיניסטריון, נושא השכר וסל הבריאות, סך הכל כ-100% ביצוע.
אילן סופר: באשר לתקציב המיניסטריון, אם אני מסתכל פנימה לתוך התוכניות – אני כמובן מציג כאן את הדברים מלמעלה, אנחנו כמעט לא יכולים להיכנס לתוכניות.
רחל אדטו: זה עם התוספת השנתית בסל?
אילן סופר: מה שאני מציג כרגע זאת התוספת השלישית.
אילן סופר: נושא הגריאטריה כ-1.5 מיליארד.
אילן סופר: בריאות הנפש כמעט מיליארד שקלים.
אילן סופר: בריאות הציבור ומשרד ראשי – אני מייד אפרט מה זה – גם כאן היקף הביצוע עומד על 99.6%.
משה גפני: יש משרדים שהחזירו הרבה כסף לאוצר.
יעקב ליצמן: אני מניח בגלל שהתחלנו ביולי.
משה גפני: לא, יש משרדים שיש שם סעיפים ששרים התפלאו כשהם הגיעו לכאן לוועדה, ופתאום התברר להם שהם החזירו הרבה כסף.
יעקב ליצמן: צריך להגיד תודה לחשב דוד גרשנוביץ ולמנהל התקציב אילן סופר.
אילן סופר: יש שיתוף פעולה מצוין עם החשבות.
אילן סופר: אנחנו מקבלים את התקציבים בצורה די טובה.
משה גפני: ראוי לשבח.
אילן סופר: בנושא גריאטריה, אנחנו פה רגולטור, קובע המדיניות.
אילן סופר: סוגיות מרכזיות על הפרק – נושא האשפוז הסיעודי ותמרוץ שקומיים לאוכלוסיית הקשישים.