GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יהודה אלבז: אין לי שום עניין שאותו אדם יגיע לתל אביב עם הרכב שלו כי הוא רק מעמיס על רשת הדרכים.
יהודה אלבז: אנחנו מעודדים אותו לנסוע בתחבורה ציבורית.
מירי רגב: אתם מכריחים אדם שגר בפריפריה לנסוע בתחבורה הציבורית.
יהודה אלבז: לא מכריחים.
מירי רגב: זה מה שאתה עושה.
מירי רגב: האזרח בישראל הוא אזרח חופשי, זאת מדינה דמוקרטית תודה לאל, עדיין דמוקרטית, והוא רוצה לחיות בפריפריה, לפעמים הוא רוצה, לפעמים אין לו ברירה, אולי הוא עבר לשם כי נתנו לו באותה תקופה מענק מקום והיום אין לו אותו.
מירי רגב: זה לא משנה.
מירי רגב: הוא גר בפריפריה וטוב שכך כי אחרת כולנו היינו גרים בין גדרה לחדרה והיינו מאבדים חצי מהמדינה הזאת.
מירי רגב: אנחנו רוצים לעודד אותו לגור בגליל ולגור בנגב.
מירי רגב: אנחנו רוצים לעודד אותו לעשות זאת.
מירי רגב: זאת אומרת, אחד הכלים שלי לעודד אנשים לגור בגליל ובנגב, אלה שני כלים: האחד, שתהיה לו תחבורה והוא יוכל לנסוע ממקום למקום, והוא ירגיש שהוא לא מפספס דברים.
מירי רגב: הוא גר באופקים, בא לא לראות עכשיו הצגה בתל אביב, ולצורך כך הוא יכול לעלות על אוטובוס ישיר, הוא יכול להגיע עם הרכב שלו דרך כביש 6, להגיע תוך שעה, לראות את ההצגה ולחזור הביתה.
מירי רגב: אני גרה בעפולה, אני עושה את זה תוך שעה-45 דקות, בסדר, לשם כך נולד כביש 6, כדי לקצר את המרחקים.
מירי רגב: הנושא של התחבורה הציבורית הוא דבר חשוב.
מירי רגב: מי שאין לו את היכולת לנסוע ברכב פרטי, ייסע בתחבורה הציבורית והתחבורה הציבורית תשתפר עוד יותר.
מירי רגב: לאלה שאין להם רכבים פרטיים ואין להם את היכולת לנסוע ברכב פרטי, התחבורה הציבורית צריכה להשתפר עוד יותר.
מירי רגב: היא צריכה להיות יותר נגישה, כניסה יותר מהירה למטרופולין, נסיעה ישירה ולא מאסף כמו שאני זוכרת את עצמי נוסעת מקריית גת לתל אביב, עוצרת בכל תחנה אפשרית, אבל מאז אנחנו השתפרנו.
מירי רגב: אני שואלת אותך שאלה נוספת.
מירי רגב: מעבר לתחבורה הציבורית – ועכשיו נקים את הנת"צים, את הרכבות וכדומה – אדם שיש לו רכב פרטי והוא עובד בתל אביב ורוצה לנסוע עם הרכב שלו כל יום לעבודה דרך כביש 6.
יהודה אלבז: הוא יכול.
מירי רגב: הוא רק צריך לשלם.
רונן חליפה: מהדרום זה בחינם.
רונן חליפה: מהצפון זה בתשלום.
מירי רגב: מהדרום למרכז או מהצפון למרכז.
מירי רגב: למה בעצם המדינה לא יכולה ללכת לקראת תושבי הפריפריה ולהוזיל להם את הנסיעה?
מירי רגב: נראה לך שיש איזשהו הגיון בעניין הזה?
יהודה אלבז: לא, אין שום הגיון בהוזלה.
יהודה אלבז: אני אנסה להסביר לך.
יהודה אלבז: מצד אחד יש את הראייה התחבורתית ובראייה התחבורתית, אדם שרוצה להשתמש ברכב הפרטי שלו, לנסוע נסיעות מסוג זה, מותר לו וזה בסדר גמור אלא שזה עולה למדינה והוא צריך לשלם עבור זה.
יהודה אלבז: הוא צריך לשלם בעצם על השימוש שלו בתשתית.
יהודה אלבז: אם הוא בוחר לנסוע בתחבורה הציבורית, המדינה כן מעודדת אותו ועוזרת לו אבל זה רק אם הוא בוחר להשתמש באמצעי תחבורה ציבורית שהיא בעצם ידידותית לכולם.
אבי גור: הוא מנהל אגף תחבורה ציבורית.
אבי גור: הוא לא יענה באופן אחר.
יהודה אלבז: בכל מקרה זאת העמדה של משרד התחבורה.
יהודה אלבז: אין לנו שום עניין, לא תחבורתי ולא סביבתי, לעודד אותו לנסוע ברכב הפרטי.
אבי גור: אבל יש לנו נטייה לעודד אותו לגור בדרום או בצפון.
רונן חליפה: אני אנסה לעזור לך ולא כאיש אגד אלא כאזרח.
רונן חליפה: כביש 6 הוא זכיין של איקס הכנסות שהוא אמור לקבל.
רונן חליפה: במידה שהוא לא יגיע לרף של ההכנסות, המדינה תצטרך לממן את אותו כי יש הסכם.
רונן חליפה: בכל מקרה המדינה או תסבסד את הלקוחות בהוזלת הנסיעה בכביש 6 ותפצה את הזכיין, או תייקר את העלות על כביש 6 ולא תשלם לזכיין.
רונן חליפה: בכל מקרה המדינה תיתן.
רונן חליפה: את זה אני אומר כאזרח ולא כנציג אגד.
מירי רגב: יהודה, יש לך עוד משהו לומר?
יהודה אלבז: אני רוצה לומר לך שאנחנו לא תומכים בעידוד השימוש ברכב הפרטי בשום דרך שהיא.
מירי רגב: הבנתי אבל זה לא הדיון כאן אלא הדיון כאן הוא על התחבורה הציבורית ועל בכלל תחבורה בין הפריפריה למרכז.
יהודה אלבז: בנושא הפריפריה, אמרתי שהתחלנו במדיניות של הוזלת תחבורה ציבורית לפריפריות ובתוך הפריפריות ואני חושב שעשינו הרבה בנושא הזה, הן בנושא התעריפים שהם הרבה יותר זולים בפריפריות, הן בתדירויות ואנחנו רואים תוצאות.
יהודה אלבז: אם את לוקח אזור כמו נהריה או צפת, בחמש השנים האחרונות מספר הנוסעים כמעט הוכפל.
יהודה אלבז: השירות הוא יותר טוב, המחיר יותר זול ויותר אנשים משתמשים בשירותים האלה.
אבי גור: גם הרבה חברות.
יהודה אלבז: יש היום תחרות והדברים השתפרו לאין ערוך.
יהודה אלבז: לכן קצת הופתעתי מהדוח והייתה לי הרגשה שהוא מתייחס לעבר הרחוק ולא לחמש השנים האחרונות.
מירי רגב: הדוח הזה נעשה לפני שנה והוא מדבר בפירוש על כך שרשת הרכבות איננה מפותחת דיה.
יהודה אלבז: אני מסכים אתך.
יהודה אלבז: רשת הרכבות בפיתוח אבל כמו שאת יודעת, לסלול מסילת רכבת לוקח כמה שנים.
מירי רגב: האוצר ואחר כך אני רוצה לשמוע את אריק.
אשר דולב: הערה אחת לגבי הנסיעה מהפריפריה למרכז דרך כביש 6.
אשר דולב: אם את מדברת על נסיעה של יוממות, נסיעה יומית לעבודה, ברובה המוחלט זאת בעיה של העשירון התשיעי והעשירי.
אשר דולב: זאת אומרת, הוצאות הרכב כשלעצמן הן כל כך גדולות, גם בלי כביש 6, שרק לבעלי הכנסה מאוד גבוהה משתלם להשתמש בכביש הזה.
אשר דולב: בעצם רוב האנשים, גם אם את רוצה לעודד אותם לגור בפריפריה, הרוב צריך להיות מתוך מקומות תעסוקה מקומיים.
מירי רגב: בוא נייצר מקומות עבודה כאלה ולא נזדקק לכביש 6.
מירי רגב: אם יהיו מקומות תעסוקה, בכלל לא נזדקק לכביש 6, אבל הבעיה היא לא זאת אלא הבעיה היא שאין להם עבודה בצפון או בדרום ולכן הם זקוקים להגיע למרכז.
ערן כהן: אם אפשר לומר מה נעשה בעבר ומה נעשה בתחום הכבישים על מנת לשפר את המצב של מי שנוסע בפריפריה, בתוך הפריפריה, ומהפריפריה למרכז.
ערן כהן: בהתייחס לכביש 6 דרום, שאלת איך ניתן לעזור לאותם אנשים.
ערן כהן: כביש 6 דרום הוקם מתקציב המדינה בהיקף של מיליארד שקלים, שלא כמו הקטעים הצפוניים שלו.
ערן כהן: הקטע הזה מומן כולו מתקציב המדינה והנסיעה עליו היא חופשית.
מירי רגב: כן, בדרום לא משלמים אבל בצפון משלמים.
ערן כהן: בצפון משלמים, נכון.
ערן כהן: גם הקטע הצפוני שנפתח לפני מספר חודשים עד יוקנעם, גם הוא מומן בחלקו מתקציב המדינה.
מירי רגב: הקטע הזה הוא מבורך.
ערן כהן: אמנם יש עליו אגרה אבל כאמור גם הוא מומן בחלקו מתקציב המדינה.
ערן כהן: זאת אומרת, המדינה השתתפה במרכיבים שונים של הפרוייקט שהוזילו לזכיין את עלות ההקמה שלו והורידו את תעריף האגרה בהתאם.
מירי רגב: מה היום התקציבים לתחבורה בפריפריה?
מירי רגב: אם אתה יכול למפות אותם ולומר לי באיזה תחומים.
ערן כהן: זה מתחלק לכמה תחומים: לכבישים, לתחבורה ציבורית, לרכבות.
ערן כהן: את המספרים כרגע אין לי מול עיניי אבל אני יכול לומר מה נעשה בהיקף פרוייקטים ולדבר על היקף פרוייקטים שנעשים עכשיו ומתוכננים להיעשות.
ערן כהן: כביש 77 בצפון שעכשיו משודרג לדו-מסלולי, כביש 90 בצפון עד קריית שמונה שגם הוא שודרג לדו מסלולי כדי להקל על האנשים, גם אלה שמשתמשים בתחבורה הציבורית אבל גם לנוסעי הרכב הפרטי, כאשר מדובר בהיקף של 500-600 מיליון שקלים.
ערן כהן: כביש 40 לתושבי הדרום, גם עוקף באר שבע והוארך במסגרת תוכנית ההאצה עד צומת הנגב, דבר שאומר שדרוג ומחלוף של רוב הצמתים עד הדרום, וגם כאן מדובר בהיקף של כ-500 מיליון שקלים.
ערן כהן: כביש הערבה, חלקו הדרומי, משודרג וגם הוא מוכפל בעיקר מסיבות בטיחותיות, כדי לשפר את רמת הבטיחות בכביש הזה, וגם הוא שודרג לכביש דו מסלולי.
ערן כהן: בשנים האחרונות נעשה גם בתחום העירוני במסגרת אגף תיאום ותשתיות במשרד התחבורה ואתנו.
ערן כהן: בשנה וחצי-שנתיים האחרונות קידמנו מספר תוכניות ממוקדות לטיפול בערים בפריפריה, תשתיות בסדרי גודל של עשרות מיליוני שקלים, גם במקומות בצפון, גם במקומות בדרום, כאשר בעיקר מדובר בשיפור כבישים, בשיפור תשתיות, וזאת כדי לשפר את רמת הנגישות וכדי לשפר את רמת הבטיחות בכבישים האלה, כדי שבאמת המהירות והחזות של החיים בישובים האלה תהיה יותר טובה ויהיה יותר נוח לנסוע ממקום למקום.
אריק טפיירו: אני חושב שהאינטרס הסביבתי הוא שבאמת תהיה תחבורה טובה והיא צריכה להיות משולבת לדעתי, גם תחבורה ציבורית וגם רכב פרטי.
אריק טפיירו: התפיסה שלנו כחברה להגנת הטבע, באופן מפתיע או שלא מפתיע, היא תואמת את הדברים שאמר יהודה כאשר מדובר בצמצום התלות ברכב הפרטי, הגברת השימוש בתחבורה הציבורית, וכמובן שיפור השימוש בתחבורה הציבורית ומתן העדפה לתחבורה הציבורית.
אריק טפיירו: אני חושב שהשאלה שצריכה להישאל היא שאלה אחרת, ויהודה גם נגע בה, והיא איזה אופי של מדינה אנחנו רוצים או איזה אופי של שירות תחבורה אנחנו רוצים, האם זה אופי של שירות של מסילות ברזל, רכבות קלות, אוטובוסים או שנשנע את הרכב הפרטי.
אריק טפיירו: אני חושב שאנחנו צריכים ללכת יותר לכיוון של פחות רכב פרטי ויותר תחבורה ציבורית ובאמת להשקיע בתחבורה הציבורית אבל גם כאן אלה שאלות הרבה יותר מורכבות, אם זאת באמת רכבת ישראל או מערכת משולבת שהיא משקיעה יותר באוטובוסים ונותנת העדפה לאוטובוסים בעיקר בפריפריה.
אריק טפיירו: אם קודם הזכירו את הקו אשקלון-באר שבע לדוגמה, ואני בין היתר הייתי גם שותף לו כחבר בוועדה לתשתיות לאומיות, אני חושב שאחת הטעויות הגדולות שהמדינה יכולה לעשות היא להשקיע בקו הזה בגלל שהוא לא נותן שום יתרון תחבורתי לנוסע בפריפריה להגיע למרכז.
אריק טפיירו: יותר שווה לו לנסוע ברכב הפרטי מאשר לנסוע ברכבת.
מירי רגב: בגלל העיקוף שהוא עושה.
אריק טפיירו: העיקוף שהוא עושה.
אריק טפיירו: נכון.
אריק טפיירו: לכן בהקשר הזה צריך להיות גם תכנון נכון.
אריק טפיירו: אני חושב שיש עוד לא מעט פרוייקטים כאלה שהמדינה חוטאת להם כמו לדוגמה כאשר היום יש כוונה לנסות לקדם את הקו בין עכו לכרמיאל, במקום לנסות ולקדם רכבת קלה בין עכו לכרמיאל, כדי ליצור גם שם העדפה.
מירי רגב: בין עכו לכרמיאל, הקו שיכול ליצור בעיה.
מירי רגב: יש לנו את הרכבת בין אשקלון לבאר שבע.
אריק טפיירו: כביש אשקלון-באר שבע.
אריק טפיירו: יש את הקו של עכו-כרמיאל, שמספר התחנות לאורך הקו, בגלל נתוני תפעול הברורים לגמרי של רכבת ישראל, שאי אפשר לקדם תחנות במרחקים קרובים, שלא כמו ברכבת קלה, ואם את מקימה רכבת קלה וזה אופי של אוטובוס בהקשר הזה ויש לה העדפה, את גם משרתת אוכלוסייה הרבה יותר גדולה וזאת אוכלוסייה פריפריאלית והיא מקבלת את אותה העדפה.
יהודה אלבז: אתה צריך לשים לב שכל נושא הפיתוח העתידי של רכבת ישראל מעבר לחומש הזה, נמצא כיום בבחינה של הממשלה וטרם התקבלו כל ההחלטות.
יהודה אלבז: זאת אומרת, קשה מאוד לומר שהולכים לפגוע.
יהודה אלבז: היום יש נושא שנמצא בבחינה של הממשלה ובוא תתייחס לזה.
אריק טפיירו: אני אתייחס.
אריק טפיירו: יש היום תוכנית של משרד התחבורה ומשרד ראש הממשלה להשקעה של 70 או 85 מיליארד שקלים, מעבר לתקציבים האדירים שמושקעים היום במערכות התחבורה.
אריק טפיירו: בעשור האחרון אני חושב שזה משהו כמו 130 מיליארד שקלים רק במערכות תחבורה.
אריק טפיירו: את העלית את הנקודה וזאת נקודה חשובה, את הקשר או מקומות התעסוקה שבאמת הם לא קיימים היום בפריפריה אלא קיימים יותר במרכז, את הקשר התחבורתי הזה.
אריק טפיירו: אם לוקחים רק עשירית מהסכום הזה ומשקיעים אותו כדי עבור אותם תושבים שגרים בפריפריה, כדי לחזק את הקשרים בין קריית שמונה לקיבוצים, בין הקיבוצים לקריית שמונה, ליצור את העוגנים בתוך אותם אזורים אורבניים מקומיים ומהם להוציא את השלוחות לאותו מרכז מטרופוליני אליו הם שייכים ואחר כך לתוך הארץ.
מירי רגב: אפרופו בעניין של המטרופולין.
מירי רגב: יהודה, יש לכם תכנון של כמה ערים כאלה של מטרופולין?
יהודה אלבז: יש לנו מערכות הסעה.
יהודה אלבז: אנחנו מתכננים מערכות הסעה המוניות בארבעה מטרופולינים הגדולים במדינה: ירושלים, תל אביב, חיפה ובאר שבע.
יהודה אלבז: בנוסף אנחנו מקדמים מערכות BRT שהן מיני מערכות הסעת המונים בערים הגדולות שהן מחוץ למטרופולין כגון נתניה, אשדוד.
קריאה: כפר סבא.
יהודה אלבז: על כפר סבא אני מסתכל כחלק מהמטרופולין.
מירי רגב: תתייחס לזה בהמשך.
מירי רגב: רק רציתי לדעת בכמה ערים מדובר.
אריק טפיירו: במסגרת התוכנית הזאת באמת מדובר על השקעה של תקציבי עתק שנבחנת היום במסילות ברזל לאורכה ולרוחבה של מדינת ישראל, בין היתר רכבת לקריית שמונה ורכבת לאילת, ואגב, אני מניח שגם מומחי תחבורה כאלה ואחרים מטילים ספק בצורך, מעבר לפגיעה הסביבתית.
אריק טפיירו: בנוסף הארכת כביש 6 צפונה ודרומה.
אריק טפיירו: זה חוץ מהפרוייקטים שקודם ערן הזכיר אותם גם בהקשר של מערכות להסעת המונים שיהיו בהסדר ושל כבישים נוספים שמתוכננים.
אריק טפיירו: אני חושב שאם היו לוקחים 10 אחוזים או קצת מהסכומים האלה שמושקעים בתחבורה ומחזקים את אותם יישובי הפריפריה, גם בחינוך, גם בבריאות, גם בחיי לילה ותרבות, פנאי ונופש, גם תחבורה מקומית, אפילו לדוגמה רכבת לאילת, אפשר לסבסד את הנסיעה חינם באוטובוסים למרכז לתושבי אילת – יהיה יותר חכם.
מירי רגב: תכף אני אשאל כמה עולה כרטיס נסיעה כזה.
אריק טפיירו: כאשר תהיה הרכבת.
אריק טפיירו: אני חושב שמדובר ב-70 שקלים לכרטיס ברכבת.
מירי רגב: כרטיס אוטובוס מתל אביב לאילת.
מירי רגב: הרבה יותר.
מירי רגב: אין מצב שזה 70 שקלים.
רונן חליפה: מירושלים לאילת הסכום הוא 70 שקלים.
מירי רגב: מדובר ב-100 ומשהו שקלים.
רונן חליפה: לתושבי הערבה התיכונה יש הנחה באגד.
רונן חליפה: אני לא יודע מה סכום ההנחה, אבל לתושבי הערבה יש תעודות ויש להם הנחה באגד.
רונן חליפה: אני לא יודע לגבי חברות אחרות.
אריק טפיירו: אני חושב שבאופן טבעי באמת התקציבים מושקעים יותר באזור של הליבה, באזור של המרכז של תל אביב, בגלל אופי שימושי הקרקע ולחץ הבינוי, ובאמת גם האוכלוסייה שם דורשת יותר ובהקשר הזה היא יותר חזקה.
אריק טפיירו: אני חושב שבאמת צריך להשקיע בפריפריה אבל צריך לקבוע איפה ואיך.
אריק טפיירו: אם באמת יהיה קשר לתל אביב, אנחנו הופכים את כל הפריפריה לערי לילה וזאת לא המטרה.
אריק טפיירו: או שמשקיעים באמת בתוך אותם ישובים או באותה פריפריה כמו שאנחנו מגדירים אותה כדי לחזק אותה.
אורי גבאי: אני ממשרד ראש הממשלה.
אורי גבאי: יש היום תוכנית שמתעצבת בדיונים בין משרד התחבורה, משרד ראש הממשלה ומשרד האוצר ואני רוצה להעמיד קצת דברים על דיוקם.
אורי גבאי: התוכנית כרגע עומדת על בסביבות 50 מיליארד שקלים.
אורי גבאי: פעם אחרונה שבדקתי זה היה לפני שבוע בדיון עם ראש הממשלה.
אריק טפיירו: אני בדקתי והסכום היה 85 מיליארד שקלים.
מירי רגב: מה כוללת התוכנית בסך 50 מיליארד שקלים?
אורי גבאי: היא כוללת פרוייקטים של רכבות וכבישים, בעיקר בפריפריה ובעיקר בנגב ובגליל.
מירי רגב: כאשר אתה מדבר על מטרופולין, אתה מדבר על אותם ארבעה מקומות?
אורי גבאי: לא.
אורי גבאי: אני מדבר על הנגב והגליל.
יהודה אלבז: הוא מדבר על תוכניות שהן מעבר לתוכניות הקיימות של פיתוח בחומש או בעשור הקרוב.
יהודה אלבז: מדובר בתוכנית חדשה של השקעה בתחבורה ציבורית וברכבות, בקשר שבין פריפריות למרכז.
מירי רגב: השעה 4:00 ואני חייבת לסיים את הדיון כי אסור לי לקיים ישיבות ועדה בזמן המליאה.
מירי רגב: יש כמה נושאים שנגענו בהם ואני שמחה לשמוע את אגף התחבורה ואני יודעת שגם השר הנוכחי עושה רבות לקידום הסוגיה של התחבורה בכל מה שקשור לפריפריה ועדיין יש לי כאן מספר נושאים שהייתי רוצה לקבל עליהם מידע יותר רחב.
מירי רגב: יכול להיות שלא אמרו לכם מה נושא הדיון, למרות שזה מאוד ברור שוועדה שעוסקת בפריפריה והיא מזמינה דיון תחבורה, הרי שזה בנושא הפריפריה.
מירי רגב: כנראה שכאן עשו טעות בוועדת הכספים, או שלא, אבל נבדוק את זה כי יהודה הגיע לא מוכן.
מירי רגב: בפעם הבאה הייתי רוצה לשמוע לגבי כמה נושאים.
מירי רגב: הייתי רוצה לדעת מה התכנון לפריפריה מבחינת ארבעת המטרופולינים האלה ומי אמור להיכנס לתוך העניין.
מירי רגב: כלומר, אם אתה מדבר נניח על חיפה, מי יקושר לחיפה ובאיזה סוג של כלי תחבורה, ומה העלות לאזרח.
יהודה אלבז: את מדברת על תעריפים?
מירי רגב: גם על תעריפים.
מירי רגב: אני מדברת על שני דברים.
מירי רגב: עלות ההשקעה, כרגע פחות מעניינת אותי.
מירי רגב: מעניין אותי מה התכנון, מתי התכנון הזה אמור לצאת לפועל, כמה זמן זה לוקח, האם זה יתחיל בעוד שלוש שנים או בעוד ארבע שנים או בעוד חמש שנים, כי בינתיים צריך לתת פתרונות לאותם אנשים.
מירי רגב: כלומר, מה התכנון, מתי זה אמור להתחיל להתממש וכאשר זה יתממש, מה העלות של זה לאזרח.
מירי רגב: אם אתם עושים תוכנית, אתם בטח יודעים את הדברים האלה, ואם לא, העלות לאזרח פחות מעניינת אותי כרגע אלא מעניינת אותי כרגע הרשות.
מירי רגב: נגישות הקיבוצים אל אותו ישוב והמטרופולין כדי למנוע מצב שצעירים וחלק מהתושבים הופכים את ערי הפריפריה לערי שינה בלבד כי הם מבלים בתל אביב, הם עובדים בתל אביב, יש להם את החנויות ואת הקניונים הגדולים בתל אביב, את ההצגות הכי טובות בתל אביב, וזה במקום לדאוג למצב שאותו תושב לא רק יגור במקום פיזית אלא גם ייהנה מאותו מקום.
מירי רגב: דרך אגב, זה גם יביא לעסקים קטנים ולצמיחה של הרבה מאוד דברים סביב העניין הזה.
יהודה אלבז: את מתכוונת לא כולל תוכנית הרכבות עליה דיברנו עכשיו.
מירי רגב: נושא הרכבות, אתה בעצם מדבר על הארכת כביש 6 דרומה וצפונה.
אורי גבאי: זה חלק אחד מהפרוייקט אבל יש שם עוד די הרבה פרוייקטים של מסילות.
מירי רגב: בדיון הזה אותי מעניינת בעיקר הפריפריה.
אורי גבאי: כל התוכנית שמקדמים משרד ראש הממשלה, משרד התחבורה ומשרד האוצר והיא כרגע בדיונים, ממוקדת בתחבורה בפריפריה.
מירי רגב: הייתי רוצה לשמוע יותר פרטים ולא לבוא אלי עם סיסמאות.
מירי רגב: לומר מה כוללים ה-50 מיליארד שקלים, האם הם כוללים הרחבת כביש 6 עד לאן, האם הוא יורחב גם לדרום וגם לצפון, וזה כדי להבין קצת מה הולך להיות.
אורי גבאי: יש תוכנית מפורטת שהיא כרגע בדיונים.
אבי גור: אם אפשר, התייחסות לחיילים ולסטודנטים.
מירי רגב: אם אפשר להתייחס לכל סוגיית הסבסוד מאותם מקומות כמו בערבה התיכונה.
מירי רגב: מה קורה למשל עם תושבי אילת שמגיעים לתל אביב?
מירי רגב: האם זה סבסוד גם ברמה של טיסות, גם ברמה של תחבורה ציבורית, וגם ברמה של אותו אדם שמחליט לקחת את הרכב הפרטי שלו ולנסוע עם המשפחה לנופש?
מירי רגב: אני מבינה שרכב פרטי יהיה לו פחות סבסוד מן הסתם, משום שלנו אין אינטרס לעודד את הנסיעה ברכב הפרטי.
מירי רגב: הבנתי את מה שאמרת.
מירי רגב: אני מדברת על התחבורה הציבורית באוויר וביבשה, והשאלה היא איך אנחנו בעצם מסבסדים את אותו אזרח עד שתקום מערכת הכבישים שתעשה את זה לדבר יותר נגיש למרכז.
מירי רגב: בנוסף לכך, האם יש באמת איזשהו סבסוד לאותם סטודנטים ולחיילים שגרים בפריפריה, שלומדים בפריפריה?
מירי רגב: האם יש משהו כזה או שאין התייחסות אליהם?
יהודה אלבז: בוודאי שיש.
יהודה אלבז: החיילים לא משלמים בכלל.
אבי גור: לא, בדרום הם לא משלמים אבל בצפון הם משלמים.
מירי רגב: לא, חיילים לא משלמים.
רונן חליפה: חיילים בתחבורה הציבורית לא משלמים.
אבי גור: לישיבה הבאה תביא לנו את הדוח שלך ונראה.
מירי רגב: גם אני יודעת שחיילים לא משלמים.
יהודה אלבז: לחיילים הכל חינם.
רונן חליפה: חייל עם מדים.
יהודה אלבז: חייל עם מדים נוסע חינם בכל מקום.
רונן חליפה: לוחם גם בלי מדים.
מירי רגב: עם תעודה.
אבי גור: יש לי חדשות בשבילכם.
אבי גור: אני ירדתי מהאוטובוס כי הנושא לא סודר.
אבי גור: אני מדבר גם על חיילי מילואים.
אבי גור: חיילים אלה חיילים גם בחובה, שזה המיעוט, והרוב אלה חיילי מילואים.
מירי רגב: אני חושבת שכן מסבסדים חיילי מילואים כאשר הם מגויסים למילואים.
מירי רגב: הם מקבלים החזר בגיוס או בשחרור.
מירי רגב: אני יודעת את זה כי אני בוועדת כוח אדם למילואים בוועדת החוץ והביטחון.
מירי רגב: יש סבסוד לסטודנטים?
יהודה אלבז: לסטודנטים יש סבסוד.
יהודה אלבז: אנחנו הנהגנו לפני שנתיים, בשנתיים האחרונות, ואנחנו מרחיבים את זה בצורה הדרגתית, תוכנית הנחה לסטודנטים בכרטיס חודשי חופשי.
יהודה אלבז: סטודנט שקונה כרטיס חודשי חופשי לשנה, מקבל הנחה גדולה של 45 אחוזים לחצי שנה וקצת יותר מ-50 אחוזים לכרטיס שנתי.
יהודה אלבז: הוא מקבל הנחה וסטודנטים רבים משתמשים בזה.
יהודה אלבז: בתוכנית הזאת אין הנחה לנסיעות בין עירוניות.
יהודה אלבז: זאת אומרת, אנחנו מדברים על הנחה כאשר משתמשים בכרטיס חודשי חופשי.
מירי רגב: ובדרך כלל אלה נסיעות בתוך העיר.
אשר דולב: גם מטרופולין.
אשר דולב: יש מחירים שונים לפי גודל האזור.
רונן חליפה: ברשותך, אני אתן דוגמה.
רונן חליפה: אם את לוקחת את ירושלים, זה כולל את מעלה אדומים, גבעת זאב, מבשרת וכולי.
מירי רגב: כל המטרופולין, אבל זה לא מירושלים לתל אביב לדוגמה.
מירי רגב: אם הוא סטודנט שגר בתל אביב והוא לומד בירושלים, בדרך הזאת לא יהיה לו סבסוד אלא רק בתוך העיר.
אשר דולב: לא, אבל יש גם 10 אחוזים בנסיעות בין עירוניות.
אבי גור: תביא לנו את הדף.
אשר דולב: בנסיעות בין עירוניות שהמחיר שלהן הוא נדמה לי מעל 20 שקלים, יש 10 אחוזים הנחה.
מירי רגב: אני לא מכירה את זה, אבל אני אשמח לשמוע על כך.
מירי רגב: על שלושת הדברים האלה אני אשמח לשמוע.
רונן חליפה: חופשי חודשי הוא בתוך המטרופולין, ובנסיעות בין עירוניות, בין אזוריות, יש הנחה בכרטיס.
מירי רגב: לגבי סטודנטים וחיילים, הבנתי.
מירי רגב: לגבי הסבסוד של התושבים שגרים בדרום, אתה חייב לי תשובה.
מירי רגב: זאת אומרת, לגבי אילת אתה חייב לי תשובה.
מירי רגב: לגבי התוכנית של ה-50 מיליארד והתוכנית של המטרופולין, אני רוצה לקבל מושג מתי היא אמורה להתחיל ומה היא כוללת.
יהודה אלבז: הכל כבר התחיל.
מירי רגב: אני רוצה לדעת מתי זה הולך להיות ממומש.
משה גפני: אתמול קיימנו דיון, לבקשתו של חבר הכנסת חיים אורון, וגם כולנו רצינו לדון בנושא הזה, על קרן הסיוע לנפגעים מהעלאת גיל הפרישה.
משה גפני: ביקשתי בסוף הדיון, אמרתי שאנחנו נקיים בעזרת השם דיון בעוד שלושה שבועות ונאפשר לממשלה, ביחד עם התאחדות התעשיינים, לקיים דיונים.
משה גפני: התברר לנו שבעצם ארבע שנים לא עשו שום דבר ויש פגיעה קשה.
חיים אורון: עם ועדת התיאום, לא עם התאחדות התעשיינים.
משה גפני: ועדת התיאום של כל הארגונים שעוסקים בעניין הזה.
משה גפני: התברר לנו שבמשך ארבע שנים לא נעשה דבר.
משה גפני: לכל אחד את המחשבות שלו למה זה לא נעשה, אבל אנחנו ביקשנו לקבל לוח זמנים מתי מתכנסים כולם יחד כדי להתקדם בעניין הזה.
משה גפני: ביקשתי לקבל תשובה מריקי ארמן מאגף התקציבים.
משה גפני: אתמול היא העבירה לי נייר והיא אומרת שביום ראשון, ה–7 בפברואר תתקיים פגישה במשרד התעשייה בהשתתפות מנכ"ל משרד התעשייה שרון קדמי, היא מאגף התקציבים ומהתאחדות התעשיינים ישתתף יודקה שגב ואבי ברק.
משה גפני: אנחנו נבקש לאחר הפגישה הזאת לקבל דיווח אם אכן הנושא מתקדם, ואם כפי שזה נראה עכשיו, זה באמת מתקדם, ועדת הכספים עשתה משהו מאוד חשוב בעניין הזה ואז אני אודה לך, חבר הכנסת חיים אורון, על שהעלית את העניין.
משה גפני: כולנו היינו שותפים לעניין הזה וזה נושא מאוד חשוב.
משה גפני: אני עובר לסעיף הראשון שבסדר היום.
משה גפני: הקמנו צוות לנושא של הטיפול בבנקים בהשבת נכסי נספי השואה ליורשיהם ובראש הצוות העמדנו את חבר הכנסת זאב בילסקי שעשה עבודה מאוד רצינית בעניין הזה.
משה גפני: גם זה נושא שהיה תקוע הרבה מאוד זמן ואני ביקשתי מחבר הכנסת בילסקי למסור לוועדה דיווח על מה שנעשה והיכן אנחנו עומדים עם העניין הזה.
זאב בילסקי: האמת שמצאתי את עצמי באחת הפעמים הבודדות עומד בהפגנה מול בנק לאומי ומניף שלטים כדי לבקש שהחברה להשבת רכוש תוכל לקבל את הכספים שיאפשרו לה להגשים את מטרותיה.
זאב בילסקי: מיד לאחר מכן הגשתי הצעה לסדר ואני כבר כאן רוצה להודות לשר המשפטים - שהוא לא רק שר טוב אלא גם משפטן, אחד מהטובים שיש בארץ – שהסביר לנו במליאה שאי אפשר לדון בזה בוועדה מכיוון שזה נושא שתלוי ועומד בבית המשפט.
זאב בילסקי: לפעמים צריך לעשות דברים מחוץ לשורת הדין וזה מה שעשה השר כאשר הסכים להעביר את זה לוועדה הזאת.
חיים אורון: זה אתה אומר אחרי שהחמאת לו.
חיים אורון: מה תאמר אחרי שלא תחמיא לו?
זאב בילסקי: אני תמיד מחמיא לו כי הוא באמת אדם משכמו ומעלה.
זאב בילסקי: הנושא הועבר לוועדת הכספים ואני באמת רוצה להודות לך אדוני היושב ראש.
זאב בילסקי: למדתי להכיר אותך כבר לפני הרבה שנים, כאשר אז תמיד הייתי בצד המתגונן.
זאב בילסקי: כאשר הכנסת גפני היה מגיע לרעננה, הייתה כוננות מאוד גדולה כדי לראות מה עכשיו ייפול עלינו, מאיזה כיוון והיכן זה יבוא.
זאב בילסקי: כאשר באתי לכאן למדתי להכיר את התכונות הנוספות שלך, שמביאות לכך שאתה מצליח בהרבה מאוד רוח טובה גם בעיני אלוקים וגם בעיני אדם בשכל טוב להביא לפתרון בעיות.
זאב בילסקי: זה גם כבוד וגם זכות שניתנה לי לעמוד בראש צוות.
זאב בילסקי: יחד אתי היה חבר הכנסת אורון וחברים נוספים כמו אמנון כהן, מירי רגב, יעקב אדרי וביחד יצאנו לדרך.
זאב בילסקי: אני חושב שבסך הכל ניהלנו משהו כמו 25-30 ישיבות.
זאב בילסקי: זה לא יאומן כמה זמן השקענו בכך כדי להביא את הצדדים ביחד.
זאב בילסקי: המטרה הייתה, על תביעה של 250 מיליון שקלים, במקום שהיא תתגלגל במשך שנים בערכאות שונות בבתי משפט, להביא את הצדדים ביחד כדי שישבו ביניהם.
זאב בילסקי: אני חושב ששני הצדדים לאט לאט הבינו על מה אנחנו מדברים.
זאב בילסקי: כאן לא מדובר על כסף אלא כאן מדובר על נושא שהוא בנפשו של העם היהודי, נושא שצריכים להוריד אותו מהשולחן ומהר ככל האפשר, וזאת מטרת הבוררות.
זאב בילסקי: אני שמח לבשר לך אדוני היושב ראש שכתוצאה ממאמץ אדיר של אנשים בשני הצדדים, גם החברה שיושבת כאן מיוצגת על ידי ידידי וחברי מזה הרבה מאוד שנים, יושב ראש החברה הצעיר והדינאמי, מנחם אריאב, ראש עיריית נצרת עילית לשעבר, והמנכ"ל שזה עתה נכנס, צבי קנור, ובנק לאומי על ידי מעורבות בלתי פוסקת של היושב ראש איתן רף עם מעורבות מאחורי הקלעים, כאשר היה צריך, של המנכ"לית.
זאב בילסקי: נמצא כאן אבירם דובר החברה שהיה לי לעזר רב.
זאב בילסקי: הצלחנו להביא את הצדדים לשבת ביחד.
זאב בילסקי: זכית אדוני היושב ראש, ישב בוועדה חבר הכנסת אורון, באמת אדם משכמו ומעלה שעושה את הדברים בהרבה מאוד צנעה ובהרבה מאוד שכל טוב, פה טלפון ושם מפגש.
זאב בילסקי: הבאנו לכך שהצדדים ישבו ביניהם ולמעשה סיכמו על כתב בוררות שבעקבותיו יתחיל תוך מספר ימים שופט בית משפט עליון בדימוס, שטרם נבחר אבל ייבחר בימים הקרובים, לדון.
זאב בילסקי: אני מעריך שתוך שלושה חודשים נוכל להגיע לסיום הבוררות הזאת.
זאב בילסקי: ההישג שלנו הוא לא רק בכך שהצדדים יושבים ביחד אלא שחלה התקרבות בלתי רגילה בין הצדדים והם מבינים את חשיבות המטלה שעומדת בפניהם ואני מעריך שהנושא הזה הולך לקראת סיום.
זאב בילסקי: ברשותך, הייתי מבקש שתיתן את רשות הדיבור לנציגי שני הצדדים ואחר כך נסכם.
משה גפני: אני תכף אודה לך לגבי הנושא הזה.
מנחם אריאב: אדוני היושב ראש, מכובדיי חברי הכנסת, ידידי משכבר הימים.
מנחם אריאב: אמנם אתה בנית את רעננה ואני את נצרת עילית אבל ליד שולחן אחד ישבנו לא פעם ואתה אדוני היושב ראש סייעת לנו בוועדות הכנסת.
מנחם אריאב: באנו להודות משום שמשהו זז והוא זז בזכותכם.
מנחם אריאב: אני לא חושב שהעניין כבר נגמר.
מנחם אריאב: הבוררות רק צריכה להתחיל.
מנחם אריאב: אני רוצה לבקש מחבר הכנסת בילסקי לנסות לשכנע שופטים בדימוס של בית המשפט העליון להוות צוות לבוררות הזאת.
מנחם אריאב: אני מקווה גם שבנק לאומי יטה אוזן קשבת כי בסך הכל הם אלה שצריכים לתת את הכסף.
מנחם אריאב: אני מקווה שביישור ההדורים שאתם תרמתם לכך, באמצעות מר בילסקי, גם שכני משער הנגב לשעבר וגם חבר הכנסת אורון, שתוכלו לעזור לנו בהמשך הדרך כי לא נגמר העניין.
מנחם אריאב: אומרים שעד שהעניין לא נסגר, הוא לא נסגר.
מנחם אריאב: אנחנו מצפים שבהמשך, אם יהיו מאבקים או יהיו חילוקי דעות או תהיינה דעות שונות, שתשמשו לנו כמשענת להמשיך ולסיים את המלאכה הזאת.
מנחם אריאב: על כך תודה רבה לכם.
אבירם כהן: בתחילת דבריי אני רוצה לברך את היושב ראש, את חברי הוועדה, את חבר הכנסת אורון וגם את החברה.
אבירם כהן: אולי אני מקלקל, אבל מאז נכנסו יושב ראש ומנכ"ל חדשים אנחנו רואים רוח חדשה שנושבת משם ואני רוצה לברך אותם גם בעניין הזה.
אבירם כהן: כמו שאמר חבר הכנסת בילסקי, הצדדים אכן הגיעו לסיכום עקרוני על הסכם בוררות.
אבירם כהן: עורכי הדין עמלים עכשיו על הניסוחים האחרונים.
אבירם כהן: אנחנו כבר קבענו ביום חמישי ישיבת דירקטוריון כדי לאשר את ההסכם הזה ולצאת לדרך.
אבירם כהן: אני מצטרף לקריאתו של יושב ראש החברה, אם יותר לי לקרוא ליושב ראש הצוות, חבר הכנסת בילסקי, כדי שייפנה לשופטים שסוכמו על ידי שני הצדדים.
מירי רגב: אנחנו מצטרפים לברכות.
מירי רגב: אני רוצה לברך באופן אישי את חבר הכנסת בילסקי שבאמת לקח כאן את המשימה הזאת והוביל אותה עם כל החברים לאורך כל הדרך.