GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דוד בוסקילה: אנחנו יושבים וכל שנה קמה ועדה, כל שלוש שנים קמה ועדה, נער הייתי וגם זקנתי, הייתי עשר שנים ראש עיר, הייתה ועדת סוארי, המליצה את המלצותיה, הלכנו והגענו עם ועדת סוארי, אמרו לנו שאין כסף לוועדת סוארי ותקבלו רק 60 אחוזים מסוארי.
דוד בוסקילה: אחר כך קמה ועדת גדיש, לא תקבלו את מה שוועדת גדיש אמרה.
דוד בוסקילה: ועדת גדיש קבעה שתקציב המענקים צריך לעמוד על 3 מיליארד שקלים.
דוד בוסקילה: תנו לנו 3 מיליארד שקלים, תנו לכל רשות את הוודאות הזאת לתכנן את התקציב שלה כפי שהמדינה יכולה לתכנן תקציב לשנתיים, תנו לנו לתכנן תקציב לחמש שנים.
דוד בוסקילה: אבל מה עושים?
דוד בוסקילה: אני אקח את שדרות כמשל.
דוד בוסקילה: שדרות משנת 2000, תקציב המענקים שלה מעולם לא פחת מ-30 מיליון שקלים בשנה.
דוד בוסקילה: בשנת 2010 התקציב יעמוד על 17 מיליון שקלים.
דוד בוסקילה: בשנת 2009 התקציב עמד על 25 מיליון שקלים.
דוד בוסקילה: אל תקלו ראש.
דוד בוסקילה: תקציב המועצות הדתיות בחקיקה נגזר.
דוד בוסקילה: אתה לא משלם אותו, מורידים לך אותו מהמענק.
דוד בוסקילה: איגודי ערים, אתה לא משלם, מורידים לך מהמענק.
דוד בוסקילה: הכל מורידים לנו מהמענק חוץ מהמענק עצמו שאנחנו לא יודעים מה טיבו ומה גודלו.
דוד בוסקילה: אנחנו ראשי הרשויות אידיוטים.
דוד בוסקילה: אנחנו יושבים בשקט על חבית של חומר נפץ וכל פעם משחררים איזשהו שסתום קטן כדי שיוציא את אבק השריפה שיש בפנים או את הלחץ שיש בפנים, שייתן איזשהו מרווח של שקט.
דוד בוסקילה: ריבונו של עולם, אני אומר לכם שכל הרשויות שיש להן מענק – אני אומר את זה ואני חושב שאפשר לבדוק את זה – בשנת 2009 סיימו בגירעון.
דוד בוסקילה: למה?
דוד בוסקילה: כי רק בספטמבר 2009 הן קיבלו את מסגרות התקציב לשנת 2009 ואני לא מכיר איזה וירטואוז אחד שיודע לתקן תקציב תשעה חודשים אחורה.
דוד בוסקילה: כל הזמן אנחנו מתפלאים, כל שנה אנחנו עומדים בפני שוקת שבורה וכל שנה שלושה חודשים מתוך השנה הולכים לדיונים על מה קורה עם תקציב המענקים של הרשויות המקומיות.
דוד בוסקילה: לא זו אף זו.
דוד בוסקילה: גם תקציב הפיתוח של הרשויות המקומיות ירד ב-60 אחוזים ועל זה אף אחד לא מדבר כי זאת מדיניות העזים, מכניסים אחד, מוציאים שניים.
דוד בוסקילה: גם תקציב מענקי הפיתוח.
דוד בוסקילה: אם אני אתן את שדרות לדוגמה, 3 מיליון שקלים תקציב פיתוח שנתי ירד למיליון ו-200 אלף שקלים.
דוד בוסקילה: זה למעלה מ-60 אחוזים.
דוד בוסקילה: ברשויות אחרות זה ירד אף יותר.
דוד בוסקילה: זאת לא בעיה של שר זה או שר אחר, זאת לא בעיה של מנכ"ל כזה או מנכ"ל אחר, אלא זאת בעיה של מדינה שצריכה לחרות על דגלה מה היא רוצה.
דוד בוסקילה: מאחר שאני מכיר את הדיון הזה שמתקיים לא פעם אחת, לא פעמיים ולא שלוש וכולי, מי שהיה צריך לשבת כאן במקום מנכ"ל משרד הפנים אולי מנכ"ל משרד האוצר ואז היינו פותרים את הבעיה.
דוד בוסקילה: זה יהיה דיון בו נוציא אוויר.
דוד בוסקילה: אני מבקש ממך אדוני היושב ראש ומחברי ועדת הכספים, אנחנו כבר לא יודעים על איזה אילנות להיתלות ואנחנו לא יודעים מה לומר.
דוד בוסקילה: אני באמת לא בא בטענות אישיות כלפי אף שר ולא בא בטענות אישיות כלפי אף מנכ"ל ולא כלפי אף חבר כנסת.
דוד בוסקילה: אני בא בטענה על סדר יום של מדינה שלמה.
דוד בוסקילה: האם סדר היום של המדינה הזאת צריך להיות עם הפנים לשלטון המקומי?
דוד בוסקילה: ובאמת שלטון מקומי שמשרת את כל האוכלוסייה של מדינת ישראל.
דוד בוסקילה: הסוציו אקונומי עליו נשען כל התקציב, בשנת 2006 קבעה מדינת ישראל שיישובי עוטף עזה ייהנו מהטבות במס.
דוד בוסקילה: מה קרה?
דוד בוסקילה: הטבות במס, אז יש שני דברים.
דוד בוסקילה: ראשית, הכנסה פנויה עולה קצת, ושנית, יש כל מיני אופורטוניסטים שמתלבשים על העטין הזה של ההטבה במס ומעבירים כתובת.
דוד בוסקילה: פתאום המצב הסוציו אקונומי בשדרות עלה מ-3 ל-5 כי אני עכשיו צהלה אבל אני לא יודע שאני כזה.
דוד בוסקילה: אותה משפחה שגרה ברחוב מסוים בשדרות, עם תשעה ילדים, הכנסה פנויה שלה עלתה באלף שקלים וקפצנו מסוציו אקונומי 3 לסוציו אקונומי 5.
דוד בוסקילה: לכן מורידים לי 6 מיליון שקלים במענק.
דוד בוסקילה: לא קרה כלום בשדרות חוץ מזה שמדינת ישראל באה להיטיב עם התושבים, קבעה שייתנו להם הכנסה פנויה יותר גדולה, ייתנו להם הטבה במס, ובזה נגמר הסיפור.
דוד בוסקילה: אדוני, אני מקווה שהישיבה הזאת, הפרוטוקול שיוצא ממנה לא ייערם על פרוטוקולים נוספים שנמצאים אחרי דיונים ארוכים ונרחבים בוועדות הכנסת השונות על תקציב המענקים.
דוד בוסקילה: אני חושב שהדרך הכי טובה והכי נכונה היא להביא לכל ראשי הרשויות מזור ולהביא איזושהי חקיקה, הצעת חוק, לפיה ייקבע שאם ממשלת ישראל אימצה את דוח גדיש, היא צריכה לתקצב אותו בהתאם.
דוד בוסקילה: כל רשות מקומית צריכה ויודעת לצפות חמש שנים קדימה מה יהיה תקציב המענקים שלה וכך יבוא לציון גואל וכל משרד יוכל ליישם את הסנקציות שלו.
דוד בוסקילה: כרגע אי אפשר לעשות כלום.
דוד בוסקילה: לנו, ראשי הרשויות, אני אומר.
דוד בוסקילה: חברים, אנחנו צריכים לעשות גם את חשבון הנפש שלנו.
דוד בוסקילה: אי אפשר לבוא כל הזמן בטענות מה עושים לנו ומה עושים לנו אלא בואו נעשה גם קצת אנחנו, איך אנחנו היום הופכים את העניין הזה שמדינת ישראל מתייחסת אלינו כאל חסם שלא שווה כלום, בואו נוכיח שאנחנו שווים משהו.
דוד בוסקילה: בואו נעזוב את כל הצרות האלה ובואו נלך למקומות אחרים.
דוד בוסקילה: ניתן לאוכלוסייה להתעמת ישירות עם הממשלה ולא נעמוד חוצץ.
דוד בוסקילה: אני חושב שזה יהיה הדבר הכי נכון.
קריאה: זה נשק יום הדין.
קריאה: לא צריך להשתמש בו עכשיו.
משה גפני: דיברו אתי כמה ראשי רשויות, כולל שלמה בוחבוט, יושב ראש מרכז השלטון המקומי, לגבי תכלית הישיבה הזאת.
משה גפני: אני התלבטתי.
משה גפני: יש לנו סדר יום עמוס וכולי, ובעצם לא הולך לצאת שום דבר מהישיבה הזאת.
משה גפני: שנדע את זה מראש.
משה גפני: השאלה האם לחכות לדיונים פרטניים עם משרד האוצר, שאני אשב אתם, חברים ישבו אתם, משרד הפנים ישב אתם, או להציף את הבעיה כבר עכשיו ולהכריז על מלחמה עכשיו.
משה גפני: זאת השאלה שעמדה בפניי.
משה גפני: אני יכול בעצם לבזות את הוועדה בזה שתדעו מראש שלא הולך לצאת שום דבר מהישיבה הזאת.
משה גפני: הדיונים צריכים להתקיים עם האנשים הבכירים, כולל שר האוצר.
משה גפני: השאלה רק ביכולת של המאבק שלנו, המאבק המשותף של ראשי הרשויות ושל חברי הוועדה.
משה גפני: אנחנו נכריז כאן על פתיחת מאבק.
משה גפני: אין לזה שום משמעות.
משה גפני: אין לנו סמכות.
משה גפני: אנחנו אישרנו ומה שאנשי האופוזיציה אומרים לנו, גם חבר הכנסת חיים אורון וגם חבר הכנסת שי חרמש, אנחנו, חברי הקואליציה, אישרנו את התקציב הזה ועכשיו השאלה לאן פנינו מועדות.
משה גפני: הרי אף אחד מאתנו לא הולך להתאדות.
משה גפני: הרי הולך להגיע עוד תקציב, הולכים להביא עוד אישורים, העברות תקציביות וכולי.
משה גפני: אי אפשר כך לחיות במציאות הזאת בה החלשים יספגו פעם אחר פעם כאשר לחזקים יש כוח והם הורידו.
משה גפני: אגב, אני מסכים עם זה – לא היה צריך את קרן הארנונה.
משה גפני: זאת לא הייתה ההצעה הנכונה, אבל זה ברור בגלל שראשי הרשויות האלה הם ראשי רשויות חזקות ומי ילך להתמודד אתן?
משה גפני: ראש הממשלה יתמודד?
משה גפני: שר האוצר יתמודד?
משה גפני: מי יתמודד אתם?
משה גפני: יכול להתמודד עם ראש עיריית שדרות כי מה הוא יעשה?
משה גפני: מה יעשה ראש מועצת שלומי או כרמיאל?
משה גפני: אז עם הגדולים הם לא מתמודדים ובאים לכאן ואומרים שהם ויתרו.
משה גפני: אנחנו נכריז כאן על מאבק והמאבק הזה יימשך.
משה גפני: אני צריך את היועצת המשפטית של הוועדה.
משה גפני: אנחנו נכריז כאן על מאבק והמאבק יתחיל באופן כזה שמרכז השלטון המקומי, משרד הפנים, או יותר נכון משרד הפנים ומרכז השלטון המקומי, צריכים לשבת עם משרד האוצר בתוך כמה ימים ואנחנו רוצים לדעת לאן הדברים מתקדמים.
משה גפני: הרי הייתה התחייבות, כך שלפחות את הכסף הזה יחזירו, לפני שאנחנו מדברים על ההמשך, כדי שראשי הרשויות יוכלו לתכנן את עצמם.
חיים אורון: מה זה הכסף הזה עליו אתה מדבר?
משה גפני: אני מדבר על 2.4 מיליארד שקלים.
חיים אורון: אתה רואה כבר מה קורה.
חיים אורון: אתה מדבר על 2, הוא מדבר על 2,4 וההוא מדבר על 3.
דוד בוסקילה: המודל הוא 3.
דוד בוסקילה: אין טעם לדבר על 2,4 כי ב-2,4 אנשים מתו.
קריאה: למה 3?
קריאה: זה 3,5.
דוד בוסקילה: 3, זה המודל.
משה גפני: אנחנו הרי כבר היינו בהצגה הזאת, אנחנו מכירים אותה והיא ברורה.
משה גפני: היה מדובר על כך שבשנת 2010 תקציב מענקי האיזון יעמוד בהסכמת האוצר, לא במאבק עם האוצר, על 2,4 מיליארד שקלים.
משה גפני: אני אומר לכם את מה שקרן לא אמרה וגם אין לה סמכות לומר את זה.
משה גפני: אני אתן לכם את התשובה.
משה גפני: התשובה היא מכיוון שאנחנו דורשים, או יותר נכון אתם דורשים, שאנחנו נעמוד על הבסיס הרגיל, שאת זה קבעה ועדת גדיש, שזה 3 מיליארד שקלים, האוצר הולך להתיש את משרד הפנים ואתכם בדיונים על 2,4 מיליארד שקלים.
משה גפני: כאשר יסתיים הדיון על ה-2,4 מיליארד שקלים והם ינסו שזה יהיה כמה שיותר מאוחר, לא יהיה כבר כוח לריב על ה-3 מיליארד שקלים.
משה גפני: זה מאוד פשוט.
משה גפני: זה כמו שהאוצר עושה לנו, לכולנו, בכל מיני דיונים על נושאים אחרים.
משה גפני: לכן צריך לשנות טקטיקה בכל העניין הזה.
חנא סוייד: אתה מכריז מלחמה?
משה גפני: אני בעד הכרזות?
משה גפני: על כל פנים, הטקטיקה מאוד ברורה.
משה גפני: כבר אי אפשר לבלבל אותנו עם העובדות האלה.
משה גפני: אני אומר לכם שהאוצר בלי מאבק ייתן 2,4 מיליארד שקלים.
משה גפני: אני אומר לכם באופן ברור וחד משמעי.
משה גפני: התקציב הוא הרבה יותר גבוה וההכנסות הן הרבה יותר גבוהות מהתחזית, המדינה לא נמצאת במצב כלכלי קשה אלא להפך, היא במצב כלכלי טוב, ברוך השם.
משה גפני: ברור שזה מה שיהיה.
משה גפני: האוצר לא רוצה לתת את ה-3 מיליארד שקלים.
משה גפני: נקודה.
משה גפני: מכאן ואילך זאת טקטיקה.
משה גפני: אתם צריכים לחשוב לאן פניכם מועדות.
משה גפני: זה מה שעומד על סדר היום.
משה גפני: אני עשיתי את הישיבה הזאת כדי להציף את הבעיה הזאת ולקבל החלטה.
משה גפני: אני מבקש שהלשכה המשפטית תכין הצעת חוק עליה נחתים את כל חברי הוועדה.
מירי רגב: יש לנו הצעת חוק.
משה גפני: אם אני אקח לך את הקרדיט פעם אחת?
מירי רגב: נביא לך את ההצעה מחר בבוקר.
חיים אורון: תפסיקו לרמות את הציבור.
חיים אורון: יש גבול להצהרות האלה.
חיים אורון: אתה יודע שאתה מרמה את הציבור.
חיים אורון: שום חוק לא יעבור.
חיים אורון: אם יש רוב לחוק, תביאו תיקון לתקציב בוועדה ונגמר הסיפור.
חיים אורון: מספרים סיפורים על חוקים.
חיים אורון: הבוקר אני קורא שמחלקים אדמות בחינם בנגב ואחר כך מחלקים הלוואות מקום בחינם.
חיים אורון: אם יש לכם רוב להעביר חוק, תבואו לכאן, נאשר העברה של חצי מיליארד שקלים או מיליארד שקלים ונגמר העניין.
חיים אורון: תפסיקו את הרמאות הזאת.
חיים אורון: זה מתחיל בדיוני התקציב.
חיים אורון: ישבו חברי כנסת ואישרו אותו.
משה גפני: אמרת את זה.
חיים אורון: עכשיו אתם משחקים קוזק נגזל ומירי רגב נואמת נאומים על תקציב.
חיים אורון: היא הצביעה בעדו.
משה גפני: אמרת את הדברים.
מירי רגב: קואליציה.
משה גפני: אל תתנצלי.
חיים אורון: קצת בושה.
חיים אורון: אין לכם בושה.
שי חרמש: רק אתם יכולים להביא את הכסף
מירי רגב: לך יש בושה.
מירי רגב: אתה תשתוק, אתה עוד לא עברת לליכוד.
שי חרמש: כשאני אעבור לליכוד, אני גם אדאג לכסף.
שי חרמש: רק הליכוד יכול.
משה גפני: חברת הכנסת רגב, החיים הם לא שחור-לבן אלא הם אפור.
משה גפני: אנחנו קואליציה, אנחנו הצבענו בעד התקציב הזה, ואת צריכה להישיר מבט ולומר אנחנו אשמים במצב הזה.
משה גפני: למה עשינו את זה?
משה גפני: עשינו את זה בגלל שראינו ראייה כוללת את טובת המדינה.
משה גפני: זה מה שהיה אז ולא עוד.
משה גפני: היום זה לא כך.
משה גפני: תפקידו לומר את הדברים כאופוזיציה.
משה גפני: הרי אם הוא היה בקואליציה, הוא גם היה מצביע בעד.
שי חרמש: לא קיצצנו דבר כזה.
משה גפני: אני אראה לך מה הצבעת ב-2003.
שי חרמש: במענקי האיזון?
שי חרמש: לא נגעו בהם.
שי חרמש: ברמות כאלה?
משה גפני: נגעו.
משה גפני: הרבה יותר גרועות.
משה גפני: הורידו תקציב.
משה גפני: כאשר אתה הצבעת בעד ואני נגד, הורידו תקציב מ-3 מיליארד ו-476 מיליון שקלים ל-2 מיליארד ו-329 מיליון.
שי חרמש: לא למיליארד ו-600 מיליון.
משה גפני: אתה הצבעת בעד.
משה גפני: חבר הכנסת חרמש, אני מתנצל בפניך.
שי חרמש: גם אני בפניך.
משה גפני: לא, אני מתנצל בפניך, לא התכוונתי אליך אלא התכוונתי למירי רגב.
משה גפני: מירי רגב מתרגשת ממה שאתם צועקים.
משה גפני: רציתי להרגיע אותה.
מירי רגב: לא מתרגשת.
משה גפני: לא הצבעתם בעד.
משה גפני: אתם לא קיצצתם שום דבר במענקי האיזון.
משה גפני: ישב כאן שר הפנים עם קואליציה, כאשר אני הייתי באופוזיציה, נלחמתי נגד, צרחתי, לא עזר לי שום דבר, אתם הייתם יותר חזקים.
משה גפני: אנחנו, בניגוד לכם, לא נאפשר את המצב הזה יותר.
משה גפני: אני מבקש ללכת למאבק.
ציון פיניאן: תזכיר להם את תעריפי המים.
משה גפני: הם היו מבטלים את היטל הבצורת?
שי חרמש: גם את מס הבצורת יחזירו ב-15 באפריל כי לא תהיה לכם ברירה.
שי חרמש: תרשום את זה בפרוטוקול.
שי חרמש: מס שנת הבצורת יחזור ב-15 באפריל.
שי חרמש: ניפגש ונראה.
משה גפני: נראה אם הוא חוזר.
משה גפני: חבר הכנסת אורון, תפקידך לתקוף וזה בסדר ומה שאתה אומר זה נכון.
משה גפני: אני מבקש ללכת במקביל לכמה מקומות.
משה גפני: אני מבקש להניח הצעת חוק.
משה גפני: אני לא יודע אם יהיה לה רוב או לא יהיה לה רוב.
שי חרמש: אנחנו נתמוך.
משה גפני: אני רוצה להניח הצעת חוק.
משה גפני: אני רוצה לנהל דיונים עם האוצר.
משה גפני: אני רוצה להביא לכאן העברה תקציבית שההעברה התקציבית הזאת אכן תגיע בסופו של דבר ל-3 מיליארד שקלים ויכול להיות שאנחנו נצטרך להסתפק בפחות.
משה גפני: אני מניח את כל כלי המלחמה על השולחן.
משה גפני: נכון שאין לי כרגע רוב להצעת חוק, אבל אני צריך להניח.
משה גפני: אני צריך להתחיל במאבק כדי שהאוצר ידע שאנחנו כולנו, קואליציה ואופוזיציה, נפסיק את המאבקים האלה.
משה גפני: אנחנו רוצים לסייע לשלטון המקומי.
שלי יחימוביץ': הצעת חוק כהצעת הוועדה?
משה גפני: כהצעת הוועדה.
משה גפני: זה מה שאני מבקש.
משה גפני: אנחנו הנחנו את הקפאת היטל הבצורת על שולחן הכנסת והאוצר אמר לנו שנשכח מזה, אבל זה עבר בקריאה שנייה ושלישית.
משה גפני: אנחנו הנחנו את הצעת החוק לבטל את היטל הבצורת, והאוצר אמר לנו שנשכח מזה, אבל זה עבר טרומי בהסכמה של ועדת שרים לחקיקה ואני מקווה שהיא תעבור את כל הקריאות.
משה גפני: במרץ יתקיים כאן דיון עם מנהל רשות המים.
משה גפני: היו עוד כמה דברים, אבל אני לא הולך למנות את כולם כי לי זה לא משנה.
משה גפני: אני בבחירות לא אקבל מזה קול אחד.
משה גפני: מי שיצביע בשבילי, יצביע.
משה גפני: אחרים לא יצביעו, אז מה זה משנה בכלל?
משה גפני: אני עובד לשם שמים.
משה גפני: לכן אני מבקש להניח הצעת חוק.
משה גפני: חברת הכנסת מירי רגב.
מירי רגב: הוצאת לי את המלים מהפה.
מירי רגב: במהלך שבועיים אנחנו עובדים על הצעת חוק כזאת, הצעת חוק מענקי האיזון ביחד עם השלטון המקומי.
מירי רגב: מחר היא תוגש לכנסת והיא תעבור את כל חברי ועדת הכספים וכולם יחתמו על הצעת החוק.
מירי רגב: אז אם תהיה הצעת חוק כזאת שבעצם צובעת את מענקי האיזון בתקציב מסוים, ואם עם משרד האוצר אנחנו הולכים על דו שנתי, בכלל נחתום והחוק ידבר על תקציב דו שנתי.
משה גפני: איזה תקציב דו שנתי?
מירי רגב: אנחנו לא מאשרים את זה?
שי חרמש: אל תדאגי, אנחנו בעדך.
מירי רגב: חוק מענקי איזון שיהיה כהצעת ועדת הכספים.
מירי רגב: הדבר השני, אני חושבת שצריך לקיים בשבוע הבא דיון עם מנכ"ל משרד האוצר - טוב וחשוב לנו שגם מנכ"ל משרד הפנים יהיה כאן – שיבוא ויסביר איך בעצם משלימים מה-2,4 מיליארד, מה-1,8 מיליארד ל-2,4 מיליארד ומאיפה מגיע התקציב.
דוד בוסקילה: ל-3 מיליארד.
מירי רגב: בסדר, אבל הם דיברו על 2,4.
דוד בוסקילה: מה זה הם דיברו?
דוד בוסקילה: יש מודל.
מירי רגב: דוד, בוא נתחיל עם משהו.
דוד בוסקילה: לא, אי אפשר להתחיל עם משהו.
מירי רגב: אתה צודק, אבל בוא נתחיל עם 2,4.
מירי רגב: אין דרך אחרת.
דוד בוסקילה: יש דרך אחרת.
משה גפני: עדי אלדר, בבקשה.
עדי אלדר: אין לי מה להוסיף על דבריו של דוד בוסקילה.
עדי אלדר: הוא דיבר יפה מאוד וייצג אותנו יפה מאוד.
ציון פיניאן: תודה רבה על הדיון.
ציון פיניאן: אני חושב שהדיון הזה מתקיים מאז אני בעיריית טבריה, משנת 1989.
ציון פיניאן: פעם זה יותר חמור ופעם פחות.
ציון פיניאן: לכן אי אפשר לבוא לממשלה זו או אחרת ולומר שהיא אשמה כי כל ממשלות ישראל חטאו בחטא הרשויות המקומיות.
ציון פיניאן: כולן.
שלי יחימוביץ': לא באותה מידה.
ציון פיניאן: לא באותה מידה, בסדר, אבל אמרתי כולן ולא אמרתי באותה מידה.
שלי יחימוביץ': ב-2009, זה השיא.
ציון פיניאן: אני יודע שזה מתחיל במלחמה ובסוף מתפשרים.
ציון פיניאן: אני חושב שמה שהצעת, אדוני היושב ראש, זה הדבר הכי טוב, להכריז מלחמה.
משה גפני: לא מלחמה.
משה גפני: תמחקו מהפרוטוקול את המילה מלחמה.
ציון פיניאן: מה שאפשר לעשות בשלום, לא עושים במלחמה.
משה גפני: מאבק.
ציון פיניאן: בדיוק.
ציון פיניאן: דוד בוסקילה מדבר על 3 מיליארד שקלים אבל קשה לי להאמין שזה הסכום שייתנו.
ציון פיניאן: יש מצוי ויש רצוי.
ציון פיניאן: ההבדל ביניהם בגימטרייה זה כסף.
ציון פיניאן: כסף אין.
ציון פיניאן: לכן אם רק נתפשר והיושב ראש רמז לנושא הזה, אם נתפשר על 2,5 ונגיע לסכום הזה, הלוואי כי כך נוכל לשמור על הקיים.
ציון פיניאן: הגזרה שקיימת היום, שנמסרו הודעות לרשויות מקומיות, אי אפשר לעמוד בגזרות האלה.
דוד בוסקילה: ב-2009 זה היה יותר מ-2,4.
דוד בוסקילה: זה היה 2,4 ועוד 200.
ציון פיניאן: בנושא הזה צריך לשלב ידיים ולהגיע להצעת חוק של הוועדה.
אריה טל: אדוני היושב ראש, אני רוצה להביא דוגמה אחת של פרמטרים ותראו איזה רשות קסומה היא טירת הכרמל.
אריה טל: בטירת הכרמל לא נבנו יחידות דיור במשך שבע שנים אבל שווקו 4,000 יחידות דיור.
אריה טל: איך זה נעשה בלי בנייה, דבר שמשנה מצב סוציו אקונומי של הרשות שהתחזקה במידה מסוימת?
אריה טל: לקחו דירות של עמידר עם התרגיל שנעשה ושיווקו אותן במחירים זעומים למשפחות בעייתיות וקשות, והנה העיר שדירגה את עצמה מבחינה סוציו אקונומית והגיעה לדרגה 5, כאשר כל הבעיות נשארו אותן בעיות והיום במענקי האיזון שלה היא אפס.
אריה טל: לא יכול להיות שמחר אני אשב עם רשויות נטולות מענק.
אריה טל: אני לא תופס ולא מבין איך אני אשב עם עיריית הרצליה, עם כפר שמריהו וכל הרשויות החזקות האלה.
אריה טל: לגבי הקבוצה שהגיעה לאפס, צריך לראות מה קרה.
אריה טל: אני לא מדבר כבר על חמישים אחוזים ירידה אלא על אפס.
אריה טל: אני מאמין שגם מנכ"ל משרד הפנים מעודכן בנושא הזה ותבוא ישועה גם לעיר הזאת.
שי חרמש: אין כאן שום חדש תחת השמש, אבל היות שבקריירה הצבאית שלי בגיל 40 ומשהו שחררו אותי מהיותי חייל קרבי והפכו אותי להיות אפסנאי של הצנחנים, השיעור הראשון שלימדו אותי, אמרו לי שאם אני מאבד משהו, שלא אאבד פאוצ' - היכן ששמים את הסנדביצים כשהולכים בלילה - אלא שאאבד טנק כי פאוצ', צריך לשלם, וטנק לא צריך להחזיר.
שי חרמש: אנחנו במצב שאיבדו אוגדת טנקים כאן ולא צריך לעשות שום דבר.
שי חרמש: אם האוצר לא יביא את הכסף, ממילא השלטון המקומי תוך שבועיים-שלושה-ארבעה גומר את התפקיד, אין לו כסף שלם לאשפה, למים, לחשמל, לריסוס וכולי.
קריאה: אין לו כסף לשלם לחינוך.
שי חרמש: אני מסיר דאגה מלבי ואומר שיש היום שני מצבי צבירה: האחד, שהאוצר יבין שב-1,6-1,8 מיליארד או 2 מיליארד שקלים, אין קיום והדברים האלה יקרסו אחד אחרי השני.
שי חרמש: דיבר המנכ"ל קודם על מאה רשויות, ואני אומר שהמספר הוא לא מאה אלא הוא יגיע ל-150 ול-200, כי כאשר זה נופל, זה נופל כמגדל קלפים.
שי חרמש: הברירה היא או להבין שזה לא מחזיק מים וזה היה ברור גם באפריל 2009, כאשר מר פינצי הציג את הניירות האלה, או לאפשר למצב הזה לקרוס ויצטרכו אז לשלם יותר.
שי חרמש: אני בעד החקיקה.
שי חרמש: אני תומך באהבה רבה בהצעתה של מירי רגב ואני מציע שזאת תהיה הצעתה של מירי רגב ואנחנו נצטרף אליה.
שי חרמש: זה ייתן גם תקשורת יותר טובה ותהודה תקשורתית יותר טובה וכולנו נדע שקיים ועומד חוק כזה.
שי חרמש: בסופו של דבר החיים יותר חזקים מכל אמירה של האוצר.
שי חרמש: בפברואר, מרץ ואפריל הכל ממילא יקרוס.
שי חרמש: או שכרגע יבינו את המצב או שיחכו לקריסה.
שי חרמש: אגב, בקריסה ישלמו יותר ולכן אני אומר לך שאני לא מודאג.
שי חרמש: לא איבדו כאן פאוצ', אלא איבדו כאן טנק.
דוד בוסקילה: מה יאמר החוק?
שי חרמש: יעגן בחקיקה את מענקי האיזון.
חיים אורון: מר בוסקילה, שאלת את השאלה ברצינות?
דוד בוסקילה: לא.
שי חרמש: זה חוק של מירי רגב ואנחנו בעדו.
גבריאל מימון: בחוק ההסדרים כל פעם ישונה הסכום.
משה גפני: אני לא מבין למה אני לא יושב בוועדה עם יהודים מאמינים.
שי חרמש: גם אני מאמין.
שי חרמש: אני אומר שבסוף לא תהיה ברירה וזה יסתדר.
משה גפני: אני בעד לתת את כל הקרדיט למירי רגב וזה בסדר גמור.
שי חרמש: גם אני.
משה גפני: הניסיון הוכח שכאשר מונח הצעת חוק של הוועדה, אני הולך על זה ואני יהודי מאמין ויכול להיות שהחוק לא יעבור, אבל אז גם הדיונים יהיו מסוג שונה – או חוק או פתרון אחר שיהיה פתרון של קבע.
משה גפני: אם אתם לא מאמינים, יש בעיה ותחזרו בתשובה.
שמואל ריפמן: לא מדובר בכסף אלא מדובר במדיניות.
שמואל ריפמן: לכן החוק צריך להיות הרבה יותר רחב והרבה יותר משמעותי.
שמואל ריפמן: ממשלות ישראל, כל פעם זה עובר מממשלה לממשלה, החליטו שהשלטון המקומי יכול להתקיים בלי השתתפות הממשלה בהוצאות הרשויות המקומיות.
שמואל ריפמן: כך החליטו.
שמואל ריפמן: זה לא משנה כעת אם זה יורד ל-1,8 או ל-2,4, כל המספרים הגדולים האלה, אלה אמירות.
שמואל ריפמן: אם הולכים לחקיקה, נלך לחקיקה הרבה יותר רחבה ואחר כך נתווכח כל שנה על גובה הסכום.
שמואל ריפמן: מדיניות ממשלות ישראל והממשלה הזאת, לבטל את מענקי האיזון כחלק מההוצאה הממשלתית.
שמואל ריפמן: בואו לא נתבלבל.
שמואל ריפמן: זה שאנחנו הרשויות המקומיות שק חבטות של הציבור הישראלי, לפעמים של הכנסת ואחרים, זאת עובדה.
שמואל ריפמן: גם בהוצאה הלאומית שאתה בוחן את זה לאורך זמן, אתה רואה הפחתה במענקי האיזון מגדילה את הוצאות תוכניות ההבראה, ובסופו של דבר, בטווח של כמה שנים, אותה דלתא עולה בכמה מונים.
שמואל ריפמן: בסוף משלמים את זה והם יודעים שהם משלמים את זה וגבי מימון יודע שהוא משלם את זה.
שמואל ריפמן: לכן זאת סאגה שאני לא מצליח להבין.
שמואל ריפמן: אני באתי לכאן היום רק בגללך כי קיוויתי שיצא מכאן משהו אמיתי.
שמואל ריפמן: 2,4, לא הייתי צריך לבוא לכאן כי ידעתי את זה כבר לפני חודש.
שמואל ריפמן: לא משנה מאיפה, אבל ידעתי לפני חודש.
משה גפני: אני לא מדבר על חוק של 2,4.
שמואל ריפמן: לבוא לשמוע כאן שמדברים על 2,4, לא.
שמואל ריפמן: אני מדבר עכשיו על חוק הרבה יותר רחב ואנחנו צריכים להיאבק היום מ-2,4 לסכום מסוים שאני לא רוצה לקבוע מהו.
שי חרמש: לפי נוסחת גדיש.
שמואל ריפמן: הדבר הנוסף שצריך לבחון אותו, ואני לא בטוח שאפשר לקבל החלטה.
שמואל ריפמן: השינוי שנעשה בלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, שמתייחס ל-2006, אני מדבר רק בנושא המועצות האזוריות, יש דבר שנקרא האשכול הסוציו אקונומי המשולב בו הוא לוקח רשויות מסוימות ומעלה אותן בדרגה אחת.
שמואל ריפמן: זאת אומרת, אם אני לוקח סתם לדוגמה את עמק המעיינות, מועצה שברור שבלי מענק איזון היא לא יכולה, יש לה קיצוץ שמגיע כמעט לאפס כתוצאה מהשינוי שעשתה הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה שעדיין הוא לא ברור.
שמואל ריפמן: מה שאני מציע זה שבטרם נלך לערכאות משפטיות וכך הלאה, תבחנו את העניין.
שמואל ריפמן: הייתי מציע להפעיל את מענק האיזון על פי 2009 בסוציו אקונומי, לבחון את נתוני הלשכה כפי שהוגשו ולראות האם מפעילים את זה ב-2010.
שמואל ריפמן: זה נראה לי איזשהו דבר הגיוני.
שמואל ריפמן: למה אמרתי שזאת לא בעיה של כסף.
שמואל ריפמן: אם מחר קדימה או מפלגה אחרת תחליט להיכנס לממשלה, האמן לי שזה יעלה כ-800-900 מיליון שקלים.
שמואל ריפמן: אז בואו לא נתבלבל.
שמואל ריפמן: אין כאן בעיה של כסף.
שמואל ריפמן: אני מבקש, טפלו בזה כמו שצריך.
חיים אורון: ידידי גפני, היות שאני יהודי מאמין, אני לא מאמין לכם.
חיים אורון: אני אומר את זה באופן הכי ברור.
משה גפני: כל האמירות שלך נכנסות לעיתון.
חיים אורון: אני לא מאמין וזה מסיבה מאוד פשוטה.
חיים אורון: כדי להביא 600-800 או מיליארד שקלים, זה שינוי תקציב.
חיים אורון: זאת לא העברה תקציבית.
חיים אורון: זה או שצריך לקצץ בכמה מקומות או שצריך להגדיל את התקציב או שצריך לעשות פעולה.
חיים אורון: זה לא להעביר 150 מיליון שקלים.
חיים אורון: לכן אפשר לעזוב את הוויכוח הזה.
חיים אורון: הדיון שיהיה פה מחר על הפערים בחברה הישראלית, מתחיל בדיון היום.
חיים אורון: זה הדיון שקובע.
חיים אורון: הוא פי עשר יותר משמעותי מאשר הדיון של מחר כי מחר זאת רק ההשתקפות של מה שקורה כאן היום.
חיים אורון: זה חלק מתוך גישה ואי אפשר לברוח מזה.
חיים אורון: יכולים לומר מה שרוצים, אבל בסופו של דבר כאשר הניחו את התקציב, לסגור את התקציב של 2010, אמרו, אחרי שעשו את כל ההעברות לכל הכיוונים, את מי דופקים ואלה אלה שיושבים כאן.
חיים אורון: זה מה שהיה.
חיים אורון: עכשיו מישהו צריך לבוא ולומר לא שטעינו.
חיים אורון: אני לא חושב שהבעיה היא לא בטעות אלא הבעיה היא בתפיסה.
חיים אורון: לכן אני לא רוצה להתווכח אתך.
חיים אורון: היום צריך להביא כסף מאיזשהו מקום.
חיים אורון: הדרך היחידה להביא כסף מאיזשהו מקום היא ששר האוצר וראש הממשלה יבינו שאם לא יביאו כסף, יש משבר גדול.
חיים אורון: המשבר היחידי שמבינים הוא משבר פוליטי.
חיים אורון: לא איכפת להם שפה תיפול עוד רשות אחת ועוד רשות שנייה.
חיים אורון: ואני לא רואה אף אחד ממרכיבי הקואליציה, לא ש"ס, לא הליכוד, לא מפלגת העבודה, אומרים לראש הממשלה, כמו שהם אמרו לו בכמה סעיפים שהוא שינה את התקציב, לפני שלושה חודשים – 3 מיליארד שקלים, 3 מיליארד שקלים זזו כאן לפני שלושה חודשים, ככה, כי מישהו אמר לו שאם לא יהיה, אין לך ממשלה.
חיים אורון: לא ישראל ביתנו, אף אחד לא יעשה משבר פוליטי ובזה זה ייגמר, כמו קחו עכשיו 200 ונתחיל, ולקראת סוף שנה נראה אם יש עודפים, ניתן עוד 100.
חיים אורון: נכון שזה כך יראה, גבי?
משה גפני: למה את שואל את גבי?
חיים אורון: אני שואל אותו על המקום בו זה נמצא.
משה גפני: אתה אומר דברי טעם.
משה גפני: הפעם זה יהיה שונה.
חיים אורון: אם אלה שנואמים את הנאומים באים אל הסיעות שלהם שבאות אל מפלגות שלהם ואומרים דבר פשוט: על זה יש משבר פוליטי, הרי אין כאן אף ראש מועצה אחת שהוא מ-מרצ.
חיים אורון: יש כמה, אבל לא כאן.
משה גפני: מה זה משנה, ממילא לא מצביעים ל-מרץ וליהדות התורה.
שי חרמש: אני ממש מזיל דמעה עליכם.
חיים אורון: אל תזיל דמעה.
חיים אורון: אני חושב שהתחום שזה צריך לעבור, זה למגרש הפוליטי והם צריכים להבין, ומהר, כי מה שקורה בשדרות ומה שקורה במקומות אחרים לא יכול להימשך עד ספטמבר-אוקטובר, כי זה מה שיאמרו.
חיים אורון: יאמרו שתתחילו, תבנו תקציב חלקי, והרי כבר היינו בסרטים האלה אלף פעמים, ואז הם צוברים את הגירעונות ואחר כך מישהו נופל ומישהו בסוף מצליח, וכך הורסים את אותם אלה שכאן אמרו, וזה עבר בשקט, ש-100 גמרו בשנה שעבר בגירעונות.
חיים אורון: מה המשמעות של זה לגבי שנה באה ולגבי עוד שנתיים?
חיים אורון: אנחנו הרי בתוך תוכניות ההבראה.
חיים אורון: כבר מתחילים בתוכניות ההבראה הבאות.
חיים אורון: אם מישהו לא רואה את התמונה הזאת, שיחליף מקצוע.
חיים אורון: לצערי הרב כבר אמרתי את זה יותר מפעם אחת, שר האוצר יבוא לכאן, ייתן לנו נאומים פילוסופיים על דו שנתי, זה דו שנתי.
חיים אורון: כך נראה הדו שנתי.
יעקב אשר: אני רוצה להצטרף לדבריו של חבר הכנסת אורון בחלק אחד ולא בחלק הפוליטי כמובן.
יעקב אשר: בעצם מדברים כאן על שני סוגי שירות אצל רשויות כאלה ורשויות כאלה.
יעקב אשר: אין לאף אחד שום אשליה, שום רשות מקומית לא תיתן כסף לרשויות אחרות.
יעקב אשר: אין מצב כזה ואין כוח פוליטי שיגרום לזה ולכן חבל להשתעשע באשליה הזאת.
יעקב אשר: יש נקודה אחרת שאולי היא צריכה מחשבה ודיברו עליה.
יעקב אשר: יש עיוות מסוים שכביכול כספי האיזון לא נמצאים כאן אלא נמצאים במשרדים אחרים.
יעקב אשר: אם המצ'ינג של רשות מקומית, מאלה שיושבים כאן, מול משרד החינוך ומשרד הרווחה הוא אותו מצ'ינג כמו אצל הרשויות הגדולות, אם תראו את הנתונים שקיימים במשרד הפנים, יש רשויות שנותנות מעבר לתקצוב שלהן במשרד החינוך ובמשרד הרווחה, נותנות בצורה גבוהה מאוד שירות בחינוך, ברווחה, בתרבות וכולי, ברמה הרבה יותר גבוהה מאשר קיים בעיריות אחרות.
יעקב אשר: יש כאן שתי מדינות.