GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
30672: אני כתושב ירושלים צריך לבוא עם אחוזי הגבייה שכולנו יודעים את הבעייתיות שלה בירושלים, עם מזרח ירושלים והבעיות שיש לנו, עם כל הבעיות שיש בירושלים ואנחנו צריכים לממן את הגחמה הזאת.
30672: נשמע לי משהו הזוי.
משה גפני: אבל ירושלים היא עיר עם מענק, בניגוד למה שנכתב כאן.
30672: גם עיר עם מענק, הנושא של הגודל, קראתי את הטבלה, מאוד מאוד משמעותי, עד 30 אלף ומ-30 אלף.
30672: נושא של אחוז, בירושלים יש עוד הוצאות שלא מוכרות במערכות אחרות ואחוז התקציב מהמועצה הדתית.
30672: ירושלים סובלת מבעיות בשירותי הדת ולכן עיריית ירושלים מוציאה על שירותי הדת קצת יותר מההשתתפות שלה בתקציב המועצה הדתית.
30672: רשות מקומית, זכותה להחליט על כך וכאן אני מתחבר למה שאמר חופרי.
30672: נושא המקוואות שהמועצה הדתית לא מצליחה להתמודד אתו, עיריית ירושלים מתמודדת אתו.
30672: נושא של שיפוצים, נושא של הקמה וכולי.
30672: דרך אגב, למי ששאל קודם, הנושא של בינוי קיים הרבה יותר בעיריית ירושלים כאשר יש מינהלת למבני דת ובונים מבני דת הרבה יותר מאשר מועדוני נוער וזה מתקציב העירייה.
30672: אנחנו באים בוקר אחד ומודיעים לנו שניקח 6 מיליון שקלים מהתקציב שלנו ונממן את מצפה רמון ואת כל הרשויות האחרות.
30672: זה דבר הזוי.
משה גפני: אבל הקריטריון לפי מה שנקבע, גם עם משרד האוצר, זה עיר נטולת מענק.
אביגדור אוחנה: הקריטריון שמדבר על מענק הוא הזכאות למענק לפי נוסחת גדיש.
אביגדור אוחנה: לא אם העיר מקבלת בפועל או לא מקבלת.
משה גפני: את ירושלים החריגו?
אביגדור אוחנה: כן.
אביגדור אוחנה: בהחלט כן.
30672: הדבר הזה פשוט נראה לי חלם.
30672: לבוא לירושלים ולומר לה לממן באחוז כל כך גבוה את כל הרשויות היותר קטנות.
30672: נראה לי שמישהו כאן עשה טבלה בטעות.
חיים אורון: יאיר מעיין היה מזיז 27 מיליון שקלים בתנועה כזאת.
30672: גם חופרי יכול להזיז חצי מיליון שקלים בתנועה כזאת, אבל לא כאשר באים ואומרים לו שישלם למישהו אחר.
יאיר מעיין: אני רוצה לציין, בהמשך למה שאמר ממלא מקום ראש העיר.
יאיר מעיין: בתקציב עיריית ירושלים לשנת 2010 יש חצי מיליארד שקלים הנחות בארנונה, על פי חוק שנקבע.
יאיר מעיין: כלומר, אנחנו מקוזזים מהתקציב בחצי מיליארד שקלים.
יאיר מעיין: העיר מוגדרת כעיר הענייה בארץ, הכנסה לנפש נמוכה ביותר, אחוז האבטלה, אחוז המועסקים, יש ועדת שרים לירושלים, ועדת מנכ"לים לירושלים, הרשות לפיתוח ירושלים שהממשלה מצד אחד מרכזת שם לחזק את ירושלים עיר הבירה, ומצד שני באים לכאן בוקר אחד אחרי שכבר היו סיכומים אתנו שהעיר ירושלים לא תהיה בדבר הזה כי העיר ירושלים קודם כי היא ברת מענק.
יאיר מעיין: העיר היא ברת מענק, היא מקבלת מענק כל שנה ממשרד הפנים, גם תקציבים שוטפים, גם תקציבי פיתוח.
יאיר מעיין: אגף התקציבים פנה למשרד הפנים להחריג את ירושלים בסידור הזה ולהכשיר אותה כברת מענק אבל משרד הפנים התנגד.
יאיר מעיין: רוצים לקפח את ירושלים?
יאיר מעיין: העיר ירושלים היא העיר הדתית הגדולה בארץ, העיר הערבית הגדולה בארץ והעיר היהודית הגדולה בארץ.
יאיר מעיין: 800 אלף תושבים, רוצים עכשיו לקפח אותם ב-6 מיליון שקלים, מהעיר הענייה, ולהעביר אותם הלאה.
יאיר מעיין: אמר ממלא מקום ראש העיר, העירייה כעירייה משקיעה, מעבר להעברה למועצה הדתית, בכל שנה קרוב ל-10 מיליון שקלים בכל הפרוייקטים שקשורים לבינוי ושיפוצים, קו עירוב בנינו בשנה שעברה, 100 אלף שקלים מתקציב העירייה כי המועצה הדתית אין לה תקציב.
יאיר מעיין: אני חושב שזה יהיה חמור מאוד.
יאיר מעיין: זאת פגיעה קשה בעיר ירושלים בלי שום סיבה ובלי כל תקדים.
יאיר מעיין: פשוט התביישנו לשמוע שזה עדיין נשאר אחרי שהנושא הזה כבר סוכם בוועדת המנכ"לים, שם הוחלט שלא פוגעים בירושלים.
יאיר מעיין: איך יכול להיות שפוגעים בירושלים?
יאיר מעיין: איך מעיזים בכלל לפגוע בירושלים?
יאיר מעיין: משרד האוצר נותן מענק בירה לחזק את ירושלים, ובאים מהדלת השנייה ולוקחים את הכסף.
דניאל בן-סימון: אני רוצה לשתף את החברים כאן בתסכול אישי שלי.
דניאל בן-סימון: לפני שבוע השתתפתי בישיבה על תקציב הביטחון והיושב ראש ישב שם.
דניאל בן-סימון: קיבלנו מסמך שכתוב בו: נא להצביע על 3 מיליארד שקלים.
דניאל בן-סימון: שאלתי על מה.
דניאל בן-סימון: היו כל מיני ראשי תיבות, 3 מיליארד שקלים.
אמנון כהן: כמה זמן ארך הדיון?
דניאל בן-סימון: כמה דקות.
דניאל בן-סימון: לא היה דיון אפילו.
דניאל בן-סימון: היה דיון קטן.
חיים אורון: מאיזו מפלגה שר הביטחון?
יצחק וקנין: אין לו מפלגה.
דניאל בן-סימון: לכן לא הצבעתי בעד ה-3 מיליארד האלה, אבל זה רק מראה על השיגעון בחיינו.
דניאל בן-סימון: כלומר, 27 מיליון שקלים, מקיימים דיון יוצא מן הכלל, האם המדינה צריכה לתת או המועצה המקומית צריכה לתת, האם זה מוניציפאלי או מדינה.
דניאל בן-סימון: אני נדרש לבוא ב-8 בבוקר לראות מסמך עליו כתוב 3 מיליארד שקלים והצבא אמר שזה לא רלוונטי כי הכסף כבר הוצא.
דניאל בן-סימון: אם כן, למה אתם צריכים אותי?
דניאל בן-סימון: רק להצביע רטרואקטיבית.
אופיר פינס-פז: זה לא מצחיק.
דניאל בן-סימון: לא, זה לא מצחיק.
דניאל בן-סימון: בא לבכות מהסיפור הזה.
דניאל בן-סימון: לכן אני אומר עם כל הכבוד לדיון הזה, הוא לא עקרוני.
דניאל בן-סימון: מדובר כאן בסכום קטן.
דניאל בן-סימון: אם זה סוציאליסטי, אני בעד להעביר למי שאין לו.
דניאל בן-סימון: זה היה המוטו של תנועת העבודה עד לאחרונה.
דניאל בן-סימון: היושב ראש ישב באותה ישיבה.
דניאל בן-סימון: ניסיתי לשאול או מישהו אחר ניסה לשאול, זה כבר יצא.
דניאל בן-סימון: לכן אני אומר שפרופורציה בחיינו צריכה להיות.
דניאל בן-סימון: אתה כיושב ראש גם ישבת ואתה יושב בוועדת הכספים.
דניאל בן-סימון: אני בבעיה, אני כן בעד ואני נגד ולכן אני אמנע.
דניאל בן-סימון: הלוואי שהיינו מקיימים דיון על ההוצאות האלה של המיליארדים שהכל סודי והכל עובר בשקט מבלי שאני יודע - כאשר חלק מיועד לפנסיה וחלק למשכורות.
נחום חופרי: בשבילי 27 מיליון שקלים זה המון.
דניאל בן-סימון: גם בשבילי.
דניאל בן-סימון: צריך למצוא את הפשרה בעניין הזה בגלל הגוון הסוציאליסטי.
חיים אורון: מצביעים היום?
אמנון כהן: אני חושב שכוונתו של היושב ראש כן להצביע.
אמנון כהן: חברת הכנסת רונית תירוש, בבקשה.
רונית תירוש: אני רוצה להתחבר לסיפא של דבריו של חבר הכנסת בן סימון.
רונית תירוש: הבעיה היא לא אם זה כסף גדול או קטן והבעיה היא לא מועצות דתיות כי היום אלה הן ומחר זה משהו אחר.
רונית תירוש: הבעיה היא עקרונית.
רונית תירוש: למדינה שלנו יש את המומחיות הבלתי מובנת הזאת להטיל על השלטון המקומי עוד ועוד בעיות וכאן ספציפית על כל אלה שהן חסרות מענק, ואנחנו רוצים לגרום להן אחר כך למשברים ולהביא ועדה קרואה שתחליף את ראש העיר.
רונית תירוש: זה מין טבע לא מוסבר ב-DNA של הממשלות לדורותיהם, של משרד האוצר לדורותיו, ולפחות על נערי האוצר אפשר לומר שהם מאוד עקביים במדיניות שלהם.
רונית תירוש: זאת הגישה, להטיל עוד ועוד מעמסה עליהם.
רונית תירוש: אני גם ראיתי את זה בחינוך.
רונית תירוש: נותנים להם עזרה בפסיכולוגים ובעובדים סוציאליים וכולי, אחוזים מסוימים מהמדינה ואחוז מסוים העירייה, אבל לאט לאט מגדילים את האחוז של העירייה בנושא הזה.
רונית תירוש: אי אפשר להטיל אין ספור מטלות עליהם ועכשיו לומר להם שיסבסדו גם את המסכנים.
רונית תירוש: אין חולקים על כך שצריך להימצא פתרון דיפרנציאלי ולתת לאלה יותר, אבל לא על חשבון מי שעוד שורד ושורד בדין ובכבוד כי הם עושים עבודה מול קהלים או ציבור או תושבים שהם מסוגלים לשאת בנטל, אבל גם לזה יש גבול.
רונית תירוש: כאשר הם יישברו, אנחנו נמנה להם ועדה קרואה.
רונית תירוש: אם כן, לשם מה אנחנו עושים את זה?
רונית תירוש: לכן אני אומרת שנכון כאן ועכשיו לעצור את המהלך הזה גם אם מדובר בכסף קטן וגם אם לא נייחד את זה דווקא למועצות הדתיות.
רונית תירוש: זה ברמה העקרונית ביותר.
אמנון כהן: חבר הכנסת מולה.
שלמה מולה: אדוני היושב ראש, אני דווקא בעד לקחת מאלה שיש להם יותר ולתת לאלה שאין להם.
שלמה מולה: אני מסכים ואין לי בעיה עם זה, אבל אני רוצה לדבר על המצב העגום דווקא של ירושלים.
שלמה מולה: למטה, בקומת הקרקע, מדברים על תוספת של סגן ראש עיר לעיריית ירושלים.
קריאה: שני סגנים.
שלמה מולה: זה עולה בסביבות 2 נקודה מיליון שקלים בשנה.
שלמה מולה: אני הצעתי למטה שאת שני הסגנים של ירושלים לממן מתקציב הבוחר של חברי הכנסת מ-ש"ס ומהאגודה ובכך פתרנו את הבעיה, למרות שזה מושחת.
יצחק וקנין: יש לי עצה יותר טובה.
יצחק וקנין: תוותר על הסגנים שלך.
שלמה מולה: או להוריד שני שרים בלי תיק.
משה גפני: בוועדת הכספים אי אפשר להציע דבר ערטילאי.
משה גפני: תגיד שמות.
שלמה מולה: אין לי בעיה.
שלמה מולה: בטוח לא את סגן שר הבריאות כי אין שר בריאות.
משה גפני: נרגעתי.
משה גפני: עכשיו כבר לא משנה מי.
שלמה מולה: אולי בהזדמנות זו אפשר להוציא את ירושלים מהסיפור הזה.
שלמה מולה: נוציא את ירושלים מהסיפור, אם רשויות אחרות שיש להן, לוקחים מהן.
משה גפני: ירושלים לכאורה צריכה להיות מחוץ לעניין.
שלמה מולה: לא יכול להיות שירושלים תהיה בתוך העניין הזה.
משה גפני: לפני שאביגדור אוחנה, מנכ"ל המשרד לענייני דת, יתייחס, יש כמה בעיות משפטיות שהיועצת המשפטית רוצה להעיר לגביהן ואני מבקש לקבל תשובות מהשר ומהמנכ"ל.
מירב תורג'מן: אני קודם כל מבקשת להבהיר שמה שהונח בפני הוועדה לאישור אלה אמות המידה בלבד שמציעה הממשלה לשינוי החלוקה עד לאלכסון של 25-75 אחוזים.
מירב תורג'מן: סוגיה משפטית.
מירב תורג'מן: לכאורה מתעוררת שאלה לגבי ה-60 ימים מיום קבלת התקציב.
מירב תורג'מן: אני מבינה שהממשלה לא מבקשת לאשר את 2009 אבל היא מבקשת בכל זאת לאשר את 2010.
מירב תורג'מן: באופן עקרוני התקציב של 2010 כבר אושר ב-15 ביולי.
מירב תורג'מן: השאלה היא איך אתם מפרשים את החוק כך שהוא יחול לגבי 2010 משום שהחוק קובע במפורש שרשאים בתוך 60 ימים מיום קבלת חוק התקציב השנתי לשנות.
חיים אורון: זאת לא חקיקה רטרואקטיבית?
משה גפני: זה לא יחול על 2009.
מירב תורג'מן: זאת לא חקיקה רטרואקטיבית כי אנחנו לא מחילים על 2009 אלא רק לגבי 2010.
משה גפני: החוק קובע שצריך לאשר את זה עד שישים ימים לאחר אישור התקציב.
משה גפני: אנחנו נמצאים עכשיו בסיטואציה משונה בגלל התקציב הדו שנתי.
משה גפני: עברו למעלה משישים יום מהתקופה או מהזמן שאישרנו את התקציב ואישרנו תקציב דו שנתי.
משה גפני: למה כוונת המחוקק?
משה גפני: האם הכוונה היא לאחר אישור התקציב שאתה מאשר אותו פיזית, הצבעת בעד ויש תקציב?
משה גפני: או שהכוונה שעכשיו מתחיל תקציב 2010 ויש לנו מה-1 בינואר 2010 שוב עוד שישים ימים.
משה גפני: זאת השאלה המשפטית שעומדת על הפרק.
משה גפני: זה לא רטרואקטיבי.
משה גפני: זה לא אחורנית.
אופיר פינס-פז: אני מאוד מעריך אותך.
משה גפני: כעוזר היועצת המשפטית.
אופיר פינס-פז: בזה פחות.
אופיר פינס-פז: אני מעריך אותך כאיש ציבור, כפוליטיקאי, כיושב ראש ועדה, אבל מאיפה הבאת את הדבר הזה?
משה גפני: מהחוק.
אופיר פינס-פז: אין לזה אחיזה.
אופיר פינס-פז: אישור התקציב היה ב-31 בדצמבר 2008, נקודה.
מירב תורג'מן: ב-15 ביולי 2009.
מירב תורג'מן: התקציב לגבי 2010.
מירב תורג'מן: עניין נוסף הוא אישור השרים.
מירב תורג'מן: זה יותר עניין טכני אבל מבחינה פורמלית אין לנו את אישורי השרים, שר האוצר ושר הפנים, לעניין הפנייה של ועדת הכספים.
אביגדור אוחנה: השרים החדשים אישרו וחתמו.
משה גפני: העלתה היועצת המשפטית של הוועדה שתי בעיות משפטיות ואני מבקש את התייחסות המנכ"ל, ואם רוצה, גם היועץ המשפטי.
אביגדור אוחנה: לגבי אישור השרים, יש לנו את אישור השרים.
משה גפני: איפה הם?
אביגדור אוחנה: אצלנו.
אביגדור אוחנה: אנחנו נשלח את זה אליכם.
אביגדור אוחנה: אין שום בעיה.
משה גפני: תעביר.
מירב תורג'מן: נהוג שקודם לאישור מונחים על שולחן הוועדה.
אביגדור אוחנה: בסדר גמור.
אביגדור אוחנה: לגבי השאלה הראשונה שהעלתה היועצת המשפטית.
אביגדור אוחנה: אנחנו ערים לשאלה הזאת.
אביגדור אוחנה: היינו ערים לה עוד בעת אישור התקציב ובדיון הראשון שהיה כאן באוקטובר.
אביגדור אוחנה: משרד המשפטים טען וטוען גם היום, ותכף היועץ המשפטי, אם ירצה, יאמר עוד כמה מלים בעניין, שהפרשנות היא שתקציב 2010 מתחיל בינואר 2010, בזמן תחילת התקציב.
משה גפני: האם אתה יכול לומר משפט לגבי ירושלים?
אביגדור אוחנה: אני אומר משפט רחב אולי.
אביגדור אוחנה: קודם כל, אני רוצה לפתוח את הפוקוס ולראות את החוק הזה בכללותו ולא רק בהיבט של שינוי הקריטריונים לשינוי שיעור ההשתתפות, כי זה חלק מחוק שבא להסדיר את תקציבי המועצות הדתיות.
אביגדור אוחנה: זה לא סוד שהמועצות הדתיות לאורך שנים סבלו מחוסר תקצוב בגלל שהרשויות המקומיות לא יכלו לעמוד במלוא תקציבן.
אביגדור אוחנה: החוק מדבר לא רק על שינוי שיעור ההשתתפות אלא הוא מדבר בעיקר, וזה הפעלנו בשנת 2009 במלוא המרץ אפשר לומר, שרשות שלא מעבירה את חלקה במועד למועצה הדתית, אנחנו מקזזים במקור במשרד הפנים, מקזזים ממענקי האיזון.
אביגדור אוחנה: הרבה מאוד רשויות מקומיות שלא העבירו את תקציבן סבלו מכך ואני אומר סבלו כי אני בהחלט מזדהה עם הסבל הזה.
אביגדור אוחנה: זה לא נעים שמענקי איזון שאמורים להגיע בסכומים של מאות אלפי שקלים לא מגיעים ומועברים למועצה הדתית.
אביגדור אוחנה: אנחנו קיזזנו השנה סדר גודל של בערך 20 מיליון שקלים מתקציבי אותן רשויות חלשות שחלקן נמצאות כאן.
אביגדור אוחנה: אם יש רשויות שנמצאות בתוכנית הבראה והן לא יכולות לשלם את שכר עובדיהן בגלל שאנחנו מקזזים להן, זה לא נוח לא לי, לא למועצה הדתית ובוודאי לא לעובדי הרשויות המקומיות וצריך להתייחס לזה בהיבט הזה.
אביגדור אוחנה: זאת אומרת, אם שיעור שינוי ההשתתפות לא יאושר היום, זה אומר שאנחנו החל מחודש זה, חודש ינואר, ממשיכים עם הקיזוזים המסיביים וזה פשוט מעיק מאוד מאוד על אותן רשויות.
נחום חופרי: זאת הסיבה שאתה פונה אלינו.
אביגדור אוחנה: זאת לא הסיבה שאני פונה אליכם.
אביגדור אוחנה: זאת הסיבה שאני צריך למצוא דרכים כדי לעזור להם.
נחום חופרי: ואנחנו הדרך.
אביגדור אוחנה: ודאי שלי היה עדיף אילו היינו מקבלים את התקציב הזה לסל ומחלקים אותו לרשויות החלשות בהתאמה, אבל משזה לא התבצע ואף אחד לא הצליח להביא את זה, אנחנו נאלצים לפנות לדרך הזאת.
אביגדור אוחנה: לגבי ירושלים.
אביגדור אוחנה: אנחנו יודעים לתת מענה לירושלים שלא במסגרת הקריטריונים.
אופיר פינס-פז: אני לא מבין את המשפט הזה.
אביגדור אוחנה: אני אסביר.
אביגדור אוחנה: לא במסגרת הקריטריונים האלו של שינוי שיעור ההשתתפות.
אביגדור אוחנה: לא במסגרת הקריטריונים האלה.
אביגדור אוחנה: לא שאנחנו נעביר סכומים ללא פיקוח, ללא בקרה וללא הסכמה משפטית.
אביגדור אוחנה: הכוונה הייתה שבמסגרת הקריטריונים האלו, אנחנו לא יודעים לעשות את זה.
אביגדור אוחנה: אנחנו יכולים לעשות את זה בדרכים אחרות כמענק בירה, בדרכים אחרות בתיאום עם האוצר ויש הסכמה של האוצר לפתור את הבעיה.
קריאה: לא, אין הסכמה.
אביגדור אוחנה: אמרתי שיש הסכמה של האוצר.
אביגדור אוחנה: לא שלכם.
אביגדור אוחנה: יש הסכמה של האוצר לפתור את הבעיה.
משה גפני: אז ירושלים תהיה בזה?
אביגדור אוחנה: במסגרת הקריטריונים האלה אנחנו לא יודעים לתת מענה.
אביגדור אוחנה: אם אנחנו נפתח את הקריטריונים היום, אנחנו לא נוכל לסגור אותם בצורה כזאת שתענה על דרישות החוק כי דרישות החוק הן מאוד ברורות.
אביגדור אוחנה: יש לנו מספר מגבלות שאנחנו עובדים בהן.
משה גפני: אז לא מחריגים את ירושלים.
אביגדור אוחנה: לא במסגרת הקריטריונים האלו.
אביגדור אוחנה: אנחנו יכולים להחריג אותה בדרכים אחרות כמו מענק בירה ובצורות אחרות שבהחלט ניתן להחריג אותה ויש הסכמה של האוצר.
אביגדור אוחנה: \ שרון, הם רוצים לדעת לגבי ירושלים.
משה גפני: הדעה של הרוב המוחלט של חברי הוועדה היא שירושלים תוחרג.
אביגדור אוחנה: במסגרת הקריטריונים האלה, לא ניתן לשנות.
אביגדור אוחנה: אי אפשר לפתוח אותם.
30672: במקום זכאית, תכתוב מקבלת מענק, ואז תפתור את הבעיה.
אביגדור אוחנה: אם אני פותח את זה עכשיו, את ה-6 מיליון האלה, אי אפשר לאשר את הקריטריונים.
שרון גמבשו: יינתן התחייבות למלוא השיפוי של 6 מיליון השקלים.
שרון גמבשו: אנחנו נגיע לסיכום עם עיריית ירושלים על ה-6 מיליון שקלים.
שרון גמבשו: משרד הדתות, האוצר ועיריית ירושלים יגיעו לסיכום על מלוא 6 מיליון השקלים.
אופיר פינס-פז: מה הסיכום?
שרון גמבשו: אנחנו נגיע לסיכום על מלוא 6 מיליון השקלים.
אופיר פינס-פז: לא הגעתם לסיכום?
שרון גמבשו: אנחנו מתנגדים להצעה כאן.
אופיר פינס-פז: חשבתי שהגעתם לסיכום.
אביגדור אוחנה: לא, לא הגענו.
אביגדור אוחנה: אני גם מעיד שמשרד הדתות השתתף עם עיריית ירושלים בכל ההשקעות שלה בכל המקוואות ובכל הוצאות הדת.
אביגדור אוחנה: העירייה משקיעה חד צדדית במאה אחוזי מימון.
אביגדור אוחנה: אם רוצים לקזז, נקזז את הכל.
רונית תירוש: הגיעו כבר כל חברי הקואליציה?
יצחק וקנין: כמו שאתם עושים גיוס, גם אנחנו עושים גיוס.
יצחק וקנין: זה טבעי.
מירב תורג'מן: עד שתתקבל החלטה, אולי נקבל התייחסות בעניין הזה?
ישראל פת: בסעיף 11(ב) אכן כתוב במפורש: "השר - שר הפנים ושר האוצר רשאים בתוך שישים יום מיום קבלת חוק התקציב השנתי לשנות".
ישראל פת: אנחנו היינו מודעים לנקודה הזאת, התייעצנו עם הרפרנט שלנו במשרד המשפטים, והתשובה היא חיובית, אנחנו יכולים לשנות את זה גם היום.
ישראל פת: הרי לא יעלה על הדעת מבחינת הפרשנות התכליתית של החוק הזה שעברו שישים הימים ואנחנו לא נוכל לשנות את זה.
חיים אורון: ההגיון הוא מאוד פשוט.
ישראל פת: אם אתה תבוא בסוף השנה חודשים נובמבר או דצמבר ותחליט לשנות את זה באופן כזה שישפיע על הרשויות המקומיות שכבר חילקו את כל הכספים שלהן, אני מסכים במאה אחוזים עם ההגיון.
ישראל פת: בשלב הזה של השנה, כאשר הפעילות הזאת נעשתה, אני מזכיר שאנחנו מדברים על חוק תקציב דו שנתי ואנחנו לא מבקשים לנצל את זה לגבי שנת 2009 אלא אנחנו מבקשים לנצל את זה רק לגבי שנת 2010.
ישראל פת: אני חושב שאנחנו עדיין עומדים במתחם הסבירות ואנחנו עומדים בעיקרון של הפרשנות התכליתית של החוק הזה.
אופיר פינס-פז: אדוני היושב ראש, כל הרשויות בהן מדובר כבר אישרו את התקציב שלהן לשנת 2010.
אופיר פינס-פז: יש מישהו שלא אישר?
אופיר פינס-פז: אין מישהו שלא אישר.
אופיר פינס-פז: זאת אומרת, כולם יודעים שההוצאה שלהן היא שונה.
אופיר פינס-פז: השינוי הזה שהוא חל ב-2010, זה בעצם שינוי רטרואקטיבי, במיוחד שהוראות החוק בעניין הזה הן חד משמעיות, חד חד-ערכיות.
אופיר פינס-פז: שישים יום מאז אישור התקציב, התקציב אושר ביולי 2009.
אופיר פינס-פז: כתוב שמותר להעביר את זה בתוך שישים ימים.
אופיר פינס-פז: התקציב הוא תקציב דו שנתי וצריך לכבד את זה.
אופיר פינס-פז: מילא אם תבואו ותאמרו 2011, מותר לחוקק גם ל-2011.
מירב תורג'מן: מקובלת עלי הגישה הפרשנית הזאת.
ישראל פת: עוד יותר לעומק.
ישראל פת: עם כל הכבוד, גם תקציב המדינה לשנת 2009 לא אושר בתחילת 2009 ובכל זאת הרשויות פעלו בהתאם לכך.
ישראל פת: גם אנחנו עבדנו במגבלות האלה.
אופיר פינס-פז: אתה אומר שתקציב המדינה לא אושר, אבל כאן זה כן אושר.
שמעון אלמליח: האישור היה אחד פלוס אחד.
שמעון אלמליח: ההחלה של התוואי חלה מה-1 בינואר.
אופיר פינס-פז: יש מחיר לתקציב דו שנתי.
אופיר פינס-פז: יש פלוסים ויש מינוסים.
אופיר פינס-פז: זה במינוסים.
מירב תורג'מן: אני מסכימה, אבל אני מקבלת את הגישה הפרשנית הזאת שהם לא צפו בעת חקיקת החוק שיאושר תקציב דו שנתי.
מירב תורג'מן: נכון שזה עניין שנתון לפרשנות אבל הפרשנות הספציפית הזו אכן גם מקובלת עלי.
מירב תורג'מן: אפשר לפרש את זה כך ואפשר אחרת.
מירב תורג'מן: אין לי ספק שלא צפו שיהיה תקציב דו שנתי בעניין הזה.
מירב תורג'מן: יום קבלת התקציב, אפשר לפרש את זה כתחילת אישור התקציב.
ישראל פת: עם כל הכבוד, אנחנו גם לא ביקשנו להחיל את זה על שנת 2009.
מירב תורג'מן: זאת הסיבה שהיה לי חשוב להבהיר את זה מלכתחילה, שמדובר על דיון לגבי שנת 2010.
מירב תורג'מן: זו החלטה של הוועדה.
שמעון אלמליח: אני אומר משפט אחד לראשי הרשויות מרעננה וראשי הרשויות המכובדים שיושבים כאן.
שמעון אלמליח: אם פורום ה-15 היה נותן כתף למועצות הדתיות, לעובדים, מהבכירים, מהמסמרים בלי ראש עד אחרון העובדים במועצות הדתיות, בשנת 2002 עד 2005, במשבר הקריסה הטוטלית של המועצות הדתיות, לא היה נופל עליכם התיק הזה היום.
שמעון אלמליח: אז לא נתתם כתף ורוב הרשויות לא נתנו כתף למועצות הדתיות.
שמעון אלמליח: היום הכדור נפל במגרש שלכם.
שמעון אלמליח: תפעילו את הכוח שלכם חזק יחד אתנו - אנחנו כן ניתן לכם כתף – על האוצר שיוציא מהכיס וייתן, ואז יבוא על מקומו בשלום.
שמעון אלמליח: אף אחד לא שמח לקבל מהשני.
רונית תירוש: יופי.
רונית תירוש: אז תצביעו כולם נגד.
רונית תירוש: נצביע כולם נגד.
שמעון אלמליח: ועדיין בני הערובה יישארו המועצות הדתיות.
שמעון אלמליח: עכשיו ישתנה משהו.
שמעון אלמליח: בני הערובה יהיו הרשויות.
רונית תירוש: אל תדאג.
רונית תירוש: לרב גפני, יושב ראש ועדת הכספים, יש עניין רב במועצות הדתיות, יש לו כוח כלפי האוצר, והוא יביא את הכסף מהאוצר.
רונית תירוש: בואו כולנו נצביע נגד ופעם אחת שהאוצר יעשה משהו.
חיים אורון: אני מציע שתאמר שאין רוב ותכנס אותנו.
חיים אורון: יבואו כל אלה שלא היו בדיון ויצביעו ויהיה לך רוב.
חיים אורון: עכשיו לא.
משה גפני: אני רוצה לדעת מי מייצג בדיון הזה את מפלגת העבודה.
דניאל בן-סימון: אני.
משה גפני: מי מייצג את מפלגת קדימה?
רונית תירוש: אני.
חיים אורון: שי חרמש ורונית תירוש.
משה גפני: גבירתי היועצת המשפטית, מה הסיכום אליו הגעת לגבי החתימה?
מירב תורג'מן: ראשית, הגיעו חתימות השרים – שר האוצר, שר הפנים והבקשה של השר לענייני דתות.
משה גפני: אם כן, את זה פתרנו.
משה גפני: מה לגבי השאלה המשפטית שאופיר פינס העליב אותי?
משה גפני: מה לגבי זה?
מירב תורג'מן: לגבי הגישה הפרשנות.
חיים אורון: הגיע חבר הכנסת אריאל.
חיים אורון: יש לך רוב ואתה יכול להצביע.
מירב תורג'מן: הגישה הפרשנות שהמשרד לשירותי הדת הציג בפנינו מקובלת עלי מכיוון שלא צפו שיהיה תקציב דו שנתי.
מירב תורג'מן: מפרשים את זה במקום מיום קבלת חוק התקציב, מיום תחילתה של.
משה גפני: רבותיי, אני עובר להצבעה, אבל לפני שאני מצביע, איפה נציג האוצר?
משה גפני: אני מנחה את משרד האוצר ואת המשרד לשירותי דת, לאור הדיון בוועדה, אני מנחה את שרון ממשרד האוצר, את השר לשירותי דת ואת מנכ"ל המשרד לשירותי דת, לראות במענק הבירה בירושלים, להחריג את ירושלים מהעניין הזה, ולראות את מענק הבירה רק לצורך העניין הזה של הדיון שמתקיים כאן היום.
משה גפני: אם הוועדה אכן תאשר את אמות המידה, להחריג את ירושלים ולראות במענק הבירה כמענק איזון לצורך העניין הזה בלבד.
משה גפני: אני לא הולך לדון על דברים אחרים.
משה גפני: אלה דיונים שמתקיימים.
משה גפני: כך הוועדה רואה את הנושא.
משה גפני: בין היתר ההצבעה שלנו בעניין הזה, היא גם הצבעה על מה שהנחיתי אותך עכשיו.
מירב תורג'מן: השאלה אם זה התנאי להצבעה שלך.
משה גפני: לא, אנחנו מצביעים גם על זה.
משה גפני: לא תנאי.
משה גפני: מצביעים גם על זה.
משה גפני: מי בעד אישור אמות המידה לשינוי שיעור השתתפות הרשויות המקומיות בהוצאות תקציב המועצות הדתיות לשנת 2010?
משה גפני: לאחר שהגיעו אישורי השרים ולאחר שניתנו כאן ההסברים המשפטיים לגבי הנושא של תקציב 2010, כולל ההודעה שהודעתי לגבי ההנחיה שהנחיתי לגבי הנושא של ירושלים.
משה גפני: בעד – 8 נגד – 4 נמנע – 1 (חבר הכנסת דניאל בן סימון)
רונית תירוש: אנחנו ארבעה נגד ו-1 נמנע.
משה גפני: 4 נגד.
משה גפני: אמות המידה אושרו על כל מה שנלווה לעניין הזה.
ציון פיניאן: בוקר טוב.
ציון פיניאן: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכספים.
ציון פיניאן: על סדר היום תקנות הנמלים (אגרות שירותי עגינה בנמל יפו) (ביטול), התש"ע-2009.
אהרן זיסו: המרינות בארץ למעשה מתחלקות לשני סוגים.
אהרן זיסו: יש מרינות בניהול, נקרא לזה פרטי לצורך העניין למרות שזה עירוני-ציבורי, ויש מרינות בניהול של המדינה.
אהרן זיסו: בנמלי המדינה יש פיקוח.
אהרן זיסו: יש אגרות, יש תעריפים.
אהרן זיסו: בנמלים האחרים הפרטיים, זה חופשי.
אהרן זיסו: יש תחרות בין המרינות.
אהרן זיסו: התחרות היא לפי רמת השירות שאתה נותן והאם יש ביקוש או אין ביקוש.
אהרן זיסו: נמל יפו היה במשך הרבה מאוד שנים נמל בפיקוח מדינה והיו בו תעריפים מוגדרים, כמו במעגנות של המדינה.
אהרן זיסו: בפברואר 2007, אחרי תהליך שלקח כמעט עשר שנים, המעגן עבר לניהול, נקרא לזה, פרטי.
אהרן זיסו: זו החברה לפיתוח תל אביב-יפו.
אהרן זיסו: זה לא של המדינה.
אהרן זיסו: מכיוון שכך, אין מקום לגבות בו את האגרות וצריך לבטל את הפיקוח ולהוציא אותו לתחרות בשוק חופשי.
ציון פיניאן: זאת מעין הפרטה?
ציון פיניאן: שוק חופשי.
אהרן זיסו: אנחנו לא רוצים לנהל נמלים למעט נמלים מסחריים שזה חיפה ואשדוד, שגם אותם רוצים להפריט בהמשך.
אהרן זיסו: לא כל שכן, אנחנו לא רוצים לנהל את המרינות.
אהרן זיסו: זאת לא פעילות שיש לנו עניין בה.
אהרן זיסו: אנחנו צריכים לפקח על הבטיחות, על בטיחות השיט, בטח לא על הפעילות העסקית.
אהרן זיסו: מרינה מהווה פעילות עסקית.
מגלי והבה: מי יפקח?
אהרן זיסו: אנחנו מפקחים.
מגלי והבה: מי ינהל?
בילי בירון: הניהול בפועל לא מתבצע על ידינו.
אהרן זיסו: בוודאי שלא.
אהרן זיסו: אנחנו לא ניהלנו.
ציון פיניאן: השאלה היא נכונה.
ציון פיניאן: מי ינהל את המרינה?
אהרן זיסו: חברה שקיבלה את המרינה מהמדינה.
אהרן זיסו: לצורך העניין זאת עיריית תל אביב.
אהרן זיסו: אנחנו מפקחים גם על הניהול.
אהרן זיסו: למשל, מינוי של מנהל מרינה, כל המרינות בארץ, אנחנו מאשרים אותו ומוציאים את כתבי המינוי.
אהרן זיסו: מנהל נמל יפו שיושב כאן, יש לו כתב מינוי חתום שנבדק ומתחדש אחת לשנה על ידינו.
מגלי והבה: מי שומר על האינטרסים של המדינה, של האזרחים?
מגלי והבה: נגיד חברה שתושב טבריה לא יכול לעגון או לא יכול להיכנס לשם.
בילי בירון: זו החלטה שהיא לא סבירה.
מגלי והבה: נתתי דוגמה קיצונית.
מגלי והבה: מנהל נמל יפו החליט שהיא רוצה לעשות פעילות שהיא מיוחדת לו, רק לו ולא מעניין אותו מה רוצה תושב תל אביב.
ציון פיניאן: אני מבין שזה לא ניתוק טוטלי.
ציון פיניאן: יש ביניכם קשר.
בילי בירון: כל מה שקשור לבטיחות, זאת הסמכות והאחריות והתפקיד של משרד התחבורה.
ציון פיניאן: ומינוי מנהל?
בילי בירון: עדיין אנחנו.
בילי בירון: זה לא בדיוק מינוי מנהל.
אהרן זיסו: החברה שקיבלה, נקרא לזה בעלות לצורך העניין, על המרינה, מציעה מועמדים לתפקיד מנהל אבל אני לא חייב לקבל אותם.
אהרן זיסו: אפשר לקחת כדוגמה את המרינה באשדוד למשל, שלצורך העניין היא פרטית.
ציון פיניאן: יש לכם זכות וטו על מינוי המנהל.
אהרן זיסו: זאת לא זכות וטו אלא זה מעבר לזה.
אהרן זיסו: כתב המינוי מגיע מאתנו.
ציון פיניאן: העירייה מביאה עשרה מועמדים, אתם בוחרים אחד מעשרת המועמדים?
ציון פיניאן: או שאתם יכולים לומר שאתם לא רוצים את כל העשרה האלה.
אהרן זיסו: אני יכול לומר שאף אחד מהם לא מקובל עלי.
בילי בירון: מי שממנה מנהל נמל, זה שר התחבורה בהמלצה שלנו.
בילי בירון: חלק גדול מהמרינות זה בכלל לא מינוי פורמלי של מנהל נמל אלא זה אישור של הממונה על הנמלים שזה בעצם מנהל רשות הספנות והנמלים אצלנו במשרד והוא נותן אישור אישי לבן אדם מסוים.
ציון פיניאן: בסדר.
ציון פיניאן: תקראי בבקשה את ההצעה.
מגלי והבה: אתה מכיר את זה יותר מכולנו בחופי טבריה, אלה שקיבלו אחריות או פרטיות על חוף מסוים, אחר כך כל האזרחים האחרים לא יכולים לקבל את השירות שהיו יכולים לקבל אם זה היה באחריות המדינה ובפיקוח של המדינה.
ציון פיניאן: לא, שם זה שונה.
מגלי והבה: לכן אני שואל מי יבטיח לנו את זה.
אהרן זיסו: נתת את הדוגמה הכי פחות טובה לצורך העניין כי טבריה בחוק היא נמל.
אהרן זיסו: כל הכינרת היא נמל שנקרא נמל טבריה.
אהרן זיסו: מנהל נמל טבריה הוא עובד שלי.
אהרן זיסו: את טבריה מנהלת המדינה.
אהרן זיסו: אתה מבין למה אנחנו לא צריכים לנהל נמלים?
אהרן זיסו: מדינה לא יודעת ולא צריכה לנהל נמלים ברמה הזאת.
אהרן זיסו: זה לא נמל מסחרי.
בילי בירון: בפועל זה גם לא נעשה.
אהרן זיסו: זה לא נעשה.
מירב תורג'מן: מילה לגבי המחירים.
מירב תורג'מן: התעריפים יעלו או ירדו.
אהרן זיסו: לגבי התעריפים, לתהליך של שינוי אגרות ותעריפים בנמלים.
אהרן זיסו: לפני שהתחיל הדיון נתתי דוגמה.
אהרן זיסו: לפני חודש עלה התעריף במעגן שביט בקישון.
אהרן זיסו: זה היה תהליך של ארבע וחצי שנים, תעריף שלא שונה משנת 1987.
אהרן זיסו: היום כלי שיט במעגן בקישון משלם 10 אחוזים מעלות מקום העגינה.
אהרן זיסו: מקום עגינה במרינה עולה כסף כי צריך לתחזק אותו.
אהרן זיסו: אנחנו מצפים ממרינה, כדי שתוכל לתפקד כמו שצריך, שתגבה עלות ריאלית.
אהרן זיסו: אני לא רוצה שהיא תהיה מיליונרית, אבל שתגבה עלות ריאלית.
ציון פיניאן: אתם מפקחים על המחירים?
אהרן זיסו: לא.