GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
גדעון סער: מה שאפשר לראות הוא ראוי באמת להערכה מיוחדת כי כפי שהוועדה יודעת אנחנו בסוף חודש אוגוסט הצגנו גם לממשלה וגם לכנסת תוכנית יעדים ובתוכנית היעדים הזאת נכללו פרוייקטים חדשים, גם בתחום הלימודי, מבחינת תגבור לימודי שפת אם, מתמטיקה ומדעים בחטיבות הביניים ובבתי הספר היסודיים, וגם בתחום הערכי.
גדעון סער: התקצוב של התוכנית הזאת, שהוא למשל קרוב ל-400 מיליון שקלים, בהחלט נכנס לתקציב 2009-2010 ולכן כאשר אחוזי הביצוע הם גבוהים, זה אומר שהמשרד נערך לבצע תוכנית חדשה שהתחילה ב-1 בספטמבר באופן מיידי והצליחה להגיע לאחוזי ביצוע יפים מאוד.
גדעון סער: כמובן שרצוי לומר שתמיד אפשר לשפר וזה נכון, אבל האמת היא שכאשר אני מדבר עם אנשי משרדי, הם אומרים לי שזה נתון שקצת קשה לשפר אותו.
גדעון סער: מה שחשוב לשפר זה את תקציב משרד החינוך ואני מאוד מקווה שבשנת 2011, בין אם זה יהיה תקציב חד שנתי, כפי שאדוני רוצה, ובין אם זה יהיה תקציב דו שנתי, כפי ששר האוצר מעונין, ועדת הכספים תעמוד על כך שסדר העדיפות הלאומי ישונה בפועל.
גדעון סער: אני מאמין שהממשלה תלך בדרך הזאת.
גדעון סער: ככל שהממשלה לא תלך בדרך הזאת, הכנסת תתקן זאת כיוון שבאמת אנחנו נמצאים בסיטואציה בה כמעט אין מחלוקת על כך שהשקעה בחינוך ובהשכלה גבוהה היא המפתח להבטיח את עתידה של מדינת ישראל.
גדעון סער: כאשר אנחנו מסתכלים על הדוחות השני – והתייחסתי, כאשר פורסם דוח ה-OECD בשבוע שעבר, גם לדוח הקודם בנושא החינוך – אנחנו רואים את הנתונים שנוגעים להשקעה לתלמיד ולשיפור תוספתי פרופורציונאלי של השקעה לתלמיד מול הממוצע של מדינות ה-OECD, אנחנו מבינים שעל מנת להתמודד עם המדינות המתקדמות בעולם, אנחנו צריכים להשקיע יותר בחינוך ויותר בהשכלה גבוהה.
גדעון סער: זה הדבר החשוב ביותר ברגע זה לקראת התקציב הבא, מפני שבסופו של דבר אנחנו צריכים להסתכל על העתיד.
גדעון סער: באשר להערות שעלו כאן.
גדעון סער: קודם כל, צריך לדעת שיש ודאי קשר בין שימוש במערכת חדשה שנקראת מערכת בוחן, מערכת מרכבה לעומת מערכת בוחן, במובן הזה שבשיטה החדשה ניתן לעקוב בצורה שוטפת אחרי הביצוע של היחידות ואפשר גם לשפר את הנתונים ואני מניח שהדבר הזה יביא לאחוזי ביצוע יותר גבוהים.
גדעון סער: כאשר נכנסים סכומים בסוף שנת התקציב, צריך לתאם את הדברים האלה, כי לפעמים לא ניתן לממש את זה.
גדעון סער: אז חשוב מאוד באיזה סעיפים הדברים מועברים, האם יש תקנה, האם אין תקנה, כי לעתים בצורה כזאת אנחנו יכולים גם להוריד את הסטטיסטיקה באחוזים כי זה לא ניתן לביצוע.
גדעון סער: בסך הכל אני חושב שהתוצאה היא תוצאה יפה ואני מקווה מאוד שבשנת 2010 אנחנו נצליח לחזור על כך.
חיים אורון: קודם כל, מגיעות מחמאות על העמידה בתקציב למרות שמהרבה בחינות במשרד החינוך זה יותר קל ממשרדים אחרים משום שההוצאה הגדולה היא ההוצאה למשכורות ולהעברה לרשויות המקומיות.
חיים אורון: בכל זאת, אדוני השר, הנתון המהותי בדוח שמופיע כאן, בהנחה שהוא נכון, שתקציב 2009 נמוך ב-4 אחוזים מתקציב 2008.
חיים אורון: זה מה שמופיע כאן.
חיים אורון: 30.5 לעומת 31.7.
חיים אורון: אגב, הפער דומה גם בתקציב המאושר.
עמי צדיק: הביצוע ב-2009.
משה גפני: לא, הוא לא מדבר על הביצוע אלא על התקציב, בעמוד הקודם.
עמי צדיק: זה לא כולל התחייבויות שטרם שולמו.
עמי צדיק: אם נסתכל על הסכום המאושר, נראה שהפער לא כל כך גדול.
עמי צדיק: יש ירידה מסוימת.
חיים אורון: בתקציב המאושר והלא מאושר, הפער הוא אותו הדבר, הוא מיליון ו-100 וכאן הפער הוא מיליון ו-200.
חיים אורון: אלה אותם אחוזים, אותם ארבעת האחוזים.
חיים אורון: הטענה לא כלפיך, אדוני השר.
חיים אורון: אני זוכר שבישיבה למטה אמרתי שיפסיקו לרמות אותנו, התקציב מקוצץ, אתה הנהנת בראשך למרות שהייתה חגיגה גדולה בתקשורת.
גדעון סער: סעיף הפעולות קוצץ.
חיים אורון: אני מדבר על הסך הכל.
חיים אורון: אי אפשר יותר לשחק במספרים.
חיים אורון: מיליארד שקלים על פי ביצוע ב-2009, מיליארד ו-100, פחות מ-2008.
חיים אורון: זה בשנה שהממשלה אומרת עדיפות  לחינוך.
חיים אורון: בסוף זה הנתון.
משה גפני: בוא נהיה הגונים.
משה גפני: אני ראיתי את מה שהכין עמי צדיק.
משה גפני: אני לא מפחית מחומרת העניין אבל התקציב הוכן, אתה יודע, באוגוסט 2008.
משה גפני: הוא לא אושר בגלל שהוא לא אושר וכל מה שנלווה לעניין הזה.
משה גפני: מה שלא היה קיצוץ או שהיה קיצוץ רוחבי, היה קיצוץ של אחוז אחד ב-2010.
חיים אורון: אני מבין שאתה צריך להגן.
משה גפני: אני לא חולק על העובדה.
חיים אורון: אתה זוכר שלפני שלושה חודשים העברנו כאן 3 מיליארד שקלים?
חיים אורון: אגב, גם בתקציב, מההצעה המקורית של הממשלה באוגוסט 2008 ועד האישור במאי-יוני 2009, זזו כמה מיליארדים כבדים בתקציב.
גדעון סער: אני אתייחס לזה.
חיים אורון: בסוף יש מחלוקת שאני מקווה שהיום היא יותר קטנה.
חיים אורון: בעבר היה איזה סוג של בון טון, היה אפילו מישהו, דוקטור, שאני חושב ששינה את דעתו, שדי התפרנס מהבון טון הזה.
חיים אורון: התקציב הוא לא בעיה בחינוך אלא זאת בעיה בהתארגנות, אופק חדש וכולי.
יהודה קיסר: דן בן דוד.
חיים אורון: אני לא אמרתי את השם.
יהודה קיסר: לא, אבל אני אומר.
חיים אורון: היה ויכוח גדול.
חיים אורון: גם דברת, אני לא במקרה מעלה את הוויכוח הזה, בדוח הראשון שלו אמר שהוא עושה מהפכה בלי עלות תקציבית.
חיים אורון: אחר כך הוא תיקן ואמר שהוא התכוון על בסיס תקציב 2003, שזה היה בערך 4.5 שקלים תוספת.
חיים אורון: אחר כך בהרבה שיחות שהיו לי אתו, הוא אמר שכאשר ישבנו בוועדה לפני שיצאנו החוצה עם התוצאות, הם שכנעו את עצמם, כמו אנשי עסקים, שנזיז מפה ונזיז משם והמספרים מסתדרים, אבל היום הוא מבין שתוספת תקציב היא גם מנוע לשינוי.
חיים אורון: מה זה אופק חדש?
חיים אורון: עם כל הכבוד ליולי תמיר, עם כסף אתה עושה גם שינוי.
חיים אורון: בלי כסף, אתה תוקע את כולם בעקבים והם לא זזים לשום מקום.
חיים אורון: הדבר הזה לא רק שלא השתנה אלא לפי דעתי ב-2010 ממשיכה אותה מגמה.
עמי צדיק: לא. זה גדל.
חיים אורון: בכמה זה גדל?
חיים אורון: בתקציב מאושר.
חיים אורון: הערה שנייה קשורה בתקציב הפיתוח בו הביצועים הם הרבה פחות מרשימים.
עמי צדיק: המספרים של יהודה קיסר כוללים את ההתחייבויות שטרם שולמו.
חיים אורון: אני חושב שחשוב להציג איפה לא מומשה בניית כיתות וחידוש מבנים וכולי.
חיים אורון: לפי דעתי, אם נסתכל על המספרים האלה, נגלה את הרשויות החלשות שלא מסוגלות לעשות את המצ'ינג.
גדעון סער: אין מצ'ינג.
חיים אורון: אז נגלה את הרשויות החלשות.
חיים אורון: אני אומר את זה ואולי אני טועה.
משה גפני: לא, אתה לא טועה.
חיים אורון: אין לי ספק שאם מקציבים לרעננה כיתה או לתל אביב כיתה, שם יממשו אותה.
חיים אורון: הכל מוכן והוא לוקח את הכסף.
חיים אורון: יש לי ספקות לגבי מקומות אחרים.
רון מוסקוביץ: אין בנייה שהרשות לא מוסיפה לה משהו.
רון מוסקוביץ: לא קיים דבר כזה.
משה גפני: אנחנו נגיע לזה.
חיים אורון: אין במגזר הערבי מקומות שלא בונים?
משה גפני: הוא מצדיק אותך.
חיים אורון: לכן אני מבקש שיגישו לנו את המפה הזאת כי צריך לראות מה עושים עם זה, כי במקומות האלה הפערים רק מצטברים משנה לשנה.
חיים אורון: בא ראש ממשלה לביקור ואומר שהשנה נבנה אלפיים כיתות, אבל לא בונים כלום כי אין כוח לבנות, לא יודעים לבנות, אין תב"ע, אין תוכניות, ובסוף נשארים תקועים עם קרוואנים.
משה גפני: הדיון הזה הוא דיון של תת ביצוע.
משה גפני: אנחנו זוכרים מה היה כאן עם שר השיכון וכנראה יהיה גם עם משרדים אחרים.
משה גפני: מתברר שכאשר מעלים את הדברים על השולחן, יש דברים שבכל אופן ניתנים לתיקון על אף שהייתי בטוח שהדיון עם משרד החינוך יהיה חצי שעה וזהו, בגלל שהביצוע הוא ביצוע מושלם כמעט.
רונית תירוש: הוא לא מושלם.
משה גפני: כמעט מושלם.
ציון פיניאן: ניצול של 99 אחוזים מתקציב בינוי, מראה שני דברים.
ציון פיניאן: אני חושב שזה המשרד היחידי שיש לו אחוזי ניצול כאלה.
ציון פיניאן: ראשית, זה מראה על כך שמשרד החינוך עמד ביעדים ושנית, היות ואני מערי הפריפריה, אני גם שומע מראשי רשויות שלפחות בפריפריה חלו תמורות חיוביות ויש ראייה אחרת.
ציון פיניאן: הרווחה החינוכית שקוצצה בשנים קודמות כמעט ב-70 אחוזים, אבל חלו תמורות גם בזכאות לתעודת בגרות, דברים ששינו ללא הכר את הרשויות.
ציון פיניאן: בטבריה למשל יש פרוייקט רציני – עבר מצמיח עתיד – ואני יודע מה קורה בו ודבר כזה קורה לא רק בטבריה אלא גם במקומות אחרים.
ציון פיניאן: אני שומע שזה גם בצפון וגם בדרום, כי שם בדרך כלל אני מסתובב.
ציון פיניאן: אני חושב שחלו שינויים חיוביים בפריפריה, ואני בטוח שכך המצב בכל הארץ.
ציון פיניאן: חבר הכנסת אורון אמר שאם נותנים כיתת לימוד לבנייה בתל אביב או בחיפה או בקריית שמונה, אבל אם יש מצ'ינג, קריית שמונה לא תבנה.
ציון פיניאן: אני יודע ששר הרווחה ביקש 25 אחוזים וראש הרשות אמר לו שייקח את הפרוייקט בחזרה.
ציון פיניאן: אני חושב שכאן זה לא קיים ותקנו אותי אם אני טועה.
ציון פיניאן: כפי שאמר היושב ראש, יהיו כאן עוד שרים שאחוז הניצול שלהם הוא בעייתי מאוד, וכבר שמענו את שר השיכון שהיה כאן כאשר התברר שהיו מאות מיליוני שקלים שמשרדו לא ניצל.
ציון פיניאן: אני ממשיך לטעון ולחשוב שהכל מתחיל ונגמר בחינוך.
ציון פיניאן: אם יהיה לנו חינוך טוב במדינת ישראל, הכל יבוא על מקומו בשלום.
רונית תירוש: אני לא כל כך יודעת למה להתייחס משום שכאשר אני מסתכלת על הדוח של מרכז המחקר והמידע של הכנסת, יש כאן טבלה שמדברת על ניצול של 96.8 אחוזים, כולל ביצוע התחייבויות.
רונית תירוש: אני לא יודעת איפה ה-96 אחוזים.
רונית תירוש: אני קוראת שורה אחת שבדיון של ועדת החינוך נאמר שיש ניצול של 99.9 אחוזים.
רונית תירוש: אבל  יש כאן טבלה שמשווה בין 20007, 2008 ו-2009, אני רואה שיעור ביצוע עם התחייבויות נע מ-2007 עם 99.4 אחוזים, 2008 אותו הדבר, 99.4 אחוזים, וב-2009 דווקא יש ירידה ומדובר ב-96.8 אחוזים.
רונית תירוש: עוד לפני שאני אומרת, אני שואלת.
עמי צדיק: אנחנו ביקרנו גם אצל יהודה קיסר כדי להבין את כל הסוגיה.
עמי צדיק: יש במשרד חמש חשבויות שונות.
עמי צדיק: החשבות של יהודה היא החשבות העיקרית אבל יש חשבויות אחרות ושם שיעורי הביצוע הם שונים.
עמי צדיק: זאת לא חשבות אחת אלא יש עוד חשבויות אחרות.
עמי צדיק: חשבות של החינוך ההתיישבותי, של החינוך המוכר, של החינוך העצמאי, של הטלוויזיה החינוכית.
עמי צדיק: יש חמש חשבויות שונות.
עמי צדיק: אנחנו נפנה לחשב הכללי כדי לשאול אותו מה בכוונתו לעשות עם זה והאם הוא מתכוון לשנות את זה ולעבור לחשבות אחת לכל המשרד.
משה גפני: הוא החשב של כולם.
משה גפני: לא. ממש לא.
משה גפני: רק של המשרד הראשי.
חיים אורון: התשובה לא אצל החשב הכללי.
עמי צדיק: אני אפנה אליו כי הוא אחראי.
משה גפני: החינוך ההתיישבותי, יש להם חשבות נפרדת ואתה לא מופקד עליה?
עמי צדיק: הם ת"פ החשב הכללי.
עמי צדיק: התקציב המאושר לשנת 2009 עמד על בערך 32.5 מיליארד שקלים.
עמי צדיק: תקציב הביצוע, בלי ההתחייבויות, עמד על 30.5 מיליארד שקלים.
משה גפני: שזה ה-96 אחוזים.
עמי צדיק: בדיוק.
עמי צדיק: יש הפרש של שני מיליארד שקלים.
עמי צדיק: מהחשבות של יהודה קיבלנו שההתחייבויות שטרם שולמו עומדות בערך על קרוב למיליארד שקלים.
עמי צדיק: כלומר, כבר אנחנו מגיעים לעודף של מיליארד שקלים.
עמי צדיק: כנראה שבחשבויות האחרות יש גם כן התחייבויות שלא שולמו וזה בהיקפים של מאות מיליוני שקלים.
משה גפני: אז אנחנו מגיעים ל-99 אחוזים ביצוע.
עמי צדיק: בסביבות כמה מאות מיליוני שקלים, בערך מאה מיליון שקלים, שזה פחות או יותר העודף, זה פחות או יותר מסתדר.
רונית תירוש: אני רוצה לומר שמשרד החינוך, בניגוד למה שאמר חבר הכנסת אורון, יש לו קושי בביצוע מלוא התקציב בגלל ההבדלים בין שנת תקציב לשנת לימודים וגם בגלל התנהלויות של כל הממשלות שבשלבים שונים עושות קיצוצים, קיצוצי רוחב וכולי.
רונית תירוש: אז אנחנו מוצאים את עצמנו לא מסוגלים לשלם בנובמבר לכל מיני מוסדות  והתקציב נלקח.
רונית תירוש: אלה אפילו לא עודפים מחויבים.
רונית תירוש: חלקם כן, אבל חלק גדול הם לא עודפים מחויבים וזה חוזר לאוצר.
רונית תירוש: זאת שיטה של האוצר.
רונית תירוש: את זה צריך לקחת לתשומת ליבנו.
רונית תירוש: לכן די הופתעתי מאחוז כזה גבוה של ניצול תקציב.
רונית תירוש: אני עדיין חושבת שזה לא נכון ואלה לא הנתונים המדויקים.
רונית תירוש: אפשר להתברבר בין חמש חשבויות, אבל אני מתקשה, כאשר אין לי מסמך.
רונית תירוש: יש לי מסמך אחד ובמסמך הזה יש לי מעל 3 אחוזים תת ביצוע, שזה מוביל אותנו למעל מיליארד שקלים שזה הרבה מאוד כסף.
רונית תירוש: אגב, אני זוכרת את הטענות האלה כלפי המשרד.
רונית תירוש: תמיד אנחנו נענו בתת ניצול סביב 600 מיליון שקלים.
גדעון סער: הדבר הזה השתנה.
משה גפני: זה השתפר מאוד.
גדעון סער: הדבר הזה השתנה בסדרי גודל, ואני אומר את זה בלשון המעטה, כדי לא לדבר על העבר.
רונית תירוש: אני לא באה לשבח או להאשים.
גדעון סער: אני אומר שזה השתנה בסדרי גודל ואני קובע את זה כעובדה.
גדעון סער: כפי שאת יודעת, המשרד הראשי מבצע יותר מ-25 מיליארד מתוך 30 המיליארד, כך שחמש החשבויות, זה נכון, אני חוזר על עמדתי שצריכה להיות חשבות אחת, אבל היא יכולה לעשות סטיית תקן לא מ-30 מיליון ל-600 מיליון.
גדעון סער: סטיות תקן יכולות להיות הרבה יותר קטנות.
משה גפני: אדוני השר, אתה תשיב לכולם.
משה גפני: אנחנו לדעת.
רונית תירוש: אני עדיין אומרת שאני מתייחסת לנתונים שיש לי ואין לי משהו אחר.
רונית תירוש: מה שיש לי, סותר את מה שנאמר כאן.
רונית תירוש: אני חושבת שהקיצוצים בחינוך היו הרבה יותר קשים ממה שזה נראה בפועל.
רונית תירוש: כתוצאה מאופק חדש וכתוצאה מהסכם כנראה שהיה לראש הממשלה עם שר החינוך ועם מנכ"ל משרדו לביצוע פרוייקטים מיוחדים על מנת לשפר את הביצועים של תלמידי ישראל במבחנים בין לאומיים, הוזרמו לקופת משרד החינוך הרבה מאוד תקציבים וטוב שכך, וזה כאילו איזן את קיצוצי העבר, אבל שנדע, יש כאן כסף נוסף צבוע וטוב שכך, כסף שהוזרם למשרד, והוא איזן את המראה הכללי של התוצאה הסופית בהשוואה לשנים עברו.
חיים אורון: הוא לא איזן.
רונית תירוש: אם הוא לא איזן, זה עוד יותר גרוע.
חיים אורון: יש כאן מיליארד שקלים פחות.
חיים אורון: הנתונים מאוד ברורים.
חיים אורון: גם בתקציב המאושר וגם בתקציב הביצוע, יש פער של מיליארד שקלים.
רונית תירוש: אני מתקשה להבין כאן את הנתונים.
רונית תירוש: גם אם הוא לא איזן, זה עוד יותר גרוע.
רונית תירוש: משה, כמה הוזרם כתוצאה מהצורך לכסות גם את אופק חדש ולפתח אותו וגם התוכנית המיוחדת שלכם למבחנים בין לאומיים?
משה גפני: בשנת 2009 לצורך תוכנית ההישגים, נוספו כ-120 מיליון שקלים ולצורך אופק חדש, נוסף סדר גודל של – עבור 450 מוסדות שהתחילו בספטמבר – 150 מיליון שקלים.
רונית תירוש: 270 מיליון שקלים?
משה גפני: לתקופה של ספטמבר-דצמבר עבור 450 מוסדות.
גדעון סער: הוצאות שכר?
משה גפני: בשנת 2008 יש הפחתה בעלויות השכר וזה דבר שיכול להסביר את ההפחתה בגלל הקיצוץ בהבראה אחרי החלטת הממשלה על הפחתת ההבראה ב-50 אחוזים.
משה גפני: זאת הפחתה של כ-2 אחוזים ומעלה בשכר וחלקו הגיע ל-90 אחוזים מהתקציב.
משה גפני: זה מגיע לסביבות 600 מיליון שקלים פלוס, ההפחתה הזאת של 2 האחוזים בעלויות ההבראה.
רונית תירוש: אני יודעת שבשנת לימודים יש לפחות תוספת של מיליארד שקלים כתוצאה מהפרוייקטים לשנה, שחלקו הוא ב-2009 ועוד שני שליש ב-2010.
משה גפני: אלה שינויים במהלך השנה.
משה גפני: זה לא שינוי בבסיס.
שלי יחימוביץ': אני מתנצלת אבל בשעה 11:00 דנים בחוק שלי בוועדת העבודה והרווחה ולכן אצטרך לעזוב את הדיון כאן.
שלי יחימוביץ': בכל זאת אני גם ארצה לקבל תשובה לשאלה, ואם אני לא אספיק לשמוע אותה, אני אקרא אותה בפרוטוקול לאחר מכן.
שלי יחימוביץ': לפני הכל.
שלי יחימוביץ': אנחנו באמת בסוג של דיון שהוא לוקסוס כי אנחנו ישבנו כאן עם שרים שתת הביצוע שלהם היה מחפיר ושמענו תירוצים מתירוצים שונים, אבל כאן באים אלינו בלי תירוצים אלא פשוט עם ביצוע שכמו שנאמר כאן הוא כמעט מושלם.
שלי יחימוביץ': עם כל הכבוד לאמונתך, אדוני היושב ראש, זה לא מידי שמים.
משה גפני: לא, להפך.
משה גפני: דווקא בגלל אמונתי, לא סומכים על הנס אלא צריך לעבוד כמו שצריך.
שלי יחימוביץ': הסיבה שאנחנו לא יושבים כאן מול שר ובודקים לאן נעלמו 200 מיליון שקלים, כמו שקרה לנו עם שר אחר במשרד אחר, כבר ראויה לציון.
שלי יחימוביץ': ברור שנעשתה כאן עבודה וזה לא קרה במקרה.
שלי יחימוביץ': ביצוע גבוה כזה, הוא תוצאה של עבודה.
שלי יחימוביץ': באופן כללי אני חושבת שמגיעה מילה טובה למשרד החינוך, גם על הנכונות של השר לגונן על תקציב משרדו באופן מאוד אגרסיבי כפי שנדרש, נוכח הקיצוץ החריף למשל שנאלצנו לבצע כאן בתקציבי משרדים חברתיים לטובת מיליארד שקלים לתקציב הביטחון, שזאת חרפה בפני עצמה, שאני מאוד מקווה שהחרפה הזאת לא תחזור על עצמה, ואנחנו נילחם כדי שתקציב החינוך – הוא אמנם קוצץ במינימום לעומת משרדים אחרים – לא יקוצץ.
שלי יחימוביץ': למה לדבר על קיצוץ?
שלי יחימוביץ': הרי ברור לחלוטין שצריכה להיות תוספת במשרד החינוך, במיוחד בממשלה שראש הממשלה שלה הצהיר שהחינוך יעמוד בראש מעייניו ובמיוחד אחרי תקופה של קיצוצים מצטברים של 6 מיליארד שקלים בתקציב החינוך.
שלי יחימוביץ': זאת המשימה שלנו כוועדת כספים ואני מקווה שנתלכד סביבה.
שלי יחימוביץ': התשבחות שלי הן לא רק ברמה העסקית וברמת הביצוע אלא גם ברמה הערכית.
שלי יחימוביץ': אני חושבת שההתנהלות של השר גדעון סער במשרד החינוך, הוא לא בא למוטט את הקיים ויש לו הערכה וכבוד למערכת הקיימת, ומצד שני יש רוח של שינוי וחדשנות וגם דיבור על ערכים לשם שינוי.
שלי יחימוביץ': אני חושבת שזה ראוי ונכון.
שלי יחימוביץ': יש לי שאלה ספציפית והיא נוגעת לנקודת המפגש שבין ביצוע תקציב משרד החינוך לבין משרדים אחרים.
שלי יחימוביץ': כיוון שאלה תחומים שאני עוסקת בהם, אני מרגישה שדווקא שם יש נקודת תורפה.
שלי יחימוביץ': למשל, בעניין המכינות הקדם צבאיות מול משרד הביטחון, שם יש נקודת תורפה מצד משרד הביטחון.
שלי יחימוביץ': למשל, בעניין אחיות בריאות התלמיד מול משרד הבריאות.
שלי יחימוביץ': למשל, בעניין החינוך התעבורתי מול משרד התחבורה.
שלי יחימוביץ': בכל המקומות האלה שתקציבים שלכאורה משרד החינוך אמון על הביצוע שלהם או שיש לו חלק אבל משרד אחר שותף, אני מרגישה שיש נקודות חולשה ושם יש בעיות מהותיות ועמוקות ביותר שאני לא אכנס אליהן כאן.
שלי יחימוביץ': אני אודה לך אדוני שר החינוך אם תשיב לשאלה שלי ראשונה כי כאמור אני צריכה לצאת מהישיבה.
גדעון סער: אם היושב ראש יאפשר לי, אני מוכן להשיב עתה.
משה גפני: חברת הכנסת יחימוביץ, חוץ מהקריאה בפרוטוקול, אני גם אומר לך מה השיב השר.
אבי גור: אני מצטרף לדבריה של חברת הכנסת שלי יחימוביץ.
אבי גור: באמת יש רוח חדשה.
אבי גור: אני חייב לציין שבנושא הניצול התקציבי חסר לי כאן נציג האוצר.
משה גפני: בסוף הוא יגיע.
אבי גור: אני מאוד מקווה.
משה גפני: לא לדיון הזה אלא לדיונים אחרים.
אבי גור: אני מקווה שהאוצר ידאג שהתקציבים שצריכים להגיע לבתי הספר ולמערכת החינוך ממשרדים אחרים, באמת יגיעו.
אבי גור: זאת נקודה שהיא תפקידו של האוצר.
אבי גור: התקציבים האלה הם צבועים, מסומנים ולא רק זה אלא בית המשפט העליון בשבתו כבג"ץ הביא את הנושא של החינוך התעבורתי בחזרה לממשלה מכיוון שמשרד התחבורה לא העביר ונוצר קיצוץ של 15 שעות לימוד בזמן הכי קריטי שהילדים לומדים לבחינות לקבלת רשיון נהיגה.
אבי גור: זה סכום קטן שמזמן משרד התחבורה היה צריך להביא אותו וזה תפקידו של האוצר לפקח על זה.
אבי גור: אני רוצה להסב את תשומת לבכם לנושא שלא עלה כאן עד עכשיו.
אבי גור: בשנה-שנתיים האחרונות אנחנו מדברים על משבר כלכלי עולמי.
אבי גור: זאת אומרת, משפחות עניות יותר, להורים קשה לשלם יותר, תלמידים נאבקים בקשיים שלא נאבקו בהם קודם.
אבי גור: לנושא הזה בקטע של הפרט צריך לתת תשומת לב איך להגיע אליו.
אבי גור: אנחנו ישבנו אתמול בדיון בוועדת החוקה ואנחנו שמענו ממנהלי רשתות בתי ספר שמשרד המשפטים גורם לזה שהם לא יקבלו תקציבים בסדר גודל של סחרור ופשיטת רגל של בתי ספר.
אבי גור: אני חושב שגם משרד המשפטים צריך להתחשב במשבר הכלכלי ולעשות איזושהי רפורמה או משהו לפנים משורת הדין ולטפל בנושא הזה ומיד.
אבי גור: בנושא של יתרות תקציביות.
אבי גור: התקיימה ישיבה עם מנכ"ל משרד החינוך בוועדת החינוך והסתבר שהניצול של התקציב השנה באמת היה יפה, אבל בשנה קודמת נשארה יתרה שכרגע יש הצעה לנצל אותה והיא בסכום של 30 מיליון שקלים.
אבי גור: ההצעה לנצל אותה לנושאים של בטיחות שגם כאן ניתנה קביעת בג"ץ.
אבי גור: אני מקווה שאכן יינתן לזה ביטוי.
אבי גור: משרד הבריאות מנהל תקציב של כ-300 מיליון שקלים וגם כאן אני מסכים עם חברת הכנסת יחימוביץ.
אבי גור: אין בדיקות תברואה בבתי הספר, אין טיפול של חוק בריאות ממלכתי, סעיף 21(א), בריאות התלמיד, וכל התקציב הזה כרגע, כל שלושה חודשים משתנה שם הספק, ההורים עד היום מה-1 לספטמבר לא קיבלו דף.
אבי גור: אני מסכם ואומר שדבריי מדגישים את זה שהמשרדים האחרים צריכים גם הם להעביר את היתרות שלהם ובמיוחד משרד התעשייה שמנהל רשת של 400 בתי ספר, שם גם כן צריך לתת לנו דין וחשבון.
רון מוסקוביץ: אני רוצה להזכיר שהעובדה שאין עדכון של ריבוי טבעי גורמת לכך שהשלטון המקומי הוא זה שנושא למעשה בעלויות של התוספות.
רון מוסקוביץ: גם הניצול התקציבי של השלטון המקומי הוא די קרוב לאחוזים הללו, של 99 אחוזים ו-98 אחוזים ואני מדבר על סכומים של למעלה מ-10 מיליארד שקלים לכל הרשויות המקומיות בארץ.
רון מוסקוביץ: צריך לקחת את זה בחשבון כי זה לא סכום מבוטל.
רון מוסקוביץ: זה לא שדווה ל-30 מיליארד אבל מצד שני בואו ניקח בחשבון שהתקציבים של השלטון המקומי הם לא תקציבי שכר אלא תקציבים שקשורים להסעות, תקציבים שקשורים לשעות רוחב, לאחזקה, בטיחות וכיוצא בזה.
רון מוסקוביץ: אני חושב שצריך להזכיר את השלטון המקומי שהוא שותף מאוד בכיר לנושא החינוך.
רון מוסקוביץ: אני חייב להזכיר, ואולי קצת להשבית את השמחה, שבשנה הזאת, ולא חשוב מי אשם, ספגנו הוצאת מספר ישובים מהנושא של פטור משכר לימוד לגילאי שלוש עקב בג"ץ עדאללה ודברים נוספים, דבר שאולי הקל על משרד החינוך.
משה גפני: כמה ישובים?
רון מוסקוביץ: ברווחה חינוכית, כ-50 ישובים היו בסך הכל ואני חושב ש-70 או 80 אחוזים מהישובים יצאו מתוך הרווחה החינוכית במהלך השנה שהסתיימה.
רון מוסקוביץ: הדבר שמכביד עלינו יותר מכל, ובזה אנחנו מצויים בדיאלוג עם המנכ"ל, הוא נושא אי עדכון של תעריפי ההסעות והנושאים של החינוך המיוחד.
רון מוסקוביץ: בנושאים הללו אנחנו, הרשויות המקומיות, מגדילים והנטל הולך וגדל על השלטון המקומי כי אנחנו לא יכולים לסרב לא בנושאים של הסעות ולא בנושאים של חינוך מיוחד.
רון מוסקוביץ: החלוקה של 75-25 אחוזים כבר לא קיימת אלא היא מזמן נפרצה ויש מקומות שאנחנו חוצים את ה-50-50 במימון השלטון המקומי.
רון מוסקוביץ: אם אנחנו מסתכלים עם הפנים לשנת 2010, ולמרות שאנחנו רק מסכמים את 2009, יש מספר התפתחויות חמורות ואני רוצה להזכיר רק שתיים מהן.
רון מוסקוביץ: האחת, חוזר מנכ"ל מאוד גורף  של מנכ"ל משרד הפנים שפירש את הנושא של חוק נהרי בצורה מאוד רחבה שתכביד מאוד על הרשויות המקומיות ואני לא יודע מהיכן יימצאו המקורות על מנת להפעיל את החוק הזה כרוחו ו כלשונו בפירוש הרחב הזה.
רון מוסקוביץ: אני יודע שמשרד החינוך חושב אולי כמונו, שהגישה צריכה להיות אחרת.
רון מוסקוביץ: הנושא השני הוא מבית מדרשו של האוצר שהחליט להיכנס לשיקולים של מפעל הפיס ולצמצם או לשנות את אחת מההגרלות המכניסות ביותר של הלוטו.
רון מוסקוביץ: הדבר הזה משליך וגורם קיצוץ ניכר בהכנסות של מפעל הפיס ועל הרווחים שלו כאשר חלק ניכר מהרווחים של מפעל הפיס מופנים לבניית כיתות.
רון מוסקוביץ: צריך לקחת בחשבון שבשנים הבאות, מ-2011, לצערי נראה במצב הנוכחי ירידה במספר הכיתות שנבנות ואני חושב שזה משהו שצריך לטקס עצה וצריך להיות לפתחו של השר בראייה של שנת התקציב הבאה, 2011.
עמי צדיק: יש נתון שלא קשור בדיוק לניצול, אבל מהדוח האחרון של ה-OECD שהזכירו אותו בתחילת הדברים, עולה שההקצאה לתלמיד בחינוך הערבי נמוכה בשליש מאשר בחינוך היהודי.
גדעון סער: ברשויות המקומיות.
משה גפני: איך יכול להיות דבר כזה?
גדעון סער: אם אתה מצטט את ה-OECD, הציטוט שלו היה ברשויות המקומיות.
גדעון סער: בדברים אחרים לא דייקת כאן ולכן חשדתי שגם בעניין הזה אתה לא מדייק.
משה גפני: אדוני השר, לפני שאתה משיב, גם אני רוצה להשתתף בדיון ואני רוצה לומר כמה דברים.
משה גפני: קודם כל, אני באמת משבח אותך.
משה גפני: אני חושב שלקחת את התפקיד מאוד ברצינות, מאוד בחריצות, אתה לא מוותר על הפרטים וזה מאוד חשוב.
משה גפני: התמודדת באופן מכובד עם הנושא של הניסיון לקצץ 6 אחוזים בתקציב משרד החינוך – 2 אחוזים ב-2009 ובעצם עוד 4 אחוזים ב-2010.
משה גפני: אין כמעט קיצוץ בתקציב משרד החינוך.
משה גפני: יש קיצוץ שהוא קיצוץ קטן והמבחן של כולנו, גם שלך וגם שלנו, יהיה כאשר יחלו הדיונים על תקציב 2011 מכיוון שזה כבר יהיה תקציב חד משמעי של הממשלה הנוכחית ושל הקואליציה הנוכחית, ואז יבוא לידי ביטוי האם באמת פני הממשלה לתגבר את החינוך ולשנות את מה שקרה כאן בשנים האחרונות.
משה גפני: אגב, גם תחת שלטון הליכוד הייתה הזנחה טוטלית של מערכת החינוך ואחת הסיבה הייתה בגלל שיהדות התורה לא הייתה בקואליציה והיום היא כן בקואליציה.
משה גפני: זאת אומרת, זאת אחת הסיבות אבל הייתה הזנחה רבה מאוד במשך השנים האלה בתקציב משרד החינוך עם מערכת קיצוצים מאוד קשה שלא קיימת עכשיו.
משה גפני: כלומר, המציאות היא שבסופו של דבר גם אם יש קיצוץ, הוא מאוד בשוליים וגם זה אסור שיהיה.
משה גפני: המבחן יהיה במהלך החודשים הקרובים כאשר יתחילו במשרד האוצר להכין את התקציב ל-2011, ורק ל-2011 כי ככל הנראה הוא לא יהיה תקציב דו שנתי.
גדעון סער: זאת ההערכה הפוליטית שלך?
משה גפני: זאת ההערכה המקצועית שלי.
משה גפני: פוליטית אני לא יודע, פוליטית אולי יהיה משהו אחר, אבל מקצועית אסור שיהיה תקציב דו שנתי.
משה גפני: זאת הדעה של חברי הוועדה ואני בתוכם.
משה גפני: הערכות כלכליות צריכות להיות לשנה ולא יכולות להיות לשנתיים, במיוחד במדינה כמו שלנו, אבל אפילו מדינות גדולות ויציבות יותר.
משה גפני: התקציב הוא תקציב שנתי.
משה גפני: אגב, על פי החוק אתה צריך לעשות תוכנית כלכלית והערכות לשנתיים נוספות ואת זה לא עושים.
משה גפני: את זה צריך לעשות אבל התקציב צריך להיות תקציב שנתי ולא יקרה שום דבר למשרד האוצר שיבוא לכנסת פעם בשנה.
משה גפני: אתה רואה מה קורה, כאשר אנחנו מקיימים דיון על תקציב משרד החינוך שהוא אחד המשרדים הכי גדולים או המשרד מבחינה חברתית, מבחינת העתיד של מדינת ישראל, מבחינת העתיד של הנוער, מבחינת ביצועי התקציב, אפילו רפרנט של משרד האוצר לא מגיע.
משה גפני: אגב, זה באמת חריג ובדרך כלל לא קורה.
משה גפני: להערכתי, זה יהיה תקציב שנתי וכאן יהיה המבחן.
משה גפני: אני רוצה להגיע לנושא של הערכים.
משה גפני: הנושא של תקציב, תמיד אומרים שאתה מבקש כסף, כסף ותקציב הם פונקציה של פעילות.
משה גפני: החשיבות פר תלמיד שצריך שיהיה במערכת החינוך במדינת ישראל גם לעומת מדינות העולם, צריך להיות הרבה יותר גבוה ממה שהוא קיים היום.
משה גפני: אגב, כאשר תקציב משרד החינוך הוא תקציב נמוך יותר ממה שנדרש, מי שסובל מזה אלה לא העשירים, לא אלה שנמצאים בצפון תל אביב ולא במגדלי אקירוב אלא מי שסובל הם אלה שנמצאים בשכונת הארגזים.
משה גפני: הם הסובלים מכיוון שככל שאתה מפחית במספר השעות, ככל שאתה מפחית בסיוע שהתלמידים נדרשים לקבל, מי שסובל מזה, זה מי שההורים שלו לא יכולים לממן את מערכת החינוך החלופית או את התגבור שנותנים על ידי מורים פרטיים, על ידי חוגים ועל ידי דברים נוספים.
משה גפני: ממילא המציאות היא שפערי המעמדות, לא רק בנושא הכלכלי, אלא גם בנושא החינוכי, הופכים להיות קריטיים.
משה גפני: אדוני השר, ברשותך, אני רוצה לעשות משהו שאני לא נוהג לעשות בוועדה בכלל, אבל מכיוון שאין בוועדה נציג של יהדות התורה, אני רוצה להיות לרגע נציג של יהדות התורה אפילו שאני היושב ראש.
משה גפני: העמדה שלי היא שככל שהמערכת הכללית היא טובה, גם הציבור החרדי טוב.
משה גפני: ברגע שהמערכת הכללית היא לא טובה, הציבור החרדי הוא הראשון שסובל.
משה גפני: המערכת הכללית היא טובה היום ולכן באופן יחסי לשנים עברו, גם בחינוך החרדי טוב יותר.
משה גפני: זאת אומרת, יש לי הרבה תלונות והרבה השגות, אבל באופן יחסי המצב היום הוא טוב יותר.
משה גפני: אני לא רוצה להיכנס לזמנים מדויקים כדי לא לפגוע בשר או בשרה כאלה או אחרים, אבל בסך הכל הכללי המצב היום הוא טוב יותר למרות שהוא איננו משביע רצון, יש הרבה דברים שצריך לתקן.