GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
בועז סופר: בסופו של דבר, באמת אחרי הרבה מאוד דיונים, אנחנו הצענו – ואני עוזר לרגע את הקונסטרוקציה המשפטית כי היא לא כל כך טריביאלית כי צריך לעשות כאן כמה דברים – הצעה, למרות שלא תיאמנו מראש אבל זה לא ממש משנה כי אנחנו באנו מוכנים והצעת הפשרה הזאת מוכנה בעצם מהכנסת הקודמת.
בועז סופר: ברשותכם, אני רוצה להציג בדיוק מה שסוכם.
אמנון כהן: עם מי?
בועז סופר: מה שסוכם בוועדת הכלכלה, כי זה היה הדיון המאוחר לוועדת הכספים.
בועז סופר: אני לא רוצה לשנות, לא ימינה ולא שמאלה ואפילו לא אות וגם לא סכום.
בועז סופר: מה שאנחנו הצענו, זה את הדבר הבא ואני מדבר על העקרונות.
אמנון כהן: לא עשית שיעורי בית.
אמנון כהן: זה מה שהיה אז, לפני שלוש שנים.
משה גפני: נשמע את הדברים.
משה גפני: נשמע את ההצעה.
בועז סופר: זה לא משנה.
בועז סופר: זאת ההצעה שלי.
בועז סופר: אנחנו מציעים כלהלן.
בועז סופר: אנחנו רוצים קודם כל להגביל, בראש ובראשונה, שמי שייבא את המוצרים זאת העמותה עצמה.
בועז סופר: זה כדי למנוע מצב בו אנחנו מתחילים לעבוד כיבואנים, הם מייבאים, הם אומרים שהתכוונו אחר כך לתת פטור וכולי.
בועז סופר: מלכתחילה המוצר מיובא על ידי העמותה עצמה.
משה גפני: מה פירוש?
בועז סופר: העמותה תהיה היבואן.
יצחק וקנין: עמותה יכולה לייבא.
בועז סופר: אין לה בעיה.
בועז סופר: הדבר השני.
בועז סופר: אנחנו מבקשים להרחיב במקרה הזה.
בועז סופר: אמרתי פעם לדוקטור סוקולוב שנניח שאנחנו ניתן פטור ממכס אבל מע"מ זה בסדר ומע"מ העמותה תשלם.
בועז סופר: העמותה תאמר ש-40 אלף שקלים מכס זה לא בסדר, אבל מע"מ אין לה בעיה לשלם 40 אלף שקלים.
בועז סופר: ברור שזה צחוק מהעבודה.
בועז סופר: לכן אנחנו מדברים על מסי יבוא.
משה גפני: שני הדברים – קיבלנו.
בועז סופר: בסיטואציה הזאת אנחנו אומרים שננסה לתחום את זה לדברים שאנחנו באמת רואים שהם הדברים המובהקים שנתרמים.
בועז סופר: הלכנו מהסוף להתחלה ואמרנו שנראה מה נתרם.
בועז סופר: יש ארבעה דברים מרכזיים שנתרמים.
בועז סופר: אני אומר מרכזיים כי יש גם עוד דברים שנתרמים והם לא מרכזיים.
בועז סופר: ארבעת הדברים המרכזיים הם: ציוד רפואי ובכלל זה מכשירי שמיעה לצורך העניין, ציוד לנכים, ומדובר בהרבה מאוד ציוד לנכים שנתרם, הלבשה והנעלה.
בועז סופר: אלה ארבעת הדברים המרכזיים שאנחנו זיהינו.
בועז סופר: בטוח לא תפסתי את המאה אחוזים, אולי גם לא תפסתי את התשעים אחוזים, אבל בוודאי תפסנו את הרוב.
אמנון כהן: מה עם ילקוטים לבית ספר?
בועז סופר: הילקוטים הם הבעיה?
בועז סופר: הלבשה, הנעלה וילקוטים.
בועז סופר: אלה הדברים המרכזיים.
בועז סופר: אנחנו מציעים, בניגוד להצעת החוק, כי אני אמרתי לכם שאני לא מכחד מהסיכום עם הכנסת אלא אני מכבד סיכומים עם הכנסת.
אמנון כהן: אבל סיכומים אפשר לשנות.
בועז סופר: אפשר לשנות, אבל אני רוצה להפך.
בועז סופר: אני רוצה לתת לך יותר.
בועז סופר: זה שאתם עושים קופי פס להצעות חוק, זה בסדר גמור.
בועז סופר: קופי פס, זה גזור והדבק.
אמנון כהן: לא, זה חוק שלנו מהכנסת הקודמת.
אמנון כהן: הנה, כתוב.
בועז סופר: אצלי כל ההצעות מתויקות, גם מכנסת קודמת.
אמנון כהן: אמרת גזור והדבק, וזה לא מתאים לי.
אמנון כהן: זאת הצעת חוק שלנו.
אמנון כהן: דרך אגב, הייתה גם הצעת חוק כזו דומה של סופה לנדבר.
בועז סופר: ויש הצעת חוק דומה של חבר הכנסת כרמל שאמה.
בועז סופר: יש הרבה הצעות חוק ואנחנו רוצים באמת לבוא ולהסדיר את זה.
בועז סופר: אני אומר לכם בכנות שהרבה יותר קל לי לומר לא.
בועז סופר: הממשלה אמרה, לא תיאמו, לא מסכימים.
בועז סופר: אנחנו מציעים שערך היבוא בשנה יהיה 2 מיליון שקלים שזה פי ארבעה.
בועז סופר: אנחנו מגבילים את זה לארבעה משלוחים.
אמנון כהן: כל משלוח שני מיליון שקלים?
בועז סופר: עד שני מיליון שקלים במצטבר בארבעה משלוחים.
רונית תירוש: למה להגביל?
אמנון כהן: אצלי זה חצי מיליון, כל השנה ולא מוגבל.
בועז סופר: טעמי ההגבלה הם שאנחנו מאוד מפחדים מזליגה לפן העסקי-מסחרי.
אמנון כהן: בועז, קיבלנו.
בועז סופר: אני אשלים את הדברים.
בועז סופר: ככל שהערך של כל מוצר יהיה יותר גבוה, ישימו במחסן ואחר כך אנחנו לא יודעים לפקח על זה.
בועז סופר: לכן אנחנו הסתכלנו מהשטח, מהמציאות כדי לראות מה קורה.
בועז סופר: 40 אלף שקלים, זה בפנים.
בועז סופר: כלומר, הדברים הקטנים יחסית, אין הרבה תרומות של 2 מיליון שקלים.
רונית תירוש: אתה אומר שזה במצטבר.
אמנון כהן: לשנה.
בועז סופר: ובלבד שזה לא עובר את החצי מיליון שקלים למשלוח.
בועז סופר: אני אומר לכם שאנחנו לקחנו את השטח וגזרנו אחורה.
בועז סופר: לא ניסינו להמציא משהו משלנו.
בועז סופר: אמרנו שננסה לתת מענה.
בועז סופר: לכן אנחנו אומרים שככל שאנחנו נשים יותר סייגים ונפטור, אנחנו משוכנעים שאנחנו נוכל באמת לוודא שהטובין, התרומות, אכן מגיעות לייעדן.
משה גפני: מה התנאי האחרון?
בועז סופר: התנאי האחרון הוא כמובן הקל מכולם כי בעצם אנחנו אומרים ובלבד שהעמותה מנהלת את ספריה באופן תקין.
בועז סופר: ותסכים לוודא שמדובר בעמותה שחיה שלוש שנים כדי למנוע את ההקמות ואת הבריחות האלה.
בועז סופר: העמותה מאושרת על ידי רואה חשבון.
אמנון כהן: שלוש שנים זה יותר מדיי.
אמנון כהן: שנתיים, לפי הנהלה, לפי חוקים שאתה יכול להגיש בקשות למשרדי ממשלה.
אמנון כהן: כל בקשה שמוגשת למשרדי ממשלה, אתה צריך להוכיח שנתיים עבודה.
בועז סופר: רשמתי את ההערה.
בועז סופר: זה הרעיון.
בועז סופר: אנחנו אומרים שמדובר בעמותה שמנהלת את ספריה כדין, רואה חשבון מבקר ומפקח.
בועז סופר: אנחנו מגבילים את זה לציוד שאנחנו רואים שזה הציוד.
משה גפני: לא שמעתי את מה שאמרת לגבי הנושא של רשם העמותות.
בועז סופר: עמותה שמקבלת אישור על ניהול תקין.
אברהם מיכאלי: מעבר לשנתיים, יש בעיה לקבל.
שגית אפיק: אתה רוצה ניהול תקין ושהעמותה פועלת שלוש שנים.
אמנון כהן: לפחות שנתיים.
משה גפני: למה שהעמותה פועלת?
שגית אפיק: זה צריך להיות מוסד ציבורי.
משה גפני: למה זה קשור לשנתיים?
משה גפני: 46 לא קשור לשנתיים.
משה גפני: הבנתי שבועז סופר אמר שהכל כפוף לכללים של ניהול תקין וכל מה שנלווה לעניין הזה.
משה גפני: הכללים קיימים, אנחנו לא מייצרים בחוק הזה כללים חדשים.
משה גפני: מה שיש החלטת ממשלה על שנתיים, זה שנתיים.
משה גפני: מה שאין שנתיים, זה לא שנתיים.
משה גפני: החלטת הממשלה מ-1999, כאשר ש"ס הייתה בקואליציה, שצריך פעילות של שנתיים וזה באמת גרם לנזק גדול מאוד.
משה גפני: אני אביא לך את כל המקרים ואתה תטפל בהם.
אמנון כהן: שקודם כל יוכיחו עשייה.
משה גפני: יוכיחו עשייה.
משה גפני: אני אביא לך את המקרים של העשייה וכל המשרדים היום אומרים שהשנתיים זה דבר לא נכון.
בועז סופר: אין לי בעיה להסתפק בשוטף.
משה גפני: אני לא הולך לשנות בחוק הזה.
משה גפני: נשאיר את העניין הזה.
משה גפני: מה שאמרת, מבחינתי נראה סביר, מקצועי, רציני וענייני.
משה גפני: החברים רוצים לשאול שאלות.
אמנון כהן: הנושא של ה-500 אלף שקלים, אתה אמרת שאתה מגדיל את זה ל-2 מיליון שקלים בשנה ואתה מגביל את זה לארבעה משלוחים, או שאתה אומר שלא איכפת לך וכי מדובר ב-2 מיליון שקלים לשנה?
בועז סופר: ארבעה משלוחים.
בועז סופר: תראה מה אמרתי.
בועז סופר: אמרתי שאני מקבל את ההצעה שלך שזה חצי מיליון ומכפיל אותה בארבע.
בועז סופר: איך זה נראה לך?
משה גפני: לא, זאת לא ההצעה שלו.
בועז סופר: ממש כן.
משה גפני: שווי הסחורה המיובאת לא יעלה על 500 אלף שקלים.
משה גפני: הוא יכול להביא את זה כל שבוע.
בועז סופר: כתוב לשנת מס.
בועז סופר: רבותיי, אני יודע לקרוא.
שגית אפיק: הוא יכול לעשות עשרה משלוחים.
משה גפני: אמנון כהן, התשובה מספקת אותך?
משה גפני: זה מקובל עליך?
אמנון כהן: אלה יכולים להיות עשרה משלוחים, אבל הגובה עד 2 מיליון שקלים.
אמנון כהן: יפה.
אמנון כהן: אני יכול לשלוח משלוחים יותר קטנים ולא בגובה של חצי מיליון שקלים.
בועז סופר: עם משלוחים יותר קטנים אין לי בעיה.
בועז סופר: יש לי בעיה עם המשלוחים היותר גדולים.
משה גפני: גם לי יש שאלה בעניין הזה, אבל אני אשאל אותה בסוף.
שי חרמש: אומר לכם ביושר שאני מרגיש לא נוח עם הצעת החוק.
משה גפני: אם אתה הולך לומר את עמדתך, תמתין רגע כי בינתיים אנחנו שואלים שאלות.
שלמה מולה: אם יש עמותה או תורם שהוא נותן מכשיר אלקטרוני כלשהו.
אמנון כהן: רפואי?
שלמה מולה: כן, רפואי.
שלמה מולה: המכשיר הזה, שוויו 2 מיליון שקלים.
שלמה מולה: איך אתה תחלק את זה לארבע פעימות?
משה גפני: הוא לא חייב.
יצחק וקנין: על דבר כזה הוא צריך לקבל אישור מיוחד.
שלמה מולה: מה קורה לגבי המוסדות הלאומיים?
שלמה מולה: המוסדות הלאומיים בדרך כלל יש להם ממשק עם הממשלה, למשל המוסדות כמו ההסתדרות הציונית העולמית ויש הרבה מאוד עמותות וארגונים.
משה גפני: ההסתדרות הציונית העולמית?
שלמה מולה: ש"ס הצטרפה לפני יומיים.
משה גפני: אגב, ביקשו מאתנו להצטרף להסתדרות הציונית אבל אנחנו סירבנו.
משה גפני: הקשר שלנו עם התפוצות הוא פי שלוש יותר מאשר של ההסתדרות הציונית ואנחנו לא בהסתדרות הציונית ולא בגלל שאנחנו לא ציונים אלא בגלל שאנחנו לא מסכימים לתת לגיטימציה לרפורמים ו-ש"ס נותנת להם.
שלמה מולה: יש היום הרבה מאוד עמותות שמייבאות בשווי של מיליוני שקלים.
משה גפני: אתה לא אומר אלא אתה שואל את בועז סופר.
שלמה מולה: כן, אני שואל.
שלמה מולה: מה יהיה מעמדן של העמותות האלה?
שלמה מולה: איך הן נכנסות לכל העסקה הזאת?
אלכס מילר: אני אתייחס למשהו בו עסקתי עת הייתי סגן יושב ראש ארגון הסטודנטים הארצי.
אלכס מילר: אגודות הסטודנטים פעמיים בשנה רוכשות מתנות לסטודנטים בכל המוסדות.
אלכס מילר: מדובר באלפי סטודנטים.
אלכס מילר: רוכשים את זה דרך ספקים חיצוניים.
אלכס מילר: האם החוק הזה בעצם נותן מענה לפטור שיקבלו האגודות?
שי חרמש: זה לא מופיע בקטגוריות.
שי חרמש: אתה לא אחד מארבעת הקטגוריות.
שי חרמש: אתה לא נותן לא ציוד רפואי, לא ציוד לנכים, לא הלבשה ולא הנעלה.
שי חרמש: לכן אתה בחוץ.
משה גפני: גם לי יש שאלה.
משה גפני: מה שאמרת, עלי מקובל ואני חושב שזה נכון.
משה גפני: אני חושב שכל הדברים שאמרת מקובלים.
משה גפני: מה שמפריע לי זה רק מה יקרה אם למשל יש עמותה שהיא עוסקת במח עצם, עוסקת בסטודנטים, במשהו מאוד חשוב.
משה גפני: לגבי העניין הזה שבאמת יש צורך לאומי ממדרגה ראשונה, כמו שאמר שלמה מולה.
משה גפני: הכללים הם הכללים שנקבעים בחקיקה הראשית, אבל האם יש אפשרות שתהיה ועדת חריגים?
משה גפני: זאת אומרת, גם אתם מגיעים למסקנה שיש צורך לאומי לייבא משהו לא ב-2 מיליון שקלים אלא ב-5 מיליון שקלים.
משה גפני: זה צורך לאומי וכולם יודעים זאת.
משה גפני: או שאתם מגיעים למסקנה שבאמת נניח המקרה שהציג חבר הכנסת מילר, משהו עם הסטודנטים, שזה לא כלול בתוך המסגרת החוקית.
משה גפני: בחקיקה ראשית אין אפשרות לצפות מה יהיה.
משה גפני: העיקרון הרי מקובל עליכם והשאלה היא האם יכולה להיות איזושהי ועדת חריגים או משהו שתיתן מענה למקרים חריגים כאלה שכולנו סבורים, וגם אתם, שהם צריכים להיות כלולים במסגרת החוק אבל אי אפשר להכניס אותם במסגרת החקיקה הראשית.
משה גפני: תשובות בבקשה.
בועז סופר: קודם כל, לגבי הציוד הרפואי.
בועז סופר: ציוד רפואי שהוא מעל 2 מיליון שקלים, זה ציוד יקר.
בועז סופר: לפעמים נתרמות מכונות ומכשירים לבתי חולים, אבל אז זה לא קשור לתרומה.
בועז סופר: מנכ"ל משרד הבריאות הוא זה שבעצם מווסת אם זה מרכז או פריפריה.
שלמה מולה: לצורך העניין, זק"א.
בועז סופר: חבר הכנסת מולה, זק"א וכל הארגונים האחרים לא מביאים ציוד רפואי בסכום של מעל 2 מיליון שקלים.
בועז סופר: זה יכול לקרות אבל אתה מדבר על מכשיר בודד שאי אפשר לפצל.
בועז סופר: זאת הבעיה שלך.
שלמה מולה: לכל בית חולים יש תת עמותה.
שלמה מולה: תאמין לי, אנחנו רוצים לעזור לך.
שלמה מולה: תוריד את החוק הזה מסדר היום.
רונית תירוש: אם אתה אומר שמעל 2 מיליון שקלים זה מנכ"ל משרד הבריאות שמחלק את התרומות, אתה לא יודע.
רונית תירוש: יש אגודת ידידות לבתי החולים.
בועז סופר: אם זה מה הייתי אומר, זה בסדר להאשים אותי שאני לא יודע.
משה גפני: מה שבועז סופר אמר זה שחלוקת מכשירים רפואיים במחיר גבוה, מנכ"ל משרד הבריאות מווסת.
משה גפני: זה מה שאמר בועז סופר.
רונית תירוש: אמר.
משה גפני: בועז סופר, כאשר הוא אומר, אנחנו לוקחים אותו ברצינות.
משה גפני: אני לוקח אותו ברצינות.
משה גפני: יש לי מקרה שאני טיפלתי בו לגבי מכשיר MRI שלפי דעתי הוא יותר מ-2 מיליון שקלים, זק"א מביא אותו, הוא מגיע לאסף הרופא והייתה לי מלחמת עולם, היא עוד לא הסתיימה.
משה גפני: המכשיר הזה הוא מכשיר חדשני שפותח בארצות הברית ואפשר לעשות MRI למי שנפטר ואז זה מונע ניתוחי מתים וזה פותר את הבעיה הפתולוגית.
רונית תירוש: זה לא עבר דרך מנכ"ל משרד הבריאות.
אמנון כהן: לא על זה היה ויכוח.
משה גפני: בועז, בוא נחזור למסלול.
משה גפני: האם יש מקרים חריגים?
בועז סופר: אני אתייחס לסטודנטים.
בועז סופר: אנחנו הגדרנו, זאת אמנם טיוטה ראשונית כך שאין כמובן בעיה להעיר, ואמרנו שבפן החוקי התיקון של החקיקה צריך להיעשות בכמה רבדים.
בועז סופר: קודם כל, צריך לתקן את החקיקה הראשית אבל את חוק המכס ולא חוק אחר.
משה גפני: זה כבר שייך למשפטנים.
בועז סופר: צריך להסדיר את זה בצווים ובתקנות והכל יש לנו מוכן.
בועז סופר: אנחנו מבקשים להגביל את זה למטרות מסוימות, ושוב, אני אציע וכמובן שאתם תחליטו.
משה גפני: תנאים חדשים?
משה גפני: אמרת כבר את הכל.
משה גפני: לא?
בועז סופר: אמרנו מוסד ציבורי, אבל השאלה לגבי הסטודנטים חידדה את זה.
בועז סופר: אנחנו רוצים שזה יהיה סעד, בריאות, רווחה.
משה גפני: שאל חבר הכנסת מולה ואני הצטרפתי לשאלתו.
בועז סופר: אני רוצה לענות בצורה אחרת לגמרי לגבי הסטודנטים.
בועז סופר: כאשר אנחנו באים ואומרים שתקבלו תרומה או אפילו תקבלו פטור ממס על מה שאתם רכשתם בכסף, זאת בכלל לא תרומה.
בועז סופר: תזכור שזה על חשבון ייצור מקומי.
בועז סופר: לבוא ולומר שיש כאן תרומות שהן אמיתיות לגמרי והן לא בהכרח באות על חשבון הייצור המקומי, אי אפשר לבוא ולהכניס עכשיו את כולם תחת אותה מטריה.
בועז סופר: לעניין מוסד ציבורי.
בועז סופר: מי שמוגדר מוסד ציבורי, מוגדר מוסד ציבורי.
בועז סופר: אם הסוכנות מוגדרת מוסד ציבורי, היא מוגדרת כך.
שלמה מולה: לסוכנות יש 110 תתי עמותות.
שי חרמש: הם מייבאים ב-220 מיליון שקלים.
בועז סופר: לעניין החריגים.
בועז סופר: אנחנו לא רוצים חריגים כי אנחנו מאוד פוחדים מחריגים אבל צריך לומר שהיום בעצם יש – והוזכר קודם – מה שנקרא ועדה לכיסוי מסים שהיא נועדה לא לבוא ולומר שיש עמותה מסוימת שמייבאת וזה בתרומה ולכן לתת לה.
בועז סופר: היא באמת נועדה כדי לתת את המקרה החריג והיוצא מהכלל.
בועז סופר: אני לא רוצה לשנות.
בועז סופר: אני חושב שזה בסדר גמור.
משה גפני: החוק עבר בקריאה שנייה ושלישית ויש צורך לאומי.
משה גפני: מכשיר MRI, מייבאים אותו.
משה גפני: פנו אלי או פנו אל מציעי החוק או פנו לכל אחד מחברי ועדת הכספים ואמרו שרוצים לייבא מכשיר מאוד חיוני למדינת ישראל, זה צורך לאומי, והוא יהיה חייב במכס ולכן התורם לא נותן אותו.
משה גפני: אני מתקשר לפקיד או לפקידה ברשות המסים ואני אומר לה שיש מקרה כזה ואני מבקש שהיא תביא את זה לאותה ועדה.
משה גפני: היא עונה לי באדיבות, מאוד יפה ונחמד, והיא אומרת לי שהיא באמת רוצה לעזור אבל יש חוק.
משה גפני: היא אומרת שהיא פקידה והיא לא יכולה להביא את זה לוועדת החריגים.
משה גפני: איפה נכניס בחקיקה הראשית שאפשר במקרים מסוימים ללכת לוועדה שלך?
בועז סופר: אפשר גם היום.
בועז סופר: זה לא צריך להיות בחקיקה.
משה גפני: לא, אבל כאשר תהיה חקיקה, יאמרו שבחקיקה פירטתם ולכן זה מה שיש.
בועז סופר: אני מציע את הדבר הבא.
בועז סופר: אני צריך לחשוב.
בועז סופר: אני מבין שההערות כאן מתמקדות במכשיר רפואי.
בועז סופר: מבחינת הערך.
שלמה מולה: לא רק מכשיר רפואי.
שלמה מולה: זה יכול להיות מכשיר אחר.
משה גפני: בשדרות יש מישהו שרוצה להביא את קרן הלייזר.
אמנון כהן: זה עסקי?
משה גפני: וולנטרי.
שי חרמש: לייזר מעל הבית.
שי חרמש: לייזר ביתי.
יצחק וקנין: יש מישהו שתרם מכשיר ואני ראיתי אותו אישית בירושלים במקום שעושים טיפולי שיניים בחינם לאותם נזקקים.
יצחק וקנין: אני הייתי במקום וראיתי.
יצחק וקנין: המכשיר הזה בעצם הוא תלת ממדי והוא נותן לך את הלסת מכל הכיוונים.
יצחק וקנין: המכשיר הזה עולה כ-2 וחצי מיליוני שקלים.
יצחק וקנין: במקרה כזה שהתורם נתן את זה, בטוח שהם שילמו על זה מכס.
אמנון כהן: הוא נותן את הטיפול רק בחינם?
אמנון כהן: הוא לא גובה תשלום?
אמנון כהן: הוא עושה 10 אחוזים מהעבודה שלו בחינם.
בועז סופר: יש רק מע"מ.
משה גפני: אבל אנחנו מחילים את זה גם על המע"מ.
בועז סופר: לא, אין ויכוח.
בועז סופר: אני אומר ש"הנזק" הוא יותר קטן.
משה גפני: יש לי החלטה.
משה גפני: אל תענה על השאלה הזאת.
משה גפני: השאלה הזאת תלויה ועומדת.
משה גפני: עושה רושם שחבר הכנסת חרמש הוא נגד החוק, ואני לא מתחשב בדעתו בעניין הזה.
משה גפני: אני מתחשב בדעתו בכל דבר אחר, אבל לא בזה.
משה גפני: אני רוצה לאשר את זה לקריאה ראשונה על כל הסעיפים שאמרת.
משה גפני: אני מבקש שתלך לבדוק לקריאה השנייה והשלישית מה שעלה כאן
משה גפני: בדיון לגבי סטודנטים, MRI, מה שהעלה חבר הכנסת שלמה מולה וכל הדברים האחרים.
אלכס מילר: שלא יהיה נושא חדש.
משה גפני: לא, נושא חדש, ודאי לא.
משה גפני: זה לא נושא חדש בשום מקרה אלא זה חלק מהחקיקה.
משה גפני: לקריאה השנייה והשלישית, אמר חבר הכנסת אמנון כהן שהוא סומך על היצירתיות של בועז סופר.
אמנון כהן: ואתה מצטרף לדברים.
משה גפני: אני מצטרף.
משה גפני: לקריאה השנייה והשלישית תביא לעניין הזה פתרון שיהיה מקובל עליכם, שלא יפרוץ את המסגרת ושלא יגרום נזקים כפי שעלה כאן קודם, אבל שיהיה פתרון לעניין הזה, פתרון שאתם תחליטו האם זה באמת החריג שאתם יכולים לחיות אתו ושהחקיקה תפנה את זה לשם.
משה גפני: זה לקריאה השנייה והשלישית.
משה גפני: חבר הכנסת חרמש, ביקשת להתייחס.
שי חרמש: אני לא יודע איך לנהוג.
שי חרמש: או להביע את דעתי, או להתחשב בחבריי ב-ש"ס ולא להביע את דעתי שהיא נגד החוק, או לקצר.
שי חרמש: בועז, אני קודם כל רוצה להביע מחאה על רשות המסים.
שי חרמש: רבותיי, אתם נכנעים כאן ללחצים פוליטיים.
שי חרמש: מה שמתחולל כאן
שי חרמש: כרגע זה נגד כל עיקרון מקצועי של ניהול רשות מסים כחוק.
שי חרמש: רבותיי, יש רבבות עמותות במדינת ישראל.
שי חרמש: לא אלפים, לא עשרות אלפים אלא רבבות והן צומחות כפטריות גם כאשר לא יורד גשם.
שי חרמש: בכל סעיף 46 מקבלים כאן עוד ארבעים עמותות.
שי חרמש: אין לכם שום מנגנון, לא לפקח, לא לראות, לא לדעת מה זה מכבסה, מהי דלת מסתובבת, מה נכנס בעמותה ויוצא בסופרמרקט.
רונית תירוש: יש גיוס להצבעה.
אלכס מילר: תצביע.
משה גפני: לכם יש החלטה להצביע נגד?
משה גפני: תגידו לי.
רונית תירוש: אני מציעה שלא תהיה הצבעה ושקודם בועז סופר יביא את התשובות.
שלמה מולה: אני חושב שהיום לא צריך להצביע.
שלמה מולה: אנחנו רוצים שבועז סופר ילך ויעשה שיעורי בית כמו שצריך.
שלמה מולה: אני משוכנע שהוא ישנה את דעתו.
שי חרמש: אני בזכות דיבור.
שלמה מולה: חבר הכנסת גפני, אני לא חושב שזה הוגן לשאול אותנו איך אנחנו מצביעים.
משה גפני: זה כן הוגן.
שלמה מולה: עוד לא שמענו את החוק.
משה גפני: שמעתם הכל.
משה גפני: אני מכבד כל החלטה.
משה גפני: אני מנסה כל הזמן לנהל את הוועדה על בסיס ענייני, להוציא את הדברים הפוליטיים שזה ברור לגמרי.
משה גפני: מגיע תקציב, האופוזיציה מצביעה נגד.
משה גפני: יש דברים שהאופוזיציה מגייסת נגד.
משה גפני: אם יש החלטה, אני רק צריך לדעת עליה.
משה גפני: אני חושב שהחוק הוא טוב.
משה גפני: עמדתי היא שצריך לאשר את זה היום לקריאה ראשונה.
משה גפני: אם קדימה, בגלל סיבות שלא נוגעות לחוק, לא תתמוך.
שי חרמש: זה לא עניין של קדימה.
יצחק וקנין: אני חייב לומר כאן משהו כדי לתקן.
יצחק וקנין: פוליטיקה, אל תעשו.
יצחק וקנין: רק לפני שנתיים כל קדימה הייתה בעד הצעת החוק הזאת.
שי חרמש: אני לא הייתי מוביל דבר כזה.
שי חרמש: בועז סופר, קבל נזיפה.
שי חרמש: החוק הזה הוא חוק שהוא כמו גבינה צהובה ואני לא רוצה לומר כמו מסננת.
שי חרמש: אין שום דרך בעולם לרשות המסים – ואני אומר את זה כמי שעסק במשך עשרים שנים בגיוס תרומות ואני מדבר על עשרות מיליוני דולרים – לפקח.
שי חרמש: ברגע שסחורות נכנסות פנימה, אין לך כוח אדם לפקח, אין לך בקרה על זה.
שי חרמש: אני בכלל התכוננתי להציע לפחות כפשרה להוריד ל-200 אלף שקלים ואתה מעלה את זה ל-2 מיליון שקלים.
שי חרמש: רבותיי, סחורות נכנסות במכולות ואין לך לטר אוף קרדיט ואין לך מושג כמה עולה המוצר.
שי חרמש: שולחים לך את המוצר ב-דאון פיימנט ואני לא צריך לתאר לך את כל השיטות.
שי חרמש: אין לך שום מכשיר מקצועי להבין מה נכנס וכמה זה עולה.
שי חרמש: יגיע ציוד משומש ומגיע הרבה ציוד משומש, שזה בסדר, יד שנייה, מגיע לך מודל MRI שהוא לא 2009 שעולה 10 מיליון דולר אלא 2008 וכבר אין לו שום מחיר.
שי חרמש: תאמר ביושר לחברים כאן שאתה, בועז סופר, לא יודע לבקר, לבדוק, להעריך, למדוד, לשרת ואתה לא יודע בכלל מה נכנס.
רונית תירוש: הוא אמר את זה בקדנציה הקודמת.
שלמה מולה: רק הקואליציה השתנתה.
שי חרמש: דיברנו כאן על אפליית שווקים, דיברנו על הבדל בין תרומה בכסף שהוא מקופח לבין תרומה בסחורה, דיברנו כאן על תוצרת מקומית שעל זה כל הזמן מדברים כאן ומדבר מי שכל ימיו עסק בגיוס כסף, דוקטור ירון סוקולוב.
שי חרמש: מה שמוצע כאן זה אפילו לא גבינה צהובה, זאת אפילו לא מסננת, אלא זה ברז פתוח שמשפריץ לכל עבר שלאיש לא תהיה שליטה על מה שקורה שם.
שי חרמש: אני בעד לעזור לחלשים, לאביונים, ואני יודע איזו עבודה נפלאה עושה חבר הכנסת יצחק וקנין, אבל החוק הזה הוא סכנה לכל מערך המכס שלכם כיוון שיש רבבות עמותות ואין לכם שום יכולת בקרה עליהן.
שי חרמש: חוק שבא בלי בקרה הוא חוק שלא ראוי לחוקק.
שי חרמש: המטרה קדושה, היעד נכון, זה מתכונתו, מתכונת שראשיתו בצעד ואחריתו ישגה מאוד.
שי חרמש: כל העבירות על המכס, אי תשלום מסים וכולי, לא תהיה כל בקרה בדברים האלה.
שי חרמש: חוק בלי בקרה הוא לא חוק והמטרה קדושה.
שי חרמש: לכן בלית ברירה – אני לא יודע מה זה קדימה ולא יודע מה זה אחורה – אני באתי לכאן בבוקר ואמרתי לכם מראש שאני נגד החוק הזה כי החוק הזה הוא חוק חסר בקרה.
שי חרמש: מטרתו קדושה אבל אין עליו כל בקרה.
שי חרמש: חוק בלי בקרה, לא צריך לחוקק.
שי חרמש: אין כאן שום עניין פוליטי.
משה גפני: יש היטל שקבענו בחוק ההתייעלות הכלכלית על החקלאים בסכום של 500 שקלים.
שי חרמש: אני מציע לאשרר אותו.
משה גפני: אני דווקא בעד לבטל אותו.
משה גפני: אתמול היה כאן דיון אבל באמת לפי הנוסח הזה של חבר הכנסת חרמש, יכול להיות שבאמת אי אפשר בגלל שיש לזה השלכת רוחב בכל הנושא של ההיטלים ושל עובדים זרים.
משה גפני: העמדה שלי היא שצריך לבטל את ההיטל.
משה גפני: ממש לא קשור.
שי חרמש: זה חיסול חשבונות עם הלובי החקלאי.
משה גפני: השלכת הרוחב.
משה גפני: מדינת ישראל הייתה מדינת רווחה.
רונית תירוש: אתה מאיים עלינו?
משה גפני: אני לא מאיים על אף אחד.
משה גפני: אני לא משנה את עמדתי.
משה גפני: אני מתווכח אתו פילוסופית, רעיונית, עקרונית.
משה גפני: מדינת ישראל שהייתה פעם מדינת רווחה הפכה להיות מדינה אכזרית.
שי חרמש: תפעל דרך תקציב המדינה.
שי חרמש: תשנה את תקציב המדינה.
משה גפני: מי שהיום נכנס בנעלי רשויות השלטון שהיו צריכות לעשות את זה, אלה העמותות.
משה גפני: ואנחנו רואים איך שעולים חדשים מחטטים בפחי האשפה ואנחנו רואים ששירותים רפואיים אנשים לא מקבלים אותם בגלל שסל הבריאות הוא מצומצם.
משה גפני: יש עמותות, אנשים טובים בכל המגזרים שעושים את העבודה במקום הממשלה.
משה גפני: אם לנו כנבחרי ציבור יש אפשרות להקל עליהם, פתאום אני צריך להגן על רשות המסים?
משה גפני: שיעבדו יותר קשה.
שי חרמש: הם לא יכולים.
משה גפני: הדיון הסתיים.
משה גפני: אנחנו מקריאים את הצעת החוק.
שגית אפיק: התיקון יהיה בחוק המכס, הבלו ומס קנייה (ביטול פטור מיוחד) (תיקון), התש"ע-2010.
שגית אפיק: זה חוק שקובע פטורים מיוחדים וזה ייכנס אחרי פרט 11.
שגית אפיק: מוסד ציבורי כהגדרתו בסעיף 9(2)(ב) לפקודת מס הכנסה שמטרתו הציבורית – לפי ההצעה של בועז סופר זה סעד ובריאות.
שגית אפיק: רק סעד ובריאות?
שגית אפיק: לא להוסיף מטרה ציבורית אחרת?
בועז סופר: מכיוון שנשלחתי לעשות שיעורי בית, אני אעשה את זה.
שגית אפיק: כרגע הנוסח יישאר סעד או בריאות.
משה גפני: כן, אתם תתאמו את זה.
משה גפני: הכל יהיה מתואם לפי הדברים שלך.
שגית אפיק: אשר נקבע לעניין סעיף 46 לפקודה על ידי שר האוצר הפועל לפחות – רציתם שנתיים או שלוש שנים?
משה גפני: לפי הכללים.
שגית אפיק: הוא אמר שלוש שנים.
אמנון כהן: שנתיים.
אמנון כהן: לפי הדיווחים.
משה גפני: לפי הכללים הקיימים.
משה גפני: הכלל הוא שנתיים.
משה גפני: אם אתה תתעקש על שלוש שנים, בקריאה השנייה והשלישית תשנה את זה.
משה גפני: אנחנו נקבל את העמדה שלך.
שגית אפיק: שנתיים.
שגית אפיק: ויש אישור על ניהול תקין, המייבא טובין אשר נתרמו לו – כלומר, זה יהיה רק על תרומות שמגיעות למוסד ולא על דברים שהוא רוכש – ובלבד שהטובין מיועדים לחלוקה ללא תמורה לנזקקים או לפעילותו השוטפת של המוסד.
שגית אפיק: הפטור ממע"מ, סוגי הציוד – הלבשה, הנעלה, תיקים, ציוד רפואי, העניין של ארבעה משלוחים ב-2 מיליון שקלים, את זה אתה עושה בצווים לפי מה שאני מבינה.
שגית אפיק: אנחנו נכתוב שזה יהיה השלמת המהלך בדברי ההסבר וזה יובא לוועדת הכספים.
משה גפני: בדברי ההסבר גם לכתוב שלקראת הקריאה השנייה והשלישית, ועדת חריגים.
שגית אפיק: הנושא של ועדת חריגים.
משה גפני: בעד – 6 נגד – 4
יצחק וקנין: אברהם מצביע במקומי.
משה גפני: הצעת החוק אושרה לקריאה ראשונה ותובא למליאה.
משה גפני: לקריאה השנייה והשלישית אנחנו נדון בשאלות שנותרו פתוחות.
משה גפני: בועז סופר, אני מודה לך כמו תמיד על שהיית מקצועי וענייני.
אמנון כהן: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכספים.
אמנון כהן: על סדר היום הצעת חוק הסדרת העיסוק בייעוץ השקעות, בשיווק השקעות ובניהול תיקי השקעות (תיקון מס' 11 ו-12), התש"ע-2010.
אמנון כהן: אני מבין מנהל הוועדה שב-12 בינואר התקיים בוועדה דיון מקדמי קצר.
אמנון כהן: אני מבקש מהרשות לניירות ערך לתת לנו סקירה האומרת מה אתם מתכננים לעשות, מה התיקון אותו אתם רוצים להוביל משנה לעומת המצב של היום, במי זה פוגע כי אני רואה כאן נציגות מכובדת של הבנקים אותם כמובן נשמע, ולאחר מכן נגיע להחלטות.
שמשון אלבק: התיקון של רשות ניירות ערך, כמו יתר התיקונים, לא פוגע באף אחד.
שמשון אלבק: הוא קודם כל מיטיב.
אמנון כהן: מיטיב עם מי?
שמשון אלבק: עם הציבור.
שמשון אלבק: לגופו של עניין.
שמשון אלבק: אנחנו מדברים כאן על תיקון וכדברי פתיחה אומר בקצרה רבה שהוא עוסק בעיקר בשני נושאים כאשר הנושא הראשון הוא הגדרה של לקוח כשיר והמשמעות של העובדה שלקוח הופך להיות לקוח כשיר, כאשר לקוח כשיר מצטרף לרשימה ארוכה של לקוחות מוסדיים לגביהם יש פטורים מסוימים.
אמנון כהן: תסביר לנו מה זה לקוח כשיר.
שמשון אלבק: בעוד רגע נסביר מה זה.
שמשון אלבק: לגביהם יש פטורים מסוימים מקיום חוק הייעוץ והם לא צריכים לקבל ייעוץ מאדם מורשה, מיועץ מורשה, אלא הם יכולים לקבל ייעוץ גם מאדם רגיל.
שמשון אלבק: אנחנו מרחיבים את ההגדרה של לקוחות כאלה.
שמשון אלבק: הדבר השני שאנחנו עושים כאן זה שאנחנו מאפשרים ליועצים זרים ומנהלי תיקים לפעול במדינת ישראל באמצעות יועצי תיקים ומנהלים ישראליים כאשר הישראלים לוקחים לעצמם את האחריות לפעילות הזאת.
שמשון אלבק: בדיון הקודם התקיים דיון בשאלת הצורך והנחיצות של פתיח הדלת ליועצים ולמנהלי התיקים הזרים.
שמשון אלבק: הדבר הוסבר עד תומו ומבחינה זו התקיים דיון מלא.
שמשון אלבק: הנושא השני שנשאר פתוח ונתבקשנו לעשות לגביו שיעורי בית הוא נושא הלקוח הכשיר.
שמשון אלבק: לבקשת יושב ראש הוועדה קיימנו דיון פנימי בעניין והגענו להצעה שאני מניח שתהיה מקובלת כאן על כולם ושרה תסביר בדיוק במה המדובר.
שמשון אלבק: אם זה בסדר, אפשר מבחינתנו לעבור להצבעה.
אמנון כהן: בדיון הקודם, בחלקו השתתפתי, עלתה הסוגיה שהיועצים החיצוניים יכולים לתת כאן ייעוץ, כמו שאמרת, באחריות של היועצים המקומיים, אבל הפוך, היועצים שלנו לא תמיד יכולים לתת ייעוץ במקומות אחרים.
אמנון כהן: אם אנחנו מסדירים, צריך לחול דין הדדיות גם מבחינה זאת שהיועצים שלנו מוכשרים ביותר, שירצו לתת ייעוץ גם במדינות השונות ברחבי העולם, למה שלא יוכלו לעשות זאת?
שמשון אלבק: שבתי לדיון הזה.
מירב תורג'מן: דניאל התבקשה לבחון את הסיפור הזה ולעשות השוואה מול מדינות אחרות.
אמנון כהן: בכוונה לא הבאתם את דניאל היום?
שמשון אלבק: לא.
שמשון אלבק: התשובה לזה היא בשני מישורים.
שמשון אלבק: קודם כל, בדיון הקודם עניתי ואני אענה שוב, כדי שכל מי שלא היה בדיון הקודם ישמע את התשובה.
שמשון אלבק: השאלה אם יועץ ישראלי יוכל לתת ייעוץ איננה בהכרח רלוונטית לתכלית של פתיחת הדלת ליועצים זרים.