GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
משה גפני: אנחנו עובדים לשם שמים.
משה גפני: אני מבקש לפתוח את הדיון שאני רואה בו דיון בעל חשיבות, דווקא בגלל שהוא מתקיים בינואר.
משה גפני: יש לנו שנה תקציבית שלמה שאין בה דיון על תקציב באופן פורמלי.
משה גפני: קודם כל, אני אתחיל בחוק ההסדרים.
משה גפני: חוק ההסדרים הוא דבר שנעשה כאשר היה צורך חיוני בו והוא אכן חוק שהצליח.
משה גפני: חוק שעשו אותו ב-1985, כאשר האינפלציה הייתה במצב בלתי מתקבל על הדעת, היה נראה שזה ממוטט את הכלכלה הישראלית, ואז מודעי המנוח היה שר האוצר וקבעו את חוק ההסדרים.
משה גפני: האמת היא שדרך החוק הזה שנלווה לחוק התקציב הצילו אז את הכלכלה, אם אפשר לומר במבט היסטורי, והחוק הזה תרם תרומה מכרעת בכך שבלם את עליית האינפלציה והיה צורך חיוני לקיים אותו.
משה גפני: במשרד האוצר ראו כי טוב ושאלו למה הם צריכים להתברבר בכנסת במשך שנה שלמה עם חוקים שיש בהם בעיות, רפורמות ולדון עליהם כמו שצריך, נצמיד אותם לחוק התקציב ויבואו לכל אחד מחברי ועדת הכספים – וכנראה גם למפלגות בכנסת – וישאלו אותם מה הם צריכים.
משה גפני: האם הם צריכים משהו למתנ"סים, האם הם צריכים משהו למוסדות להשכלה גבוהה וכולי, ואת זה יאמרו שמכניסים בתקציב או שיוסיפו את זה לתקציב.
משה גפני: בינתיים בחבילה אחת באים אל כל חברי ועדת הכספים – אני מדבר רק על חברי ועדת הכספים ואני לא מתיימר לדבר בשם הכנסת - ואומרים להם שהם חייבים לאשר הכל בחבילה אחת ובתוך החבילה הזאת לכל אחד יש את הראייה בה הוא רואה את התקציב, יש את האינטרסים – ואני מתכוון במובן החיובי של המילה, אינטרסים ציבוריים חשובים שיכולים להיות בתחומי הרווחה, הבריאות, החינוך, הביטחון – ואז הכל עובר אן-בלוק.
משה גפני: זאת אומרת, יש הצבעה על תקציב המדינה ועל חוק ההסדרים כאשר ההצבעה היא בעצם בסופו של דבר הצבעה אחת.
משה גפני: לכן משרד האוצר נמנע מלעבור את דרך הייסורים שצריך לעבור בחקיקת חוק ובעשיית רפורמה במהלך השנה.
משה גפני: החקיקה הזאת היא חקיקה לא ראויה.
משה גפני: היא חקיקה שמבזה את הכנסת.
משה גפני: היא חקיקה שאסור לעשות אותה ואסור לעשות אותה מכיוון שכאשר מחוקקים חוק, צריך לדון בו באופן מסודר, בהשלכותיו, בכל מה שנלווה לחוק הזה.
משה גפני: כאשר אנחנו מדברים על תקנות, מדברים על נוהל, זה פחות חמור, אבל כאשר אנחנו מדברים על חקיקה ראשית וכאשר זה נכנס במסגרת מערכת חוקים שאין קשר בין האחד לשני וצריך לעשות את זה במהירות, מכיוון שחייבים לגמור את חוק התקציב במועד וחוק ההסדרים קשור אליו – אף על פי שחוק ההסדרים, אין לו מועד קצוב – הדבר הזה איננו ראוי.
משה גפני: היה תקציב דו שנתי שאני מאוד תמכתי בו.
משה גפני: אני סברתי שהתקציב הדו שנתי מכורח הנסיבות, בעצם העובדה שלא היה תקציב למדינה מינואר 2009, כאשר הייתה באמצע שנת התקציב מערכת בחירות, כאשר אנחנו היינו המדינה האחרונה שהייתה צריכה לטפל במשבר הכלכלי העולמי שהיה באותה עת, ואנחנו בכלל לא טיפלנו בזה.
משה גפני: הממשלה עמדה על כרעי תרנגולת, היא הייתה לאחר שהכנסת התפזרה, לאחר שנערכו למערכת בחירות, לאחר שציפי לבני ניסתה להרכיב קואליציה חלופית ולא הצליחה, ולא באשמתי כמובן וכולם יודעים זאת, כי אני דווקא רציתי שתהיה ממשלת אחדות ולא חשבתי שמבחינת המדינה צריך שנלך לשנת בחירות.
משה גפני: אני סבור שעצם העובדה שאנחנו הולכים לבחירות פעם אחר פעם בזמן כל כך קצר, יוצר בעצם מצב של אנרכיה בו הנבחרים אינם שולטים במדינה אלא מי ששולט, אלה הם הפקידים, היועצים המשפטיים והחשבים שגם כן הרימו ראש לאחרונה וגם בזה צריך לטפל ולא רק ביועץ המשפטי עם הצעת החוק שלו.
משה גפני: הם פשוט התחילו לשלוט במדינה מכיוון שכל שנה וחצי הממשלה מתחלפת.
משה גפני: אני באופן עקרוני, על אף שאנחנו היינו באופוזיציה בקדנציה הקודמת, סברנו, יהדות התורה - או יותר נכון דגל התורה בתוך יהדות התורה, לא כל יהדות התורה - שאסור למוטט את המערכת של נבחרי הציבור וצריך להמשיך את השלטון בגלל הסיבה שאמרתי.
משה גפני: אני מקווה שלפחות הקדנציה הזאת תחזיק מעמד בכל הקדנציה, רק בגלל הסיבה הזאת שהשלטון והשליטה, המדיניות צריכים להיקבע על ידי נבחרי הציבור ולא על ידי הפקידים.
משה גפני: לכן, במהלך הזה, כאשר אנחנו במשבר כלכלי עולמי, כאשר אנחנו ללא תקציב באמצע שנת התקציב, אנחנו מתקרבים כבר להכנה של תקציב 2010, סברתי, ואני גם היום סובר, שנכון שיהיה תקציב דו שנתי.
משה גפני: אני מדבר על שנת 2009, עת אושר התקציב הדו שנתי כאשר אני תמכתי גם במליאת הכנסת וגם בוועדה.
משה גפני: אמרתי את זה מעל כל במה, שאני תומך בתקציב הדו שנתי שיהיה תקציב ל-2009 ול-2010 ביחד.
משה גפני: הסיבה הראשונה היא מכיוון שהיה משבר כלכלי עולמי שהממשלה לא טיפלה בו, באופן אובייקטיבי היא לא טיפלה בגלל מה שתיארתי, ושנית, הזמן בו היה צריך לאשר תקציב כבר התקרב לאישור תקציב 2010, ואז סברתי, כמו רבים מחבריי, שצריך לאשר תקציב דו שנתי וזה רעיון מצוין ונכון.
משה גפני: תמכנו בזה ואני לא מתחרט.
משה גפני: אני סבור שהתקציב הדו שנתי היה לו שידור יציבות למשק.
משה גפני: אני לא יודע לבחון באחוזים כמה זה עזר לזה שבסופו של דבר גם המשבר הכלכלי שהיה כאן לא פגע באופן אנוש כמו שחששנו בהתחלה שמספר מובטלים יגדל ושתהיה כאן התרסקות כללית של המשק.
משה גפני: ברוך השם זה לא קרה.
משה גפני: אגב, זה לא קרה על אף שנהגנו בשלומיאליות אז, במחצית הראשונה של 2009, ואני כמובן תולה את זה בזה שהקדוש ברוך הוא עזר לנו.
משה גפני: הנה השם אלוקיך בא לארץ ישראל מראשית השנה ועד אחרית שנה, כי אחרת לא מובן איך אנחנו היינו אחרונים שנכנסנו למשבר הכלכלי ואיך היינו הראשונים לצאת ממנו.
משה גפני: זה לא בגלל שאנחנו חכמים גדולים אלא בגלל שהקדוש ברוך הוא עזר לנו כי אחרת אני לא מוצא סיבות.
שי חרמש: קצת גם נזהרנו.
משה גפני: אחרי כן עשינו דברים, אבל מה עשינו עד אז?
שי חרמש: אנחנו עוזרים לו.
משה גפני: אנחנו לא צריכים לעזור לו.
משה גפני: אנחנו צריכים לעשות מה שמוטל עלינו ולא עשינו את מה שמוטל עלינו מכיוון שעד כמעט הרבע האחרון של שנת 2009 או קצת פחות, רק אז היה תקציב מאושר למדינה.
משה גפני: כאשר יש משבר כלכלי עולמי, כאשר בנקים מתמוטטים בכל העולם, לנו אין תקציב מאושר.
משה גפני: בסדר, אבל עשינו לפי דעתי בתקציב הדו שנתי את מה שמוטל עלינו.
משה גפני: ראה האוצר כי טוב וניצל את הנאיביות ואת הרצון האמיתי של חברי הוועדה, גם של ראשה במקרה הזה, והוא מתחיל לקיים דיונים על תקציב דו שנתי קבוע.
משה גפני: מה זה תקציב דו שנתי קבוע?
משה גפני: תראו מה קרה בתקציב הדו שנתי שאחרי שהקדמתי שהוא מצוין והיה צריך לעשות אותו, תראו מה המשמעות של העניין.
משה גפני: כאשר אנחנו אישרנו את התקציב של 2009 ו-2010 במחצית 2009 או לקראת סוף 2009, היינו באמצעיתו ובעיצומו של משבר כלכלי עולמי קשה ומשבר כלכלי קשה במדינה כאשר אנחנו לא יודעים מה הולך להיות עם האבטלה, וכמובן היו המון דברים שאישרנו כתוצאה מזה שאנחנו נמצאים בעיצומו של משבר כלכלי.
משה גפני: אישרנו היטל בצורת, שהוא עוד סיפור בפני עצמו, אישרנו הרבה חוקים שהם היו נכונים לשעתם, אישרנו יעד גירעון, אישרנו את אופן ההוצאה, את אישור ההוצאה, אישרנו דברים רבים גם במיסוי, גם במסים עקיפים, אישרנו העלאת מע"מ ועכשיו הורדנו אותו בחצי אחוז בחזרה, אישרנו דברים רבים שהיו נכונים לאמצע שנת 2009 לעיצומו של המשבר.
משה גפני: עכשיו אנחנו נמצאים בתחילת שנת 2010 ואנחנו במצב כלכלי שונה לחלוטין באופן דרמטי ואנחנו לא דנים על תקציב.
משה גפני: אנחנו לא דנים על מדיניות, אנחנו לא דנים על יעד הגירעון, על יעד ההוצאה, אנחנו לא דנים על כלום.
משה גפני: אנחנו נתונים לחסדיהם של פקידי משרד האוצר שהם יעשו את מה שטוב למדינה.
משה גפני: אגב, הם אנשים טובים אבל עם כל הכבוד, כדי להיבחר צריך לעבור פריימריס או לעבור את מועצת גדולי התורה.
משה גפני: אי אפשר ככה במינוי במשרד האוצר לנהל את המדינה.
יעקב אדרי: הנאום שלך הוא נאום לערב בחירות של איש אופוזיציה רציני.
משה גפני: ממש לא אופוזיציה.
משה גפני: דווקא בגלל שאני בקואליציה.
משה גפני: ממש קואליציה.
שלמה מולה: שכחת את מענקי האיזון לרשויות המקומיות.
יעקב אדרי: הוא עוד לא סיים את דבריו.
יעקב אדרי: חכה.
יעקב אדרי: הוא רק בתחילת הדברים.
משה גפני: זה הכל הקדמה למענקי האיזון.
משה גפני: אנחנו לפחות, אלה שנמצאים בקואליציה, מרגישים אחריות למה שקורה במדינה.
משה גפני: באופוזיציה, התפקיד שלך, כך אני נהגתי, לקחת את החולשות של הממשלה, את הדברים הלא טובים בממשלה, ותמיד יש דברים לא טובים, ולתקוף אותם ולבקר אותם.
משה גפני: אני עשיתי את זה כאשר הייתי באופוזיציה.
משה גפני: זה התפקיד.
משה גפני: זה המשטר בו אנחנו חיים.
משה גפני: זאת לא דיקטטורה אלא יש קואליציה ויש אופוזיציה, אבל הקואליציה נושאת באחריות.
משה גפני: אני לא אוכל להתחמק ולומר שהייתי כאן מריונטה.
משה גפני: אני לא אוכל להתחמק מביקורת כזאת.
משה גפני: אני שותף ביחד עם חבריי בקואליציה, במיוחד בועדה הזאת, לניהול משק המדינה.
משה גפני: לכן המציאות הזאת בה היום אנחנו לא דנים למשל, וזה אחד הדברים המרכזיים, בנושא של מענקי האיזון.
משה גפני: אנחנו נתנו יד לפגיעה במענקי האיזון.
משה גפני: אני מקדם בברכה את סגן שר האוצר.
ציון פיניאן: הערה לגבי מענקי האיזון.
ציון פיניאן: הרשויות קיבלו את המכתב בשבוע שעבר.
ציון פיניאן: סליחה על הביטוי, אבל שחטו אותם לקראת שנת 2010.
ציון פיניאן: ראש עיריית טבריה פנה אלי.
ציון פיניאן: הורידו לו 14 מיליון שקלים.
משה גפני: אני רוצה להתקדם בדיון.
משה גפני: לסגן השר בקצרה אומר את מה שאמרתי עד עכשיו.
משה גפני: אני תמכתי בתקציב הדו שנתי, סברתי שזה משדר יציבות למשק במצב בו היינו באמצע שנת 2009, אז לא הייתה ממשלה, לא היה תקציב והיה משבר עולמי כלכלי, וחששנו מאוד מכל מה שהיה.
משה גפני: אני לא מתחרט לרגע על התקציב הדו שנתי, אבל אנחנו נמצאים היום בתחילת 2010 ויש שינוי דרמטי לעומת מה שהיה באמצע שנת 2009-תחילת שנת 2010.
משה גפני: אגב, אמרתי שמה שאנחנו נכנסנו אחרונים למשבר הכלכלי ויצאנו ראשונים, וזה בגלל שהקדוש ברוך הוא עזר לנו ולא בגלל שהיה כאן מישהו חכם מדיי.
משה גפני: זה שהפילו את הממשלה בעיצומו של משבר כלכלי עולמי ולא אישרו תקציב עד אמצע 2009, שאף אחד לא יאמר שאנחנו אחראים.
משה גפני: היום אנחנו נמצאים במצב שונה באופן דרמטי ממה שהיינו באמצע שנת 2009 ולא מקיימים דיון על תקציב, לא דנים על יעד הגירעון, לא דנים על גובה ההוצאה, לא דנים על מענקי האיזון שהיה נכון אז, בגלל שצמצמנו בכל, לדבר על זה כאשר הייתה התחייבות שמענקי האיזון, לפחות רובם, יוחזרו והמצב היום הוא בשפל המדרגה והוא בכי רע, ולא מקיימים דיון על זה בגלל שאין דיון על תקציב.
משה גפני: אמרתי שאני לא מתחרט ואני סבור שבאמת צריך היה לעשות אז תקציב דו שנתי וזה היה נכון.
משה גפני: זה גם הצליח אבל היום לבוא ולומר שמשרד האוצר ידבר על תקציב דו שנתי קבוע, לא יודע, נראה דבר משונה ואני חושב שגם דבר לא נכון.
משה גפני: לגבי חוק ההסדרים.
משה גפני: אין היום אישור תקציב.
משה גפני: אנחנו אישרנו תקציב דו שנתי.
משה גפני: אני אומר, אדוני סגן השר, שיש דברים שאתם רוצים לעשות רפורמות וחוקים, יש לכם עכשיו שנה שלמה, אנחנו בינואר, ולכן תתחילו עכשיו להביא את הרפורמה.
משה גפני: תאמרו שאתם רוצים רפורמה בתכנון ובנייה, אתם רוצים רפורמה בכבישים, אתם רוצים רפורמה בכל הנושאים בהם אתם רוצים לדון, יש לכם עכשיו שנה שלמה.
משה גפני: נדון חוק חוק, כל אחד לפי ועדתו, יועבר לוועדות השונות בכנסת.
משה גפני: מתחילים עכשיו את חוק ההסדרים.
משה גפני: גם החקיקה היא ראויה, היא גם נכונה, היא גם תיעשה באופן מקצועי, היא תיעשה באופן מסודר.
משה גפני: עכשיו אני מבקש מכם להתחיל את חוק ההסדרים לשנת 2011.
משה גפני: היום ינואר, יש רפורמה, ראיתי שהממשלה החליטה על תכנון ובנייה, תביאו את זה עכשיו.
משה גפני: יש רפורמות שאתם רוצים לעשות במשרד האוצר, ועדת הכספים ערוכה לקבל את כל הרפורמות לדון בהן במשך שנה שלמה.
משה גפני: תביאו כל חודש תוכנית, חוק, תקנות, נהלים, ולא ברגע האחרון של השנה שאנחנו נצטרך לדון עליהם בחבילה אחת.
משה גפני: עכשיו תתחילו את חוק ההסדרים.
משה גפני: יש לי גם עצה בשבילכם.
משה גפני: יש קואליציה מאוד חזקה היום והיא יציבה.
משה גפני: אין אלטרנטיבה.
משה גפני: אני אומר לכם עכשיו פוליטית, אני אומר לסגן השר, ואייל, אתה רק תקשיב.
משה גפני: יש קואליציה חזקה.
משה גפני: אגב, אמרו לי שאת החוק הזה של התקנים הבינלאומיים לגבי הדיווח הבינלאומי, שאני לא אעלה היום במליאה כי היום יש מלחמה עם האופוזיציה שרוצה להגיש אי אמון.
משה גפני: קיבלתי הוראה מיושב ראש הקואליציה לא להביא את החוק הזה היום למליאה.
משה גפני: אין אלטרנטיבה למפלגות שמרכיבות את הקואליציה ללכת למקום אחר אלא להפך.
יעקב אדרי: נכון להיום.
משה גפני: נכון להיום.
משה גפני: הכל נכון להיום.
משה גפני: להפך, עוד רוצים להביא חברי כנסת אחרים ממפלגות אחרות ולצרף אותם לקואליציה.
שלמה מולה: שמענו על זה.
משה גפני: אני לא מתערב בפוליטיקה.
משה גפני: אני לא מתערב.
חיים אורון: הרב גפני, מה אתה רוצה מאתנו הבוקר?
חיים אורון: אני יכול להבין מה אתה רוצה מאתנו?
משה גפני: תגיד לי מה אמרתי לא נכון.
חיים אורון: הכל נכון.
חיים אורון: רק הכיסא הוא לא נכון.
משה גפני: היום יש קואליציה חזקה, יציבה, רצינית, ואפשר להביא את הכל עכשיו.
שלמה מולה: לגבי הרצינית אני לא מסכים.
משה גפני: בסדר, לא רצינית.
משה גפני: על כל פנים, אפשר להביא את הכל עכשיו.
משה גפני: אל תביאו את זה בסוף השנה.
משה גפני: אל תביאו את זה.
משה גפני: תביאו עכשיו.
משה גפני: אנחנו מבקשים מכם את כל חוק ההסדרים להביא עכשיו.
משה גפני: תקיימו דיונים באוצר, תביאו את זה לממשלה, בממשלה בלאו הכי יצביעו בעד זה אלא אם כן מישהו יתעורר לגבי משהו\
משה גפני: ואז תביאו את זה לכאן.
יעקב אדרי: אני מציע שתכתוב את זה במכתב לשר האוצר.
משה גפני: הדבר השלישי והאחרון, חוק יסוד: משק המדינה קובע בסעיף 3(ב)(1): "הממשלה תניח על שולחן הכנסת את הצעת חוק התקציב במועד שקבעה הכנסת או ועדה מוועדותיה שהכנסת הסמיכה לכך אך לא יאוחר מ-60 ימים לפני תחילת שנת הכספים".
משה גפני: למעשה מה שקורה זה שהמחוקק קבע שצריך להניח את תקציב המדינה לא יאוחר מ-60 ימים לפני המועד הקבוע בחוק, דהיינו, לפני סוף שנת התקציב ולכן על פי החוק חייבים להניח את תקציב המדינה, לא יאוחר מ-60 ימים לפני המועד, דהיינו, לפני סוף שנת התקציב, לפני תחילת שנת הכספים הבאה.
משה גפני: אלא מה, החוק קבע שוועדה מוועדות הכנסת שהכנסת הסמיכה לכך, רשאית להחליט על מועד מוקדם יותר.
משה גפני: אני סבור שבאמת תקציב המדינה צריך להיות מונח מוקדם יותר.
משה גפני: בחוק אין סמכות לוועדת הכספים לבקש את זה מכיוון שהמחוקק קבע שוועדה מוועדות הכנסת ולא קבעו איזו ועדה.
משה גפני: לכן אני לא רוצה לקבל החלטה בעניין הזה משום שאני רוצה לדבר עם יושב ראש הכנסת, אני רוצה לדבר גם עם שר האוצר ועם סגנו באופן יותר מפורט, אבל אני חושב שחייבים להסמיך את ועדת הכספים לקבל החלטה על הקדמת הנחת תקציב המדינה על שולחן הכנסת.
משה גפני: אני יודע שבשעתו, כאשר שר התיירות, סטס מיסז'ניקוב, היה יושב ראש ועדת הכספים, הוא קיבל החלטה כזאת שהוועדה מוועדות הכנסת היא ועדת הכספים וסביר להניח שזאת צריכה להיות ועדת הכספים בגלל שהיא הוועדה המוסמכת לדון בתקציב המדינה.
משה גפני: אני אבקש לתקן את החוק באופן כזה או להסמיך את ועדת הכספים שהיא תהיה הוועדה המוסמכת לקבל החלטה שזה יהיה למעלה מ-60 ימים מאז תחילת שנת הכספים, אבל אני לא רוצה לקבל החלטה בעניין הזה עכשיו אלא אני רוצה לדבר גם עם יושב ראש הכנסת, גם עם שר האוצר וגם עם סגן שר האוצר.
משה גפני: אני חושב שכך ראוי שייעשה.
משה גפני: אדוני סגן השר, בבקשה.
יצחק כהן: הנושא הוא התקציב הדו שנתי.
יצחק כהן: אני חושב שהפטנט הייחודי הזה במדינת ישראל, כאשר פעם ראשונה בהיסטוריה הנהיגה תקציב דו שנתי, נבחן כרגע במשרד האוצר על יתרונותיו הרבים ואני חושב, כמו שחושבים חבריי, שיש לזה הרבה יתרונות.
יצחק כהן: בין היתר, היתרון החשוב ביותר הוא ששרי ממשלה ומשרדי ממשלה יודעים לעבוד בטווחים הרבה יותר ארוכים, בתכנון ארוך טווח כאשר הם יודעים מה עומד לפניהם בשנתיים הקרובות.
יצחק כהן: הדבר הזה הוא הרבה יותר יעיל מאשר סד זמנים קצר של תקציב שנתי.
יצחק כהן: כרגע, אני חייב לומר, אנחנו בודקים את כל היתרונות של תקציב חד שנתי ותקציב דו שנתי.
יצחק כהן: אני חייב לומר שהיתרונות לתקציב דו שנתי הם לא מעטים.
יצחק כהן: כאמור, כרגע אנחנו בוחנים את התוצאות ועל פניו נראה שזה היה צעד מבורך, לאו דווקא בשעת משבר.
יצחק כהן: נכון, הוא נולד בשעת משבר, אבל יש לו גם יתרונות בחיי השגרה כדי למנוע את המשבר הבא וכדי לתת אפשרות לשרי הממשלה ולמשרדי הממשלה לתכנן ולעבוד בצורה רגועה עם תכנונים ארוכי טווח.
יעקב אדרי: כולל הבקרה של הכנסת.
חיים אורון: ארבע שנים לפי דעתי, זה יותר טוב.
יצחק כהן: תגיש הצעה מפורטת - בדרך כלל אתה מגיש הצעות מפורטות – ונבחן אותה.
יצחק כהן: אני מניח שנדחה אותה.
חיים אורון: כאן נגמרת התשובה שלך?
חיים אורון: אתה לא מסוגל להתמודד עם השאלה ברצינות?
חיים אורון: אני שואל שאלה מאוד רצינית.
מירי רגב: אני אענה.
חיים אורון: אם אמרת ברצינות שזה נותן טווח, אז לפי דעתי ארבע שנים קדנציה, זה טווח הרבה יותר רציני מאשר שנתיים.
יצחק כהן: אנחנו כרגע בוחנים.
יצחק כהן: אתה לא מקשיב לדבריי.
יצחק כהן: אתה מתכונן לשאלות הקונטרברסליות שלך.
יצחק כהן: אני לא רוצה לפגוע בך.
יצחק כהן: אני מאוד מעריך אותך.
חיים אורון: לא, אתה יכול לפגוע.
יצחק כהן: לא, אני לא רוצה.
יצחק כהן: פעמיים פגעתי ופעמיים הצטערתי.
חיים אורון: תרגיש חופשי.
יצחק כהן: על כל פנים, הנהגנו תקציב דו שנתי ובחנו אותו במהלך שנות העבודה.
רונית תירוש: אני דווקא רואה בזה יתרונות.
יצחק כהן: אני רואה יתרונות.
יצחק כהן: ראינו בזה הרבה יתרונות.
יצחק כהן: אנחנו בוחנים את החסרונות.
רונית תירוש: אתה יודע להצביע על חסרונות?
רונית תירוש: אני ממש רוצה לדעת.
רונית תירוש: אני כן בעד.
רונית תירוש: אני חושבת שמשרדי ממשלה לא יכולים להתנהל אם אין להם איזשהו תכנון מינימלי ותקציב דו שנתי הוא ראוי.
רונית תירוש: התקציב הדו שנתי שביצעתם הוא בכלל לא דו שנתי כי בתאריך שביצעתם אותו הוא היה שנה וקצת.
יצחק כהן: אז את בעד.
רונית תירוש: מאוד.
משה גפני: בשבוע שעבר היה כאן שר השיכון וראינו את התקציב דו שנתי אצלו.
משה גפני: כמה כסף הוא החזיר לאוצר בלי לדעת אפילו.
יצחק כהן: חברת הכנסת תירוש מדברת מתוך ניסיון כמנהלת משרד החינוך והיא אכן תומכת ברציונל של תכנון ארוך טווח.
רונית תירוש: אני רוצה לדעת מה החסרונות.
מירי רגב: החסרון הוא הפיקוח.
יצחק כהן: אני אבקש מאייל אפשטיין לומר מה החסרונות שעלולים להיווצר מתקציב דו שנתי אבל אין שום ספק, כפי שאני רואה את הדברים, היתרונות עולים על החסרונות, במיוחד בתכנון ארוך טווח.
אייל אפשטיין: קודם כל, תודה רבה על ההזמנה.
אייל אפשטיין: אני אציין, כמו שסגן השר ציין, שנכון להיום אנחנו עושים עבודת מטה.
אייל אפשטיין: כמובן שלתקציב הדו שנתי יש חסרונות כמו שיש לו גם יתרונות על התקציב החד שנתי.
אייל אפשטיין: אני לא רוצה עכשיו להיכנס לגופו של עניין ולומר מה החסרונות ומה היתרונות.
רונית תירוש: תן דוגמה.
משה גפני: העלאת המע"מ.
משה גפני: לפני חצי שנה לא הייתה לנו ברירה והיינו צריכים להעלות את המע"מ והיום, אם היה מאושר תקציב, לא היינו מעלים אותו.
משה גפני: מענקי האיזון.
משה גפני: היינו הולכים לפגיעה כזאת במצב של היום?
רונית תירוש: היכולת שלנו לפקח.
משה גפני: גם שלהם.
משה גפני: יעד הגירעון היה נשאר אותו הדבר?
אייל אפשטיין: יעד הגירעון בהגדרה היה נמוך יותר.
משה גפני: ודאי שהיה נמוך יותר.
משה גפני: היום, אם היו מאשרים תקציב, הוא היה נמוך.
משה גפני: לכם זה טוב ואני כל הזמן דואג לאוצר.
משה גפני: אין דקה שאני לא דואג לאוצר.
יצחק כהן: זה בזכות רגישות הממשלה.
משה גפני: הממשלה נמצאת כאן.
משה גפני: היה כאן בשבוע שעבר שר השיכון, התקציב הדו שנתי הועיל לו רק לדבר אחד: שבסוף שנת 2009 העברנו 2 מיליארד שקלים מהתקציב שלו בלי שהוא ידע אפילו לקרנות הפנסיה ולכל מיני דברים אחרים.
משה גפני: הוא אפילו לא ידע על כך.
רונית תירוש: השר לא יודע עוד כמה דברים.
משה גפני: השר הוא שר מצוין.
משה גפני: זה לא נוגע אחד לשני.
משה גפני: הוא לא ידע.
אייל אפשטיין: בסופו של יום, בנוגע לשאלה של חברת הכנסת תירוש, אנחנו בוחנים את היתרונות ואת החסרונות בצורה מקצועית ואובייקטיבית.
אייל אפשטיין: כמובן שלתקציב הדו שנתי יש גם חסרונות.
אייל אפשטיין: אני חושב שהדוגמה של היושב ראש היא דוגמה מעט בעייתית כי בסופו של דבר, כאשר נבנו התחזיות לשנת 2010, הן נבנו חצי שנה מראש.
אייל אפשטיין: זאת אומרת, כאשר אתה מדבר כאן על טווח אי ודאות נוכח תקציב דו שנתי, אני חושב שזאת לא הדוגמה המשקפת.
אייל אפשטיין: אבל לדוגמה כל מה שקשור לאי ודאות בבניית התחזיות, אם זאת תחזית ההכנסות ואפילו סדרי עדיפות של הממשלה, שנתיים וחצי קדימה, זה דבר שאנחנו יכולים להצביע עליו כבעייתי מצד אחד.
אייל אפשטיין: מצד שני, בסופו של דבר הדברים לא שחור ולבן.
אייל אפשטיין: בסופו של דבר אנחנו מדברים על גוונים של אפור.
אייל אפשטיין: מצד שני, התכנון הארוך ויצירת הוודאות, יש בה גם יתרונות ובסופו של דבר אנחנו שמים על מאזניים את כל הדברים, את היתרונות ואת החסרונות, ואנחנו נגבש המלצה מקצועית של משרד האוצר לשר.
אייל אפשטיין: כמובן שבסופו של דבר, אני עוד לא יודע לומר מה תהיה ההמלצה כי אנחנו עובדים עליה בימים אלה, ובסופו של דבר, אם יוחלט ללכת על מהלך של תקציב דו שנתי, כמובן שתהיה כאן הידברות עם הממשלה ועם הכנסת.
אייל אפשטיין: זאת אומרת, ההחלטה על תקציב דו שנתי לא נגמרת במשרד האוצר אלא יש כאן מהלכים די משמעותיים של ממשק ממשלה-כנסת, ממשק משרד אוצר-כנסת, דברים שהם לא טריביאליים.
חיים אורון: מה דעתו של אורי יוגב לפני שהוא התמנה ליושב ראש בנק לאומי?
יצחק כהן: עוד שאלה עניינית.
חיים אורון: תאמין לי שזה יותר ענייני מאשר דעתך.
חיים אורון: פי מאה יותר ענייני.
משה גפני: אדוני סגן השר, מותר לכל אחד להביע את עמדתו וזו דווקא הייתה שאלה רצינית משום שאורי יוגב יש לו משמעות רבה במערכת הכלכלית במדינה.
משה גפני: לגבי בנק לאומי אני לא אומר, אבל לגבי זה שהוא יועץ כלכלי לראש הממשלה, זאת עובדה.
חיים אורון: יושב ראש המועצה הכלכלית.
אייל אפשטיין: חבר הכנסת אורון, ברשותך, אני אשמח לחזור לדיון על התקציב הדו שנתי.
חיים אורון: אין לי טענה אליך בכלל אלא יש לי טענה אל השר שכנראה זה ההישג היחידי שיש לו מאז שהוא נבחר.
חיים אורון: היחידי.
אייל אפשטיין: אני אסיים בנקודה אחת.
אייל אפשטיין: הזימון לישיבה הזאת הגיע אלינו די בפתאומיות ואני לא יודע מה היו השיקולים לזימון הישיבה.
משה גפני: פשוט מאוד.
משה גפני: אני ראיתי שבסוף 2009 היו כאן העברות כמו בתקציב לא מתוכנן.
משה גפני: למשל, משרד השיכון, זאת הדוגמה הבולטת.
משה גפני: קיבלנו העברות של מאות מיליונים שבסוף הם הצטברו לשני מיליארד ומשהו, והשר לא יודע בכלל.
אייל אפשטיין: אבל בסוף זאת פרורוגטיבה של ועדת הכספים אם להעביר או לא.
משה גפני: אישרנו.
משה גפני: אנחנו עובדים באוצר.
אייל אפשטיין: בסופו של דבר אנחנו מניחים את זה על שולחן ועדת הכספים לאישורה.
יעקב אדרי: אם אתה רוצה לגרום לשינוי, אתה לא מאשר.
משה גפני: שאל אותי אייל אפשטיין על העיתוי, למה אני מעלה את זה עכשיו והתחלתי לענות.
שלמה מולה: אתה צריך להחליט אם אתה בעד הממשלה או נגדה.
משה גפני: אני בעד הממשלה ואני בעד שר האוצר וכמובן בעד סגנו.
משה גפני: אני בעד אנשי האוצר.
חיים אורון: יש שיר על בעד או נגד.
שלמה מולה: לפי הדברים שאמרת בפתיחת הישיבה, חשבתי שאתה נגד הממשלה.
משה גפני: לא, בדיוק הפוך.
משה גפני: אני בעד הממשלה והבעתי את עמדתי.
משה גפני: ועדת הכספים לא הייתה בעשרת החודשים האלה חותמת גומי של הממשלה אלא יש לה תפקיד בחוק והיא בוחנת את הדברים, ובאמת הרבה דברים עשינו בשינויים.
משה גפני: במהלך החודשים האלה עשינו את השינויים האלו בתיאום ובהסכמה עם הממשלה ובעיקר עם משרד האוצר.
משה גפני: זה לא קשור בכלל אחד לשני.
משה גפני: העיתוי הוא בדיוק עכשיו, מה גם שאנחנו מדברים על חוק ההסדרים ואני מזהיר היום שלא יביאו חוק הסדרים בסוף 2010 אלא שיביאו אותו עכשיו.
משה גפני: עכשיו זאת החקיקה הראויה וכך צריך להיעשות.
רונית תירוש: צריך זמן ללמוד ולדון.
אייל אפשטיין: לסכם את הדברים.
אייל אפשטיין: בסופו של יום נכון לנקודת הזמן הנוכחית, בדיון הזה כמשרד אוצר אנחנו לא נביע דעה בעד או נגד תקציב דו שנתי או חד שנתי, אבל אנחנו נשמח לשמוע את הדעות של חברי הכנסת.
משה גפני: מה לגבי חוק ההסדרים?
אייל אפשטיין: גם לגבי חוק ההסדרים.
משה גפני: זאת בעיה להתחיל עכשיו להביא את חוק ההסדרים?
משה גפני: מה שמתכננים בסוף 2010, להתחיל להביא היום, בינואר?
משה גפני: יש בעיה עם זה?
משה גפני: הרי יש לכם עכשיו את כל הזמן שבעולם כי אין תקציב היום.
משה גפני: למה כאן צריכה להיות בעיה?
משה גפני: תקציב דו שנתי, הבנתי ובסוף הדיון נאמר מה אנחנו נעשה, אבל מה לגבי חוק ההסדרים?
יצחק כהן: זאת בהחלט נקודה ששווה דיון.
אייל אפשטיין: נבחן אותה ונחזור אליך.
משה גפני: כמו תמיד הייתם קונסטרוקטיביים, נחמדים וענייניים.
משה גפני: חבל על הזמן.
משה גפני: מה זה ענייניים?
משה גפני: בפקולטה למדעי המדינה ילמדו מכם מה זה ענייני.
משה גפני: אני לא אומר בציניות אלא באמת.
חיים אורון: אני לא רוצה להתעסק עם חוק ההסדרים.
חיים אורון: קיימו על זה אלף דיונים והם לא מביאים את חוק ההסדרים כי הם לא מאמינים בקואליציה שלהם אלא הם רוצים להביא את זה ביחד עם התקציב כדי להעביר את זה במכה אחת.
חיים אורון: כל השאר זה קשקושים.
חיים אורון: סליחה.
חיים אורון: אני רוצה לדבר היום מאוד דוגרי.
חיים אורון: אייל יודע את זה, אודי יודע את זה, אני בכוונה מדבר על הפקידים.
חיים אורון: הם יודעים את זה בדיוק.
חיים אורון: הם לא סומכים על הקואליציה שלהם ולכן הם לא מעבירים.
חיים אורון: כאשר הם סמכו על הקואליציה, למשל בחוק בכר, למשל במינהל, הם הביאו.
חיים אורון: כאשר הם לא סומכים על הקואליציה, הם אומרים שיביאו חבילה, יקנו את חברי הכנסת בסעיפים הקטנים, עם חמישה מיליון שקלים שזה בכלל כלום וזה יעבור כאן.
קריאה: ארבעים.
חיים אורון: כן, עם ארבעים מיליון שקלים.
חיים אורון: היות שכל הזמן אני שומע את הלחישות על ארבעים מיליון שקלים, ראשית, תכתבו את זה פעם בגלוי.
חיים אורון: אף אחד תמורת ארבעים מיליון שקלים לא שינה את הצבעתו.
חיים אורון: ואף אחד גם לא ישנה את הצבעתו.
קריאה: זה אינטרס.
משה גפני: לטפל בנפגעות עבירות מיניות, זה אינטרס של מישהו?
משה גפני: בזה הוא צודק.
חיים אורון: מספיק עם הלחישות.
חיים אורון: אם יש דוגמה אחת שמישהו בגלל הקופה הקטנה שינה את הצבעתו בוועדה בסעיף אחד, כתוב את זה בכותרת ראשית בדה מרקר, אבל אם אין, תפסיקו עם הרמיזות האלה.
פניה קירשנבאום: אתה היית זה שאמרת שלא מנהלים את המדיניות הכלכלית של המדינה לפי הסיעות או לפי הסכמים קואליציוניים והכל צריך להיות בתקציב.
פניה קירשנבאום: אם כן, למה פתאום זה מחולק תחת השולחן?
מירי רגב: פתאום הצדק נמצא רק בצד השני.
יעקב אדרי: עכשיו אני מבין מי לא קיבל.
משה גפני: הדיון הזה הוא דיון שעוסק בנושא מאוד מוגדר ומאוד רציני שמעולם לא עסקו בו בוועדת הכספים.
משה גפני: אנחנו תמיד התחלנו לעסוק בזה בוועדה במשך 21 שנים שאני מכיר את הכנסת, בסוף שנת התקציב.
משה גפני: יש לנו הזדמנות נדירה וחד פעמית שאין תקציב, אנחנו בתחילת שנת התקציב 2010, ואין תקציב לאישור, העברנו כבר את כל ההעברות שהאוצר ביקש, הוצאנו מהמשרדים, ניכינו סעיפים שלא נוצלו, אנחנו מקיימים דיונים עם המשרדים ויש לנו אפשרות עכשיו לקיים דיון בנושא.
משה גפני: אם אנחנו נעבור לכל מיני סמטאות ולכל מיני תתי סעיפים, ישבו אנשים במדינת ישראל במשרד מסוים ויחככו ידיים בהנאה ויאמרו: אתם רואים, חברי הכנסת הזדמנה לידם הזדמנות נדירה והם פספסו אותה עם כל מיני דיוני סרק.
משה גפני: חבר הכנסת אורון, אל תיכנס לדברים אחרים אלא תתייחס רק לנושא הדיון.
חיים אורון: היות שאני מודה שאת המודל הזה של אחריות מלאה לקואליציה, להעביר את כל הדברים, ונאומים אופוזיציוניים עד השמים, המודל הזה נראה בעיניי קצת לא תקין, כדי לא לומר מילה יותר חריפה, כי בדרך כלל זאת מילה שמתחילה אצלי ב-מ', אני אומר את זה יותר בזהירות.
חיים אורון: אני אומר את זה גם לך הרב גפני וגם לכל חברי הכנסת.
חיים אורון: אחריות, המשמעות שלה היא לא בנאומים אלא בסוף היא בהצבעה.
חיים אורון: לא היה נושא אחד שלא עבר כאן בהצבעה, כולל קיצוץ מס האיזון, כולל מס הבצורת, כולל כל השטיקים שהיו בתקציב המדינה וכולל הידיעה שבונים תקציב לשנתיים כדי שלך לא יהיה לומר במשך שנת 2010.
חיים אורון: זאת הייתה המטרה היחידה ולכן זאת גם המטרה הבאה.