GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
זאב בילסקי: אני חייב לומר שהחיבור הזה היה קשה מאוד.
זאב בילסקי: בכל אופן, שני צדדים, מדובר בסכום גדול, מדובר בגופים ששניהם גופים ציבוריים, יש להם אחריות כלפי הדירקטוריון, ולכן המשימה לא הייתה קלה.
זאב בילסקי: ידידי הטוב חבר הכנסת אורון ואני עשינו כמיטב יכולתנו כדי לחבר ולפני כחודש נפל הפור כאשר בנק לאומי, שמנהל את ענייניו בדרך מסוימת, בואו נאמר שלחצנו ועשינו את הכל כדי שבנק לאומי יסכים לגשת לבוררות בלי תנאים מוקדמים.
זאב בילסקי: זה היה המפתח כדי להגיע ואז אנחנו הבנו מהחברה שכל הדברים האחרים יכולים להסתדר ברגע שהנושא הזה מסודר.
זאב בילסקי: אנחנו מדברים על בוררות בפני שופט עליון בדימוס, אולי שופטים עליונים בדימוס, ובכל אופן, אדם שקצת מבין יותר ממני בדיני ראיות, שמבין מה זה סכסוכים, שעסק בזה.
זאב בילסקי: הרעיון של יושב ראש ועדת הכספים שמינה אותנו היה שתוך שלושה חודשים נסיים את זה.
זאב בילסקי: אני התחלתי ביולי ואמרתי שאם נגיע לספטמבר, הכסף כבר יהיה מזמן אצל החברה ויוכלו לחלק אותו אבל לא הצלחתי.
זאב בילסקי: לא הצלחתי בגלל שהחברה די מתבצרת בעניין ונכנסה לנו עז נוספת כאשר החברה החליטה שהיא חייבת לגרור גם את הממשלה לתוך הבוררות.
זאב בילסקי: זו הייתה החלטה של החברה והחברה פעלה בנושא הזה.
זאב בילסקי: ניסו לעזור לה כולם ובסוף התקבל מכתב חד צדדי של בא כוח היועץ המשפטי לממשלה שמודיע שהממשלה לא תהיה צד לבוררות ולכן אנחנו נמצאים היום במצב שאנחנו מאוד רוצים לסיים את העניין הזה.
זאב בילסקי: אני מאוד מקווה שהחברה, הדירקטוריון שלה, כל היועצים המשפטיים שלה יפנו לשכל הטוב ולרצון הטוב שלנו, ינצלו את הרגע של הרצון הטוב ויקבלו את ההצעה כך שנוכל לגשת מיד לעצם העניין שהוא הבוררות.
זאב בילסקי: הבוררות הזאת צריכה להתקבל מהר ככל האפשר וצריך להביא את העניין הזה לידי סיום.
זאב בילסקי: יש כאן עניין ציבורי ממדרגה ראשונה.
זאב בילסקי: הכישלון שאני חש באופן אישי הוא כישלון של אולי עשרות אלפי אנשים שצריכים ליהנות מהכסף הזה ואין שום סיבה שהכסף הזה בטיעונים כאלה ואחרים לא ייכנס לחברה.
זאב בילסקי: המילה בוררות מגלמת בתוכה בוררות בין שני צדדים, יכולים לשבת, לעשות את זה ולסיים את זה.
זאב בילסקי: עד כאן היו דבריי.
זאב בילסקי: אני מבקש מחבר הכנסת אורון להתייחס.
חיים אורון: לא, בוא נתחיל את הדיון.
זאב בילסקי: בסדר, נתחיל בדיון.
זאב בילסקי: אחרי שאני לקחתי שבע דקות, נשארו לנו 23 דקות עד לסיום הישיבה.
אהרן מור: אני מנהל אגף בכיר להשבת זכויות ורכוש יהודי במשרד לענייני גמלאים.
אהרן מור: אני רוצה להפנות את תשומת הלב לאספקט נוסף שישנו כאן והוא האספקט הבינלאומי.
אהרן מור: ביולי הייתה ועידת פראג בה החליטו 46 מדינות, כולל ישראל, לטפל בנושא של השבת רכוש יהודי מהשואה ולנסות לסיים בטווח הנראה לעין.
אהרן מור: כאשר אנחנו באים לתבוע סכומים גדולים ממדינות אחרות באירופה, אנחנו, מדינת ישראל, מה שזורקים לנו בפרצוף זאת שאלה: ומה קורה אצלכם?
אהרן מור: לכן חשוב לנו כמייצגים את התהליך הזה שהנושא הזה יסתיים בהקדם האפשרי וכל מה שניתן לעשות כדי שזה יסתיים מהר כדי שנוכל לבוא בידיים נקיות ולדרוש מאחרים סכומים גדולים מאוד, הרבה יותר גדולים מאשר מדובר כאן, לטובת ניצולי השואה ואחרים.
אהרן מור: חשוב לנו שהנושא הזה יקבל עדיפות ויסתיים בהקדם האפשרי.
זאב בילסקי: מי מטעם החברה רוצה להתייחס?
מנחם אריאב: תודה רבה, אדוני היושב ראש, מכובדיי חברי הכנסת, אנחנו במצב שלחברה אין כרגע דירקטוריון, לא בגללנו ולא בגלל מרכז הארגונים אלא זה התעכב היכן שהוא במשרד המשפטים או ברשות החברות הממשלתיות.
מנחם אריאב: אני מקווה שעד סוף השבוע העניין הזה יסתדר ונוכל להגיע להכרעה.
מנחם אריאב: אני מבקש להודות לכם על כל מה שעשיתם.
מנחם אריאב: חבר הכנסת בילסקי, אני מכיר אותך לא מכאן וגם את חבר הכנסת אורון מהנגב, ולא התפלאתי שאתם מטפלים בנושא.
מנחם אריאב: תודתי לכן היא כפולה ומכופלת.
מנחם אריאב: יש לנו בעיה של ייעוץ משפטי ולא רק של ייעוץ משפטי אלא גם של חוות דעת משפטית.
מנחם אריאב: מאחר שאינני משפטן, אני הייתי מבקש ממרים רובינשטיין שתציג את העמדה.
מנחם אריאב: אומרים לנו בוררות, אבל הבוררות בבית משפט?
מנחם אריאב: אותה חוות דעת משפטית קיימת גם בבתי המשפט.
מנחם אריאב: אני מקווה שנתכנס ביום ראשון ונוכל להכריע.
מנחם אריאב: זה דיון לא פשוט ואת אחריות כבדה.
מנחם אריאב: זה כסף של ניצולים.
מנחם אריאב: אני ניצול שואה.
מנחם אריאב: לכן האחריות היא כבדה, גם ציבורית, גם לצורך הזיכרון וגם לצורך סיוע לאנשים נזקקים.
מרים רובינשטיין: אני רוצה קודם כל להצטרף לתודות כי באמת בזכות הוועדה הזאת אנחנו התקדמנו הרבה מאוד.
מרים רובינשטיין: גם בנושא של הבוררות, באמת הבאנו להחלטת הדירקטוריון ועל פי המלצת היועצים המשפטיים שלנו הסכמנו ללכת לבוררות.
מרים רובינשטיין: אני חושבת שהתקדמנו יפה במשא ומתן.
מרים רובינשטיין: אמנם לא סיימנו אותו עד הסוף אבל כאן נכנס, אתה קראת לזה עז, אבל זאת לא עז אלא זה דבר שהיה מלכתחילה כי התביעה שהוגשה על ידינו נגד בנק לאומי הוגשה נגד בנק לאומי כמשיב מספר 1 ומדינת ישראל כמשיב מספר 2.
מרים רובינשטיין: זה כתוצאה מכך שבנק לאומי טוען שהוא לא מחזיק בכספים ולכן הוא לא חייב לשלם לנו.
מרים רובינשטיין: הטענה שלו היא שאם יש מי שחייב, זו מדינת ישראל.
מרים רובינשטיין: לכן, כדי לא ליפול בין הכיסאות, היועצים המשפטים, הצוות המשפטי, צירפו את מדינת ישראל לתביעה, ובצדק.
מרים רובינשטיין: זו הייתה רשלנות מקצועית אם לא היו מצרפים את המדינה.
מרים רובינשטיין: אנחנו יודעים מה עמדת המדינה.
מרים רובינשטיין: עמדת המדינה היא כעמדתנו, שמי שחייב בזה, זה הבנק אבל היא צריכה להיות שם ולומר את דברה ובית המשפט צריך לפסוק כך.
מרים רובינשטיין: לכן ללכת לבוררות רק עם בנק לאומי, זו תהיה שגיאה, וכך אמרו לנו היועצים המשפטים וכך גם החליט הדירקטוריון.
מרים רובינשטיין: לכן פנינו כבר בחודש ספטמבר ליועץ המשפטי וביקשנו הצטרפות לבוררות כאשר עלו הנימוקים שעלו כאן והם הנושא של מהירות הדיון, לחתוך מהר, הנושא של ציבוריות והנימוקים האלה היו בפני היועץ.
מרים רובינשטיין: כפי שדיווחנו לך, לקח הרבה זמן ובסופו של דבר בלחץ של קבלת תשובה, זימנו אותנו לפגישה בפרקליטות.
מרים רובינשטיין: היינו בפגישה, הפגישה הייתה מאוד עניינית ואנחנו טענו את כל הטענות והם טענו את שלהם וחיכינו לתשובת היועץ.
זאב בילסקי: בואי נאמר שזה מאחורינו.
זאב בילסקי: קיבלנו את התשובה והתשובה היא חד משמעית.
מרים רובינשטיין: נכון, אבל בתשובה הזאת יש גם משהו טוב והדבר הטוב גם נאמר לנו בפגישה.
מרים רובינשטיין: הם באמת חידדו מאוד את העמדה שלהם שהם הולכים אתנו בנושא המהותי.
מרים רובינשטיין: זאת אומרת, לתמוך בעמדה שלנו שבנק לאומי חייב והוא צריך לשלם, והדבר הנוסף שהם הוסיפו גם בפגישה וזה גם עולה במכתב, שהם מוכנים ללכת אתנו ביחד לנשיאת בית המשפט המחוזי, לבקש הקדמת דיון ולבקש לא רק הקדמת דיון אלא שכל הדיון יהיה במהירות נוכח הנושא הזה שהוא חשוב ודחוף.
מרים רובינשטיין: יותר מזה, אנחנו גם נבקש להקדים את השאלה הזאת, את שאלת המחזיק, ואם אנחנו באים ביחד עם המדינה לבקש להקדים את זה בשלב הראשון.
מרים רובינשטיין: היועצים המשפטיים אמרו שברגע שקיבלנו את התשובה, אנחנו לא יכולים כרגע ללכת לבוררות בלי מדינת ישראל.
מרים רובינשטיין: מדינת ישראל אומרת שהיא תבקש שהתביעה נגדה תידחה.
מרים רובינשטיין: תידחה, זאת אומרת שלא נוכל לחזור אליהם אפילו.
מרים רובינשטיין: לפי אנחנו צריכים למצות – וזאת דעת היועצים המשפטיים שלנו – את ההליך הזה ולפנות לבית המשפט המחוזי.
מרים רובינשטיין: אני לא חושבת שדרך הבוררות נסגרה.
זאב בילסקי: הבעיה היא שהקדנציה שלי מסתיימת בעוד שלוש שנים.
מרים רובינשטיין: אני חושבת שהדלת לא נסגרה.
מרים רובינשטיין: אנחנו נצטרך ללכת לבית המשפט, וזאת חוות דעת היועצים המשפטיים, אבל כמו שאמר מנחם אריאב, הדירקטוריון הוא שקיבל את ההמלצה הראשונית והחליט לבחון את הנושא של בוררות.
מרים רובינשטיין: הדירקטוריון הוא זה שצריך יהיה עכשיו לקבל את חוות הדעת של המשפטנים ולהחליט האם אנחנו הולכים בדרך הזאת כן או לא.
מרים רובינשטיין: כפי שאמר מנחם, תהיה לנו ישיבה וזה יעלה.
מרים רובינשטיין: נביא את חוות הדעת ואני מבינה שהוזמן גם יושב ראש הצוות המשפטי שלנו, כך שיתקיים דיון ויוחלט.
מרים רובינשטיין: גם אם נחליט שכרגע אנחנו הולכים לבית משפט בזרועות משולבים עם המדינה לשם הקדמת הדיון והקדמת השאלה, אני סבורה שלא נסגרה הדלת לבוררות ומבחינת המהירות יכול להיות שאנחנו נשיג את התוצאה של המהירות וגם ציבורית נראה לי שאם אנחנו הולכים יחד עם המדינה לבית המשפט, יש בזה חשיבות גדולה וגם תמיכה מהותית וציבורית.
חיים אורון: ועדת המשנה הוקמה אחרי דיון מאוד מאוד בעייתי בחדר הזה והיא בהרכב שונה והרבה יותר תוסס ממה שנמצא הבוקר.
חיים אורון: אני אומר מראש שאם העניין הוא בין יועצים משפטיים, אסור לי להתערב ואני לא רוצה להתערב, ושחררו אותנו מהעניין ואל תבואו אלינו בשום נושא.
חיים אורון: אם יועצים משפטיים מנהלים את המדינה וגם את החברה, אז אני לא מבין מה הכנסת עושה בסיפור הזה.
חיים אורון: תחליטו מה שאתם רוצים, כי גם אסור לי להתערב בצד המשפטי.
חיים אורון: מה אתם רוצים ממני?
חיים אורון: שאני אבוא ואומר עכשיו שאני אקח את הסיכון על הסיכוי להביא עוד מיליון שקלי לניצולים?
חיים אורון: מינו אתכם לשם, תעשו את זה.
חיים אורון: לי מראש היה ברור שהמדינה לא תלך למשפט עם חברה שהיא הקימה אותה כי זאת עמדה שלא קשורה לכאן.
חיים אורון: יכול להיות שהיו ישיבות מאוד נינוחות ומאוד רגועות, כל אחד מאתנו ניצל את הקשרים שלו לברר את זה ואמרו לנו שאין מה לדבר.
חיים אורון: אם אתם מחפשים עוד תירוצים למשוך את העניין, אמרו לי, תמשכו אותו, אבל אנחנו לא ניכנס לשום בוררות.
חיים אורון: מבחינת המדינה, אני לא צריך לא בית משפט ולא בוררות.
חיים אורון: מבחינת המדינה יש כאן כנסת.
חיים אורון: אם נשתכנע שהבוררות תאמר שלא בנק לאומי לקח את הכסף אלא הכסף נמצא אצל האפוטרופוס, קרי, בידי המדינה והיא הרוויחה כסף, נחתים כאן 80 חברי כנסת ונעביר חוק שהמדינה לא תיקח כסף מהניצולים.
חיים אורון: גם אתי דיברו יועצים משפטיים, גם אני דיברתי עם יועצים משפטיים, וסליחה שאני קצת חסר סבלנות אבל אני חושב שאנחנו הולכים אחורנית כמה חודשים.
חיים אורון: מה שהיה מונח כאן על השולחן, זעקו הניצולים שלהם חשוב הזמן.
חיים אורון: את אומרת שאתם תבקשו מבית המשפט, אבל אני כבר רואה את הספרים של רם כספי למה הוא אומר לא מהר כי הוא רוצה קודם את הסעיף הבא והוא יודע למשוך את זה וללכת לערעור נוסף.
חיים אורון: אנחנו נתגלגל חמש-שש שנים בתביעות האלה ואני לא מבין איך נראה את פנינו בכלל.
חיים אורון: זאת סמכות
חיים אורון: כם, אף אחד לא לוקח מהדירקטוריון את הסמכות שלו, אבל אל תבואו אלינו.
חיים אורון: תגמרו את זה במסגרת הזאת, תעשו מה שאתם חושבים כנכון.
חיים אורון: אני באופן ציבורי לחלוטין – לחלוטין לא משפטי – חושב שזה שגוי באופן מהותי משום שאם יש מחלוקת בין המדינה ובין בנק לאומי, צריך לגמור אותה כאן.
חיים אורון: אם יש מחלוקת בין החברה ובין בנק לאומי, הדרך הכי טובה לגמור אותה היא בבוררות אחרי שבנק לאומי ירד מהכל ובסוף מבחינתנו זה נייר בוררות עם שורה אחת: הבורר יחליט ויפסוק בכל הנושאים שתלויים בין הצדדים.
חיים אורון: מרים, את משפטנית הרבה יותר גדולה ממני.
חיים אורון: אני לא מכיר בוררות יותר פתוחה שבעצם מעביר הבורר הנכבד כולל בשאלה של הראיות, כל הנושאים האלה שעסקנו בהם ודנו בהם בישיבות רבות.
מרים רובינשטיין: על זה כמעט התגברנו.
חיים אורון: אנחנו התגברנו אבל מה קורה עכשיו?
חיים אורון: אחרי שאנחנו מתגברים ומתגברים, אנחנו הולכים לבית המשפט.
חיים אורון: מה שאתם אומרים לנו עכשיו זה שאין דרך לא לעבור את דלתו של בית המשפט.
חיים אורון: שאתם תיכנסו לבית המשפט, אנחנו קודם כל חייבים על פי חוק – ואת יודעת טוב ממני – לברוח.
חיים אורון: שנית, לא אתם שולטים בלוח הזמנים ולא המדינה שולטת בלוח הזמנים אלא כל אחד ישחק את המשחק על פי השיקולים שלו.
חיים אורון: יכול להיות שגם לבנק לאומי יש שיקול שהעניין יסתיים בבית המשפט בתוך שבוע, אבל לשם כך יש הליך של בוררות עם שופטים עליונים ובלי אינסטנציה נוספת של בית משפט מחוזי כאשר אחר כך ילכו לבית המשפט העליון והרי ילכו עם זה אחר כך לבית המשפט העליון ואת יודעת טוב ממני כמה זה יתגלגל.
חיים אורון: אנחנו הולכים לפתוח תהליך שיימשך שנים.
חיים אורון: ההיבט הזה הבינלאומי, לא הייתי מודע לו.
חיים אורון: תמיד ליהודים נוח להסתתר כי הגויים אומרים להם.
חיים אורון: עזבו אותי עכשיו ממה שאומרים לנו הגויים.
חיים אורון: השאלה היא מה אנחנו אומרים לאנשים שישבו כאן סביב השולחן, הניצולים ויורשיהם, ואמרו שהם רוצים שתהיה להם אפשרות לממש את הזכויות שלהם ועכשיו.
חיים אורון: גם היורשים הם כבר לא בני 17 וחצי.
חיים אורון: זאת הייתה הגישה שלנו ואני חושב שבה צריך להמשיך.
חיים אורון: ההחלטה היא שלכם.
זאב בילסקי: אני למדתי מאנשים מאוד קרובים אלי שדרך ארץ קדמה לתורה.
זאב בילסקי: אנחנו נכנסנו להליך של בוררות בהסכמת שני הצדדים.
זאב בילסקי: ישבו כאן שני הצדדים ואמרו שהם רוצים שאתם תהיו.
זאב בילסקי: אתם החלטתם במהלך חד צדדי ללכת ולפנות לממשלה, להתכתב עם זה ואנחנו בכלל לא צד לזה.
זאב בילסקי: אתם מודיעים לנו שאתם פונים ושאתם הולכים.
זאב בילסקי: אני רוצה לומר לכם משהו.
זאב בילסקי: האנשים שכאן ייכנסו, כל חברי הכנסת שבאו לכאן עכשיו, הם חשים תחושת שליחות אדירה ומכירים באחריות שמוטלת על כתפינו.
זאב בילסקי: כאשר אני מסתכל על נח פלוג, ואני מכיר שנים את המאבקים שלו, המאבקים האלה הם תמיד דחופים כי יש לנו כאן ציבור שמסתכל עלינו לראות מה אנחנו עושים.
זאב בילסקי: חברה כזאת שמחזיקה כסף, שקיבלה מקדמה מבנק לאומי, שלא מצליחה לתת את הכסף לתרופות.
זאב בילסקי: היה רעיון לתת לאנשים את ההשתתפות בתרופות, אבל עד היום לא הגיעו הרשימות.
מנחם אריאב: מינואר זה יהיה.
זאב בילסקי: אני מאחל לך ולי שנגיע שנינו לינואר וזה יהיה.
זאב בילסקי: שנים זה לא מתבצע.
זאב בילסקי: אני הייתי כאן כדי להגן על החברה בפני יושב ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט ולהתחנן כדי שלא יורידו לכם מהתקציב בגלל כל מיני דברים שאתם עושים.
זאב בילסקי: לכן אני פונה ובאמת מבקש מכם.
זאב בילסקי: אם אתם באמת חושבים שאתם תלכו לבית המשפט וזה יהיה מהיר והמדינה תהיה אתכם, אני לא יודע.
זאב בילסקי: אני חי במדינה הזאת די הרבה שנים כדי לומר לך, גברת רובינשטיין, שזה לא יהיה כמו שאת חושבת.
זאב בילסקי: אנחנו הלכנו על תהליך של בוררות שהוא מהיר, שהוא מסודר, שאנחנו יודעים איך אנחנו מתחילים ואנחנו גם פחות או יותר יודעים איך הוא מסתיים.
זאב בילסקי: יש לנו אור בקצה המנהרה.
זאב בילסקי: אנחנו דיברנו עם הנהלת בנק לאומי ואני אומר לך לשבחם של האנשים האלה, הם משתפים פעולה כל הדרך יחד אתנו.
זאב בילסקי: כל הדרך, כולל ויתורים על דברים שהיועצים המשפטיים שלהם נשכבו על הרצפה ולא הסכימו בשום פנים ואופן.
זאב בילסקי: לכן כגוף ציבורי אנחנו מצפים מכם לקצת מצב כזה שאנחנו נוכל להגשים את השליחות שלנו, להביא את זה לבוררות, לסיים את זה תוך מספר חודשים ואז אני מקווה שגם יהיה לכם שכל, גם בעיני אלוקים וגם בעיני אדם, לקחת את הכסף הזה ולהשתמש למטרות לשמם הוא נועד.
מנחם אריאב: אמרת שאתה יודע איך יסתיים הליך הבוררות.
מנחם אריאב: תגיד איך הוא יסתיים.
מנחם אריאב: הבנקים סיימו אתנו.
זאב בילסקי: הבנקים סיימו אתכם הרבה בגללנו.
זאב בילסקי: יושב כאן צביקה והוא יאמר לך את הדברים.
זאב בילסקי: לכן בסבירות רבה מאוד אני יכול לומר לך שגם הסיפור עם בנק לאומי יסתיים ויסתיים לטובה במהרה בימנו אמן.
זאב בילסקי: יש לנו את הסבירות להניח כך.
זאב בילסקי: אנחנו ישבנו עם האנשים, עם הדרגים הכי גבוהים, וכופפנו והבאנו, ויש רצון לסיים את זה.
חיים אורון: אנחנו לא יודעים בכמה תסתיים הבוררות, אבל ההנחה שלנו היא ששופט בית המשפט העליון במעמדו כבורר הוא לא חייב לפסוק פחות מאשר בית משפט מחוזי שכולם מביאים את כל התיקים שלהם, אלא אם כן אתם אומרים שיש לכם שם דרך מלך להגיע ל-243 מיליון שקלים וכל שקל פחות מבחינתנו הוא הפסד.
חיים אורון: זאת האחריות שלכם.
מנחם אריאב: לא אמרנו את זה.
זאב בילסקי: אמר לכם חבר הכנסת אורון שהחברה הזאת הוקמה כתוצאה מפעילות של הכנסת.
זאב בילסקי: היא לא הוקמה ככה כי מישהו שם כסף כדי לבזבז אותו.
זאב בילסקי: לכן אותו ריבון, אותה כנסת שהקימה את החברה, במידה – וזה באמת דבר נכון מאוד שהוא אמר – שהבורר יפסוק שבנק לאומי לא חייב שום דבר, לכן אותה כנסת יכולה להמשיך הלאה את הפעילות שלה.
זאב בילסקי: יש לנו היום עניין בינינו לבין בנק לאומי.
זאב בילסקי: יש שעה של רצון טוב.
זאב בילסקי: הבנק הזה הביע רצון טוב לוותר על הליכים משפטיים שאתם לא מסוגלים להתגבר עליהם אבל הוא התגבר עליהם ומוכן ללכת הלאה.
זאב בילסקי: זוהי שעת כושר, צריך לנצל אותה.
זאב בילסקי: אנחנו לא מסתלקים מתפקידנו אלא אנחנו נלווה את הבוררות הזאת ונהיה יחד אתה.
זאב בילסקי: אנחנו נביא אותה לגמר.
זאב בילסקי: לכן אני פונה אליכם ומבקש מכם.
זאב בילסקי: אני מקווה שיקום הדירקטוריון ואני מכיר את מנחם אריאב שהיה בערך שנתיים ראש רשות ובשנתיים האלה הוא העביר כמעט את כל מה שהוא חשב לנכון להעביר.
זאב בילסקי: אנחנו התרשמנו מהמנכ"ל שלכם ויש לי היסטוריה ארוכה מאוד עם היועץ המשפטי שלכם שהוא גם חייב לי משהו.
זאב בילסקי: כולכם עכשיו ביחד, תחזרו לדירקטוריון שלכם, תחליטו החלטה ותגידו שאתם הולכים.
זאב בילסקי: מה יש פה להפסיד שאנחנו יכולים לעשות את זה?
זאב בילסקי: גברת רובינשטיין, היום אנחנו נמצאים כבר בתחילת חודש ינואר.
זאב בילסקי: מ-22 במרץ לא היה שום נושא בכנסת שעסקתי בו אישית כל כך הרבה כמו שאני עוסק בנושא הזה.
זאב בילסקי: אני הולך וחוזר, הולך וחוזר, הולך וחוזר, מנסה, מקרב.
זאב בילסקי: חבר הכנסת אורון עושה כך, חברי הצוות עושים כך.
זאב בילסקי: כמה מאמץ הושקע כאן בעניין הזה כדי שאתם תבואו היום ותאמרו את הדברים?
זאב בילסקי: הלא כל המהלך המשפטי, גברת רובינשטיין, אני בהשכלתי המשפטית יכולתי לומר לך בהתחלה איך הוא גם יסתיים.
זאב בילסקי: אני לא רוצה להפיץ את המכתב הזה כי המכתב הזה לא מחמיא לחברה למרות שמצאת שהמדינה תהיה אתנו ותזרז וכולי.
זאב בילסקי: יש אנשים שמכירים טוב את מערכת המשפט.
זאב בילסקי: אף אחד לא מזרז את מערכת המשפט, אף שר לא יצלצל לשופט ויאמר לו שעכשיו יעזוב את הכל ויתחיל לטפל בנושא הזה.
זאב בילסקי: אני יכול להפנות אותך לאנשים שישכילו אותך בעניין הזה יותר טוב מכל אחד אחר.
זאב בילסקי: זאת הדרך.
זאב בילסקי: לכן הלכנו בדרך של בוררות כי מהרגע הראשון הבנו שיש כאן הזדמנות.
צבי קנור: אדוני היושב ראש, אני חייב לומר כאן בפורום הזה שבאמת הוועדה הזאת עשתה הרבה ופתחה את הדלתות מול בנק המזרחי ומול בנק מרכנתיל שלא דיברו אתנו.
צבי קנור: אני חושב שחשוב לציין את זה, כפי שאמר חבר הכנסת בילסקי וחבר הכנסת אורון, ואני עד לזה שהיו מדברים אתי ביום, בליל ובערפל.
צבי קנור: באמת זה הפתיע אותי מאוד.
צבי קנור: לא הייתה לי אף פעם אינטראקציה עם חברי כנסת וזה הפתיע אותי מאוד.
צבי קנור: הפתיעה אותי ההתמסרות שלי לעניין הזה ולראיה סגרנו גם עם בנק הפועלים וגם עם בנק דיסקונט.
צבי קנור: אני רק רוצה לציין שזה למעט המניות בהן עדיין לא טיפלנו ועכשיו אנחנו בעיצומו של הטיפול ואני מאמין שהם ילכו אתנו.
צבי קנור: בנק המזרחי ובנק מרכנתיל, ישבנו אתם ודיברו אתי מנהלי הבנקים ואני מאמין שאנחנו נסגור אתם בפשרה.
צבי קנור: חשוב לי לציין שההחלטה צריכה ליפול בדירקטוריון.
צבי קנור: היא עוד לא התקבלה.
צבי קנור: נשמע כאן זעם גדול אבל בואו לא נקדים את המאוחר משום שיש דעות שונות ומגונות.
צבי קנור: גם אני לא עורך דין אבל אני חושב שכל דבר הוא שפיט.
צבי קנור: גם אני חי במדינה הזאת בערך 62 וחצי שנים ואני מכיר היטב את כל המערכות.
צבי קנור: כאמור, ההחלטה עדיין לא התקבלה.
צבי קנור: אנא מכם, אם אתם רוצים להתעצבן, תעשו את זה אחרי ישיבת הדירקטוריון.
יצחק וקנין: אני לא מציע שיתעצבנו אחרי ישיבת הדירקטוריון כי זה לא יהיה מצב טוב.
צבי קנור: גם אני לא מציע.
צבי קנור: אני מבקש, אנא, תנו הזדמנות.
צבי קנור: יש דעות מגוונות ועוד לא נפלה ההכרעה.
נדב העצני: דבר קצר ובלתי משפטי בעליל כי האווירה נגד הייעוץ המשפטי ברורה.
חיים אורון: זה לא נגד הייעוץ המשפטי.
נדב העצני: בסדר.
נדב העצני: מה שנאמר, נאמר.
נדב העצני: אם אנחנו יוצאים מנקודת מוצא שיכול להיווצר מצב שבהליך בוררות לחברה יהיה מאה מיליון שקלים פחות לתת לניצולי השואה, זאת תהיה התוצאה וזה מה שיעמוד לנגד עיני הדירקטוריון שיצטרך לקבל החלטה אם ילכו לבוררות ולא לבית משפט, את זה צריך לקחת בחשבון.
פניה קירשנבאום: עוד לא הגעתם לסוף הבוררות.
זאב בילסקי: אנחנו לקחנו את הכל בחשבון והדרך היחידה כפי שעשינו עד עכשיו וכפי שנעשה עכשיו היא שכדאי שתהיו קשובים למה שנאמר כאן.
זאב בילסקי: אם הייתם שומעים את זה מהתחלה, כבר היום היינו אחרי כן.
נדב העצני: הנקודה החשובה היא, תשימו לב ואני אומר את זה במלוא הכבוד כי אני מצטרף לכל המחמאות שנאמרו והם נאמרו בכנות.
נדב העצני: אני שותף להן.
נדב העצני: שימו לב מה קרה כאן.
נדב העצני: אנחנו עם שני בנקים, בנק דיסקונט ובנק הפועלים, הגשנו להם דרישה והם קיבלו את הטענות שלנו ושילמו את עיקר הכסף.
נדב העצני: שני בנקים מדברים אתנו על בסיס שונה לחלוטין מבנק לאומי.
זאב בילסקי: דע לך שהבנקים האלה באו אליכם בגלל שהוועדה הזאת נכנסה לפעולה.
חיים אורון: אם אני בורר, ובחיים אני לא אהיה בורר כי אני לא שופט, זה מבחינתי נימוק מכריע.
נדב העצני: שבנק לאומי יעשה מה שעשו אחרים.
חיים אורון: אבל הוא כבר לא עושה כלום עכשיו.
חיים אורון: הוא לא עושה כרגע כלום.
חיים אורון: הוא אומר שהוא נותן את גורלו במחלוקות השונות בידי א', ב', ג'.
חיים אורון: זה מה שהוא עושה.
זאב בילסקי: רבותיי, אנחנו חייבים לסיים כי מתחילה ישיבת מליאת ועדת הכספים.
זאב בילסקי: אני מציע את הסיכון כלהלן.
זאב בילסקי: אני חושב ששמעתם את רוח הדברים כאן.
מנחם אריאב: בכבוד ובהערכה.
זאב בילסקי: אני מציע שאנחנו נאפשר לכם את יום ראשון או מתי שאתם צריכים להתכנס ואני בטוח שהנוכחים – ואני מודה לכם על הייצוג המכובד שהגיע לכאן – יביאו את רוח הדברים כפי שנאמרו כאן.
זאב בילסקי: אנחנו נבקש ממנהל הוועדה הנכבד לזמן דיון נוסף בשבוע הבא אחרי שתקיימו ישיבות דירקטוריון, הדברים ילובנו ואתם תבואו לכאן לומר את הדברים.
זאב בילסקי: אחרי שדנתם והתייעצתם ביניכם לבין עצמכם וקיבלתם את ההצעות שלנו, אתם תחזרו לכאן ותספרו לנו ולכל עם ישראל שצופה בכם מה הייתה החלטתכם ומשם אנחנו נמשיך הלאה.
זאב בילסקי: לכן אנחנו ניפגש כאן בשבוע הבא ברוח טובה ובאווירה טובה.
זאב בילסקי: גם נציגי הבנק יהיו כאן ויאמרו את דברם.
זאב בילסקי: רבותיי, תודה רבה.
ציון פיניאן: אני פותח את ישיבת ועדת הכספים.
ענת פייער: מה שעומד כאן על הפרק, זה לא רק תקנות הפיקוח על שירותים פיננסיים (קופות גמל בניהול אישי) אלא זה גם תקנות הפיקוח על שירותים פיננסיים (קופות גמל) (רכישה ומכירה של ניירות ערך).
ענת פייער: אני רוצה להסביר את ההצעה ואת הרקע בגינה אנחנו מתכנסים כאן.
ענת פייער: ההצעה לתיקון התקנות מציעה לקבוע שרכישות ומכירות של ניירות ערך, קרי, ביצוע עסקאות בניירות ערך, ניתן יהיה לאפשר לבצע באמצעות צד קשור לגוף המוסדי, לחברת ביטוח, לקופת גמל או לקרן פנסיה עד מגבלה בשיעור של 20 אחוזים מסך העסקאות בניירות ערך באותה שנה קלנדרית.
ענת פייער: ברשותכם, אני רוצה להסביר את כל הרקע להצעה הזאת.
ענת פייער: בחודש פברואר 2009 אנחנו הגענו לוועדת הכספים, זה היה דיון שנכח בו הממונה ידין ענתבי, והגשנו הצעה לוועדת הכספים שכוללת את התיקון המוצע עכשיו.
ענת פייער: הצענו להגביל את שיעור הרכישות והמכירות של גופים מוסדיים לצד קשור עד מגבלה בשיעור של 20 אחוזים.
ענת פייער: עם זה הגענו לוועדת הכספים כמעט לפני שנה.
שי חרמש: כהוראת שעה.
ענת פייער: לא, כהוראת קבע.
ענת פייער: ביקשנו להציע את זה בפברואר 2009.
ענת פייער: באותו הדיון נכחו נציגים של הרשות לניירות ערך שהצהירו, בפברואר 2009, שבכוונתם לתקן את חוק השקעות משותפות בנאמנות, חוק שמעגן את אופן פעילותן של קרנות הנאמנות בישראל, ולקבוע שלא ניתן יהיה בכלל לבצע עסקאות באמצעות חבר בורסה שהוא צד קשור לגוף המוסדי.
שלי יחימוביץ': זה היה הסיכום של הישיבות האלה.
ענת פייער: נכון.
שלי יחימוביץ': לא דיברנו על 20 אחוזים על אפס אחוזים.
שלי יחימוביץ': הייתה תמימות דעים בין כל הגורמים, לרבות ידין ענתבי עצמו ולרבות חברי הכנסת שהשתתפו, ואני לא מבינה את מהות הדיון עכשיו.
ענת פייער: ברשותך, אני אשלים את דבריי.
ענת פייער: באותה ישיבה ידין ענתבי הסכים, למרות שהגענו עם הצעה מקורית של 20 אחוזים, לשנות את נוסח התקנות וזה קיבל כמובן את אישורה של ועדת הכספים, כך שבעצם החל מה-1 בינואר 2010 המגבלה תהיה בשיעור של אפס אחוזים.
ענת פייער: הוא הצהיר באותה ישיבה שבמידה שהרשות לניירות ערך בסופו של דבר תביא הצעה שתעלה לכדי חקיקה או תעלה לדיונים ותהיה הצעה שונה מזו שהם הצהירו באותה ישיבה, אנחנו נפעל לשנות את התקנות.
שלי יחימוביץ': הוא לא הצהיר דבר כזה.
ענת פייער: הוא אמר לי שהוא הצהיר.
קריאה: זה מופיע בפרוטוקול הישיבה.
שלי יחימוביץ': יש לי את הפרוטוקול ביד.
שלי יחימוביץ': לא הייתה שום הצהרה כזאת.
שלי יחימוביץ': הוא אמר: "נשמח להיענות להצעה של הרשות לעבור לאפס" וכן הלאה וכן הלאה.
שלי יחימוביץ': אין כל הפניה.
שלי יחימוביץ': "אני מוסיף כי זה יהיה מעבר הדרגתי כי אי אפשר לעבור מהרגע להרגע.
שלי יחימוביץ': הוראת מעבר של עד ינואר 2010 או משהו כזה".
ענת פייער: בנובמבר 2009, לפני חודש, הרשות במהלך השנה נפגשה עם גופים שונים, עם פעילים בשוק ההון והחליטה לסגת מהעמדה המקורית שלה או לשנות את העמדה המקורית שלה כך שבעצם היא מציעה להגביל את שיעור הרכישות והמכירות של קרנות נאמנות באמצעות צד קשור לשיעור של 20 אחוזים.
חיים אורון: באמצעות שינוי בחוק של הצעה פרטית.
ענת פייער: כן.
ציון פיניאן: אמנון כהן.
מירב תורג'מן: אני אחר כך אתן את ההקשר.
חיים אורון: הרשות החליטה באמצעות חוק פרטי.
חיים אורון: זה לא מעורר כמה שאלות?
חיים אורון: אצלי לפחות זה מעורר.
שלי יחימוביץ': שוני אמר שהיא תהפוך להיות הצעה ממשלתית.
חיים אורון: אם זאת עמדה מקצועית, למה צריך הצעת חוק פרטית?
מירב תורג'מן: הסיכום היה לגבי ההצעה של אמנון כהן שהממשלה שוקדת ועובדת על תיקון מספר 13 לחוק השקעות משותפות בנאמנות.
מירב תורג'מן: לכשתגיע ההצעה אחרי שההצעה של חבר הכנסת אמנון כהן תעבור קריאה ראשונה, ההצעות ימוזגו.
שלי יחימוביץ': שוני אמר ש"המשמעות של הדבר היא כאן שאם יאומץ ההסדר שאנחנו מציעים לתיקון 13 לחוק הקרנות – שעדיין לא עבר אבל נמצא בתהליכי הכנה על בסיס הצעת חוק של חבר הכנסת אמנון כהן – אזי לברוקראז' כאן יהיה אפס".
שלי יחימוביץ': שאלתי אותו: "איפה עומדת הצעת החוק כרגע?
שלי יחימוביץ': " והוא אומר: "היא עומדת כרגע בדיונים בין הרשות לניירות ערך, הופץ תזכיר ונקדם אותה מיד כאשר תהיה ממשלה חדשה".
שלי יחימוביץ': שאלתי אותו: "זאת הצעה ממשלתית"?
שלי יחימוביץ': ואז הוא אומר: "היא תהפוך להיות הצעה ממשלתית".
שלי יחימוביץ': אם כן, מה קרה?
מירב תורג'מן: היא תמוזג.
מירב תורג'מן: זה הסיכום והוועדה אישרה את ההצעה של אמנון כהן לקריאה הראשונה.
מירב תורג'מן: ההצעה הוצבעה במליאה והיא עברה קריאה ראשונה.
מירב תורג'מן: כרגע הסיכום הוא שהוועדה תמתין להצעה הממשלתית וככל הנראה תמוזג בוועדה.
טלי ארפי: ברשותכם, אני רוצה להשלים.
טלי ארפי: לאור ההצבעה כאן של ה-30 בנובמבר 2009, אנחנו מציעים שוב לשנות את התקנות ולקבוע מגבלה כהוראת שעה עד סוף 2010.
שי חרמש: להשאיר את המגבלה.
שי חרמש: לא לקבוע.
טלי ארפי: להאריך אותה.
טלי ארפי: גם אם אנחנו מסתכלים כאן על המהות, אנחנו חושבים שבעצם זאת לא מילת גנאי וזה לא דבר פסול לבצע עסקאות באמצעות צד קשור.
שלי יחימוביץ': ישבנו, דנו, קיבלנו החלטה.
שלי יחימוביץ': בינואר 2010 זה היה אמור לרדת לאפס, פתאום אנחנו מקבלים מכתב כאילו הכל מתחיל מהתחלה.
שי חרמש: יום לפני.
שלי יחימוביץ': יום לפני, כאילו הכל מתחיל מהתחלה, כאילו לא היו כאן דיונים, כאילו לא ישבנו עם הרשות לניירות ערך, כאילו לא היו הצבעות.
שלי יחימוביץ': גם המכתב של שטייניץ כתוב במין תום לב כזה, כאילו זה מכתב פורמליסטי שכזה, אז עוד שנה.
שלי יחימוביץ': איזה משמעות יש בכלל לישיבות שלנו אם אתם באים עכשיו?
שלי יחימוביץ': הגעתם בעצם למסקנה שזה בסדר 20 אחוזים, אבל אנחנו הגענו למסקנה שזה לא בסדר והגענו כבר להחלטה ועכשיו אתם באים כבדרך אגב, במין הליך כאילו סתמי ובירוקרטי, ומבקשים להאריך בשנה דבר שכבר החלטנו שלא יוארך בשנה.
ציון פיניאן: אני מבקש לתת לאנשי המקצוע, לאוצר, לסיים את דבריהם.