GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שמחה יודוביץ: ועדת הכספים אישרה לנו אותו ואנחנו מבקשים להאריך את תוקף הצו לשנתיים נוספות, עד סוף דצמבר 2011.
משה גפני: תזכרי שוועדת הכספים מאז שנה שעברה התחלפה ומה שהיה בשנה שעברה, לא רלוונטי לשנה.
משה גפני: תאמרי לי מה את רוצה בצו הזה.
שמחה יודוביץ: הצו שלנו מבוסס על עיקרי הדברים של אספקת מזון לאוכלוסיית המדינה וליצוא, פיזור אוכלוסין, ותועלות אקולוגיות.
שמחה יודוביץ: המפה שלנו נקבעה לפי שלושת הפרמטרים האלה.
משה גפני: איפה המפה?
שי חרמש: לא קיבלנו.
שגית אפיק: צירפתי את המפה למסמך שלי.
שי חרמש: כל נייר שיוצא אחרי 12:00 בלילה ונשלח במייל לבתים, אני לא רואה.
שי חרמש: כבר אמרתי פעמים רבות שאנחנו מגיעים לדיונים לא מוכנים.
שמחה יודוביץ: אנחנו מדברים על כביש עכו-עמיעד צפונה, שזה אזור א'.
משה גפני: מה מקבל אזור א'?
שמחה יודוביץ: 20 אחוזים מענק על פי החוק והשלמה של מענק מינהלי על פי סיכום עם האוצר, אם זה 5 אחוזים או משהו אחר.
שמחה יודוביץ: כביש עכו-עמיעד צפונה, בית שאן, עמק הירדן, כולם אזור א'.
משה גפני: מה הסגול?
שמחה יודוביץ: אזור ב'.
שמחה יודוביץ: קו התפר של מועצה אזורית גלבוע צפונה עד לכביש עמיעד-עכו.
שי חרמש: גליל תחתון משגב.
שמחה יודוביץ: נכון.
משה גפני: איפה אליקים?
שמחה יודוביץ: אליקים ב-ב' אקולוגי.
משה גפני: הייתה איזו החלטה לגבי אליקים.
משה גפני: דיברו אתי.
שמחה יודוביץ: זאת קירבה למטרופולין.
שמחה יודוביץ: הקירבה לערים גדולות.
שמחה יודוביץ: אליקים היא ב-ב' אקולוגי, אזור ב' אקולוגי.
משה גפני: הכי נמוך.
שמחה יודוביץ: מה זה הכי נמוך?
שמחה יודוביץ: זה פיתוח שטחים פתוחים, מטעים.
משה גפני: למה הייתה החלטת ממשלה לגבי אזורי עדיפות?
שמחה יודוביץ: החלטת הממשלה קבעה למשרדים אחרים.
משה גפני: לא, זה היה על חקלאות.
שמחה יודוביץ: לא, על חקלאות לא.
שמחה יודוביץ: היא לא כללה את משרד החקלאות.
משה גפני: הייתה איזושהי החלטה על חקלאות.
שמחה יודוביץ: היא כללה משרדים אחרים – משרד השיכון, משרד החינוך.
משה גפני: דיברתי על זה גם עם השר.
משה גפני: מה זה הכחול?
שמחה יודוביץ: הים התיכון, אזור ב' ויש לנו עניין לגדל דגים בכלובים בים.
משה גפני: הוצאתי מאילת כאשר הייתי יושב ראש ועדת הפנים.
שי חרמש: עד היום לא נשכח לך את זה.
משה גפני: אתם יכולים לא לשכוח.
משה גפני: פגעתם בשוניות האלמוגים בשביל בצע כסף.
שי חרמש: פגעת בפרנסה של 700 משפחות.
משה גפני: לא פגעתי בשום פרנסה.
משה גפני: העבירו את זה לים התיכון.
שמחה יודוביץ: כביש אשקלון-לכיש ודרומה, זה אזור א'.
משה גפני: את זה אתם מבקשים לאשר.
שמחה יודוביץ: כן.
שמחה יודוביץ: את זה אנחנו מבקשים לאשר.
משה גפני: למה לשנה?
שמחה יודוביץ: לשנתיים.
משה גפני: למה לשנתיים?
שמחה יודוביץ: זה מה שהאוצר ביקש.
משה גפני: מה האוצר ביקש?
שגית אפיק: בצו שהם הביאו הם ביקשו לשנה בלבד.
שגית אפיק: באישור הקודם שנתנה הוועדה, שלמעשה היה האישור הראשון שניתן לצו בחקלאות, כי עד אז חייתם לפי המפה של התעשייה, בישיבה הקודמת דובר על מועצה אזורית גלבוע והתבקשתם לבחון מחדש את העמדה שלכם ולראות אם יש פתרונות אחרים.
שמחה יודוביץ: בוועדה הקודמת באמת עלתה הבעיה של מועצה אזורית גלבוע שביקשה להיכלל באזור פיתוח א'.
שמחה יודוביץ: בספטמבר פרסמנו הודעה לציבור בעיתונות ובאינטרנט של משרד החקלאות.
שמחה יודוביץ: פנינו לציבור וביקשנו שמי שנמצא נפגע או יש לו בעיה עם ההגדרות שלנו, הזמנו אותו להגיש בקשה אלינו ולשטוח פנינו את טענותיו.
שמחה יודוביץ: מונתה ועדה לצורך כך, בראשותי, עם נציג של הלשכה המשפטית, עורך דין דפנה אבני גוטנברג, דניאלה גרא הרפרנטית של האוצר ויניב רופא מהרשות לתכנון.
שמחה יודוביץ: קיבלנו שלוש פניות.
שמחה יודוביץ: פנייה אחת מרמת השופט, שהיא התייחסה לרמת השופט ואליקים, לשני הישובים האלה במועצה האזורית מגידו.
שמחה יודוביץ: קיבלנו ממועצה אזורית גלבוע וקיבלנו מהרדום, מהערבה הדרומית, שרצו לגדל דגים בכלובים בים התיכון וביקשו שנכריז על הים התיכון כאזור א'.
שי חרמש: סליחה, הם לא ביקשו.
שי חרמש: הם קיבלו פיצוי על מה שאתה עוללת להם בים סוף.
שי חרמש: חלק מההסכמה הייתה לאפשר להם.
שמחה יודוביץ: לא.
שמחה יודוביץ: לא בצו הזה.
משה גפני: אני רוצה לומר לך שאין קשר לכל העניין הזה, אבל אני לא עוללתי שום דבר.
משה גפני: אני עשיתי מעשה בעיניים פקוחות ואני חושב שזה מה שהיה צריך לעשות מכיוון שמה שעשו כלובי הדגים במפרץ אילת, הוא נזק אקולוגי בלתי רגיל שהיה מחסל את מפרץ אילת לחלוטין.
משה גפני: ההשלכה לשנים ארוכות הייתה בלתי נסלחת ואני חושב שזה היה מעשה נכון.
משה גפני: בסוף אתה תודה.
משה גפני: הרי אמרתי לך שאתה בסוף תחזור בתשובה.
שאול מרידור: זה בניגוד לחוק.
שי חרמש: הייתה הסכמה.
משה גפני: מבחינתם לא רלוונטי.
משה גפני: למדנו גם לגבי המקוואות ובתי החולים שהחוק הוא לא רלוונטי.
שי חרמש: הייתה הבטחה לתת להם כלובים בנמל אשדוד.
שי חרמש: חלק מההסכמה הייתה כלובים בנמל אשדוד ולכן לצורך זה העבירו לים התיכון.
משה גפני: כן, אבל כלובי הדגים באילת היוו נזק וזה גם בניגוד לחוק.
שאול מרידור: יש שני דייגים שמדווחים על ספרים כדייגים.
שאול מרידור: אני אתמול קיבלתי את הרשימות.
שאול מרידור: יש לנו שניים כאלה.
שאול מרידור: יש עוד שניים שכתובים כמוכרי דגים ועוד 21 שעוסקים בנושא כמו נהגי מוניות וכולי.
שאול מרידור: לדווח על הכנסות ולשלם מסים?
שאול מרידור: אבל פיצויים צריך לתת להם.
שמחה יודוביץ: הוועדה קיימה שימועים.
שמחה יודוביץ: מנהל אגף הדיג, מנהל תחום חקלאות ימית לגבי הים התיכון.
שמחה יודוביץ: הצו מדבר על פריסה התיישבותית ולכן הים לא נמצא בקטגוריה הזאת של פריסה התיישבותית.
שמחה יודוביץ: הוא מייצג מזון אמנם, אבל אמרנו שאם זה בערבה הדרומית, זה בסדר, אבל אי אפשר לתת את הים למי שנמצא בערבה ולהגדיר אותו כאזור א'.
שמחה יודוביץ: קיימנו שימוע למועצה אזורית גלבוע.
שמחה יודוביץ: סגן ראש המועצה הגיע ושטח בפנינו את בעיות המועצה כאשר מדובר במצב סוציו אקונומי ירוד, מועצה מעורבת של יהודים וערבים, קשיים, קו התפר וכולי.
שמחה יודוביץ: בחנו ולמדנו היטב את המפה, בדקנו אילו השלכות עלולות להיות.
שמחה יודוביץ: אם נוסיף את מועצה אזורית גלבוע, היינו צריכים להוסיף ישובים רבים אחרים נוספים באזור קו התפר ולתת להם דירוג יותר גבוה.
שמחה יודוביץ: יש ישובים שנמצאים צפונה מהם ושגם הם מוגדרים באזור ב'.
שמחה יודוביץ: לכן לא מצאנו לנכון להעלות אותם לאזור א'.
משה גפני: מתי תקיימו דיון על זה?
שמחה יודוביץ: יחד עם זאת, הוועדה הוסיפה משפט בסוף ההמלצות ובו נאמר שהנימוקים שהוצגו על ידי המועצה האזורית גלבוע אכן מעידים על מצוקה באזור, מוצע כי המשרד יבחן אפשרויות אחרות שעומדות לרשותו ולסייע למועצה אזורית זו.
שמחה יודוביץ: אנחנו בהחלט מתכוונים לפנות למועצה ולבקש ממנה שתגיש לנו תוכנית ייחודית לה, לגבי המועצה, לגבי הישובים שלה, ואנחנו נבחן אפשרויות לסייע לה.
משה גפני: אני מבין שמה שמופיע כאן בצו, זאת הארכה עד כ"ד בטבת התשע"א (31 בדצמבר 2010).
שמחה יודוביץ: 2011.
שגית אפיק: ביקשתם עד 2010.
משה גפני: הצו שהגיע לכאן הוא צו שמסתיים, כפי שאמרתי, בעוד פחות משנה וזה צו לשנה.
משה גפני: אנחנו ביקשנו שהצו יהיה יותר ארוך.
משה גפני: זאת אומרת, יכול להיות שהבקשה לא הגיעה אליכם ויכול להיות שדיברנו רק בינינו כאן בצוות של הוועדה שצריך להאריך את זה בשנתיים.
משה גפני: אני מבין שזה מוסכם על שר האוצר שההארכה היא עד 31 בדצמבר 2011.
שאול מרידור: אמת.
משה גפני: אז צריך לאשר את זה.
יוחאי עתריה: אם אפשר, הערה.
יוחאי עתריה: אני מתנועת המושבים.
יוחאי עתריה: קראתי את הצו הזה ויש לי הערה משמעותית.
יוחאי עתריה: אני חושב שמאוד חשוב שיהיה דירוג איך מתמרצים, אבל יש לי תחושה שדווקא במרכז הארץ, באזור קו התפר, צריך לייצר איזשהו מודל שיאפשר תמיכה בחקלאים כי לדעתי דווקא מה שקורה שם, שעל פניו אין בעיה של פיזור אוכלוסין והוא קרוב למרכז, בעצם בשני הפרמטרים הראשיים אתה לא יכול לתת להם נקודות.
יוחאי עתריה: עדיף לייצר תמריץ מאוד חזק כדי שתהיה שם חקלאות אקולוגית.
יוחאי עתריה: אני עושה סיורים בשטח, ואני מסתובב שם עכשיו הרבה מאוד, המצב הוא הרבה פחות טוב ממה שחושבים וזה לא בא לידי ביטוי בזה שיש חקלאות אלא זה בא לידי ביטוי בזה שיש שלושה מעבדים על הרבה מאוד אדמות וזה בא לידי ביטוי בזה שיש כל מיני חוזים מאוד לא ברורים וחוק ההתיישבות שם לא בא לידי ביטוי.
יוחאי עתריה: אני חוזר ומדגיש שאני יודע שהשמיכה קצרה וצריך לחלק את הכסף, אבל במקרה של קו התפר, אני חושב שחשוב למצוא מודל כדי לתמרץ שם את החקלאות.
משה גפני: אתה בעד שנאשר את הצו.
יוחאי עתריה: ברור.
משה גפני: ואתה בעד שנאשר אותו לשנתיים.
יוחאי עתריה: ודאי.
משה גפני: אני מציע שאת הדברים שאמרת, חשוב שאמרת כאן, תפנה למשרד החקלאות ותעלה שם את העניין הזה.
משה גפני: משרד החקלאות הוא משרד פתוח למה שאנשים אומרים, ובמיוחד מה אומרים במושבים ובהתיישבות החקלאית.
משה גפני: אגב, יש לי הערה.
משה גפני: אנחנו מאשרים את הצו רטרואקטיבית.
דפנה גוטנברג אבני: התחלנו את המהלך הרבה לפני סוף 2009.
משה גפני: זה מגיע אלינו בסוף ינואר 2010 ואנחנו צריכים לאשר אותו רטרואקטיבית.
שמחה יודוביץ: אנחנו לא רוצים להטיל אשמה.
משה גפני: לא, אני לא מטיל אשמה.
משה גפני: אני רק חושב שזה קצת לא תקין זה שאנחנו מאשרים כאן רטרואקטיבית.
משה גפני: אני מבקש שבעתיד תשתדלו שזה יהיה בזמן.
משה גפני: אנחנו מצביעים על הצו עם השינוי האומר שזה לשנתיים, עד סוף שנת 2011.
משה גפני: ה צ ב ע ה צו לעידוד השקעות הון בחקלאות (קביעת אזורי פיתוח א' ו-ב') (הוראת שעה) (תיקון), התש"ע-2010 – אושר פה אחד
שי חרמש: עבר בקולות האופוזיציה.
משה גפני: על סדר היום הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום התוכנית הכלכלית לשנים 2009 ו-2010), התשס"ט-2009 – פרק י', סעיף 34 – בית חולים באשדוד.
משה גפני: אני מקדם בברכה את סגן שר הבריאות הרב ליצמן.
משה גפני: אמרתי בתחילת הישיבה היום שביקשתי להביא את כל החוקים שפוצלו מחוק ההתייעלות הכלכלית והבוקר דנו בדוח רבעוני ועתה אנחנו דנים על פרק י', סעיף 34, בית חולים באשדוד.
יעקב ליצמן: צהרים טובים.
יעקב ליצמן: יש מישהו מהחשב הכללי?
יעקב ליצמן: מי שמוציא את המכרז, זה החשב הכללי.
יעקב ליצמן: בכל אופן, אני אתחיל בדברים.
קריאה: ועדת מכרזים בין משרדית – אוצר, מינהל מקרקעי ישראל ומשרד הבריאות.
יעקב ליצמן: נושא של בית החולים באשדוד עולה בוועדת הכספים לפחות כבר שמונה שנים ואולי אפילו יותר, משנת 2001.
יעקב ליצמן: אשדוד צריכה בית חולים.
יעקב ליצמן: אין ספק שאשדוד צריכה בית חולים.
יעקב ליצמן: מי כמוני יודע שדחפתי אותו עת הייתי יושב ראש ועדת הכספים וחברת הכנסת סופה לנדבר הביאה את הצעת החוק.
יעקב ליצמן: כאמור, ללא ספק אשדוד צריכה בית חולים.
יעקב ליצמן: אם היה איזה ספק שהוא, במלחמה האחרונה ראינו כמה צריך בית חולים כי גם באשדוד נפלו הקסאמים.
יעקב ליצמן: יש לי הרבה תהיות לגבי צורת המכרז וההגשה ואני חושב שהגיע הזמן שנשתף את חברי הוועדה בתהיות אלה.
מרינה סולודקין: קסאמים נפלו גם באשקלון, אבל מדברים על בית חולים באשדוד.
יעקב ליצמן: אמרתי שצריך שם בית חולים.
יעקב ליצמן: אמרתי שגם באשדוד נפלו טילים ולכן צריך שם בית חולים.
משה גפני: אולי קודם תן לנו את הנתונים כי לא כולם בקיאים בנתונים לגבי הקיים עכשיו.
יעקב ליצמן: הבעיה שגם אני לא בקיא בהם.
יעקב ליצמן: יש מצב כזה שלגבי המכרזים לא מתייעצים עם משרד הבריאות.
יעקב ליצמן: בינתיים השתנו כל מיני דברים כמו למשל, תאר לעצמך כמה אני נאבק על כך שצריך לבנות את בית החולים ופתאום, בן לילה, בלי שהתייעצו אתי ובלי שדיברו אתי – ואני דווקא מכבד – הוסיפו 350 מיליון למכרז.
יעקב ליצמן: קיבלתי הודעה לעיתונות.
יעקב אדרי: מה זאת אומרת הוסיפו?
יעקב ליצמן: המדינה מוכנה להשתתף בבניית בית החולים בסכום הזה וזה בן לילה מבלי שדיברו אתי ולא שאלו את משרד הבריאות.
חיים אורון: עם ריבית והצמדה?
יעקב ליצמן: עוד יוסיפו.
יעקב ליצמן: עם כל הכבוד, יש משרד שממונה על הבריאות והרי צריך לדבר אתו.
יעקב ליצמן: כל חודשיים-שלושה, דוחים.
יעקב ליצמן: נפגשים עם אחד הצדדים, עם אחד המשתתפים לבד, ודוחים.
יעקב ליצמן: המכרז היה צריך לצאת לפני חצי שנה, אבל דחו אותו בחודשיים, אחר כך דחו אותו בעוד חודשיים ואחר כך בעוד חודשיים ואחר כך בעוד חודשיים.
יעקב ליצמן: עכשיו היה צריך להיות החודש, אבל זה נדחה.
פניה קירשנבאום: כבוד סגן השר, למה אתה מתפלא?
פניה קירשנבאום: אנחנו כבר יודעים שהאוצר מנהל את כל העניינים.
יעקב ליצמן: רבותיי, אני רואה את זה כסגן שר שממונה על מערכת הבריאות.
אילן גילאון: אבן הפינה הראשונה הונחה בבר מצווה שלי.
יעקב ליצמן: אני אומר לכם עוד יותר.
יעקב ליצמן: נשארו שם שני גופים שמתמודדים, ואני לא נכנס לזה, אבל אני רוצה להבהיר לכם באיזה אופן טרגי תפרו את המכרז ואני אסביר לכם.
יעקב אדרי: אתה אומר דברים חמורים מאוד.
יעקב ליצמן: אתם תשמעו את הכל.
משה גפני: חכה, זה רק הפתיח.
יעקב ליצמן: את תשמעו ממני הכל.
יעקב ליצמן: יש שם עמותה שבנתה שם תשע קומות והיא רצתה לעשות חדר מיון קדמי.
יעקב ליצמן: ביום מן הימים היא החליטה למה לא להפוך את זה כחלק מבית החולים וכדי שתבינו מה המצב, מפריד כביש קטן, אולי עשרה מטרים ואולי גם זה לא, בין הבניין הזה למקום בו יוצא המכרז החדש לבית החולים.
קריאה: אין שום דבר.
קריאה: יש שם חול.
יעקב ליצמן: עוד יותר.
יעקב ליצמן: בא משרד האוצר במכרז ואומר שמי שיזכה במכרז, אסור לו לקחת את הבניין הזה כחלק של בית החולים.
יעקב ליצמן: זה לא תפור?
יעקב ליצמן: 120 מיליון שקלים הושקעו שם.
יעקב ליצמן: אני שואל אתכם האם זה לא תפור.
אילן בן עדי: אני מאוד מצטער אבל עובדתית זה לא נכון.
משה גפני: מי הדובר?
אילן בן עדי: מנכ"ל עיריית אשדוד.
משה גפני: תמתין.
משה גפני: אתה תקבל את רשות הדיבור.
משה גפני: עכשיו מדבר סגן השר ומותר לו לומר כל מה שהוא חושב וכל מה שהוא יודע.
יעקב ליצמן: אני מוכן להתמודד אתך אדוני, עם כל הכבוד.
יעקב ליצמן: אני אוכיח לכם שזה לא נכון ואני לא רוצה להוכיח לכם עוד כל מיני דברים אלא כרגע אני אסתפק בקטע הזה.
יעקב ליצמן: חד משמעית זה לא חלק של בית החולים.
יעקב ליצמן: צריך לבנות בית חולים.
יעקב ליצמן: אם מישהו בא ואומר שהוא נותן 120 מיליון שקלים רכוש לטובת בית החולים, מה רע בזה?
יעקב ליצמן: אני אומר שאני רוצה בית חולים, אני דוחף לבית חולים, אני נאבק על בית החולים ונאבקתי נגד כולם גם כיושב ראש ועדת הכספים וגם כחבר כנסת.
יעקב ליצמן: הגיע הזמן להקים שם בית חולים.
יעקב ליצמן: אני לא רוצה בית חולים פרטי שם אלא אני רוצה בית חולים ציבורי ולא שוכנעתי עדיין במגמת האוצר באופן סופי.
יעקב ליצמן: נכון שבחוק יש חצי-חצי, אבל זה לא משנה כרגע.
יעקב ליצמן: אני אומר שהנושא הזה, כבר פעמיים הייתי אמור להיפגש עם שר האוצר בנושא אבל משום מה בשתי הפעמים בוטלו הפגישה ברגע האחרון.
יעקב ליצמן: נדמה לי שקבעו לי פגישה חדשה, אבל לצערי היא תתקיים אחרי הדיון היום.
יעקב ליצמן: אני חושב שהגיע הזמן שמשרד האוצר ישתף את משרד הבריאות בקטע הזה.
יעקב ליצמן: אני קודם כל מבקש מוועדת הכספים – ואני אומר את זה מיד בראשית דבריי – שעד שאני אעשה כל מיני בדיקות גם במשרד האוצר וגם במשרד הבריאות, אם אפשר אני מבקש לדחות את ההצבעה מהיום ליום אחר.
משה גפני: מה הממשלה מבקשת בחוק ההתייעלות הכלכלית?
משה גפני: מה הממשלה רוצה?
חיים אורון: קודם יש לי הצעה לסדר.
חיים אורון: אם הייתי ליצמן, הייתי אומר שהיות והקדוש ברוך הוא סידר כך, אבל החוק סידר כך שיש לנו גם שר על כלכלי ועם כל הכבוד לידידי ליצמן, ולא במירכאות, יש לנו גם שר בריאות שזה לא הוא אלא במקרה זה אותו אדם.
חיים אורון: השר הכלכלי הוא בנימין נתניהו ושר הבריאות, גם הוא בנימין נתניהו ובמקרה זה הוא מאחד באישיותו את שני המשרדים, גם את משרד האוצר וגם את משרד הבריאות.
חיים אורון: שיבוא לכאן - יכול להיות שגם לו יש פיצול אישיות והוא ידבר בשני קולות, וזה יהיה מעניין לשמוע - ויאמר לנו מה עמדת הממשלה.
חיים אורון: שקודם כל יאמר מה עמדת הממשלה.
משה גפני: ההצעה לסדר נרשמה.
חיים אורון: אני מבקש להצביע עליה.
יעקב אדרי: שאלה.
יעקב אדרי: אני מבין שכל הנושא הזה נדון עכשיו בבג"ץ.
משה גפני: אדוני סגן השר, אני מודה לך.
משה גפני: משה בר סימנטוב, אתה יכול להתייחס?
סימן טוב: כן, אסביר את תכלית החוק.
משה גפני: כן, תסביר את החוק.
משה גפני: נאמרו כאן דברים חמורים.
סימן טוב: אני אשתדל לענות על השאלה.
סימן טוב: סגן השר, אנחנו לא רגילים שתוקפים אותנו על כך שאנחנו מגדילים מענקים, אבל אני אתייחס בצורה עניינית.
סימן טוב: תכלית החקיקה מבקשת לקבוע שני דברים.
סימן טוב: הדבר הראשון הוא שבית החולים יוכל להיות עם מספר מיטות קטן מ-300 מיטות כקבוע בחוק לתקופה שתיקבע לא רק על פי בקשת היזם אלא גם על פי ראש מינהל שירותי רפואה במשרד הבריאות.
סימן טוב: כלומר, הוא יוכל לקבוע שבמהלך השנים האלה והאלה בית החולים לא יכלול 300 מיטות אלא יכלול 100, 200 או איזשהו מספר באמצע של מיטות לתקופה שהוא יקבע.
מרינה סולודקין: איזה הגיון יש בזה?
מרינה סולודקין: זקוקים למיטות.
סימן טוב: אם ראש מינהל שירותי רפואה יחליט שזקוקים למיטות, הוא יאמר 300 מיטות.
סימן טוב: הסמכות היא שלו.
סימן טוב: אם הוא יחליט שמבחינה מקצועית צריך 300 מיטות, יקבע 300 מיטות אבל אם הוא ימצא שיש טעמים מקצועיים ושהטעמים האלה יכולים אולי גם לקדם את בניית בית החולים, יהיה אפשר פחות מ-300 מיטות, הוא יקבע את זה.
סימן טוב: הסמכות הוא שלו ולא של אף אחד אחר.
סימן טוב: התכלית השנייה של החקיקה קשורה למענק.
סימן טוב: ועדת המכרזים הבין משרדית שחברים בה גם נציגים ממשרד הבריאות, וההחלטות בה מתקבלות בצורה משותפת לשני המשרדים, החליטה להגדיל את מענק ההקמה שניתן לבית החולים ל-50 אחוזים מעלות ההקמה המוערכת, דהיינו, ל-325 מיליון שקלים.
יעקב אדרי: כמה היה במקור?
סימן טוב: היינו ב-20 אחוזים.
סימן טוב: היה אפס ואחר כך עלינו ל-20 אחוזים.
יעקב אדרי: מה הנדיבות הזאת שאתם עולים ועולים?
יעקב ליצמן: אני בעד.
יעקב ליצמן: הלוואי שייתנו לי עוד.
יעקב ליצמן: פעם ראשונה שאני שומע שהאוצר שופך כסף.
סימן טוב: הרעיון היה לסייע ככל הניתן.
סימן טוב: 50 אחוזים זה המענק המרבי שניתן לתת לפרוייקטים, כי אחרת כבר אין טעם לעשות את כל אופרציית המכרז.
סימן טוב: הצד השני של זה הוא שבאמת אם המכרז ייכשל, אנחנו מבטלים את חובתה של הממשלה להקים את בית החולים בעצמה.
סימן טוב: אנחנו עושים את המאמץ המרבי כדי שבית החולים יקום בדרך של מכרז.
סימן טוב: אם לא נצליח לעשות את זה, זאת לא תהיה הקמה על ידי הממשלה.
רחל אדטו: אבל מספר המיטות, אלה שני דברים נפרדים.
סימן טוב: אלה שני דברים נפרדים.
יעקב ליצמן: ה-300 מיטות עליהן הוא מדבר, הוא אומר שהוא לא חייב לתת 300 מיטות.
פניה קירשנבאום: אתה נותן גם 50 אחוזים וגם מקטין את מספר המיטות?
יעקב ליצמן: הוא אומר שלא חייבים לבנות שם.
רחל אדטו: הוא אומר שאלה הם שני דברים נפרדים.
סימן טוב: אם ראש מינהל שירותי רפואה יראה שצריך ואם זה אחד הדברים שיכולים לעזור בהקמת בית החולים, כי לפעמים יותר קל להתחיל עם בית חולים קטן לאיזשהו פרק זמן.
מיכאל דור: קבענו מינימום להתחלה של 184 מיטות.
משה גפני: אני מבקש לא להפריע לנציג האוצר ולאפשר לו לומר את הדברים.
משה גפני: קודם כל תסביר מה הרציונל שעומד בחוק.
משה גפני: העלה כאן סגן השר, והוא איש בכיר בממשלה והוא ממונה על משרד הבריאות, טענות קשות מאוד מאוד שכדוגמתן לא שמענו כאן הרבה זמן.
משה גפני: אני מבקש את התשובות שלך.
רחל אדטו: אני מבקשת הבהרה.
רחל אדטו: יש כאן יותר מדיי דברים בו זמנית.
משה גפני: לא, יש שני דברים.
רחל אדטו: שלושה דברים ואני אומר לך למה אני רואה שלושה דברים.
רחל אדטו: מספר המיטות, התיקון למספר המיטות, זה דבר אחד.
רחל אדטו: הנושא של מי מממן את בית החולים, בית חולים ממשלתי, זה הדבר השני.
רחל אדטו: הנושא שסגן השר העלה כרגע, נושא המכרז, זה הדבר השלישי.
רחל אדטו: לכן אני אומרת שיש כאן שלושה דברים.
משה גפני: כן, אבל שני הדברים האחרונים קשורים אחד בשני.
משה גפני: אם מה שסגן השר אומר, יש בסיס לדבר, הסעיף השני שציינת הוא חלק מהמכלול הזה.
פניה קירשנבאום: כמה זמן לוקח מיום שיש מכרז ויש חברה או עמותה שזוכה בו, כמה זמן להערכתכם ייקח לבנות בית חולים?
מיכאל דור: חמש שנים.
יעקב ליצמן: כל מספר זוכה.
יעקב ליצמן: בחוק כתוב שש שנים.
יעקב ליצמן: אם כתוב שש שנים והמכרז לקח עשר שנים, כמה זמן ייקח לבנות את הבניין?
פניה קירשנבאום: עוד שאלה.
פניה קירשנבאום: איזה פתרון אתם מציעים עד שבית החולים יקום?
מרינה סולודקין: בלי בית חולים.
סימן טוב: אני אתייחס לדברים.
סימן טוב: דבר ראשון, אני באמת צריך להסביר את תכלית החקיקה כי הרבה דברים שדנים עליהם כאן, הם לא רלוונטיים לתכלית החקיקה המוצעת.
סימן טוב: כפי שאמרתי, תכלית החקיקה המוצעת היא שתי תכליות.
סימן טוב: הדבר הראשון הוא לאפשר בית חולים עם מספר מיטות נמוך מ-300 לתקופה שתיקבע.
סימן טוב: אמר ראש מינהל שירותי רפואה שבכל מקרה המינימום לא יפחת מ-184 מיטות וזה בסדר וזאת החלטה מקצועית, ובהדרגה, על פני איזשהו טווח זמן שייקבע, המספר יוכל להגיע ל-300 מיטות.
סימן טוב: הדבר השני.
סימן טוב: במקביל להגדלת המענק ל-50 אחוזים, מענק מרבי שניתן לעשות בפרוייקטים מהסוג הזה, אנחנו מבקשים לקבוע בחקיקה שאם המכרז ייכשל, לא תהיה הקמה של בית חולים על ידי הממשלה ונצטרך למצוא פתרונות אחרים.
סימן טוב: לגבי הטענות שהעלה סגן השר.
סימן טוב: הייתה פנייה של ועדת המכרזים לאגף התקציבים להגדיל את המענק מ-20 אחוזים שנקבעו ל-50 אחוזים שנקבעו.
סימן טוב: התכלית מבחינתנו הייתה לסייע בהצלחת המכרז ולא שום תכלית אחרת.
סימן טוב: כמובן כל מי שיזכה במכרז, יקבל את המענק.
סימן טוב: אין כאן הכוונה לזוכה מסוים.
סימן טוב: אותו הדבר לגבי דחיית מועד הגשת הבקשות, החלטה של ועדת המכרזים, שנועדה לאפשר לקבוצות, לאור הגדלת המענק לנתב את ההצעות שלהן למכרז בהתאם לתנאים החדשים שנוצרו.
סימן טוב: אין תכליות אחרות, אין הכוונה חלילה לזוכה מסוים אלא המכרז נעשה בצורה מקצועית ועניינית.
סימן טוב: אני לא בוועדת המכרזים אבל לא זיהיתי מניעים חלילה לא ענייניים.
סימן טוב: הזוכה במכרז יפעיל את בית החולים ומהמדינה הוא מקבל 50 אחוזים מעלות ההקמה המוערכת ובתמורה הוא מתחייב להפעיל את בית החולים.
יעקב אדרי: הוא מממן חצי מהסכום?
יעקב אדרי: זה סכום אדיר.
יעקב אדרי: 350 מיליון שקלים.
סימן טוב: 320 מיליון שקלים.
יעקב אדרי: מאיפה בא הסכום הזה?
יעקב אדרי: הוא עושה את זה לשם שמים?
יעקב אדרי: הפעלת בית החולים לא תיתן לו רווחים אלא אם כן יש עוד דברים שאנחנו לא יודעים.
סימן טוב: בתי חולים הרבה פעמים מגייסים תרומות ואנחנו רואים את זה בכל הארץ.
סימן טוב: כן, הוא אמור להפעיל את בית החולים ויכול להיות שחלק מעלות ההקמה הוא יוכל להחזיר באמצעות הפעלה יעילה של בית החולים.
יעקב אדרי: אתה מדבר על סכומים גדולים מאוד.
סימן טוב: בית חולים לא יפעל שלוש-ארבע שנים.
משה גפני: יש העדפה, כפי שאמר סגן השר, שאתם רוצים שבית החולים יופעל באופן פרטי?
סימן טוב: ממש לא.
סימן טוב: בית החולים הוא ציבורי.
יעקב ליצמן: לא, במכרז כתוב חצי-חצי.
סימן טוב: הוא מדבר על כך שיהיה שר"פ במודל הדסה.
יעקב ליצמן: ומי הולך על זה?
יעקב ליצמן: אסותא.
סימן טוב: מה שקובע בית חולים אם הוא ציבורי, זה שדבר ראשון יש לו חדר מיון והוא חייב לקבל כל פונה אליו.
סימן טוב: שנית, תמהיל המיטות לא נקבע על פי הצרכים שלו לניתוחים אלקטיביים וטיפולים אמבולטוריים אלא התמהיל שקובע עבורו משרד הבריאות.
סימן טוב: יש לו מחלקות פנימיות, מחלקת יולדות, מחלקה כזאת ומחלקה אחרת.
סימן טוב: זה מה שעושה את בית החולים ציבורי ועל המאפיין הזה אנחנו שומרים וזה קבוע בחוק.
סימן טוב: לכן המינימום הוא 184 מיטות.
מיכאל דור: אני הכנתי תוכנית מדויקת.
שי חרמש: יש בית חולים בארץ שיש לו 184 מיטות?
מיכאל דור: כן.
סימן טוב: גם יהודה רון יוכל להתייחס לשאלה על בתי החולים.
קריאה: מעייני הישועה.
רחל אדטו: לא, מעייני הישועה הוא לא דוגמה.
רחל אדטו: מעייני הישועה הוא בית חולים שהוא לא בתחום הכללי ולכן הוא לא דוגמה.
רחל אדטו: אין לך שם מחלקות כירורגיות.
יעקב אדרי: לזה נועד מספר המיטות.
יעקב אדרי: הנה, זאת התשובה.
סימן טוב: מחלקה כירורגית, זה מה שעושה בית חולים יותר פרטי מאשר ציבורי כי הציבורי אלה המחלקות הפנימיות.
רחל אדטו: השאלה שלי היא לגבי הורדת מספר המיטות.
יעקב אדרי: זה כדי לא להקים מחלקות.
רחל אדטו: יש לי בעיה עם הורדת מספר המיטות וזאת עוד לא דעה אלא רק שאלת הבהרה.
רחל אדטו: יש לי בעיה עם הורדת מספר המיטות ל-184 מ-300 מיטות.
רחל אדטו: החשיבה הכלכלית אומרת שבית חולים שהוא עם מספר מיטות קטן יותר, הוא בית חולים שהוא פחות רווחי אלא אם כן הוא בית חולים פרטי.
רחל אדטו: כאשר אתה עושה מכרז ואתה רוצה שלושים מיטות מיון ויש לך במכרז הזה מיטות לטיפול נמרץ פגים, חדרי לידה וחדרי ניתוח, קשה לי לראות איך במכרז הזה אתה הולך להחיל אותו על 184 מיטות ועוד לחשוב שבית החולים הזה יעמיד את עצמו.
רחל אדטו: אני רוצה להבין את המשמעות של ההורדה מ-300 ל-184 מיטות ומה עומד מאחורי הבקשה להוריד את מספר המיטות.
סימן טוב: יהודה רון יוכל להסביר.
משה גפני: תכף אני אאפשר לו להתייחס.
משה גפני: יש עוד חברי כנסת שרוצים לשאול?
מרינה סולודקין: בשנת 2001, כאשר סופה לנדבר הייתה במפלגת העבודה, אני עזרתי דרך אריק שרון להעביר את חוק בית החולים באשדוד.
מרינה סולודקין: תשע שנים אנחנו באותו סיפור ואין מכרז ואין זכאים.
חיים אורון: בסוף תשימי סימן שאלה ותשאלי איך זה יכול להיות.
מרינה סולודקין: איך זה יכול להיות?
מרינה סולודקין: מה הייתה הסיבה שעוד פעם דחו את המכרז?
אחמד טיבי: למען ההיסטוריה אדוני היושב ראש, אני הייתי חבר כנסת גם כאשר הצביעו על החוק הזה במליאה.
אחמד טיבי: הסיפור הוא כדלהלן ובסוף אני אשאל את השאלה הנוקבת.
אחמד טיבי: סופה לנדבר הביאה הצעת חוק להקמת בית חולים באשדוד.
אחמד טיבי: בהצעת החוק תמכו כל חברי הכנסת הערבים, בנוסף לחברי הכנסת.
אחמד טיבי: התוצאה הייתה נדמה לי 64 נגד 4.
אחמד טיבי: אני התחכמתי והבאתי את אותה הצעת חוק, העתקתי אותה לראשונה בחיי ופעם אחרונה והוצאתי את המילה אשדוד ושמתי טייבה.
אחמד טיבי: בית חולים בטייבה.
אחמד טיבי: אם נאמר את האמת, הרי שיש יותר צרכים בטייבה והאזור מאשר באשדוד ואני מדבר על המרחק הגיאוגרפי, הצרכים ואוכלוסיות נזקקות וכדומה.
אחמד טיבי: ביקשתי מסופה לנדבר לתמוך בהצעת החוק שלי.
אחמד טיבי: סופה לנדבר אמרה לי שלא נעים לה והיא לא יכולה לתמוך בהצעת החוק שלי.
אחמד טיבי: התוצאה לגבי טייבה הייתה 60 נגד ו-8 בעד.
אחמד טיבי: מרצ הצטרפה אלינו.
חיים אורון: למרות שחלק מ-מרצ הצביע נגד אשדוד.
אחמד טיבי: הוא הסכים לטיעונים שלי שיש יותר צרכים בטייבה מאשר באשדוד.
משה גפני: מה השאלה הנוקבת?
אחמד טיבי: אני חידשתי כיום את הצעת החוק לגבי הקמת מרכז רפואי מתקדם בטייבה או מרכז לרפואת חירום וכדומה.
אחמד טיבי: אני בדין ודברים עם השר בנושא הזה.
אחמד טיבי: יש יותר אוזן קשבת עם השר הזה מאשר עם השרים הקודמים בנושא הזה.
אחמד טיבי: האם זה נכון שהאופטימיות שלי במקומה, אדוני סגן השר?
יעקב ליצמן: כן, אבל.
קריאה: הוא היה צריך להיות בטייבה.
יעקב ליצמן: הייתי צריך להיות.
אחמד טיבי: כן, אבל במקום 12 הוא דחה את זה לשעה 7 בערב ובשעה זאת אין מטופלים במרפאות.
אחמד טיבי: לכן דחינו את המועד.
יעקב ליצמן: אני במקומך הייתי מגיש הסתייגות ובמקום שיהיה כתוב חוק בית חולים באשדוד, יהיה כתוב טייבה.
חיים אורון: יש לי שאלה משותפת לשר הבריאות ולדוקטור טיבי הגניקולוג.
חיים אורון: האם יש סיכוי שילוד שלא כדרך הטבע יצא בסדר?
אחמד טיבי: גם לידת עכוז היא לידה.
חיים אורון: כדרך הטבע.
אחמד טיבי: מיטב שוטרי מג"ב נולדו בלידות עכוז.
משה גפני: יהודה רון, סמנכ"ל בכיר לתכנון ובינוי במשרד הבריאות.
משה גפני: אנא, תתייחס.
יהודה רון: אני אתייחס לכמה הערות שנאמרו כאן ואעשה זאת בקצרה.
יהודה רון: הבג"ץ קיים בעקבות עתירה של עיריית אשדוד כבר מלפני כמה שנים והבג"ץ עדיין תלוי ועומד.
יהודה רון: המדינה צריכה לדווח לבג"ץ כיצד היא עומדת למלא או לקיים את חוק הקמת בית החולים באשדוד.
יהודה רון: המדינה מדווחת על ההליכים שנעשים בעקבות המכרז, כך שהנושא הזה עדיין קיים בבג"ץ.
יהודה רון: לגבי הנושא של ה-184 מיטות.
יהודה רון: החוק מאפשר ליזם להקים 300 מיטות ואנחנו מאמינים שמבחינה כלכלית, הן מבחינת ההקמה - כי הרבה מהתשתיות הוא צריך להקים כבר בהתחלה, אם אלה חדרי ניתוח, חדרי מיון וכולי וכולי – והן מבחינת תפעול בית החולים כפי שאמרה חברת הכנסת אדטו, נכון יהיה להקים 300.
יהודה רון: אנחנו לא אומרים לו שיתחיל ב-184 אבל הוא יכול להקים 184 והוא יכול להקים 300.
יהודה רון: אנחנו לא הגבלנו אותו ב-184.