GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דוד בוסקילה: כאשר יבוא מישהו לכפר ורדים למשל, ואני עכשיו רוצה להגן קצת על כפר ורדים, ויבואו אנשים טובים ויגורו שם ואנשים האלה באו כי יש מקום עבודה זמין, ואנחנו בזה מחזקים את אחד המקומות המרוחקים ויוצרים ישוב שהרמה הסוציו אקונומית שלו עלתה כתוצאה מכך, אבל נפגע בכל ההטבות שיש לו, דבר שיגרום לבריחת אותם אנשים חזקים למקומות אחרים, למרכז הארץ, שם הם בוודאי ישיגו את מבוקשם כי הם מוכשרים והם חזקים.
דוד בוסקילה: אז אנחנו נהפוך את המקום מרמה 9 לרמה נמוכה.
דוד בוסקילה: כאשר אתה משית הטבת מס גדולה על ישוב מרוחק, מי יבוא לשם?
דוד בוסקילה: אם השיקול הוא כזה, יבוא לשם מי שנהנה מההטבה במלואה.
דוד בוסקילה: אני מעדיף שיבואו לשדרות אנשים שנהנים מהטבה של 4,000 ו-5,000 שקלים לחודש הטבת מס, ולא אותם אנשים שאדישים למס כי אותם אנשים שהם אדישים, באים והופכים להיות לנטל על הקופה הציבורית שממילא היא ריקה.
דוד בוסקילה: לכן אני חושב שהטבות המס כמכשיר הן אולי המכשיר היעיל ביותר כדי לחזק את הישובים שלנו ולא רק לחזק אותם מבחינת מספר האנשים אלא גם איכויות של האנשים.
דוד בוסקילה: תאמין לי שעל לא עוול בכפנו ישובים מרוחקים נמצאים באשכול 3 או באשכול 4 וזה לא בגלל שראש הרשות לא משכיל או פחות מוכשר אלא בגלל שהתנאים שנוצרו שם מאפשרים רק לאנשים חלשים להתיישב במקום.
דוד בוסקילה: זאת המדיניות של הממשלה שצריכה להיות.
דוד בוסקילה: בוא נביא את החזקים לשם.
דוד בוסקילה: בוא ניצור תמהיל יותר טוב בחברה הישראלית שממילא יפחית את תחושות הניכור ואת תחושות החולשה מול מרכז הארץ והמקומות החזקים.
דוד בוסקילה: אני חושב שזאת דרך נכונה.
דוד בוסקילה: צריך לבוא ולבקש מממשלת ישראל, אם המגבלה של 800 מיליון לא כוללת את כל הצרכים, צריך לבקש הגדלה.
דוד בוסקילה: ברור שגם לממשלת ישראל יש מקורות ושימושים.
דוד בוסקילה: יש מפה מסודרת וממשלת ישראל לא יכולה לאפשר לעצמה את כל מה שהיא רוצה וגם אנחנו כראשי ערים צריכים להיות אחראיים, אבל צריך לתת את הטון.
דוד בוסקילה: אם הממשלה החליטה שהיא רוצה ליישב ולחזק את הפריפריה, זה מכשיר טוב וזה מכשיר שצריך להשקיע בו הרבה.
בועז סופר: אני אענה ממש בקצרה ואתייחס בעיקר לסוגיות סף המס, מעל ומתחת.
בועז סופר: יש כאן פרדוכס.
בועז סופר: הרי בערך מחצית מתושבי ישראל – ובפריפריה זה יותר ממחצית – בכלל לא משלמים מס הכנסה.
בועז סופר: לא כי הם רמאים חס וחלילה אלא כי הם פשוט לא משתכרים מספיק או לצורך העניין יש הטבות מס ממוקדות.
בועז סופר: במקרה הזה הפרדוכס הוא כזה.
בועז סופר: הרי לכאורה 700 מיליון שקלים יכולים להינתן גם בדרך אחרת.
בועז סופר: אפשר לומר למה הטבות מס, בוא ניקח את ה-700 מיליון שקלים וניתן ברווחה, בבריאות, בחינוך, בתרבות וכן הלאה וכן הלאה, ובמקרה הזה אני ממש מצטער לומר שזה באמת לא משנה אם זה 700 מיליון.
בועז סופר: זה ממש לא משנה.
בועז סופר: עדיין סכום נתון, מבחינת הגירעון הוא אותו הדבר.
בועז סופר: אנחנו סופרים את זה מול אותו הדבר, ואפשר להחליט שזה בתקציב ואפשר שלא.
בועז סופר: אפשר גם לומר שאנחנו מגדילים תקציבים במסגרת תקציב המדינה ולא נוגעים בהטבות מס לישובים.
בועז סופר: אפשר לומר שמ-700 מיליון שקלים אנחנו מגדילים ל-2 מיליארד שקלים אבל גורעים מהתקציב.
בועז סופר: בסוף השאלה היא על מי זה מוחל, כי מה לעשות שהטבות מס הן על מי שמרוויח ומרוויח מספיק.
בועז סופר: היום סף המס, 13 אלף שקלים, לא נעים לומר, אני לא יודע אם אתם מודעים לזה, אבל במדינת ישראל היום זה העשירון התשיעי.
בועז סופר: אל תתבלבלו.
בועז סופר: זה לא איזה עשירון שישי אלא זה עשירון תשיעי.
בועז סופר: טוב, רע, זה המצב.
בועז סופר: כלומר, במקרה הזה קשה לבוא אלינו – אפשר, אבל עדיין קשה ברמה המקצועית – ולומר שאנחנו יוצרים מצב בו רק מי שמרוויח מעל 50 אלף שקלים יקבל.
גדעון ברלב: סף המס הוא 13 אלף שקלים?
בועז סופר: ב-13 אחוזים זה 200 אלף שקלים.
גדעון ברלב: לא הבנתי אותך.
גדעון ברלב: אני יודע מה זה 13 אחוזים.
גדעון ברלב: את החשבון אני עוד יודע.
גדעון ברלב: מה זה סף המס 13 אלף שקלים לחודש?
גדעון ברלב: ב-13 אלף אתה לא משלם?
גדעון ברלב: אתה אדיש?
בועז סופר: ממש מה שאני רוצה לומר.
גדעון ברלב: לא דובים ולא יער.
בועז סופר: עם כל הכבוד, ב-13 אחוזים ותקרה של 200 אלף שקלים, אצלך אין תקרה של 200 אלף שקלים.
גדעון ברלב: אין תקרה.
בועז סופר: אבל עניתי ואמרתי, בשכיח.
גדעון ברלב: מה זה שכיח?
גדעון ברלב: הדבר הכי גרוע בסטטיסטיקה זה לעשות שכיח.
בועז סופר: בערד זה 11 אלף שקלים.
גדעון ברלב: אבל מה על 11 אלף שקלים?
גדעון ברלב: אתה משלם מס על 11 אלף שקלים.
מירי רגב: הוא אומר לך שלא.
גדעון ברלב: לא נכון.
מירי רגב: הוא אומר לך שלא, שב-11 אלף שקלים אתה לא משלם.
גדעון ברלב: ב-11 אלף שקלים משלמים.
גדעון ברלב: מקבלים 13 אחוזים על 11 אלף, 1,400 שקלים הטבת מס.
בועז סופר: בסוף ב-11 אלף שקלים, בערד, בקירוב, לא משלמים מס הכנסה.
מירי רגב: אולי יש כאן איזו טעות.
בועז סופר: אין טעות.
מירי רגב: הוא לא יודע על מה הוא מדבר?
בועז סופר: ואני לא יודע על מה אני מדבר?
מירי רגב: אני שואלת.
בועז סופר: אני אעביר את סף המס.
בועז סופר: זה מאוד פשוט.
בועז סופר: לא יכולים להיות חילוקי דעות כאן.
בועז סופר: לא יכול להיות.
בועז סופר: אלה מספרים.
גדעון ברלב: בהחלט יכולים להיות חילוקי דעות.
בועז סופר: אני אעביר.
בועז סופר: אין שום בעיה.
בועז סופר: לכן במקרה הזה כאשר באים ואומרים שנעזור למי שנמצא מתחת לסף המס, זה תקציב.
בועז סופר: זה לא דרך הטבות מס.
בועז סופר: זה לא משנה בכמה תגדיל את ה-700.
בועז סופר: מאידך אומרים שרוצים את החזקים, וזה אומר שהחלקים בעצם נשארים באותו מצב.
בועז סופר: לכן צריך להיות איזון.
בועז סופר: כאשר באה הכנסת ואומרת שהיא רוצה לעשות דיון, אז דיונים הם לגיטימיים לחלוטין.
בועז סופר: אפשר להחליט אם מחלקים 700 מיליון שקלים בכמה דרכים, או מגדילים את ה-700 מיליון ואולי להגדיל את ה-700 ולא לתת את זה בתקציב?
בועז סופר: אולי לתת את זה בהטבות מס?
בועז סופר: אולי כן לתת את זה בתקציב?
בועז סופר: יש כאן לא מעט סוגיות וגם מותר לשאול את השאלה, סליחה שאני אומר, האם צריך לבוא ולקבוע שמעל 20 אלף שקלים מס זה בסדר.
בועז סופר: משם לא נלך ונגדיל את ההטבה.
בועז סופר: או 18 או 28.
בועז סופר: יש שאלות קשות שבסוף – וסליחה שאני אומר את זה – ראשי הערים שנפגעים באים ואומרים הם מפחדים להיפגע.
בועז סופר: ראשי הערים שמוטבים, הם באים בשקט כי הם לא רוצים להתאמץ ומי שמתאמץ אלה הם אנחנו.
בועז סופר: בסיטואציה הזאת, זה המצב.
אילן שוחט: היום יש עוול.
אילן שוחט: אתה היום הורג רשויות.
בועז סופר: אבל אתה יודע יפה מאוד, ואני אומר את זה בצורה הכי ברורה בעולם, שאם אתה תכתוב לנו מכתב למה חצור מקבלת וצפת לא מקבלת, אתה יודע שלא תהיה לי תשובה אינטליגנטית וגם לא אינטליגנטית.
אילן שוחט: אני יודע.
אילן שוחט: אני גם לא בא אליך בטענות.
גדעון ברלב: כאשר בועז דיבר כרגע על סף המס, כתוצאה מזה שמקבלים היום את ה-1,400 שקלים בערד, מגיעים למצב של אפס מס ב-11 אלף אבל תארו לעצמכם אם אין את ה-13 אחוזים האלה.
גדעון ברלב: אותם אנשים שכרגע ברמה הבינונית של 11 אלף שקלים לחודש, צריכים לשלם עוד 1,400 שקלים מס וזה מעבר למה שדיברנו.
גדעון ברלב: בדיוק כפי שאמר דוד בוסקילה, זה נכון.
גדעון ברלב: אנחנו צריכים למשוך את החזקים.
גדעון ברלב: מגיעים עכשיו אנשי הצבא לאזור נבטים וצומת שוקת.
גדעון ברלב: אנשים מ-8200, טייסים וכדומה.
גדעון ברלב: אם לא ניתן להם את הטבת המס, הם לא יגיעו.
גדעון ברלב: אנחנו צריכים לתת להם הטבת מס.
מירי רגב: הוא אומר לך שמסכום מסוים הוא נותן להם.
גדעון ברלב: הוא לא נותן להם.
מירי רגב: הוא אומר שהוא נותן ואתה אומר שהוא לא נותן.
גדעון ברלב: היום מקבלים 13 אחוזים על 11 אלף, דהיינו, זה 1,400 שקלים לחודש.
גדעון ברלב: אם כרגע יתקבל הבג"צ, זה יבוטל.
גדעון ברלב: זאת אומרת, כל המשפחות ברמה הבינונית יינזקו כל אחד בסכום של 1,400 שקלים לחודש וזה אמור לגבי כל אחד מבני הזוג.
גדעון ברלב: אם השניים עובדים ורמתם היא בערך כזאת, זה 2,800 שקלים בחודש.
ארז גוזמן: ולכן הם ילכו?
גדעון ברלב: הם ילכו למרכז.
גדעון ברלב: לגדרה-חדרה.
בועז סופר: אני חייב לומר לכם נתונים עובדתיים.
בועז סופר: אנחנו חלוקים ברמות מסוימות.
בועז סופר: אני לא רוצה להיות קיצוני כאן, אבל ברמות מסוימות אנחנו די חלוקים על האמירה שהטבת מס מסייעת בין אם להגירה חיובית ובין אם למניעת הגירה שלילית.
בועז סופר: אני אומר את זה בצורה מאוד מתונה כי יש גם היבט פסיכולוגי לא מבוטל שבא ואומר שתבוא, ואנחנו נסייע לך.
בועז סופר: אני לא מזלזל בזה.
בועז סופר: המחקרים בארץ ובעולם לא מראים מובהקות.
בועז סופר: אנחנו עשינו דבר מאוד פשוט.
בועז סופר: השווינו מה קרה לישובים מבחינת מספר תושבים, שזה סופר פרימיטיבי וסופר פשטני, ועדיין מספר התושבים בישובים, לקחנו את 2002 כבסיס, כי אני מזכיר שב-2003 נעשתה רביזיה ובוטלו ללא מעט ישובים, ומה ציפינו לראות?
בועז סופר: שאם ניקח את 2008 לעומת 2002, היכן שיש ישובים יש, אני לא רוצה לומר שגשוג אבל אין ירידה, והיכן שנלקחה הטבה, יש ירידה.
בועז סופר: אני שמח לומר שאין שום מובהקות.
בועז סופר: כלומר, הטבת המס, קשה לי לומר כמסקנה שהיא עוזרת או לא עוזרת.
בועז סופר: כלומר, יש ישובים בלי הטבת מס.
אילן שוחט: בדקת מה קורה לאלה בלי הטבת מס?
ארז גוזמן: אבל כאשר יש שני ישובים אחד ליד השני, זאת הבעיה.
בועז סופר: יש ישובים שגדלו.
בועז סופר: דרך אגב, עם כל הכבוד למחקר, יכול להיות שניתנו תקציבים, יכול להיות ששופרה חזות העיר, יכול להיות שהושקע בחינוך, יכולים להיות מיליון דברים, אבל אני אומר שצריך מאוד להיזהר מלקחת את הטבת המס ולהפוך אותה לקרדום לחפור בו לא לכאן ולא לכאן.
בועז סופר: עם כל הכבוד, הטבת מס היא רק חלק ממכלול של דברים.
גדעון ברלב: אבל חלק מהותי.
בועז סופר: רבותיי, בקריית שמונה, עיר די מרוחקת, לא בדיוק קרובה לתל אביב, עם אשכול חברתי כלכלי 4, הטבת המס היא במירב, במונחי 2010 היא 220 אלף שקלים כפול 25 אחוזים.
בועז סופר: זה המירב שאמרתי.
בועז סופר: אין נהירה לשם.
בועז סופר: אנשים לא נוהרים לקריית שמונה.
מירי רגב: אבל יכול להיות שזאת הסיבה שחלקם לא עוזבים את העיר.
ארז גוזמן: אין נהירה כי אין עבודה.
בועז סופר: כל מה שאני אומר, אני אומר שצריך לנקוט לשון זהירה כאשר באים לדבר על הטבות מס.
בועז סופר: בלי היצע של מקומות עבודה, זה ממש לא רלוונטי.
בועז סופר: אפשר לתת 90 אחוזים בקריית שמונה, זה ברור לגמרי.
מירי רגב: אנחנו תכף נסכם את הנושא הזה.
מירי רגב: אני רוצה לעבור לנושא של השקעות הון אלא אם כן אתם רוצים להעביר את זה לדיון הבא.
מירי רגב: אנחנו נעביר את הנושא לישיבה הבאה, כי בשעה 4:00 מתחילה ישיבת המליאה.
מירי רגב: בישיבה הבאה זה יהיה הנושא הראשון.
מירי רגב: אני מתנצלת בפני האנשים שהגיעו כדי להציג את נושא השקעות ההון ולא התאפשר לנו לעשות זאת.
מירי רגב: זה נושא חשוב ואני חושבת שזה נושא שהוא מאוד מאוד יעזור בכל מה שקשור לפריפריה וחיזוק הפריפריה.
מירי רגב: אנחנו נציג את הנושא במפגש הבא.
מירי רגב: לגבי הסוגיה הראשונה, מפת עדיפות לאומית.
מירי רגב: יש כאן סיכומים שאני רוצה שנעביר אותם לחבר הכנסת גפני.
מירי רגב: אנחנו צריכים לזכור שטוב וחשוב שגם אם אנחנו לא מסכימים עם כל הישובים שנמצאים במפה, אנחנו ממתינים לצוות שמנכ"ל ראש הממשלה עומד בראשו.
מירי רגב: אני כן חושבת שצריך להיות דד ליין לצוות הזה וצריך לראות מתי הוא מסיים את עבודתו.
מירי רגב: הדבר הנוסף שצריך לסגור בנושא הזה הוא מה ההטבות של מפת העדיפות הלאומית.
מירי רגב: כרגע משרד החינוך עדיין לא יישם את ההטבות ואני גם לא יודעת מה ההטבות במשרד השיכון.
מירי רגב: גם גבי גולן אמר שזה לא ברור והם צריכים להציג את זה לממשלה.
מירי רגב: אני חושבת שנכון יהיה להזמין גם את שר השיכון וגם את שר החינוך כדי שיאמרו מה ההטבות בנושא מפת העדיפות הלאומית, באיזה ערים ועל פי איזה קריטריונים, כדי להחזיר את גילאי שלוש-ארבע וכל סוגיית הבגרות וכדומה.
מירי רגב: יכול להיות שאפשר לעשות את זה גם במסגרת מליאת הוועדה, אבל צריך לעשות את זה.
מירי רגב: צריך לסיים את העניין הזה ולראות כי אושרה מפה ואנחנו חיכינו לה שנה.
מירי רגב: יוצא שאושרה מפה, אבל אין תוכן לעניין הזה.
מירי רגב: את זה צריך לסכם ונעלה את זה גם במליאת הוועדה.
מירי רגב: בעניין הטבות המס.
מירי רגב: אני חייבת לךומר5 לכם שאני למדתי כאן שיש טיוטה ושיש קריטריונים.
מירי רגב: לא שאני שלמה עם הקריטריונים האלה.
מירי רגב: אני חושבת שהקריטריונים צריכים להיות אחרים ושונים מהקריטריונים אותם קבעתם.
מירי רגב: אני מאוד אשמח לקבל תשובה, ואני חושבת שצריך לקבל תשובה גם במליאת הוועדה, לגבי מי קבע את הקריטריונים, על סמך מה נקבעו הקריטריונים, מתי המפה תאושר, האם לפני המפה תאושר אכן ישב אתכם נציג השלטון המקומי כדי לא לעבוד רק בשיטה של תצהיר אלא בשיטה של שיתוף פעולה ולשבת ולשמוע מהם.
מירי רגב: עיקר התלונות שהועלו כאן היו כתוצאה מהטבות המס ואנחנו מבינים את החשיבות של הטבות המס.
מירי רגב: נכון שאני חושבת שגם אלה שלא מגיעים לסף המס צריכים ליהנות מאיזושהי הטבה, אבל בינתיים הם לא נהנים משום הטבה אלא אם כן פתאום יהיה מס הכנסה שלילי.
גדעון ברלב: יש.
מירי רגב: לא, ירחיבו אותו.
בועז סופר: בכל מקרה יש מס הכנסה שלילי בכל הארץ.
מירי רגב: אני יודעת, אבל אולי נגדיל לאותם אנשים שמקבלים שכר נמוך ואין להם את הטבת המס.
מירי רגב: כאן יש דילמה.
מירי רגב: מצד שני אני לא רוצה להשאיר בפריפריה רק את החלשים אלא להפך, אנחנו רוצים כן להביא אנשים חזקים שמקבלים משכורות גבוהות ושיכולים לחזק את הישובים, כי אחרת נגור כולנו בין גדרה לחדרה וכל הפריפריה תיפול על כתפי האוצר.
מירי רגב: את זה אנחנו רוצים למנוע ואני חושבת שדווקא האסימון הזה נפל באוצר אבל השאלה איך זה בא לידי ביטוי ואיך זה מיושם.
מירי רגב: אני חושבת שאנחנו כן צריכים לקיים את הדיון לגבי מי קבע את הקריטריונים, האם ניתן לשנות אותם, מתי המפה תאושר, האם זה מגיע לוועדת הכספים?
בועז סופר: ברור.
מירב תורג'מן: זאת חקיקה ראשית.
מירב תורג'מן: כל הקריטריונים הם בחקיקה ראשית.
מירי רגב: זה כמו מפת עדיפות לאומית?
בועז סופר: שלוש קריאות.
מירי רגב: מתי זה אמור להגיע אלינו?
מירב תורג'מן: מחכים להצעת חוק ממשלתית.
מירי רגב: טמיר, אני חושבת שבעניין הזה אנחנו צריכים לזרז את הצגת החוק.
בועז סופר: שר האוצר כתב מכתב מאוד ברור.
בועז סופר: הוא מתכוון לפעול.
בועז סופר: יותר ברור מזה, אי אפשר להיות.
מירי רגב: צריך לזרז את העניין הזה כי זאת אחת הסוגיות הכי בוערות.
מירי רגב: אני אדבר בנושא הזה עם חבר הכנסת גפני.
מירי רגב: אני חושבת שאלה הם שני הנושאים.
מירי רגב: סיכמנו אותם.
מירי רגב: אני רוצה להודות לאנשים שהגיעו ולומר שאנחנו נמשיך בדיונים.
משה גפני: על סדר היום תקנות הנהיגה הספורטיבית.
יוסי ניסן: שמי יוסי ניסן, אני מנהל את הרשות לנהיגה ספורטיבית במשרד התרבות והספורט.
יוסי ניסן: כרגע מונחות על שולחן הוועדה אישורן של ארבע תקנות נהיגה ספורטיבית בנוגע לאגרות.
יוסי ניסן: אגב, שתיים מהן כבר עברו את אישור הוועדה הזו אבל מאחר שהתחלפה הממשלה והן עדיין לא פורסמו ברשומות, נדרשנו לפעולה הזאת בשנית.
יוסי ניסן: כאמור כרגע מונחות על שולחן הוועדה ארבע תקנות.
משה גפני: מה זה נהיגה ספורטיבית?
חיים אורון: זה מה שאתה עושה בלי רשיון.
יוסי ניסן: חוק נהיגה ספורטיבית בא להסדיר את כל הנושא של תחרויות ספורט מוטורי בארץ, קארטינג של ילדים, מכוניות ואופנועים, טרקטורונים, ולמעשה לעמוד בשורה אחת עם כל מדינות העולם המפותחות בהן הענף הזה מוסדר.
יוסי ניסן: הוא לא היה מוסדר ופעל באופן פירטי והמדינה החליטה שיש מקום לאשר את החוק הזה ולהסדיר את כל הנושא שקשור בקיום תחרויות נהיגה ספורטיביות.
יוסי ניסן: למעשה על המשרד היה להתקין 15 תקנות מקצועיות מקיפות, כאשר ביניהן גם הנושא של האגרות ונגענו בכל הפרמטרים שקשורים בקיום אירועים כאלה.
יוסי ניסן: למשל כשירות רפואית של ספורטאים, רשיון כלי תחרותי, רשיון נהיגה תחרותי.
יוסי ניסן: כרגע אנחנו מאשרים את האגרות שקשורות.
משה גפני: אתה מדבר על כל ארבעת התקנות.
יוסי ניסן: בכל ארבעת התקנות עליהן אנחנו מדברים מדובר באגרה שתיגבה בגין הנפקת רשיון נהיגה תחרותי, הנפקה בגין רשיון כלי תחרותי, קיום אירוע, נהיגה ספורטיבית במסלול ארעי, ואגרה למסלול קבוע שנתי.
יצחק וקנין: יש היום מסלולים במדינת ישראל?
יצחק וקנין: היכן?
יוסי ניסן: הם פזורים בכל רחבי המדינה.
יוסי ניסן: כל ענף ספורט, יש לו את האפיון שלו ואת המתחם שלו.
מגלי והבה: איפה יש מירוצים?
יוסי ניסן: כרגע זה לא חוקי.
מגלי והבה: אם אין, למה אנחנו צריכים לאשר?
משה גפני: אתה מכשיר עכשיו את החקיקה כדי שיוכלו לבנות.
יוסי ניסן: למעשה אנחנו מסדירים את כל הענף.
משה גפני: חבר הכנסת והבה שואל אותך האם יש היום מקום אחד שיש בו מסלול.
יוסי ניסן: ככל הידוע לי אין מסלול חוקי שקיבל אישור אבל למשל היה מכרז של מינהל מקרקעי ישראל לפארק מוטורי בדרום בו זכו שני זכיינים.
יוסי ניסן: מדובר ב-500 דונם הצמודים לשדה תימן ליד באר שבע ומחכים לאישור התקנות על מנת לצאת לדרך.
חיים אורון: מחכים לאישור התקנות או לעוד כמה אישורים?
יוסי ניסן: גם לעוד כמה אישורים.
חיים אורון: אולי תאמר לנו, היות שאני מהשכונה, למה זה תקוע כבר שנים ארוכות?
יוסי ניסן: להתקין תקנות בשיתוף שמונה משרדי ממשלה, כפי שאתה מכיר את הבירוקרטיה, זה דבר לא פשוט כיוון שאתה צריך לעבוד מול אנשים שהם אנשים טובים וחיוביים אבל הידע שלהם בספורט מוטורי הוא מוגבל והם לא יודעים איך זה צריך להיות.
חיים אורון: כאשר יהיו התקנות, נגמרו כל העיכובים?
יוסי ניסן: למעשה כן.
יוסי ניסן: אנחנו עומדים עם שלוש תקנות אחרונות, שלוש תקנות משותפות אחרונות, משותפות לשלושה שרים: שר התחבורה, המשטרה ושרת הספורט.
יוסי ניסן: למעשה כאשר נאשר את שלושת התקנות האלה, נישאר עם תקנה אחת בודדת של יבוא שלא תשפיע.
משה גפני: לפנינו מונחות ארבע תקנות.
יוסי ניסן: אני מדבר כרגע על כלל התקנות.
חיים אורון: מתי אתה מעריך יהיה אפשר לומר למועצה האזורית בני שמעון שתוציא רשיונות.
יוסי ניסן: בלי נדר אנחנו מדברים על סביבות אפריל-מאי הקרוב, מרוץ ראשון.
חיים אורון: אפשר לטלפן לראש המועצה ולומר לו שיש התחייבות של הכנסת שבאפריל-מאי זה יהיה?
יוסי ניסן: התחייבות זה דבר שאחרי כן אומרים לך שהתחייבת.
יוסי ניסן: אני כבר עברתי את הדבר הזה.
יוסי ניסן: בכל מקרה, כל מה שקשור לנו, כן, התשובה היא כן.
חיים אורון: בכל זאת, אתה אחראי על התחום.
חיים אורון: אני מודה שבאתי לכאן כי מישהו הדליק אותי.
חיים אורון: אני יודע שמתעסקים בזה שנים.
חיים אורון: ליד שדה תימן שפעם היה שדה תעופה לדאייה וכולי, יש מחשבות לעשות שם מרכז ספורט ויש אישור לשדה תחרותי.
חיים אורון: הרב גפני, אל תשאל אותי באיזה ימים בשבוע, כי אני לא יודע.
חיים אורון: הכל ישנו ויש אנשים שמוכנים להשקיע בזה, אבל יש דיבורים שזה מפריע למישהו אחר.
יוסי ניסן: לא, אני חושב שבסך הכל כולם כאן קואופרטיביים וכולם בעד.
יוסי ניסן: אנחנו זוכים לשיתוף פעולה מלא.
חיים אורון: קואופרציה נמשכת חמש שנים ובלי קואופרציה זה נמשך חמישים שנים.
יוסי ניסן: הבחירות לכנסת עיכבו את כל הנושא.
יוסי ניסן: אני שנתיים בתפקיד, ואתה יכול לדבר על השנתיים שלי.
חיים אורון: אני שואל שאלה מאוד פשוטה.
חיים אורון: אם התקנות עוברות, אפשר לתת רשיון?
חיים אורון: המועצה האזורית תוכל להוציא רשיון עסק?
יוסי ניסן: כן, בהחלט.
חיים אורון: אני כבר מטלפן לה.
יצחק וקנין: לא נראה לי שזה יהיה כמו שהוא אומר, מיד, כיוון שצריך להכשיר שם את המקום.
חיים אורון: זה עוד בשלב של להכשיר.
חיים אורון: זה עוד בשלב של לתת למישהו אישור שהוא יכול להשקיע כסף.
חיים אורון: הוא הרי הולך להשקיע כסף מתוך כוונה להחזיר את זה.
חיים אורון: הוא לא יכול לעשות כלום אם אין לו תקנות ואין לו רשיונות.
יובל מלמד: לכן אנחנו כאן היום.
משה גפני: אנחנו עוסקים רק בנושא האגרות.
משה גפני: אני לא יודע מהי נהיגה ספורטיבית.
חיים אורון: נכון, אבל לימדת אותי שכמו בטרמפים, כאשר משהו עובר כאן, תופסים אותו.
חיים אורון: אז תפסנו.
משה גפני: זה התפקיד של ועדת הכספים.
משה גפני: כאן הצומת בה תמיד תופסים את הטרמפים.
משה גפני: כצופה מהצד, אני מרוצה מהנאיביות שלך.
משה גפני: זאת אומרת, אנחנו נאשר היום את האגרות, אז יש לך את שדה תימן.
משה גפני: כל הכבוד, זה בסדר.
משה גפני: תאמין לי, אנשים אופטימיים.
משה גפני: מה שעיכב עד עכשיו אלה האגרות, ועכשיו, כאשר יוכלו לשלם אגרות, הכל בסדר.
אמציה גזית: חמש עמותות בהתאחדות אחת.
משה גפני: איפה עד היום עשו את הפעילות?
אמציה גזית: בכל הארץ.
משה גפני: ברחוב רבי עקיבא בבני ברק?
אמציה גזית: שם לא אבל מדרום עד צפון.
משה גפני: לא דרום וצפון.
משה גפני: שם.
משה גפני: שדה תימן.
חיים אורון: הוא אומר שני דברים.
חיים אורון: הם עושים בכל הארץ.
אמציה גזית: בתיאום עם הקרן הקיימת והחברה להגנת הטבע.
משה גפני: טרקטורונים, זה אני יודע.
משה גפני: איפה אופנועים?
אמציה גזית: גם אופנועים.
משה גפני: אופנועים אני שומע כל הזמן בירידות לים המלח.
משה גפני: איפה עוד?
אמציה גזית: לא, זה לא.
אמציה גזית: לנושא הזה נבנה מתקן חדש ברמה בין לאומית ליד צומת כוכב יאיר במרכז.
אמציה גזית: מתקן יפהפה.
משה גפני: מי מימן אותו?
אמציה גזית: אדם פרטי שהוא יוצא מהקארטינג דווקא ושם הוא בנה מסלול יפה מאוד, מתקן בכל קנה מידה, קיבל את כל האישורים.
משה גפני: הוא שילם אגרה?
אמציה גזית: כן.
משה גפני: איך הוא שילם אגרה?
אמציה גזית: הוא לא שילם אגרה.
אמציה גזית: הוא שילם לעסקים ועמד בכל הדרישות האחרות שדרשו ממנו.
משה גפני: למה האגרה הזאת?
יוסי ניסן: זה לא קשור אליהם.
משה גפני: אני לא מבין כלום.
משה גפני: מה אתה רוצה מאתנו עכשיו?
יוסי ניסן: הוא עונה לשאלתך היכן מתקיימת הפעילות.
משה גפני: למה אתה מבקש עכשיו את אישור התקנות על אגרות?
משה גפני: על מה?
יוסי ניסן: אנחנו רוצים היום להסדיר בצורה חוקית שמי שיבוא להוציא רשיון עסק, ישלם אגרה ויקבל גם אישור ממשרד הספורט.
משה גפני: המקרה הזה של כוכב יאיר, הוא שילם אגרה?
יוסי ניסן: לא דרך משרד הספורט.
יוסי ניסן: כל הספורט הזה כרגע איננו חוקי.
אמציה גזית: בשטח האפור.
ציון פיניאן: הוא משלם את האגרה לשוק האפור?
אמציה גזית: לא.
משה גפני: התפקיד שלנו לפקח על עבודת הממשלה ולא על היזמים הפרטיים.
אמציה גזית: אני לא יזם.
משה גפני: מה שנתנו רשיון לכל מיני מקומות בהם מתנהלת נהיגה תחרותית, נהיגה ספורטיבית, בעצם זה היה לא חוקי עד עכשיו?
יוסי ניסן: נכון.
משה גפני: למה גבו מהם כסף?
יוסי ניסן: לא גבו.
יוסי ניסן: משרד הספורט לא גבה כסף.
משה גפני: אפשר לחשוב שאנחנו בכמה מדינות.
משה גפני: היזם בכוכב יאיר שילם משהו?
אמציה גזית: שילם לרשות עבור מה שנדרש ממנו לצורך עסק אבל לא לצורך ספורט מוטורי.
אמציה גזית: לספורט המוטורי, הוא מחכה לתקנה כדי לשלם.
יובל מלמד: העסק עוד לא פעיל אלא ממתין לאישור התקנות.
יובל מלמד: אין לנו מושג מה הוא שילם או לא שילם.
משה גפני: מה זה לא פעיל?
משה גפני: פעיל.
יובל מלמד: הוא לא פעיל במסגרת חוק הנהיגה הספורטיבית.
ציון פיניאן: הוא שילם מס עסקים למועצה?
אמציה גזית: אין לנו מושג.
אמציה גזית: הוא משלם מה שהוא נדרש לרשויות המקומיות לצורך עסק.
משה גפני: איזה עסק?
ציון פיניאן: עסק של מרוץ מכוניות.
משה גפני: אבל מרוץ מכוניות זה לא חוקי, אז איך גובים ממנו כסף?
משה גפני: תגיד לי מי זה היזם וכמה כסף הוא שילם, אני אדאג שיחזירו לו את זה כי זה לא חוקי.
משה גפני: אני ממש לא מבין.
חיים אורון: היה חבר כנסת ממפלגה שאתה מאוד אוהב אותה.
משה גפני: אני אוהב את כולם אבל יש כאלה שאני אוהב יותר.
חיים אורון: אהוד רצבי שהוא התפרנס מהעסק הזה.
משה גפני: אהוד רצבי היה בחור טוב.
חיים אורון: הוא דחף את זה מאוד.
משה גפני: אני זוכר.
אהוד לביא: אני יושב ראש ההתאחדות למרוצי מכוניות.
ציון פיניאן: חוקית או לא חוקית?
אהוד לביא: ההתאחדות חוקית ומוכרת על ידי משרד הספורט.
אהוד לביא: ידידי אמציה הוא יושב ראש ההתאחדות של הכידונאים.
אהוד לביא: יש בסך הכל בארץ שלוש התאחדויות – כידונאים, ג'יפים ומכוניות.
אהוד לביא: למעשה הספורט המוטורי הוא לא חוקי, עד עכשיו.
אהוד לביא: לכן אנחנו עושים את התקנות, את החוק הזה.
אהוד לביא: החוק עבר ב-2005.
אהוד לביא: כדי להשלים את המהלך אמורות לעבור כל התקנות ואנחנו לקראת הסיום.
אהוד לביא: אנחנו, הספורטאים, מחכים בקוצר רוח שהתקנות האלה יעברו ונוכל לבצע בדיקות של הרכבים.
אהוד לביא: אנחנו מחכים לרישוי הזה.
אהוד לביא: לא יכולנו לעשות רישוי לרכבים כי לא ידענו כמה צריך לשלם להם.
אהוד לביא: לכן מעשה אנחנו כאן.
חיים אורון: למה זה לקח חמש שנים?
אהוד לביא: לא חמש אלא שלוש וחצי שנים.
אהוד לביא: אתה חבר כנסת, אתה רואה מה קורה בין הרשויות ואיך זה מתרוצץ, הולך וחוזר בין המשרדים.
חיים אורון: מה כתוב בחוק, תוך כמה זמן יהיו תקנות?
משה גפני: לא, לא כתוב כך.
משה גפני: כתוב שהשר רשאי להתקין תקנות.
חיים אורון: בתוך כמה זמן?
אהוד לביא: תשעים ימים.
משה גפני: איפה כתוב תשעים ימים?
אהוד לביא: ב-2005 היה כתוב תוך תשעים ימים.
משה גפני: ועדת הכספים היא ועדה רצינית.
משה גפני: אני אקריא לך את הסעיף בחוק ואני רוצה להבין.
משה גפני: סעיף 32 לחוק אומר: "השר רשאי, בהסכמת שר האוצר ובאישור ועדת הכספים של הכנסת, לקבוע אגרה בעד הגשת בקשה לרשיון לפי חוק זה או לחידושו וכן בעד הסמכה להיות מדריך או מאמן לנהיגה ספורטיבית לפי הוראות סעיף 10".
משה גפני: סעיף 10 מדבר על כך שלא יעסוק אדם בהוראה וכולי אלא בהתאם להוראות שקבע השר.
משה גפני: אין הגבלה בזמן וגם אין חובה.
משה גפני: למה שנאשר את האגרות האלה?
משה גפני: לא תסתדרו בלי האגרות?
משה גפני: הנה, הסתדרו יפה מאוד.
משה גפני: כתוב שהשר רשאי.
חיים אורון: רשאי בחוק, זה חייב.
חיים אורון: אתה בעדנו או נגדנו?
משה גפני: השר רשאי בהסכמת שר האוצר ובאישור ועדת הכספים של הכנסת.
חיים אורון: אתה מדבר ברצינות?
משה גפני: אני כבר לא מדבר על נהיגה ספורטיבית אלא אני מדבר סתם איך המדינה מתנהלת.
חיים אורון: חמש שנים אין תקנות.
משה גפני: למה הם שילמו לרשויות המקומיות או לרשויות אחרות?
חיים אורון: מי שילם?
משה גפני: הם.
חיים אורון: מי שילם למי?
יובל מלמד: אין לנו מושג אם שילמו או לא.
משה גפני: לא אתה, הוא.
משה גפני: היזם.
משה גפני: שילם.
יוסי ניסן: הוא לא היזם.
יוסי ניסן: איך הוא יודע?
משה גפני: שילם או לא שילם?
יוסי ניסן: הוא יושב ראש התאחדות.
משה גפני: תאמין שהבנתי.
משה גפני: לא הבנתי את כל מה שקורה כאן, אבל הבנתי מה תפקידו.
משה גפני: הוא מספר שהיזם בנה מתקן יפהפה.
יוסי ניסן: אבל אין לו אישורים והוא לא חוקי.
יוסי ניסן: זה מישהו שסלל אספלט באיזשהו מקום נידח.
משה גפני: אנחנו לא זזים בלי משרד המשפטים, במיוחד כאשר יש הנחיות של היועץ המשפטי לממשלה שלא מבקשים ממנו להתערב והוא מתערב שבוע לפני שהוא עוזב.
חיים אורון: אני רואה שיש כאן טרמפיאדה גדולה היום.
משה גפני: חוצפה כזו של היועץ המשפטי לממשלה, חבל לך על הזמן.
משה גפני: הוא אומר לשרים שלושה חודשים לפני שהם עוזבים, לפני שיש בחירות, שלא יעשו דברים מהותיים שהמשרד צריך לתפקד.
משה גפני: הוא עוזב בעוד שבוע, הוא נותן חוות דעת כדי לעזור ליועץ המשפטי של עיריית ירושלים וזה כאשר אף אחד לא ביקש ממנו, לא בית המשפט, לא כלום.
משה גפני: אנחנו לא יכולים לזוז בלי היועץ המשפטי לממשלה.
אמנון כהן: צריך להגביל את זה בחוק.
משה גפני: תאמין לי שאת זה צריך לעשות.
משה גפני: צריך שגם היועץ המשפטי לא יעשה דברים מהותיים לפני שהוא עוזב.
אמנון כהן: שלושה חודשים לפני כן.
חיים אורון: גם חבר כנסת.
חיים אורון: שלושה חודשים לפני שהוא עוזב, לא יעשה כלום.
אמנון כהן: ממילא לא עושים כלום שלושה חודשים לפני.
משה גפני: ואם אנחנו עושים, לא נותנים לנו.
יוסי ניסן: כבוד היושב ראש, אפשר לעשות קצת סדר?
משה גפני: לא, קודם משרד המשפטים.
חיים אורון: אתה לא מבין שאנחנו קודם משתעשעים קצת.
חיים אורון: אני יצאתי ודיברתי עם ראש המועצה האזורית שלנו.
חיים אורון: שאלתי אותו איפה זה עומד.
חיים אורון: הוא אמר שתוקעים את זה כל שבוע מכיוון אחר.
חיים אורון: היא אפילו לא ידעה לומר לי איפה כי היא התחלפה לפני חצי שנה.
חיים אורון: מישהו תכף יתקשר כדי לומר לי היכן זה תקוע וזה בדיוק כך, תקוע, כמו שהם מתארים כאן.
חיים אורון: הנה, מטלפנים אלי, תכף אני אומר לך.
משה גפני: למען האמת, אני באתי לדקה אחת, לאשר את זה וזהו, אבל זה מתחיל להיות מעניין.
משה גפני: כך המדינה מתנהלת?
משה גפני: לא הכרנו כך את המדינה.
משה גפני: משרד המשפטים, בבקשה.
יעקב פרידברג: הערה לעניין דבריו של אדוני קודם לכן.
יעקב פרידברג: כאשר כתוב שהשר רשאי, תמיד הכוונה שהשר יקבע בתקנות.
יעקב פרידברג: זה הנוסח בו נהוג להשתמש.
יעקב פרידברג: לעניינים אחרים.