GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
חני ברבש: אני חושבת שבהרבה מקרים, אם עוברים או לא – על פי החלטות קואליציוניות או על פי דברים שלא קשורים לעניין, אתם בכלל לא יכולים לבדוק מה המשמעויות, לא הכלכליות, לא החברתיות, ולא ארוכות הטווח.
חני ברבש: זו לדעתי הבעיה הכי גדולה.
יוסף יצחק פריצקי: אני מציע לכם לקחת את הדו"ח של החשב הכללי בדבר ביצוע תקציב לשנת 98.
יוסף יצחק פריצקי: אתם תראו דבר מדהים.
יוסף יצחק פריצקי: אתם תראו שבמשרד החינוך, למשל, הביצוע לעומת התקציב היה 140 או 150 אחוז.
יוסף יצחק פריצקי: במשרדים אחרים הביצוע לפעמים לא הגיע ל- 20 אחוז.
יוסף יצחק פריצקי: נשאלת השאלה איך יכול להיות כדבר הזה.
יוסף יצחק פריצקי: אומר לכם: עובדים עלינו בעיניים.
יוסף יצחק פריצקי: מקיימים דיונים אדירים על התקציב, והתקציב עובר.
יוסף יצחק פריצקי: לאחר מכן מתחילות העברות תקציביות.
יוסף יצחק פריצקי: יצא לי בתפקידיי הקודמים לשבת בכמה דירקטוריונים עסקיים.
יוסף יצחק פריצקי: אני מודיע לכם ששום דירקטוריון עסקי של חברה ברמה הנמוכה ביותר לא היה מקבל בקשות כמו שהאוצר מגיש.
יוסף יצחק פריצקי: האוצר מגיש דף עם בקשה להעביר סכום מתקנה תקציבית מסוימת לרזרבה.
יוסף יצחק פריצקי: מה הפירוש?
יוסף יצחק פריצקי: כמה נוצלה התקנה התקציבית הזו?
יוסף יצחק פריצקי: באיזה פרוייקט מדובר?
יוסף יצחק פריצקי: למה רציתם להעביר?
יוסף יצחק פריצקי: – אין עם מי לדבר.
יוסף יצחק פריצקי: יושב רפרנט מהאוצר, במקרה הטוב, שקורא את הבקשה כפי שהיא כתובה, וכאשר שואלים אותו שאלה הוא עונה שהוא לא יודע.
יוסף יצחק פריצקי: והשאר תלוי במצב הרוח שלנו.
יוסף יצחק פריצקי: מעבירים או לא.
יוסף יצחק פריצקי: אחרי חודש וחצי יש רזרבה מאד גדולה, ומושכים לאיזה כיוון אחר.
יוסף יצחק פריצקי: מה התחושה שיש פה לכולם?
יוסף יצחק פריצקי: - שמישהו יושב ועושה איזה שהם עסקאות אפילות בחדרים.
מירב ארלוזרוב: מי זה המישהו הזה?
יוסף יצחק פריצקי: אגף תקציבים.
יוסף יצחק פריצקי: יש לו איזושהי מדיניות שאני לא יודע מה היא.
יוסף יצחק פריצקי: אני מצפה מאגף תקציבים שיאמר מה ההחלטה שהתקבלה, למשל – לא להשקיע בבניית כיתות אלא להשקיע ברכישת ספרים.
יוסף יצחק פריצקי: ניתן להתווכח על מדיניות כזו, האם היא טובה או לא.
מירב ארלוזרוב: אולי אגף התקציבים לא מקיים אתכם דיון בעניין כי הוא לא סומך על שיקול הדעת שלכם?
יוסף יצחק פריצקי: מאד יכול להיות, אני רק חושב שאין לו את הפריבילגיה הזו שלא לסמוך על שיקול הדעת שלנו.
יוסף יצחק פריצקי: אני רוצה לומר דבר נוסף – אין לנו מחשב שמחובר on line לאוצר.
יוסף יצחק פריצקי: אני, למשל, רוצה לדעת מה קורה בתקנה תקציבית ספציפית.
יוסף יצחק פריצקי: סמדר אלחנני משתמשת באינטרנט.
יוסף יצחק פריצקי: תיכנסו בבקשה לאתר של האוצר, ותיראו שהם מעודכנים לאוקטובר 99 בנושא של ניצול תקנות תקציביות.
יוסף יצחק פריצקי: אז איך בכלל אפשר לדעת מה קורה?
סמדר אלחנני: זכור לכם שהצעתי מחשבים בחדר הוועדה.
יוסף יצחק פריצקי: ודאי שזה נחוץ.
יוסף יצחק פריצקי: על מה כבר מדברים?
יוסף יצחק פריצקי: זה כלום, אבל לא יעשו את זה.
צבי זרחיה: אין כאן עניין של מינהל לא תקין.
צבי זרחיה: יש פה עניין שלמשרד האוצר יש הרבה עודפים וזה דבר שהוא בשגרה.
צבי זרחיה: הוועדה צריכה לאשר חלק מההעברות, וחלק זה הודעה לוועדה.
צבי זרחיה: הוא רוצה לקבוע את היעדים של ההעברות, ולא שמשרד האוצר ייקבע, אבל משרד האוצר היא הזרוע המבצעת.
יוסף יצחק פריצקי: כשקורה דבר כזה, אנשים אומרים שכנראה זה "חטוף כפי יכולתך", ואז גם אני אלך לאוצר, גם אני אפעיל לחץ, גם אני ארצה לעשות עסקאות אפילות.
יוסף יצחק פריצקי: כל זה בגלל שאין אף פעם דיון אמיתי.
יוסף יצחק פריצקי: יש שינויים בתקציב פעמיים בשבוע.
יוסף יצחק פריצקי: אני לא חושב שיש מישהו מאתנו שיכול לומר לכם מה נעשה בתוך התקנות, פנימה והחוצה.
מירב ארלוזרוב: אם הפקידים נוהגים כך זה כיוון שהם סבורים שאי אפשר לנהל אתכם דיון רציני.
מירב ארלוזרוב: אחרת הם לא היו נוהגים כך.
אבשלום וילן: בכל הכבוד – אנחנו נבחרי הציבור.
יוסף יצחק פריצקי: לטוב ולרע – זה מה שיש.
יוסף יצחק פריצקי: אתנו צריכים לדבר.
יוסף יצחק פריצקי: – זה העם.
יואל אסתרון: אני לא מבין – אם זו ההרגשה של רבים בוועדה, למה אתם בכלל מאשרים העברות?
יוסף יצחק פריצקי: זו הנקודה של מאבקי כוח.
יוסף יצחק פריצקי: מתחילים במשטרים קואליציוניים, או לחילופין – באים למגזר מסוים, וקונים את שתיקתו תמורת העברה אחרת.
יוסף יצחק פריצקי: אפשר לדבר על הדברים האלה, בקונגרס האמריקאי זה גם נעשה 5 ימים בשבוע.
צבי זרחיה: זכותה של הממשלה לקבוע את היעדים של התקציב.
יוסף יצחק פריצקי: אבל זכותי להתנגד.
יוסף יצחק פריצקי: פתחתי ואמרתי שאם תבדקו את דו"ח ביצוע התקציב של החשב הכללי, אתה תראה שמה שהממשלה אומרת בתחילת השנה זה לא מה שהיא מבצעת בסופו.
יוסף יצחק פריצקי: לכן ברור לי מה יאמרו פקידי האוצר.
יוסף יצחק פריצקי: יש כאן בעיה קשה מאד של חוסר אמינות.
יוסף יצחק פריצקי: פקידי האוצר – למה שנטרח?
יוסף יצחק פריצקי: המערכת הזו עובדת בצורה לא טובה.
יוסף יצחק פריצקי: אפשר לתקן אותה די מהר, יחסית.
יוסף יצחק פריצקי: קודם כל – במידע חופשי.
יוסף יצחק פריצקי: לא יכול להיות שכל חבר ועדת כספים לא יידע מה קורה ברגע נתון בתקנה תקציבית מסוימת, ומה עושה אתה האוצר, מה היה בה ומה ניצלו בה.
יוסף יצחק פריצקי: אם זה יהיה, כבר ישתפרו הדברים.
יעקב ליצמן: אני חבר כנסת חדש.
יעקב ליצמן: אולי אני אבטא כמה דברים לא כל כך פופולריים בדיון הזה.
יעקב ליצמן: דבר ראשון שלמדתי בוועדת הכספים הוא שבעל הבית האמיתי במדינה זה לא ראש הממשלה, לא שר האוצר, לא דוד מילגרום, אלא הרפרנטים.
יעקב ליצמן: אני רוצה לחלוק על האמירה שנאמרה כאן שהאוצר בא בידיים נקיות.
יעקב ליצמן: ראיתי כמה דברים בכמה ועדות.
יעקב ליצמן: אני חבר גם בוועדת העבודה והרווחה.
יעקב ליצמן: הובאה הצעת חוק של חבר כנסת.
יעקב ליצמן: הדבר הראשון ששואלים היא מה עלות החוק.
יעקב ליצמן: היה חוק של חברת הכנסת תמר גוז'נסקי.
יעקב ליצמן: העלות של החוק, כפי שטענו אנשי האוצר היתה מיליארד ומאתיים מיליון שקל.
יעקב ליצמן: בסוף הדיון, לקראת הקריאה השנייה והשלישית, התברר שזה בסך הכל 18 מיליון שקל.
יעקב ליצמן: זה מראה על האובייקטיביות של הרפרנטים.
יעקב ליצמן: אם זה נוגע לדבר שהם צריכים להעביר, זה עולה פחות.
יעקב ליצמן: אם מדובר בהצעת חוק של חבר כנסת, העלות היא גבוהה הרבה יותר.
יעקב ליצמן: אין סוף למספרים האלה.
צבי זרחיה: לגבי חוק המשפחות ברוכות הילדים, משרד האוצר טוען שמדובר בעלות של 1.6 מיליארד שקל, ועשו שינוי קל וזה ירד ל- 600, ועכשיו הם רוצים ליישם את כל החוק ב- 300 מיליון שקל.
אלי גולדשמידט: אני אעזור בעוד נתון, באדיבותה של סמדר אלחנני, שעלתה על כך שבדו"ח מינהל הכנסות המדינה העריכו את עלות הטבות המס שבקרנות ההשתלמות בסוף 2000 ב- 950 מיליון שקל.
אלי גולדשמידט: בדו"ח ועדת בן בסט הנתון הוא 2,3 מיליארד שקל.
סמדר אלחנני: זה החוק שאומר שאותו מספר משני מקומות שונים, תמיד יהיה שונה.
אלי גולדשמידט: העובדה היא שאנחנו יושבים, ויש לנו מצד אחד הערכה ממעיטה של האוצר, ומצד שני הערכה אחרת של האוצר של פי שלושה.
יעקב ליצמן: מהעובדה הזו אנו מגיעים לחשיבות של יועץ חיצוני.
יעקב ליצמן: לא פעם ראינו סתירות בעובדות.
יעקב ליצמן: דבר שני – מביאים לנו דברים שאנו צריכים לאשר, בדיעבד, כאשר כבר הוציאו את הכסף.
יעקב ליצמן: אתן דוגמה מהשבוע האחרון.
יעקב ליצמן: אנחנו לא אישרנו את העלאת מחירי הבירה הלבנה.
יעקב ליצמן: מה מתברר?
יעקב ליצמן: – שהעלו את המחיר כבר לפני חודשיים.
אנה שנידר: אבל זה על פי חוק.
אנה שנידר: החוק מאפשר להעלות לחודשיים.
יעקב ליצמן: זה עבר את התאריך גם על פי החוק.
אנה שניידר: אם זה עבר את התאריך זה לא כדין.
אבשלום וילן: אתה סובל דווקא מכיוון הפוך – שדברים שאושרו לך כחוק, נמשכו אחרי זה חצי שנה.
יעקב ליצמן: אני אגיע גם לזה.
יעקב ליצמן: אני מייצג ציבור שלא קורא את עיתון "הארץ".
יעקב ליצמן: אני רוצה להעיר שהעיתון הזה מקפח את הציבור שלי, ואני מדבר לגבי הכיסוי של ישיבות ועדת הכספים.
יעקב ליצמן: אני ביקשתי בדיון מהיר בוועדת הכספים לדון בהפרשים למוסדות תורה שמגיע להם כסף רטרואקטיבית, מספטמבר או ממרץ 99, ולא קיבלו.
יעקב ליצמן: היה דיון שלם.
יעקב ליצמן: ככל שאני קורא את הדיווחים, לא שמתי לב שהיה כתוב דבר על העניין הזה.
בן ציון ציטרין: אתה חושב שזה בכוונה?
יעקב ליצמן: בהחלט כן, ואומר למה.
צבי זרחיה: לפחות מבחינתי זה לא היה בכוונה.
צבי זרחיה: זה הופיע בטור "פוליטיקה" ביום שישי.
יעקב ליצמן: אסביר מה התחושה שלי.
יעקב ליצמן: התחושה שלי היא שהציבור שלי ממילא לא קורא את העיתון.
יעקב ליצמן: אני לא צריך את הסיקור בשבילי, כי אני מקבל אותו בעיתון "המודיע".
יעקב ליצמן: אני יכול להגיד גם בכיוון ההפוך, שבעיתון "המודיע" יש כיסוי לחברי ועדת הכספים מעל ומעבר למה שיש לי או לחבריי בעיתון "הארץ".
יעקב ליצמן: אתן עוד דוגמה.
יעקב ליצמן: היה דיון על "אל על" בוועדת המשנה.
יעקב ליצמן: חבר הכנסת רוני מילא הציג קו אחד ואני הצגתי קו הפוך.
יעקב ליצמן: מה שאני הצגתי לא היה כתוב בעיתון "הארץ".
יעקב ליצמן: אני אומר שיכול להיות שאין לכם אינטרס בקרב הציבור שאני מייצג.
יעקב ליצמן: אין לי בעיה עם זה, אבל אם אתם רוצים להיות אובייקטיביים לגבי המדינה, ולגבי האזרחים בה, מדוע שלא תציינו שיש בעיה של קיפוח של מוסדות?
יעקב ליצמן: אני לא אומר את זה דווקא על עמותות תורניות.
יעקב ליצמן: במשרד החינוך חילקו כיתות בתחילת השנה לציבור הכללי.
יעקב ליצמן: אנחנו, הציבור החרדי, קיבלנו 286 כיתות.
יעקב ליצמן: 1800 כיתות חולקו בינואר.
יעקב ליצמן: התחילו להוציא הרשאות.
יעקב ליצמן: לכיתות של הציבור שאני מייצג, עד הרגע הזה לא חולקה כיתה אחת.
יעקב ליצמן: כשאנחנו מזמינים דיון בוועדת הכספים על כך, אני חייב לציין שיושב ראש הוועדה הוא אובייקטיבי ביותר.
יעקב ליצמן: כשאנחנו באים לאוצר לא מתייחסים אלינו.
יעקב ליצמן: הם חושבים שאנחנו חד צדדיים.
יעקב ליצמן: הם מטפטפים על הציבור החרדי יותר ממה שהם מטפטפים על שאר חברי הכנסת.
יעקב ליצמן: יושב ראש הוועדה הוא איש ישר, והוא העלה את טענותינו.
יעקב ליצמן: סגן החשב והאוצר התחילו להבין.
יעקב ליצמן: אתם, בעיתון "הארץ" לא כתבתם על כך מילה את.
יעקב ליצמן: עם את אני חייב לציין שצבי זרחיה הוא הגון וישר.
נחום לנגנטל: אני מצטרף לנקודה הזו.
נחום לנגנטל: גם בתפקידי הקודם זכיתי לדיווח הוגן מצבי זרחיה.
נחום לנגנטל: היתרון הגדול, בעיניי, של עיתון "הארץ" שהוא באמת כתוב, הוא לא רק מצולם.
נחום לנגנטל: זה בא לידי ביטוי בכך שכמעט כל הצעות החוק שאני מגיש זוכות לאיזושהי התייחסות, התייחסות אובייקטיבית ללא העמדת עמדה.
נחום לנגנטל: זה מה שאני הכי מצפה מעיתון.
נחום לנגנטל: הייתי מנכ"ל משרד ממשלתי והגעתי הרבה פעמים לוועדת הכספים.
נחום לנגנטל: יש איזושהי תופעה שמחוברת פה בין שלושה גורמים במשק, שמתייחסים כך אל ועדת הכספים ובכלל אל הכנסת: העם, העיתונות ופקידי האוצר.
נחום לנגנטל: אני קורא לזה "היתוש הטורדני" , זו ועדת הכספים, משהו שאתה צריך כל הזמן להזיז מעליך, כי הוא מעצבן.
נחום לנגנטל: העניין הוא שזו העבודה שלנו, ועל כך אנחנו מקבלים משכורת.
נחום לנגנטל: מגיע לכאן פקיד ממשלתי ומציג בפנינו דבר.
נחום לנגנטל: מתחילים לשאול שאלות.
נחום לנגנטל: עצם הצגת השאלות מוציאה אותו מהכלים.
נחום לנגנטל: הם נמצאים בלחץ של זמן.
נחום לנגנטל: בעניין הזה אנחנו כמעט אובדי עצות.
נחום לנגנטל: אני נהנתי מזה תקופה ארוכה מאד, כאשר הייתי בממשלה.
נחום לנגנטל: גם השתמשתי בעיתונות.
נחום לנגנטל: אמרתי להם את עמדתי.
נחום לנגנטל: עשינו הרבה דברים והעיתונות מאד עזרה לנו בזה.
נחום לנגנטל: באו ועדי עובדים וניסו להמריד נגדנו את חברי הכנסת.
נחום לנגנטל: זה חלק ממשחקי הכוח.
נחום לנגנטל: יש משחק כוח בין הכנסת, שמייצגת דברים מסוימים, לבין המדיניות הממשלתית שקוראת לעצמה דרור הרבה פעמים, בהרבה דברים.
נחום לנגנטל: מה קורה פה?
נחום לנגנטל: הרי הנושא של ההעברות התקציביות זה הפרט השולי.
נחום לנגנטל: מה זו העברה תקציבית, או דו,ח של חשב בנושא ניצול כספים מחויבים של שנה קודמת?
נחום לנגנטל: – אלה הם הבאגים שקרו במשרדים.
נחום לנגנטל: תקצבת משרד מסוים כדי לעשות כביש, והמשרד לא הצליח לבצע את זה, בגלל התנגדות, ומתעורר להעביר את הכספים המיועדים מחיפה לירושלים.
נחום לנגנטל: אין ברירה, כי אחרת הכסף יילך לאיבוד.
נחום לנגנטל: אז עושים את ההעברה דרכנו.
נחום לנגנטל: בוועדת הכספים לעולם אי אפשר לעקוב אחרי כזה דבר.
נחום לנגנטל: במדינת ישראל, כל המימוש התקציבי זה בדרך כלל לפי יכולת הביצוע, ועל פי מה שחשוב.
נחום לנגנטל: אלה הם פקידי האוצר המאד אובייקטיבים.
נחום לנגנטל: בדרך כלל לא עושים את מה שהכי חשוב גם בעניין האוצר, אפילו, אלא לפי מה שהם יכולים לבצע, כרגע.
נחום לנגנטל: את זה הם עושים.
נחום לנגנטל: אנחנו אומרים שלא כך, ואם עושים זאת רק לפי יכולת ביצוע, לא צריך לבזבז את הכסף, ואז אנחנו מצטיירים כמו אנשים אינטרסנטים, שמפריעים למערכת הממשלתית לפעול ולעשות.
נחום לנגנטל: לא תמיד אנחנו זוכים להגנה.
נחום לנגנטל: כאשר הייתי מנכ"ל משרד היה לי אגף תיכנון וכלכלה.
נחום לנגנטל: עמד בראשו סמנכ"ל.
נחום לנגנטל: כמעט כל הצעת חוק תקציבית רצינית שהגיעה בממשלה, העברתי אותה, אפילו אם זה לא היה בתחבורה – דרך האגף לתכנון וכלכלה.
נחום לנגנטל: אני ראיתי את שר התחבורה, בעיני רוחי, כחלק מאד מרכזית מהמדיניות המשקית הכוללת.
נחום לנגנטל: תחבורה זה גם חלק מפדיון העבודה, הדלקים, ההשפעה על המיסוי וכל מה שקשור בעניין הזה.
נחום לנגנטל: העברתי את זה דרכם.
נחום לנגנטל: במחלקה הזו עבדו כמעט 18 אנשים, או 21 כלכלנים.
נחום לנגנטל: אני עובד היום בכנסת בחדר שאין בו תנאים מינימליים.
נחום לנגנטל: אין חלון בחדר, ויש בו מלבדי שתי עובדות פרלמנטריות במשכורת מינימלית.
נחום לנגנטל: אני לא יכול לקחת כלכלן שיעבוד תחתיי ויבדוק את מה שאני רוצה לבדוק, את כל אותן מאות הצבעות שאני מצביע.
נחום לנגנטל: לא ראיתי מאמר אחד שלכם על הדבר הזה, על כך שלסמכות המתקצבת והמפקחת אין שום כלי.
נחום לנגנטל: אני חבר בוועדת הכספים, בוועדת הכלכלה, ועדת חוקה, אני סגן יושב ראש הכנסת, אני חבר בוועדה לקידום מעמד האישה ובוועדה לעובדים זרים.
נחום לנגנטל: אני מצביע במעל 200 הצבעות בשבוע.
נחום לנגנטל: מה קורה לחבר קונגרס בעניין הזה?
נחום לנגנטל: לכל חבר קונגרס יש 70 עוזרים, עם מנכ"ל.
נחום לנגנטל: לאוצר יש אינטרס עליון שלא יהיו לנו את האמצעים האלה.
נחום לנגנטל: הוא לא מעוניין שנהיה מחוברים במחשב במודם.
נחום לנגנטל: אתם שותפים לזה.
נחום לנגנטל: גם אתם לא רוצים שיהיו לנו תנאים.
נחום לנגנטל: נתנו לעוזרות הפרלמנטריות השתתפות בשיחות טלפון סלולרי.
נחום לנגנטל: אתם רק תוקפים, אני לא רואה אתכם עוזרים בעניין הזה.
נחום לנגנטל: תחשבו פוזיטיבית איך יוצרים את המצב.
נחום לנגנטל: אתם חייבים להבין שכל המדינה הזו עובדת על איזונים לא נכונים.
נחום לנגנטל: אחר כך אנחנו שואלים את עצמנו למה חושבים מה שחושבים על חברי הכנסת.
נחום לנגנטל: בין השאר זה בגלל שאנחנו באמת לא מסוגלים לעשות את העבודה ברצינות.
נחום לנגנטל: זו סוגיה שחשוב לדעת אותה.
נחום לנגנטל: קחו את תקציב 2001.
נחום לנגנטל: אני אומר לשבחו של צבי זרחיה, כי הוא כתב על זה בשיא ההגינות.
נחום לנגנטל: יבטלו את ישיבות ההסדר בתקציב המדינה.
נחום לנגנטל: מ- 30 מיליון שקל יורידו ל- 5 מיליון שקל.
נחום לנגנטל: לא יתנו לי שום תקציב לגרעינים לעיירות פיתוח – דבר שאני עובד עליו והוא חשוב לי מאד.
נחום לנגנטל: במשך 4 חודשים אני אהיה מרותק כדי להחזיר לי את הכסף שלקחו לי בתקציב, אחרת כל המפעלים הללו קורסים ונופלים.
נחום לנגנטל: לאחר מכן כבר לא אוכל להתעסק בשום דבר אחר בתקציב.
נחום לנגנטל: בדברים אחרים יאמרו לי להצביע, כיוון שהבטיחו לי למלא את הדרישות שלי.
אלי גולדשמידט: אנחנו כל הזמן אומרים שיכניסו את הדברים האלה לבסיס התקציב.
אלי גולדשמידט: שבמסגרת ההסכם הקואליציוני שר האוצר יציג את זה בכנסת.
נחום לנגנטל: כולנו הלכנו לפגישה עם שר האוצר ופקידיו, לשיחה קואליציונית רגועה, 4 חודשים לפני התקציב.
נחום לנגנטל: שאלנו את שר האוצר למה לו להתבזות מעל הדוכן ולומר למי הוא נתן כספים.
נחום לנגנטל: אם זה באמת מגיע, והדרג המקצועי אומר שהסכומים ניתנים כבר עשר שנים, תעמיד את הדברים בבסיס התקציב.
נחום לנגנטל: יכול להיות שאני, כנציג הבוחרים שלי, אהיה אז מיותר.
נחום לנגנטל: אני רוצה להתעסק באמת במה שאני מאמין בו, ולא להילחם על דברים שכבר ניתנים.
נחום לנגנטל: כך זה גם עם הרפורמה של בן בסט.
נחום לנגנטל: כולם מבינים שצריכה להיות רפורמה, אבל כשאנחנו מדברים בשם קבוצות מסוימות, ובשם אידיאולוגיות מסוימות, זה לא דבר שהוא כל כך שלילי.
נחום לנגנטל: זה חלק מהחברה.
נחום לנגנטל: מישהו צריך להציג עמדה מול מדיניות שהיא לא במאה אחוז רק על פי הדוקטרינות הכלכליות הטהורות.
נחום לנגנטל: המדיניות נובעת כתוצאה מתפיסת עולם, שלפעמים פוגעת בדברים מסוימים, ונו מנסים לאזן את זה.
נחום לנגנטל: לכן, הייתי מציע לכם באופן אופרטיבי, שמעבר לדיווחים, תנו לנו אפשרות להציג טענות אצלכם.
נחום לנגנטל: אני חושב שהציבור שלכם באמת מספיק חושב, שאם עיתונאי כותב דברים ויש דעה אחרת, צריך להיות מקום לאמירות סקטוריאליות של אנשים שחושבים אחרת.
נחום לנגנטל: שישטחו הטענות והציבור ישפוט.
אנה שניידר: אני רציתי להדגיש את הנושא הבעייתי של סיוע מקצועי שיש לחברי הכנסת.
אנה שניידר: אם אקח את עצמי כדוגמה, אני חלק מהשלכה המשפטית בכנסת.
אנה שניידר: אנחנו שישה עורכי דין פלוס ארבעה מתמחים, ואנחנו צריכים לכסות את כל הוועדות בכנסת, את כל הבעיות המשפטיות שמתעוררות בכנסת – בין אם זה בוועדות ובין אם בתחומים אחרים.
אנה שניידר: אין לי אפילו מתמחה שלם, אני יכולה להשתמש רק בחלק, כי ארבעת המתמחים מתחלקים בין כולם.
אנה שניידר: ברור שהדבר הזה כמעט בלתי אפשרי.
אנה שניידר: אם אני גם מסתכלת על הצד השני – כמה הצעות חוק פרטיות מוגשות על ידי חברי הכנסת.
אנה שניידר: זה כלי הביטוי שלהם, לגיטימי מבחינתם, אבל אנחנו צריכים להתמודד עם שטף כזה של הצעות חוק, שבלתי אפשרי גם לנסח אותם בצורה מתקבלת על הדעת.
אנה שניידר: אנחנו הבנו את הדבר הזה, ואנחנו כמעט לא מתייחסים אליהם מבחינה משפטית בשלב שלפני קריאה טרומית.
אנה שניידר: רק אם הצעת החוק עברה קריאה טרומית, אנחנו מתחילים להסתכל על המילים בתוך ההצעה, ולנסות להכין אותה בצורה ראויה לקראת קריאה ראשונה.
אנה שניידר: זה לא דבר תקין, אני חושבת, אך זה דבר קיים.
בן ציון צטרין: איך משנים את זה?
יוסף יצחק פריצקי: צריך יותר אנשים.
יוסף יצחק פריצקי: אלי גולדשמידט ואני מחכים כבר שבועיים לחוות דעת משפטית לגבי ויכוח שיש בינינו.
נחום לנגנטל: אני נעזר בעורכי דין חברים, שנותנים לי עזרה בהתנדבות.
אלי גולדשמידט: הבעיה היא שבסוף אנחנו נאלצים לראות חוות דעת של אינטרסנטים מובהקים, ועל סמך זה לקבל החלטות.
אלי גולדשמידט: זה הכי מסוכן.
יוסף יצחק פריצקי: יש לי ויכוח עקרוני מאד לעניין פטור ממס לפי סעיף 46 .
יוסף יצחק פריצקי: גם חבר הכנסת מוסי רז שותף לוויכוח.
אלי גולדשמידט: אתן לכם את הרקע לדברים.
אלי גולדשמידט: ביקשתי מחבר הכנסת יוסי פריצקי להיות יושב ראש ועדת המשנה לעניין אישור לפי סעיף 46 לפקודת מס הכנסה, הכרה בתרומה לעמותה כהוצאה.
אלי גולדשמידט: הכרה כזו נותנת upgrading עצום ליכולת העמותה לתפקד.
אלי גולדשמידט: שנים, בוועדת הכספים – ויעיד על כך אייוור קירשנר, היינו מקבלים רשימה של עמותות מעמותות שונות, והיינו מצביעים על כך.
ישראל כץ: הרשימה זו התוספת, תסביר.
אלי גולדשמידט: כן, תוספת למה שקיים.
אלי גולדשמידט: אני ביקשתי לעשות סדר בעניין הזה, באמצעים המוגבלים שלנו.
אלי גולדשמידט: ביקשתי מחבר הכנסת יוסי פריצקי שיעמוד בראש ועדת משנה לעמותות.
אלי גולדשמידט: הוא עמד בקשר עם רשם העמותות, ועם אנשי מס הכנסה שבודקים את תהליכי הרישום, אם יש מינהל תקין וכן הלאה.
אלי גולדשמידט: לדעתי זה נעשה בצורה סבירה.
אלי גולדשמידט: הוא עובר יחד עם היועצת המשפטית, שבדקה מדגמית לגבי עמותות האם הם עברו את התהליכים כמו שצריך, וזה בא לוועדה אחרי בקרה שלהם.
אלי גולדשמידט: זאת אומרת, אנחנו לא מצביעים כמו שהיה קודם, על בלוק, אלא מקיימים על זה דיונים נפרדים.
אלי גולדשמידט: התעוררה שאלה לגבי אחת העמותות ברשימה, עמותת "עוד יוסף חי" – קבר יוסף ושכם.
אלי גולדשמידט: חברי הכנסת יוסי פריצקי ומוסי רז לא רצו לאשר להם.
אלי גולדשמידט: שאלתי האם הם עומדים בדרישות מינהל תקין, על פי כל הכלים, וחבר הכנסת פריצקי אמר שעל פי כלי הבדיקה שלו הם עומדים בכל כללי המינהל התקין.
אלי גולדשמידט: אני טענתי שלא שאין לנו סמכות לשקול שיקול אידיאולוגי.
אלי גולדשמידט: אני אמרתי שכאשר אני בא לאשר רשימה של עמותות, אני צריך להימנע משיקול אידיאולוגי, ולהתייחס אך ורק לשיקול של דרישות מינהל תקין.
ישראל כץ: תדגיש שאת הרשימה מכין שר האוצר.
אלי גולדשמידט: כן, אבל מטרה ציבורית מוגדרת בחוק.
אלי גולדשמידט: אומרים חברי הכנסת מוסי רז ויוסי פריצקי שבגלל שבראש העמותה עומד אדם שהתבטא בצורה בעייתית לגבי ברוך גולדשטיין – אנחנו צריכים לפסול.
אלי גולדשמידט: על העניין הזה פנינו ליועץ המשפטי לכנסת, צבי ענבר.
אלי גולדשמידט: אנחנו מחכים לחוות דעת משפטית שלו, כי הנושא מורכב.
יוסף יצחק פריצקי: זה לא שצבי ענבר לא עובד, אין לי ספק שהוא אכן עובד, אבל הנה – עומדים דברים.
ישראל כץ: לגבי כל האישורים, ההכרה בתרומות לצרכי מס, בפעם הראשונה שהובאה הרשימה לפני שנה, הבעתי את דעתי שכל השיטה היא מעוותת.
ישראל כץ: לא סתם אמרתי שכל אלפי העמותות כבר קיימות.
ישראל כץ: כל פעם, מישהו, לא לפי שום קריטריונים ולא לפי שום פרסומים, שר אוצר כזה או אחר – מביא רשימה.
אלי גולדשמידט: זה לא מדויק.
ישראל כץ: סליחה.
ישראל כץ: מה שהוא מביא חייב לעמוד בקריטריונים, אבל אין קריטריונים מה הוא חייב להביא.
ישראל כץ: אני חושב שכל נושא ההטבה הזו חייב להיות מסודר.
ישראל כץ: זה תפקיד ועדת הכספים: לא לאשר, או לתת אורכה לממשלה לקבוע קריטריונים איך מפרסמים בציבור מי זכאי באופן עקרוני לקבל סיוע, ולאפשר לכל אחד להגיש בקשות.
ישראל כץ: תחת זה, ועדה ציבורית בפיקוח שופט, כמו שמקובל, תבדוק מההתחלה את כל הדברים.
ישראל כץ: כיום אנחנו רק חותמת גומי בעסק.
ישראל כץ: זה מראה שאנחנו לא עושים את תפקידינו בעניין הזה.
אלי גולדשמידט: אבל אנחנו עדיין עושים יותר ממה שנעשה.
אנה שניידר: רציתי להדגיש שאחת הטענות שמועלית כלפי חברי הכנסת, שלא דנים בנושאים בצורה מקצועית, ולכן אפשר אולי לא להתייחס לדעתם, ולהעביר דברים בלי שהם יבינו או ירגישו – נובעת מכך שאין להם את הסיוע המקצועי.
אנה שניידר: אם היה להם סיוע מקצועי.
אנה שניידר: אם היה להם יועץ כלכלי או יועץ משפטי שיכול היה לסייע להם לקבל את ההחלטות הנכונות, גם הגישה של העיתונות ושל פקידי האוצר היתה משתנה.
סמדר אלחנני: אני רוצה להעיר משהו.
סמדר אלחנני: הזמן לא יספיק לדיון רציני.
סמדר אלחנני: זווית הראיה שלי היא שונה.
סמדר אלחנני: לגבי החוק הזה של זיכוי ממס לתרומות, חברי הכנסת הזו מעבירים את המקל במירוץ שליחים.
סמדר אלחנני: 52 שנות דמוקרטיה קבעו החלטות, קבעו חוקים, קבעו מסגרת.
סמדר אלחנני: דרגת החופש היא הרבה יותר גדולה, אך דברים נקבעו בדרך דמוקרטית ונכונה, לפי אותם חברי כנסת שהיו בעבר.
סמדר אלחנני: דעתי שונה מדעת עמיתיי לגבי תפקיד חברי ועדת הכספים במקום הזה.
סמדר אלחנני: חוות הדעת הכלכלית שלי היתה שלא צריך שיהיה דבר כזה, כי הזיכוי ממס, ששווה בערך 100 מיליון ₪, בא על חשבונם של העניים לטובת העשירים.
סמדר אלחנני: ההחלטה מי יקבל את הזיכוי ממס היא החלטה שרירותית, כיוון שרק מי שתורם מקבל זיכוי ממס.
סמדר אלחנני: מי שמקבל זיכוי ממס הוא מי שמשלם מס.
סמדר אלחנני: כפי שאנחנו יודעים, ואין מחלוקת גדולה על כך – רק 40 עד 50 אחוז מאוכלוסיית הנישומים משלמים בכלל מסים.
סמדר אלחנני: רק הם מקבלים זיכוי מס.
סמדר אלחנני: התמריץ לרמאות, לניצול לרעה של הפרצה הוא גדול.
סמדר אלחנני: בניגוד לזה, רשימת המטרות הציבוריות שלשמן מותר להעניק זיכוי ממס נקבע ואושרה על ידי חברי ועדת הכספים בכנסות קודמות.
ישראל כץ: ושר האוצר יכול להוסיף מטרות.
סמדר אלחנני: באישור ועדת הכספים.
סמדר אלחנני: מי שצריך לקבוע האם העמותה עומדת במטרה או לא הם פקידי האוצר.
סמדר אלחנני: יכולים חברי ועדת הכספים לשנות את החוק, אך כרגע זה המצב.
סמדר אלחנני: מה הכוח של ועדת הכספים?
סמדר אלחנני: – אני קוראת לזה "מסדר המפקד".
סמדר אלחנני: למסדר כזה באים מצוחצחים ומגוהצים, בלי "פילים בקנה".
סמדר אלחנני: הכוח של הוועדה זה לא הבדיקה הזו, אלא מעצם החשיפה, מעצם זה שצריך להביא בפניה את הדברים.
סמדר אלחנני: לכן הם צריכים לעמוד בכל המטרות, ולמלא את כל החוק.
סמדר אלחנני: החובה להביא את זה לפני הוועדה, בחשיפה מלאה, זה הכוח של הוועדה.
סמדר אלחנני: אני חושבת שלא צריך לתת זיכוי מס לתרומות, ודעתי לא התקבלה באף כנסת, אך אני לא חושבת שהוועדה צריכה להיכנס לפרטים הביצועיים של העמותות, כל עוד החוק הזה קיים.
רחמים מלול: בהמשך לדבריו של חבר הכנסת ישראל כץ – אני לא יודע עד כמה משפיע עיתון "הארץ" על הציבור ממנו אני בא, קל וחומר המדור הכלכלי שלו.
רחמים מלול: אני, אישית, קורא את העיתון.
רחמים מלול: העיתונות הכלכלית וכתביה מביעים את העמדות שלהם ואת הדעות שלהם מן הספסל האקדמי, בדרך כלל, לעיתים גם מתוך עמדות אישיות שהתגבשו גם מלימודים אקדמיים, וגם מסביבה חברתית.
רחמים מלול: אנו, חברי הכנסת, שבדרך כלל אין לנו השכלה כלכלית אקדמית, ובהיעדר כלים מקצועיים שידריכו אותנו בשבילים הנפתלים והסבוכים של הנושאים העומדים לדיון בוועדה – טבעי שנגבש את העמדות שלנו לפי שני פרמטרים.
רחמים מלול: הפרמטר האחד – הפרמטר הציבורי, החברתי, ממנו אנו שואבים את הכוח הפוליטי שלנו.
רחמים מלול: לכן אנחנו חייבים לייצג אותו ואת האינטרסים שלו.
רחמים מלול: הובאה כאן דוגמה קודם מהלובי החקלאי.
רחמים מלול: אין פלא שהלובי הזה מצליח בכנסת.
רחמים מלול: לעיתים אני מסכים עם חלק מהתביעות שלהם, ללא קשר אם יש לי ציבור בוחרים במגזר החקלאי או אין לי.
רחמים מלול: הלובי החקלאי, משום שהוא מורכב משלושה נציגים המייצגים שלוש מפלגות שונות: ישראל אחת, מרצ, והליכוד – יכול להצליח.
רחמים מלול: הם שואבים את כוחם הפוליטי מאותו מגזר.
רחמים מלול: זכותם, ואולי גם חובתם לייצג את אותו ציבור, זה לא פסול.
רחמים מלול: הפרמטר השני, שעל פיו נגבש את דעתנו, הוא הפרמטר הלוביסטי.
רחמים מלול: אין זה סוד שניירות עמדה, פגישות שיכנוע רבות מתקיימות לעתים קרובות עם חברי ועדת הכספים לפני החלטות בנושאים שונים, שאין להם קשר עם הפרמטר הראשון, לא ישיר ולא עקיף.
רחמים מלול: לעתים, באמת, אותם לוביסטים מצליחים לשכנע אותנו.
רחמים מלול: אמרתי קודם שחובתנו וגם זכותנו להצביע לפי הפרמטר הראשון, החברתי- ציבורי, אבל ההתנגשות בין העיתונות לבין חברי הכנסת מגיעה כאשר הדעות האקדמיות שלכם ולעתים גם האישיות, שהתגבשו בסביבת
רחמים מלול: כם החברתית, אינן עולות בקנה אחד עם אלה שלנו.
בן ציון ציטרין: וזה לא לגיטימי?
רחמים מלול: ודאי, אבל אתם, העיתונאים, צריכים להבין שהחלטות כלכליות לא תמיד צריכות ליפול על פי תיאוריות אקדמיות, אלא גם לפי השיקולים שמניתי קודם, על פי הכוחות הפוליטיים שמרכיבים את הכנסת ואת ועדותיה.
רחמים מלול: הניסיון מוכיח שהרבה מן ההחלטות שאנו מקבלים בוועדה, על פי השיקולים והפרמטרים שמניתי, מתבררות לטווח ארוך כמוצדקות וכנכונות.
רחמים מלול: קחו לדוגמה את הרפורמה.
רחמים מלול: הרפורמה, שהיא היום מרוטת נוצות ועומדת למות – מדוע היא הגיעה למצב הזה?
רחמים מלול: בגלל לחץ, גם של כוחות פוליטיים, גם של כוחות מקצועיים שהשפיעו, אולי על הכוחות הפוליטיים, שסעיפים מסוימים ברפורמה אינם מוצדקים.
רחמים מלול: על כן הרפורמה הגיעה לאן שהגיעה.
רחמים מלול: הערה נוספת לגבי עריצות פקידי האוצר.
רחמים מלול: זה נכון, התחושה שלנו, כחברי ועדת כספים, היא שהם, בישיבות, משדרים, במוסתר או בגלוי, התנשאות, לגלוג וזלזול בנו.
רחמים מלול: בדרך כלל הם סבורים – ואולי בצדק, שהם המקצוענים והמומחים, ושאנו לא מבינים כלום.
רחמים מלול: לפעמים זה נכון.
רחמים מלול: גם בינם לבינינו יש התנגשות בנושאים שונים, התנגשות של אינטרסים.
רחמים מלול: כל עוד לא תעמיד הכנסת לרשותנו את הכלים המקצועיים שיסייעו בידינו להפריך ולקעקע את אותם רגשות התנשאות ואותן כתבות עיתונאיות, התחושה הזו תישאר לעד ולעולם לא נמצא את המכנה המשותף.
אלי גולדשמידט: אני רוצה, ברשותכם, לומר כמה דברים.
אלי גולדשמידט: פתחתי כשאמרתי לגבי הניסיון שלנו לשדרג בצורה מאד משמעותית את היכולת המקצועית שעומדת לרשות חברי הוועדה.
אלי גולדשמידט: עמדתי גם על הקשיים שאנו עומדים בהם ועל העוינות המאד גדולה שמופנית כלפינו על עצם המהלך הזה.