GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שגית אפיק: מחלקים לכם עכשיו נוסח של שלוש אופציות.
שגית אפיק: האופציה הראשונה אומרת שתשלום ההשבחה הוא תנאי להשבה.
שגית אפיק: זאת אומרת, כל עוד האדם לא שילם את ההשבחה, הוא לא יהיה זכאי לרשום את שמו על הקרקע.
שגית אפיק: זאת, אני מבינה, כרגע עמדת הממשלה.
שגית אפיק: האופציה הזאת למעשה לא עלתה בוועדת משנה.
ארז קמניץ: לא הכרענו.
שגית אפיק: האופציה האחת היא שתירשם הערה ורק כאשר הוא יעביר את הזכויות שלו בקרקע הלאה, הוא ישלם את ההשבחה.
שגית אפיק: צריך להבין שהוא ייהנה מההשבחה רק בעצם במימוש הזכויות שלו הלאה.
שגית אפיק: למעשה זה שתי האופציות---
ארז קמניץ: יש שימושים אחרים בנכס שהוא יכול ליהנות מהם בינתיים.
שגית אפיק: אני אסביר שוב.
שגית אפיק: האופציה הראשונה, תשלום ההשבחה הוא תנאי להשבה.
שגית אפיק: הוא לא שילם, הוא לא יירשם.
שגית אפיק: האופציה השנייה, תירשם הערה, יירשם שעבוד והוא לא יוכל להעביר את הזכויות שלו לאחר עד שהוא לא ישלם את היטל ההשבחה.
שגית אפיק: האופציה השלישית, תירשם הערת אזהרה והוא לא יוכל להעביר את הזכויות שלו הלאה עד שהוא לא ישלם את היטל ההשבחה.
משה גפני: אבל זו האופציה השנייה.
שגית אפיק: זה שונה, זה שעבוד לעומת הערת אזהרה.
משה גפני: אפשר ללכת על האופציה השנייה.
ארז קמניץ: אבל אני רוצה להסביר.
משה גפני: בואו נלך לפי הסדר, אני אתן לך לדבר כמה שאתה רוצה, אני רק רוצה שתדע מה סדרי הדיון.
משה גפני: ועדת המשנה דנה בדברים האלה.
ארז קמניץ: בהחלטה הזאת היא לא דנה.
משה גפני: לנו יש שתי אופציות שעומדות פה.
משה גפני: זה שלוש, אבל האופציה השנייה היא האופציה.
משה גפני: אם אתה מסכים שנלך על האופציה השנייה, אז בסדר, אז חבל על הדיבורים.
משה גפני: אם אתה חולק על זה ואתה אומר שאתה דורש שתהיה אופציה ראשונה, אז תסביר.
ארז קמניץ: ראשית, ועדת המשנה כשדנה בעניין הזה לא הכריעה.
ארז קמניץ: אמרנו שאנחנו ניתן שנתיים לתשלום, למרות שלכאורה המדינה יכולה להגיד 'אני רוצה את התשלום מיד', בכל זאת אמרנו שאנחנו נותנים שנתיים לתשלום, אנחנו גם נותנים לו שנתיים לנסות ולשנות תכנון.
ארז קמניץ: גם זה קיים.
ארז קמניץ: עכשיו השאלה היא אם אנחנו מתייחסים ברצינות לחיוב של האדם הזה.
ארז קמניץ: אם אנחנו מתייחסים לדבר הזה ברצינות, אז בבקשה, שיעביר את כל הכספים שהוא צריך להעביר למדינה והמדינה תשיב לו את הקרקע.
ארז קמניץ: יש לו כבר זכות מן הדין לקבל את הקרקע, בוודאי הוא יכול לקבל על זה מימון.
ארז קמניץ: אפשר לקבל על זה מימון, אפשר להכניס סעיף בעניין הזה, ושיש הערה 5 ו-7 לדבר, לא מונעת מימון מהבנקים.
ארז קמניץ: זה בדיוק כמו עסקת מכר.
ארז קמניץ: המדינה תאפשר את הרישום של השעבוד אם צריך לממן את הדבר.
ארז קמניץ: מהבחינה הזאת לא צריכה להיות בעיה.
ארז קמניץ: צריך להבין, אם אנחנו משאירים את תשלום ההשבחה למועד שבו הוא יעשה את ההעברה וכולי, מדינת ישראל פשוט תרדוף אחרי הכסף.
ארז קמניץ: גם כשיהיה שעבוד, הרי מדינת ישראל לא תלך להוצאה לפועל באמת לממש.
ארז קמניץ: אז אם באמת מתייחסים ברצינות לחובה של הנפקע להשיב את הכספים, צריך להעמיד את הדברים אחד אל מול השני ולא לדרוש מהמדינה שהיא תרדוף אחר הכסף, ויכול להיות שתקבל אותו ויכול להיות שלא.
ארז קמניץ: זה העניין.
ארז קמניץ: אנחנו נותנים שנתיים, אפשר להסתדר בשנתיים האלה, כל בעיית מימון אפשר לפתור, יש לו כבר קרקע שיש לו זכות מן הדין לקבל אותה, הוא יכול ללכת לכל בנק ולקבל מימון כדי לממן את שווי ההשבחה.
יורם חג'בי: אם זה נכון, באופציה ב' יש מלה אחת שלא במקום, לדעתי.
יורם חג'בי: זה מהותי.
יורם חג'בי: זה יהיה נכון אם יהיה כתוב באופציה ב' 'זכותו של בעל הזכויות בקרקע' לא 'לא תירשם', היא תירשם, בשעבוד, כתוב 'לא תירשם'.
שגית אפיק: אתה צודק, יש טעות בנוסח, שני ה'לא' יירדו.
משה גפני: עזוב את הנוסח.
משה גפני: אתה מקבל את מה שהוא אומר?
יורם חג'בי: אני מקבל שתהיה השבת הקרקע ותירשם הערה, זאת הערה מאוד קשה, הערה על אי עבירות הקרקע ואי שימוש בה, למרות שהוא נרשם כבעלים, ובעלים ירוצו מאוד מהר להסיר אותה, כדי למסחר את הזכות.
יורם חג'בי: הוא ימסחר את הזכות, יביא הלוואה ויפרע את ההלוואה שלו.
משה גפני: בהצבעה נכריע.
נטע דורפמן: לא הבנתי.
נטע דורפמן: הכוונה היא כמובן שאי אפשר יהיה להעביר את הקרקע לצדדים שלישיים.
חיים אורון: על זה אין ויכוח.
שגית אפיק: האופציה השנייה מדברת על שעבוד וגם עוצרת אפשרות להעביר, אי אפשר להעביר את הקרקע.
שגית אפיק: החלטת ועדת המשנה היתה ששווי ההשבחה ייקבע בידי שמאי מכריע, אבל בעקבות הדיון בשבוע שעבר אני מבינה שזה יהיה ועדת השגות, או שמאי מכריע, לפי בחירתו.
שגית אפיק: הצעתו של חבר הכנסת אורון.
יורם חג'בי: כבוד היושב ראש, רק צריכים לתאם בניסוח שאם יש הליך של שמאי מכריע, שהשנתיים יידחו.
יורם חג'בי: זה לא הגיוני.
יורם חג'בי: פרק הזמן של שנתיים לתשלום צריך להיות מתואם לכך שאם יש שמאי מכריע, שהמועדים יידחו.
שגית אפיק: זה לא אותו מצב.
שגית אפיק: יש מצב שבו אנחנו נותנים שנתיים שלמות לשלם.
שגית אפיק: אם במהלך השנתיים לא סוגרים בדיוק מה שווי ההשבחה, אז אולי יש מקום להאריך.
שגית אפיק: אפשר להגיד שאם אחרי שנתיים עדיין לא---
יורם חג'בי: לא הסתיימו ההליכים, יידחה בהתאם.
יורם חג'בי: צריכים לנסח את זה.
ארז קמניץ: משלמים את מה שלא שנוי במחלוקת.
ארז קמניץ: ממשיכים הלאה עם המחלוקת ו---
ארז קמניץ: אפשר להפנות לתקנות.
שגית אפיק: אז ההסדר שייכנס כאן זה ועדת השגות או שמאי מכריע, בעניין הזה.
ארז כהן: יש סעיף (ב) בחדש, שאם חלקו מספר בעלי זכויות, אתם מכריחים אותו אז לוועדת השגות.
ארז כהן: מדוע?
שגית אפיק: זה מה שהוחלט כאן בוועדה.
נטע דורפמן: אנחנו באמת מציעים שתהיה רק ועדת השגות.
ארז כהן: המחלוקת כאן היא שחלק מבעלי הקרקע רצו שמאי מכריע וחלק ועדת השגות, אומרים לו 'ועדת השגות'.
משה גפני: אנחנו לא פותחים את זה מחדש.
משה גפני: אם אתה רוצה לפתוח את זה, לממשלה יש מה להגיד.
ארז קמניץ: צריך לומר משהו אחר כך על ועדת השגות באופן כללי, אז אם אתם רוצים עכשיו?
משה גפני: עכשיו, אין אחר כך.
משה גפני: אחר כך יש הצבעות.
חיים אורון: תגיד אחר כך שיהיו פה רק חברי כנסת שלא מבינים, ואז הם ישאלו שאלות.
חיים אורון: תרוויח עוד זמן.
משה גפני: אפשר לחשוב שזה חוק שלנו, זה חוק של הממשלה.
חיים אורון: אני כבר מבין מה יהיה פה עוד מעט.
חיים אורון: יבואו פה כולם ואז הם ישאלו שאלות, ולמר קמניץ יש הרבה תשובות.
ארז קמניץ: חוזרים לפיצויי ההפקעה?
שגית אפיק: לא חוזרים.
ארז קמניץ: לא חוזרים.
ארז קמניץ: אז אם כך, אני אצטרך להגיד את הדברים עכשיו.
משה גפני: אתה יכול לדבר כמה שאתה רוצה, אבל הבקשה שלי מכל הדוברים פשוט להצטמצם, זה לא דיון.
משה גפני: אנחנו רק אומרים מה עומד להכרעה והצבעה, אבל אני מכבד אותך.
ארז קמניץ: שאלת העברת פיצויי ההפקעה שינתה מהמנגנון הקיים היום והעברתו לשמאי מכריע/ועדת השגות זה משהו שעלה בדיון האחרון.
ארז קמניץ: צריך להבין את זה.
ארז קמניץ: הממשלה לא הבינה את הדברים כך.
משה גפני: הרבה דברים הממשלה לא מבינה.
ארז קמניץ: אדוני, אנחנו הלכנו מהדיון האחרון ועשינו עבודה קטנה ובדקנו, מדובר במאות תיקים בפיצויי הפקעה.
ארז קמניץ: מאות תיקים, המשמעות של זה מבחינת משרד המשפטים, היא תקנים נוספים שצריך לתקנון לצורך העבודה.
ארז קמניץ: אני מבקש להסביר את הדברים לפרוטוקול.
ארז קמניץ: כרגע בדבר הזה אין סגירה, אני קיבלתי אמירה היום בבוקר ממשרד ראש הממשלה שהדבר ייסגר לשביעות רצונם של כל הצדדים.
ארז קמניץ: אני אומר את זה לפרוטוקול.
ארז קמניץ: צריך להבין, המאסה של התיקים היא הרבה יותר ממה שצפינו.
ארז קמניץ: צריך גם להבין דבר נוסף, אני חושב שהייעוץ המשפטי של הוועדה מכיר את הנושא---
גבי גולן: אנחנו נבחן את הנושא, כמובן עם האוצר, וכן הלאה וכן הלאה.
משה גפני: ההצעה שלי לגבי העניין הזה, אל תפקיעו קרקעות שאתם לא תשתמשו בהן.
ארז קמניץ: זה לא קשור.
נטע דורפמן: לא, אנחנו מדברים עכשיו על ועדת השגות ושמאי מכריע לגבי פיצויי הפקעה, מה שלא היה בהצעת החוק הממשלתית, לא היתה בכלל התייחסות לפיצויים.
משה גפני: התייחסתי לזה.
נטע דורפמן: לא, על זה מדברים, על מצב שבו---
משה גפני: אז אל תפקיעו.
קריאה: אבל עדיין יש תיקים ישנים.
משה גפני: אם תפקיעו, תעשו את העבודה מיד.
משה גפני: אין ועדת השגות לגבי העניין הזה.
משה גפני: אני רק מבקש, אם בכל זאת תפקיעו ותצטרכו תקנים, אז חבר הכנסת פיניאן רוצה לדעת כמה חרדים יהיו בתקנים החדשים.
משה גפני: אני יכול להגיד לכם בדיוק.
נסים זאב: סליחה, אי אפשר להעביר חלק מהפקחים להיות שמאים?
משה גפני: בסדר, נרשם בפרוטוקול.
משה גפני: אני אומר שצריך להקפיד יותר על הפקעה.
משה גפני: אני אומר ברצינות.
נטע דורפמן: זה לא פיצוי על הפקעה.
משה גפני: אה, פיצויי הפקעה כלליים?
משה גפני: אז תטפלו בעניין הזה.
משה גפני: מה אתם רוצים שיהיה?
ארז קמניץ: אני מציע שאנחנו נמתין עם ועדת השגות בפיצויי הפקעה.
משה גפני: מבחינתי, החוק הוא חוק ממשלתי, הוא חוק שמונח כאן מ-2006, אני מבין.
משה גפני: אני לא אוהב שנשארים פה דברים על השולחן.
משה גפני: אני עשיתי כמה דברים, למשל העברתי את אזורי העדיפות הלאומית לממשלה.
משה גפני: הממשלה עכשיו צריכה לבוא ולדווח על מה שהיא החליטה.
משה גפני: אני לא סוחב את העניין ולא עושה עם זה פוליטיקה, אני רוצה להעביר את החוק.
משה גפני: אם הממשלה מבקשת לעכב, תאמין לי, יש לי הרבה דברים על סדר היום.
משה גפני: תחליטו.
משה גפני: אני עובד בחינם, בגלל שהמשכורת שאני מקבל מהכנסת זה בשביל ללכת נגד הממשלה.
משה גפני: מה שאני עובד עם הממשלה, זה בהתנדבות.
מירי רגב: חבר הכנסת גפני, הגענו למצב שאנחנו לא מעירים אחרי ההערות שלך.
מירי רגב: אנחנו מיואשים.
מירי רגב: הצלחת לייאש אותנו.
משה גפני: מר קמניץ, אמרת, נרשם בפרוטוקול.
משה גפני: אני מכבד את מה שאמרת, אתה אפילו גם צודק.
משה גפני: בסדר, יש הרבה חרדים שאין להם עבודה, תיקחו אותם.
משה גפני: תנו להם תקנים.
משה גפני: דרך אגב, הם יודעים לעשות חשבונות של שמאות.
שגית אפיק: אז בעצם הסיכום הוא שזה יהיה ועדת השגות או שמאי מכריע, גם לעניין פיצויי הפקעה, גם לעניין ההשבחה וגם לעניין רכישה.
שגית אפיק: עמוד 13, שינוי מטרת הרכישה.
שגית אפיק: יש פה הסתייגויות.
שגית אפיק: סעיף 14(א) מתאר מצב שבו קרקע הופקעה למטרה מסוימת, כעבור זמן השר רוצה לשנות את המטרה לצורך ציבורי אחר.
שגית אפיק: ועדת המשנה הוסיפה לכאן את הנושא של חובת השימוע, כשהשר רוצה לשנות ממטרה איקס למטרה וואי בתוך תקופת המימוש, הוא צריך לשמוע מחדש את הנפקע.
שגית אפיק: ועדת המשנה גם קבעה שהאפשרות לשנות את המטרה תיעשה רק פעם אחת, כך שאי אפשר יהיה לעשות את זה בצורה מעגלית.
שגית אפיק: שינוי המטרה כשלעצמו לא מקנה, לפי ההצעה שלפניכם, זכות לפיצויים.
שגית אפיק: היו כמה הסתייגויות בעניין הזה.
שגית אפיק: חבר הכנסת אורון, היתה לך הסתייגות.
חיים אורון: שאם השתנתה המטרה, מתחילים מאל"ף.
שגית אפיק: הפקעה מחדש.
שגית אפיק: אפשר להציע הצעת פשרה, ששינוי המטרה לצורך ציבורי אחר ייעשה כאשר הצורך הציבורי האחר הוא צורך ציבורי לתשתית לאומית, כי אז באמת אפשר להבין שזה דבר דחוף.
שגית אפיק: אני חושבת שזה גם יהיה דבר נכון.
שגית אפיק: אני חושבת שסביר לעשות.
נטע דורפמן: אני חושבת שהצמצום שהוועדה צמצמה הוא כבר---
חיים אורון: אני מוכן לקבל את ההצעה של עורכת דין אפיק, שזה אומר שאם זה מכביש לצינור גז, אז אין בעיה, אבל אם זה מכביש למגורים, אז תחזרו מהתחלה.
שגית אפיק: לא, אם אתה רוצה לשנות לצורך של תשתית לאומית---
מירי רגב: לא, זה לא טוב.
חיים אורון: אני יודע שזה סתם ביורוקרטיה, פתאום אתם לא רוצים ביורוקרטיה.
משה גפני: חבר הכנסת חיים אורון, זה יוכרע בהצעה.
נסים זאב: תשתית לאומית זה גם שכונה חרדית?
נסים זאב: זה כולל?
משה גפני: לא, אני לא התכוונתי לדבר כל כך הרבה על חרדים.
משה גפני: פעם ביום אני מדבר חרדים ואחרי זה כבר לא.
משה גפני: היתה פה פעם העברה של משרד החקלאות למכון וולקני, על תקנים, אז ביקשתי שהרפרנטית תלך, תגיד כמה עובדים יש במכון וולקני, כמה חרדים.
משה גפני: אז היא חזרה אחרי רבע שעה ואמרה 700 עובדים, מתוכם אולי 10 חרדים.
משה גפני: זה הרבה.
משה גפני: מדי הרבה.
שגית אפיק: עמוד 14, סעיף 14 (ב), הזכות לרכישה מחדש.
שגית אפיק: לפי הצעת הממשלה המקורית, כמו שאמרנו כאן, לא היתה השבה אלא רק רכישה מחדש של הקרקע.
שגית אפיק: לפי הצעת ועדת המשנה יהיה הסדר של רכישה מחדש רק במצב שבו המדינה התחילה לבצע את מטרת ההפקעה בקרקע.
שגית אפיק: במצב הזה בעל הקרקע יהיה זכאי לרכוש מחדש את הקרקע שהופקעה ממנו, אם תם הצורך הציבורי שלשמו הופקעה הקרקע ושר האוצר לא החליט על צורך ציבורי אחר, כמו שדיברנו בסעיף הקודם.
נטע דורפמן: פה בגלל שזו קרקע שהמדינה בעצם מוכרת לו, אני חושבת שכן הוחלט שתהיה רק ועדת השגות.
נטע דורפמן: זה קרקע מדינה שהיא מוכרת, בדומה למכירה רגילה של המינהל.
משה גפני: מה שסוכם, אנחנו נכבד.
שגית אפיק: ההסדר של רכישה מחדש, הודעה לבעל הקרקע על זכותו לרכישה מחדש.
שגית אפיק: יש לו שלושה חודשים לומר אם הוא מעוניין.
שגית אפיק: ברגע שהוא מודיע אם הוא מעוניין, שר האוצר מודיע לו את המחיר.
ארז כהן: נדמה לי שהוועדה האריכה את זה לשישה חודשים.
שגית אפיק: לא, זה המועד הבא.
ארז כהן: אז למה לא ליישר, שלא יהיה יותר מדי בלבול בחוק?
משה גפני: מה שהוחלט, את זה נכבד.
שגית אפיק: לא, זה הוחלט.
שגית אפיק: שישה החודשים הם בהמשך, כי אם יש מספר בעלי קרקע, זה יוצר איזה בלגן---
יורם חג'בי: למה פה הוא לא מחזיר את הפיצויים?
יורם חג'בי: למה מחיר רכישה חדש?
יורם חג'בי: המדינה לא רוצה את הקרקע הזאת יותר, רוצה לשנות, למה לא עושים פה תהליך של להחזיר את הפיצויים וזהו זה?
שגית אפיק: כי זה רכישה מחדש ולא השבה.
יורם חג'בי: למה זה רכישה מחדש?
משה גפני: כי התחילו שם את העבודות.
יורם חג'בי: זה מה שנקבע?
שגית אפיק: עמוד 16.
שגית אפיק: הוא צריך לשלם את המחיר שנקבע בתוך עשרה חודשים.
שגית אפיק: המועד יידחה אם היה ערר בנוגע לשומה.
שגית אפיק: אם הוא לא שילם בתוך עשרה חודשים, או לא הודיע שהוא מעוניין ברכישה מחדש, הקרקע של המדינה והיא רשאית להשתמש בה לכל מטרה שהיא ללא פיצוי נוסף.
יורם חג'בי: בוועדת המשנה דיברנו שתהיה לו אפשרות למשכן את הקרקע.
יורם חג'בי: צריך להסדיר את זה בתקנות או בחקיקה.
יורם חג'בי: דיברנו על זה בוועדת המשנה.
יורם חג'בי: מחזירים לו את הקרקע---
שגית אפיק: מוכרים לו, לא מחזירים.
יורם חג'בי: איך הוא יביא את הכסף?
משה גפני: מוכרים לו, זה רכישה מחדש.
יורם חג'בי: יאפשרו לו להעמיד את הקרקע, לדוגמה הוא מוכן לשלם את הכסף, יאפשרו לקבל התחייבות מהמדינה למימון לגבי הקרקע הזאת.
יורם חג'בי: דיברנו על זה.
יורם חג'בי: זה דבר טכני קל מאוד.
ארז קמניץ: אני ישבתי בכל ועדות המשנה, אני זוכר שדיברנו על זה, זה משהו שהעליתי אותו לפני חודש.
ארז קמניץ: הנקודה היא שלמעשה יש פה עסקת מכר בין הממשלה ובין הנפקע, בעסקת המכר הזאת חזקה על המדינה שאם אדם בא ומבקש מימון, אין ספק שהמדינה תאפשר את המימון הזה כמו שכל מוכר מאפשר את המימון, כנגד התשלום, הבנק משלם ישירות את ה---
משה גפני: תודה, תודה.
ארז קמניץ: מכירים את זה, לא צריך לכתוב את זה.
ארז קמניץ: אני לא מאמין שהמדינה---
שגית אפיק: סעיף קטן (ח), קרקע בבעלות משותפת של מספר בעלים.
שגית אפיק: יוכלו לרכוש מחדש את הקרקע, אם יתאגדו ביחד בעלים שמחזיקים ב-25% לפחות מזכויות הבעלות בקרקע, ואז הם יהיו זכאים לרכוש את כל הקרקע.
שגית אפיק: עמוד 17, לא היו 25% בעלי זכויות בקרקע, או שהם לא פעלו לממש את זכותם לרכישה מחדש, גם כאן הקרקע של המדינה, היא רשאית להשתמש בה כרצונה.
שגית אפיק: יש איזה שהוא חריג, ששר האוצר רשאי לאפשר רכישה מחדש גם לגבי מי שאין להם את ה-25% אם הוא מצא שמתקיימים שיקולים וטעמים מוצדקים לרכישה מהסוג הזה.
שגית אפיק: סעיף קטן (ח) מדבר על חריגה לרכישה מחדש.
שגית אפיק: בדומה להשבה, גם כאן קרקע שנמכרה---
יורם חג'בי: יש טעות בניסוח.
יורם חג'בי: במקום 'טעמים מיוחדים', 'טעמים המצדיקים לעשות כן'.
יורם חג'בי: מיוחדים זה דבר שאנחנו לא יודעים איך לאכול את זה בפסיקה.
יורם חג'בי: מר קמניץ יגיד שאני צודק, אפילו.
שגית אפיק: לא, זה טעמים מיוחדים.
חיים אורון: מה שפה יש זה בעצם פטור ממכרז.
חיים אורון: אין 25%, יש אחד, כי השר נתן לו?
חיים אורון: מיוחדים מאוד.
משה גפני: מיוחדים, מספיק.
חיים אורון: יש הרבה בעלים לקרקע, הם כולם אינם, אחד נשאר, שיש לו אולי 3% בקרקע, זה לא נותן לו זכות על כל הקרקע, במקרה זה שר יכול להגיד 'אתה פטור ממכרז'.
משה גפני: אז טעמים מיוחדים פותר את הבעיה.
חיים אורון: אבל טעמים מיוחדים צריך להיות ב---
ארז קמניץ: הכוונה היא נניח מצבים שזה 22%, או דברים מהסוג הזה.
שגית אפיק: אפשר גם לבטל את הסעיף בכלל.
חיים אורון: אני לא רואה סיבה לתת טעמים מיוחדים לתת למישהו קרקעות ככה.
גבי גולן: ממילא שר האוצר הרי יכול להשתמש בסעיף שקיים בחוק חובת המכרזים ולפטור את העסקה מ---
חיים אורון: אז בואו תמחקו את כל הסעיף, זה מרגיש יותר טוב.
חיים אורון: אם אין 25%, אז---
משה גפני: אם יש 24%?
משה גפני: 22%?
חיים אורון: אז תקבע 20%.
ארז קמניץ: לא, השאלה היא, האם 22% מייצג איזה שהוא, נניח, אדם אחד, שיש לו את היכולת לייצר רכישה מחדש.
משה גפני: אני חושב שכן צריך להשאיר, עם טעמים מיוחדים.
שגית אפיק: אפשר להוסיף 'הנמקה בכתב', שהשר יהיה חייב לנמק בכתב, גם אם הוא---
משה גפני: טעמים מיוחדים שיירשמו.
שגית אפיק: סעיף קטן (ח) מדבר על חריג לרכישה מחדש, בדומה לחריג שדיברנו עליו בהשבה.
שגית אפיק: קרקע שאושרה לגביה תכנית ובשל התכנית הרכישה מחדש לא אפשרית, או שהתכנית לא ניתנת למימוש בידי בעלי הקרקע, לא תחול הרכישה מחדש.
שגית אפיק: לא מופיע פה בנוסח החריג שוועדת המשנה הכניסה, אבל נדמה לי שהבקשה היתה שגם כאן יאפשרו שנתיים לשינוי התכנית על ידי זה וזה ייכנס לנוסח.
ארז כהן: רק שתדעו לכם שזה מעקר מתוכן את כל הסעיפים הקודמים, כי תמיד תהיה תכנית.
שגית אפיק: אבל אנחנו ניתן לו שנתיים לנסות לשנות את התכנית.
שגית אפיק: יש מצבים שבאמת אי אפשר יהיה...
שגית אפיק: מצב של דרך או כביש---
ארז כהן: לא, כאן התכנית היא ביוזמה של המדינה, לא ביוזמת ה---
משה גפני: לא כל שנתיים מביאים תכנית.
משה גפני: אם זה דרך או כביש, אז אי אפשר להביא תכנית לבנות שם עיר פתאום.
נסים זאב: אי אפשר להגביל את זה לשנתיים?
משה גפני: כן, אבל כאן מדובר על תכנית שעשו אותה.
שגית אפיק: סעיף קטן (ט), עמוד 18.
שגית אפיק: הסעיף אומר שהרכישה מחדש תחול גם על חוכר בחוזה חכירה למגורים, תעשייה, מסחר ומלונאות, לגבי יתרת תקופת החכירה שנותרה לו במועד הרכישה מחדש.
שגית אפיק: סעיף קטן (י) מאפשר לשר---
חיים אורון: רגע, רגע.
שגית אפיק: עוד לא הגעתי לחקלאות, זה בסעיף קטן (יא).
חיים אורון: אני רוצה שיהיה כתוב פה.
שגית אפיק: אז אני אסביר את ההסדר שיש לגבי חקלאות ואז תגיד את ההסתייגות.
שגית אפיק: במקור לא היה שום הסדר לגבי קרקע חקלאית.
שגית אפיק: לא היתה שום התייחסות, ועדת המשנה קיבלה הסדר לפיו שר האוצר יהיה רשאי לפי שיקול דעתו להחיל את הרכישה מחדש גם על חוכר באדמה חקלאית, או לאגודה שיתופים, בתנאים ששר האוצר יקבע.
משה גפני: למה זה באמת לא נמצא ב---
חיים אורון: זה בוועדת משנה, כנראה בישיבות שלא הייתי בהן.
חיים אורון: לי היתה הצעה נורא פשוטה.
חיים אורון: אני לא רוצה להיות כמו מגורים, אני לא רוצה להיות כמו תעשייה, אני אפילו לא רוצה להיות כמו מסחר, אני רוצה להיות כמו מלונאות.
חיים אורון: נניח, מי שמעבד 60 שנה את הקרקע שלו, כמו בעל מלון.
חיים אורון: הרי לא עושים שום דבר מיוחד.
משה גפני: מה אומרת הממשלה על זה?
גבי גולן: מה שאנחנו חושבים, שאפשר שבין שיקולי שר האוצר, סעיף (יא), יהיה שיקול, כמו שאמר חבר הכנסת אורון, של מספר השנים שמחזיק הנפקע בקרקע, שהחזיק לפני ההפקעה.
גבי גולן: מספר השנים שהוא היה בעל זכות בקרקע, כמובן בעל זכות חוקית מאת מינהל מקרקעי ישראל, ישמש בשיקול.
משה גפני: בסדר, למה זה לא יכול להיות בסעיף הקודם?
גבי גולן: כי הסעיף הקודם מדבר על סוג אחר של חוזים.
גבי גולן: במינהל יש חוזים שונים לקרקע שמשמשת ל---
חיים אורון: אני רוצה לעזור לך.
חיים אורון: בסעיף הראשי בוא נקבע שכאשר מה שאנחנו קוראים בעברית של בני האדם 'משבצת', חכירה לדורות של קרקע חקלאית היא כמו מלונאות.
גבי גולן: אתה מכיר את הבעיה.
חיים אורון: אני מכיר מצוין את הבעיה.
משה גפני: טוב, מינהל מקרקעי ישראל.
משה גפני: תקשיב למינהל.
חיים אורון: אני רוצה שהמינהל יקשיב לי פעם.
חיים אורון: יש קרקע משבצת, שהיא חכירה לדורות, כמו מלון לפחות, ויש קרקע זמנית.
חיים אורון: אתם רוצים להחריג את הקרקע הזמנית.
חיים אורון: למה כשאתם רוצים להחריג את הקרקע הזמנית, אתם מחריגים את הכל?
חיים אורון: תכתבו; קרקע שהיא מוחכרת לפחות משלוש שנים, לפחות משבע שנים, לפחות מתשע שנים, היא לא בתוך הסיפור הזה, ועליה יחליט השר, יש לו סמכות.
מנייה לייקין: גם קרקע משבצת שנמסרת ל-49 ועוד 49 ועוד 49, נמסרת עם תנאי מפורש שעם שינוי ייעוד, הקרקע חוזרת למינהל, ובנוסף היא נמסרת למטרה אחת והיא מטרה חקלאית.
מנייה לייקין: לכן כאשר אנחנו במצב של שינוי ייעוד של הקרקע, מלכתחילה הקרקע לא היתה נמסרת, בוודאי לא בהיקפים של 2,000, 3,000, 4,000, 5,000 דונם.
מנייה לייקין: בנסיבות האלה, אין הצדקה לאפשר רכישה מחדש של הקרקע.
מנייה לייקין: אני מדברת על מצב של שינוי ייעוד, שהייעוד אינו חקלאי.
משה גפני: מה השוני בין קרקע חקלאית לבין מלונאות?
מנייה לייקין: שבכל החוזים של קרקע חקלאית, גם ל-99 שנים, קיים סעיף מפורש שעם שינוי ייעוד הקרקע חוזרת למינהל.
מנייה לייקין: המינהל רשאי להשיב את הקרקע בעת שינוי ייעוד.
מנייה לייקין: הקרקע גם נמסרת למטרה אחת ויחידה והיא עיבוד חקלאי.
מנייה לייקין: אני לא מדברת על חלקת המגורים של המתיישב.
משה גפני: למה אי אפשר לשים את זה בסעיף הזה, עם התנאים שאת אומרת?
מנייה לייקין: ברגע שהייעוד משתנה, אז כל המהות של מסירת---
משה גפני: אבל למה אי אפשר להשים את הקרקע החקלאית באותו סעיף, ולחקלאות לכתוב את התנאים המיוחדים.
מנייה לייקין: זה לא העניין של המיקום, זה עניין של עצם מתן האפשרות לרכוש מחדש ללא שיקול דעת של שר האוצר.
מנייה לייקין: אנחנו לא אומרים ש---
שגית אפיק: מה התנאים ששר האוצר ישקול?
שגית אפיק: מה הוא ישקול?
מנייה לייקין: את החוזה למשל.
מנייה לייקין: ישנם מעט יישובים שיש להם חוזים שמאפשרים להם למשל לנצל את הקרקע לתעסוקה, לשימוש עצמי של היישוב למטרת תעשייה.
מנייה לייקין: למשל הקרקע מיועדת לתעשייה.
מנייה לייקין: במצב כזה אנחנו צריכים לבחון את אורך החוזה, לראות אם הם בכלל רשאים לעשות שימוש שאינו חקלאי, אבל במרבית היישובים ובמרבית החוזים כתוב במפורש שהמטרה היא חקלאית בלבד ועם שינוי ייעוד, הקרקע חוזרת.
משה גפני: אני לא הולך לשנות סדרי בראשית, אבל אני חוזר ושואל---
מנייה לייקין: אבל המשמעות היא שאתה מאפשר להם לרכוש מחדש למטרה שהם לא רשאים לה---
משה גפני: אני שואל למה אי אפשר, הרי יכול להיות גם חוזה מיוחד עם מלונאות, שהמדינה עשתה, למה אי אפשר לכתוב גם מלונאות, וכל מה שמופיע שם, וגם חקלאות, ולכתוב 'בהתאם לחוזה שנעשה עמו'.
מנייה לייקין: זה כתוב, זה מופיע.
מנייה לייקין: זה חוזה החכירה המקורי.
מנייה לייקין: זה מופיע בסעיף.
חיים אורון: אני מבין את הבעיה שלכם, רק אני חושב שאתם לא מצליחים להתקדם.
חיים אורון: הפקיעו קרקע למחנה צבאי, קרקע חקלאית, אין מחנה צבאי יותר, הקרקע הזאת חוזרת קודם כל למי שהיה בעליה, או לא?
חיים אורון: לפי החוק שלכם.
ארז קמניץ: בסיטואציה הזאת, אדוני, לשאלה, קודם כל אם הקימו את המחנה הצבאי ללא תכנון, ללא תכנית, למעשה הייעוד החקלאי נשאר.
ארז קמניץ: אם הייעוד החקלאי נשאר, זו בדיוק הסיטואציה של שיקול הדעת של שר האוצר.
ארז קמניץ: אם נשאר הייעוד החקלאי, בוודאי צריך להשיב.
חיים אורון: סוף סוף תתחילו לדבר איתנו בעברית.
חיים אורון: יש לי 6,000 דונם חקלאות ויש לי 600 דונם תעשייה.
חיים אורון: אני רוצה להבין מה ההבדל בין התעשייה ובין החקלאות, שלי, כחוכר לדורות.
ארז קמניץ: ראשית, אדוני, אני סמוך ובטוח שאתה מכיר את ההבחנה שנעשית במינהל בין קרקע חקלאית לקרקעות אחרות.
ארז קמניץ: קרקע חקלאית נחשבת, ובית המשפט אמר את הדברים גם הוא בשורה של פסקי דין, כקרקע שניתנה למושבים, ליישובים, כפיקדון לטובת השימוש החקלאי בלבד.
ארז קמניץ: משכך, צריכה להיות הבחנה ברורה בין קרקע חקלאית ובין יתרת הקרקעות לייעודים אחרים.
ארז קמניץ: ההבחנה הזאת חוזרת כחוט השני גם במעשה החקיקה, והיא נעשתה גם עכשיו ל---
חיים אורון: מה לענייננו פה?
ארז קמניץ: אני מנסה לענות, אדוני.
ארז קמניץ: מה שניסתה גב' לייקין מהמינהל לומר הוא שהביטוי של השוני המהותי בין קרקע חקלאית וקרקע אחרת נמצא בסעיף שיקול הדעת של שר האוצר.
ארז קמניץ: בעוד שביחס לקרקעות בייעודים אחרים אין שיקול דעת, אלא כפיפות לתנאי החוק, הרי שביחס לקרקע חקלאית, משום שבמהותה היא שונה מהקרקעות האחרות וניתנה לפיקדון, חייב להיות כלל של שיקול דעת לשר האוצר.
חיים אורון: אבל היא ניתנה לפיקדון כל זמן שלא שונה ייעודה.
חיים אורון: שונה ייעודה ולקחו אותה לכביש או למחנה צבאי.
חיים אורון: אנחנו בסעיף של השבה.
חיים אורון: התבטלה העילה.
חיים אורון: למה זה לא חוזר אוטומטית לבעלים?
ארז קמניץ: אנחנו בסעיף של רכישה מחדש, אבל בכל מקרה התשובה היא אותה תשובה.
ארז קמניץ: אם שונה חזרה הייעוד לחקלאי, אני לא רואה מניעה---
חיים אורון: לא, בוטל הייעוד המקורי.
חיים אורון: אתה בכוונה גורר אותי חזרה.
חיים אורון: אף אחד בחיים שלכם, במצב הזה, לא יחליט לשנות חזרה לחקלאות, כי הוא יגיד 'מה, אני טמבל?
חיים אורון: קודם אני אגיד שזה לא חקלאות'.
ארז קמניץ: לא, אדוני, יש שימושים שנעשו בהפקעה שהם נעשים ללא תכנון.
ארז קמניץ: למשל מחנה צבאי, אדוני, מוקם, אם לא יהיה שינוי ברפורמה בתכנון בעניין הזה, אבל מוקם בדרך כלל בהיתרים ולא בתכניות, הייעוד לא השתנה, יש ייעוד חקלאי ועליו נבנה המחנה בהיתרים של ועדה---
חיים אורון: אתה פעם החזרת שטח אש חזרה לחקלאות?
ארז קמניץ: שטח אש, למשל, אדוני, שלא צריך אותו, צריך להשיב---
חיים אורון: צריך, צריך---
ארז קמניץ: אז הסעיף הזה של שיקול דעת בוודאי---
משה גפני: רגע, מר קמניץ.
מיכה דרורי: אני מטעם התנועה הקיבוצית.
מיכה דרורי: אני חושב, בגלל איזה רפלקס פבלובי עם הנושא של קרקע חקלאית, יוצרים פה סיבוך שאין בו שום צורך.
מיכה דרורי: סעיף (ט) מדבר על חוזה חכירה, הוא צריך להיות אוניברסלי.
מיכה דרורי: לכל חוזה חכירה יש תנאים, גם לחוזה של מלון, גם לחוזה של תעשייה וגם לחוזה חקלאי.
מיכה דרורי: אף אחד לא מבקש שייתנו משהו שלא כתוב בחוזה שמותר לעשות.
משה גפני: אבל הממשלה טוענת שבקרקע חקלאית, בניגוד לכל הדברים האחרים, שזה הכל על פי חוזה מוגדר, יש שיקול דעת לשר האוצר.
מיכה דרורי: נכון, ואנחנו חושבים ששיקול הדעת הזה לא צריך להיות.
משה גפני: לא קשור לחוק הזה.
מיכה דרורי: זה לא נכון.
מיכה דרורי: המצב פה מדבר רק על מי שיש לו חוזה חכירה לדורות, או זכות לחוזה וטרם נחתם איתו.
מיכה דרורי: לא על קרקע זמנית בכלל, קרקע זמנית לא מופיעה בחוק בכלל.
מיכה דרורי: במצב הזה, המצב של חוזה עירוני וחוזה חקלאי הוא אותו דבר.
מיכה דרורי: לכל חוזה יש תנאים ובסעיף (ח), אם אני מחזיר אתכם סעיף אחד אחורה, כתוב ככה; שלמי שלפי התנאים של החוזה שלו, הוא לא יכול לממש את המטרה, הוא לא יקבל את הקרקע חזרה, גם לא מלונאי וגם לא חקלאי.
מיכה דרורי: אם לפי החוזה שלו מותר לו, אז הוא יקבל, גם מלונאי וגם חקלאי, ואין שום מקום שלשר האוצר יש זכות להתערב.
מיכה דרורי: דרך אגב, אני אומר לכם, למשל בחוזה עירוני יש זכות לשינוי ייעוד רק עד 20 דונם, אז מה יקרה?
מיכה דרורי: אתם נותנים פה עכשיו בחוק זכות שלא קיימת היום לחוכר העירוני, ולזה בדיוק התכוון סעיף (ח), כאשר החוכר העירוני הוא לא ב-20 דונם, אלא ב-100 דונם, אז למינהל יש שיקול דעת אם לתת לו או לא לתת לו, לא יודע.
מיכה דרורי: אותו דבר אצל החקלאי.
משה גפני: הממשלה, מי שרוצה שישיב, למה לא להכניס את זה באותו סעיף, ושנדגיש, על פי החוזה שנעשה איתו, על פי חוזה החכירה, או על פי מה שתרצו.
מנייה לייקין: אנחנו רוצים שיהיה ברור ששיקול דעת נתון לשר האוצר.
מיכה דרורי: בכל החוזים.
מנייה לייקין: אז אפשר להשאיר את זה לשיקול דעת המינהל.
משה גפני: שיקול דעת של המינהל, זה בסדר.
משה גפני: לא מתווכח.
משה גפני: אני שואל, למה אי אפשר לשים את כולם אותו סעיף ולהדגיש שזה על פי החוזה שנעשה, הספציפי.
משה גפני: לשים את זה אפילו ליד החקלאות.
גבי גולן: כבוד היושב ראש, אני יכול להציג את עמדת הממשלה לאחר שעשינו על זה עבודה, גם ישבנו עם יושב ראש ועדת המשנה.
גבי גולן: הבעיה המרכזית היא שהמינהל, כשבשגרה, מעביר שטחים לאגודות שיתופיות בכמויות מאוד מאוד גדולות כאשר שטח המשבצת, בהרבה מאוד מקרים אינו מוגדר.