GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אריה בר:
החוק קובע שניתן בתנאים מסויימים להטיל היטל היצף על ייבוא מחו"ל.
אריה בר:
החוק עומד להשתנות, וזאת כדי להתאים אותו לכללים שנקבעו בהסכם ההיצף של אירגון הסחר העולמי.
אריה בר:
היצף זה מצב שבו ייבוא מחו"ל נמכר כאן בארץ במחיר יותר נמוך מהמחיר שנמכר שם אצל היצרן בחו"ל.
אריה בר:
אם היצרן עושה אפליית מחירים ומוכר אצלו בבית יותר ביוקר ממה שהוא מוכר בייצוא, זה מצב של היצף וזה עדיין לא מחייב שיהיה היטל.
אריה בר:
היטל ניתן להטיל כאשר מתקיימים שני תנאים: א.
אריה בר:
כאשר הוכח שיש היצף ב.
אריה בר:
צריך להוכיח את קיומו של הנזק ליצרן המקומי.
אריה בר:
אם התברר שהיה היצף והיה נזק ליצרן המקומי ויש קשר סיבתי בין שני הדברים, היינו שההיצף באמת גרם לנזק ליצרן המקומי וניתן להטיל היטל.
אריה בר:
היחידה שאני עומד בראשה מופקדת על החקירה הכלכלית, שבאה לקבוע אם היה היצף, אם היה נזק ואם היה קשר סיבתי ביניהם.
אריה בר:
החקירה מתחילה רק אם היצרן הגיש תלונה.
אריה בר:
אם הוא מגיש תלונה ואנחנו מוצאים שיש ראיות לכאורה לקיומו של היצף ונזק, אנחנו פותחים בחקירה.
אריה בר:
בסיומה של החקירה נמסרת בדיקה עם הדברים לוועדה הציבורית.
אריה בר:
בוועדה משתתפים נציגים של משרד האוצר, משרד התמ"ס ומשרד החקלאות ונציגי ציבור שהם מומחים בסחר בינלאומי, בכלכלה ובמשפטים.
אריה בר:
בראש הוועדה עומד נציג ציבור.
אריה בר:
כיום זה ד"ר אריה רייך, מומחה בעל שם במסחר בינלאומי במשפטים באוניברסיטת בר-אילן.
אריה בר:
הוועדה, על סמך ממצאי הממונה, נותנת לצדדים להשמיע את עמדתם.
אריה בר:
גם אנחנו, במסגרת חובת היטלי סחר, שומעים את כל הצדדים לעניין.
אריה בר:
הוועדה מקיימת הליך שהוא מעין שיפוטי.
אריה בר:
בסיומו של ההליך הזה היא מגישה את המלצותיה למשרד התעשייה והמסחר.
אריה בר:
היא ממליצה בפניו אם להטיל היטל היצף, ואם כן, אז באיזה שיעור.
אריה בר:
שר התעשייה והמסחר צריך כמובן לקחת בחשבון את שיקולי הוועדה.
אריה בר:
הוא יכול לשקול שיקולים נוספים, למשל במסגרת יחסי סחר החוץ של ישראל שיקולים כלכליים אחרים.
אלי גולדשמידט:
מה זה שיקולים שהם זרים לשיקולי הוועדה?
אלי גולדשמידט:
אסור לוועדה לשקול אותם?
אריה בר:
האמת היא שזה מצב לא ברור שיבוא על תיקונו בחוק.
יוסף יצחק פריצקי:
מהי ההיררכיה מעל הוועדה הזאת?
אריה בר:
בית משפט מחוזי.
אריה בר:
בחוק היטל היצף שר האוצר לא נזכר, אבל זמן קצר אחרי שחוקק החוק הזה נכנס תיקון לחוק יסודות התקציב שקובע כי שר האוצר מוסמך לאשר כל אגרה או היטלי מס.
אריה בר:
למרות שיש חקירה של הממונה ויש בדיקה של הוועדה שנציג שר האוצר יושב שם, אמר משרד האוצר, על פי חוק יסודות התקציב, ששר האוצר מוסמך לאשר.
אריה בר:
העניין הזה עלה לפני היועץ המשפטי לממשלה.
אריה בר:
היועץ המשפטי לממשלה קבע שאמנם יש סמכות לשר האוצר, אבל סמכותו מוגבלת רק לשיקולים שהם בגדר שיקולי המשק בכללו ולא משיקולים אם היה היצף או לא היה היצף, או אם הוועדה טעתה בעניין כזה או בעניין אחר.
יוסף יצחק פריצקי:
מה נעשה בכסף?
יוסף יצחק פריצקי:
לאן הוא הולך?
אריה בר:
להיטל היצף אין שום מטרה פיסקלית, זאת אומרת שהוא לא נועד להעשיר את קופת המדינה.
אריה בר:
כל מה שהוא נועד לעשות זה לייקר את הייבוא כדי שלא יגרם נזק כתוצאה מההיצף ליצרן המקומי.
יעקב ליצמן:
כמה זמן לוקח ההליך הזה, כי הרי בינתיים המפעל יכול להסגר?
אריה בר:
ההליך הזה הוא הליך ארוך.
אריה בר:
על פי הכללים הבינלאומיים שישראל חתומה עליהם אסור להליך הזה לעבור יותר משנה וחצי.
אריה בר:
בפועל עד עכשיו הוא נמשך תקופות יותר ארוכות.
אריה בר:
ההליך שמובא כאן לפניכם נמשך קצת יותר משנה וחצי.
אריה בר:
הזמן נקבע לא מהיום שהוגשה התלונה אלא מאז שיש החלטת פתיחת חקירה.
אריה בר:
הרבה תלונות מוגשות, מושבות חזרה ויש החלטה לא לפתוח בחקירה והעניין מת.
אריה בר:
אפשר לנקוט באמצעי ביניים.
אריה בר:
נכון שיש סכנה חמורה שאם יש היצף בשיעור ניכר והנזק גדול, המפעל יכול להתמוטט.
יעקב ליצמן:
מה עשה המפעל הזה במקרה הראשון?
אריה בר:
יש אמצעי ביניים שרק הממונה יכול להפעיל אותם לא לפני שעברו 60 יום מאז פתיחת החקירה.
אריה בר:
אפשר להטיל על הייבוא ערובה זמנית.
אריה בר:
אם הממונה החליט להטיל ערובה זמנית, היבואן מהמקור המסויים שעושה את ההיצף צריך במקום לשלוח ייבוא להפקיד ערבות בנקאית.
אריה בר:
והיה אם בסופו של דבר נמצא שיש היצף אז חולטים את הערבות.
אריה בר:
אם נמצא שלא הטילו היטל, אז מחזירים לייבואן את כתב הערבות שלו.
יעקב ליצמן:
מה השיקול של אדם לקחת ערבות?
אריה בר:
אם יש סיכוי סביר שאני אמצא בסופו של דבר היצף ואני מוצא שיש נזק, למרות שזה לא אושר סופית והחקירה לא נגמרה ויש לי השערה מה יהיה שיעור ההיטל שאני אטיל בסופו של דבר, אז לפי ההשערה הזאת אני צריך להטיל ערובה זמנית.
אלי גולדשמידט:
צו מניעה - יש מושג כזה במסגרת הסיפור?
אריה בר:
לא.
אריה בר:
אם אני מחליט להטיל ערובה זמנית, יכולים הייבואנים שהם על סף קשיים או היצרנים הזרים, שזה הצד השני לתלונה המוגשת, להגיש השגה להחלטה לפני יו"ר הוועדה.
אריה בר:
ליו"ר הוועדה תמיד מוגשת השגה.
אלי גולדשמידט:
אין בעצם תנופה של מניעת היצף.
אלי גולדשמידט:
כל מה שאפשר לעשות זה לקנוס.
אנה שניידר:
או לאסור ייבוא.
אריה בר:
היצף זו לא עבירה.
אריה בר:
אי אפשר למנוע היצף.
אלי גולדשמידט:
ובסופו של דבר, לאחר שהשר בדק את הדברים וקיבל את החלטת הוועדה, אז הוא מוציא צו, שזה הצו שעומד לפנינו.
אריה בר:
הוא עוד לא מוציא צו.
אריה בר:
הוא קודם כל צריך לקבל את אישור ועדת הכספים.
אלי גולדשמידט:
הוא מוציא צו שמותנה בבקשה לאישור של ועדת הכספים.
אלי גולדשמידט:
זה הליך מאוד מאוד בירוקרטי.
אריה בר:
ההליך הזה הוא במתכוון הליך ארוך.
אריה בר:
כך זה מקובל בכל העולם.
אריה בר:
כך זה מקובל ב140- מדינות שחתומות על הסכם ההיצף.
אריה בר:
זה לא מובן מאליו שחוסמים את הייבוא וסוגרים אותו מפני שמישהו מתלונן.
אריה בר:
זה מחייב בדיקה יסודית.
נחום לנגנטל:
נניח שהיו נותנים לך תקציב בלתי מוגבל ליחידה שאתה עומד בראשה, והיו מביאים לך חוקרים בלי הגבלה, והוועדה היתה יושבת כל הזמן, האם אפשר היה להגיע למצב שבו תוך נניח חודשיים ההליך היה נגמר?
אריה בר:
בהחלט לא.
אריה בר:
בארצות הברית יש שני גופים שעוסקים בזה.
אריה בר:
מאות אנשים, אם זה כלכלנים או משפטנים, עוסקים בעניין הזה.
אריה בר:
יש משלוח של צוות בודק ליצרן בחו"ל על-מנת לבדוק אם התשובות שהוא מסר כאשר הפנו אליו את התלונה הן התשובות אמיתיות.
אריה בר:
זה אימות.
אריה בר:
לאמריקנים יש ליהוק שלם לכל התפקידים האלה.
יוסף יצחק פריצקי:
משרד התמ"ס נותן לך את הנתונים האלה, לא?
אריה בר:
זה נושא ברמת מקצוענות כל כך גבוהה, שאי אפשר לבקש מנספח שמוצב באיזה שהוא מקום שיעשה את האימות ויבדוק את הנתונים.
אריה בר:
בבדיקת האימות האחרונה שעשינו נסע כלכלן מאיתנו פלוס רואה חשבון שאנחנו מעסיקים.
יוסף יצחק פריצקי:
מי משלם?
אריה בר:
המדינה.
אריה בר:
גם בארצות הברית בדיקת התלונות לא עוברת את השנה וחצי.
אריה בר:
מאוד מקפידים על זה.
אריה בר:
זה פחות או יותר נע בין שנה לשנה וחצי, כי זה צריך לקחת את הזמן שלו.
נחום לנגנטל:
אתה אומר:
נחום לנגנטל:
אני עושה פה הליך בירוקרטי שלוקח זמן.
נחום לנגנטל:
אם הם רוצים להקל עליך מאוד הם יאמרו לך: ניתן לך את כל היועצים שבעולם ולא תהיה לך בעיה של בירוקרטיה.
נחום לנגנטל:
אבל אתה אומר: לא, אני צריך את הזמן.
נחום לנגנטל:
בגלל שאתה צריך את הזמן, אתה עושה תהליך של בירוקרטיה?
אריה בר:
יש מצבים שאפילו אם אתה מוסיף 100% ממספר האנשים, אתה לא מרוויח זמן.
אריה בר:
יש דברים שאתה צריך לבדוק אותם, וזה לוקח זמן בדיקה.
אריה בר:
אתה, למשל, צריך לקבל נתונים מהיצרן בחו"ל.
אריה בר:
אנחנו שולחים לו שאלון מוכן באנגלית.
אריה בר:
יש שאלות שהוא מאוד לא אוהב לענות עליהן, כמו למשל מי הלקוחות שלו, כמה הוא מוכר אצלו בבית.
אלי גולדשמידט:
מה קורה אם הוא לא משתף איתכם פעולה?
אריה בר:
הוא יושב, והוא צריך את הזמן שלו.
נחום לנגנטל:
למה אתה לא שולח את האיש שלך, כי הרי בכל מקרה אתה תצטרך לבדוק אותו כי יכול להיות שהתשובות שלו עוברות ניתוח פלסטי לפני שהן מגיעות אליך?
אריה בר:
האיש שלי לא יכול לשבת שם ולבדוק את התשובות בלי שמישהו ממלא את מקומו כאן.
אריה בר:
זה פשוט לא הולך ככה באף מקום בעולם.
אריה בר:
הנסיעה היא נסיעת אימות, היא לא נסיעה להוציא את הנתונים.
נחום לנגנטל:
הייתי מאוד רוצה להגיע למצב שההליך הזה יערך 7,8 חודשים.
אלי גולדשמידט:
האם אתם מגישים הצעת חוק אלינו?
אריה בר:
כרגע זה על שולחן ועדת שרים לחקיקה.
אריה בר:
יש מחלוקת עם משרד האוצר, שעד שהיא לא תפתר אז לא נוכל להתקדם.
אלי גולדשמידט:
אני מציע שנסת
אלי גולדשמידט:
פק בכמה מההבהרות שהיו פה, כי אנחנו לא מקיימים היום דיון עקרוני בנושא של היצף.
אלי גולדשמידט:
אם נגיע לשינוי החוק וזה יגיע אלינו לוועדה, אז נקיים דיון יותר מעמיק בסעיפים שלו.
אריה בר:
כל מי שיש לו משהו נגד, כבר אמר את מה שיש לו להגיד בפני הוועדה הציבורית.
יוסף יצחק פריצקי:
שקלתם את העניין של ייצוא לסין?
יוסף יצחק פריצקי:
בגלל שישראל מייצאת לסין, יש סכנה לפגיעה בייצוא, יש סכנה לפגיעה בייצואנים ישראלים.
יוסף יצחק פריצקי:
מה קורה?
אריה בר:
מה שנשקל זה יחסי הסחר בין ישראל וכל מדינה שנגדה מפעילים היטל היצף.
אריה בר:
אבל הואיל וההיצף הזה זה לא איזה מעשה שרירותי אלא הוא מעוגן בהסכם בינלאומי, ובדרך כלל אם התהליך הוא נכון ואם המדינה לא יכולה להסכים שנעשה כאן איזה שהוא עיוות, שהתהליך לא נכון, שלא שמעו את הצדדים כמו שצריך, אז אין גם עילה למדינה לבוא ולומר: אל תטילו היטל היצף.
אריה בר:
הנספח המסחרי של סין היה שותף ומודע לתהליך הזה מהרגע הראשון.
אריה בר:
המקרה הזה מסובך במיוחד, מפני שסין היא לא כלכלת שוק ולמשק שהוא לא כלכלת שוק יש כללים מיוחדים לטיפול.
אריה בר:
אנחנו אצלינו עוד לא נתקלנו במקרה הזה.
אריה בר:
זאת הפעם הראשונה, ובעצם יצרנו כאן תקדים.
אריה בר:
יש שני שיעורי היצף: יש שיעור היצף של יצרן אחד גדול ששמו זיבו, ששיעור ההיצף שם הוא 4.4%, ויש שיעור היצף שונה של כל היצרנים האחרים שהוא למעלה מ20%.
נחום לנגנטל:
יש אחד שהוא 23%?
אריה בר:
כמה יצרנים.
נחום לנגנטל:
בחלק מהחברות ההיצף הוא 23% ואתה אישרת את ההיטל של 10%.
נחום לנגנטל:
האם בכך אתה חושב שהגעת לסחורה של הייצור המקומי?
אריה בר:
בכל מקרה אי אפשר להטיל היטל שהוא יותר גבוה משיעור ההיצף.
אריה בר:
ההבדל צריך להיות בגובה כזה שהוא מונע את הנזק ששמו היצף.
אריה בר:
אם הסתבר שליצרן באותו זמן היו נזקים שנבעו גם מגורמים אחרים, אז אני חייב לנטרל את זה ולהתמקד באותו נזק שנגרם לו רק מההיצף.
אריה בר:
במקרה הזה נמצא שהנזק שנגרם מההיצף הוא יותר קטן משיעור ההיצף.
אלי גולדשמידט:
מה בעצם גדר שיקול הדעת שלנו?
אלי גולדשמידט:
הנושא נדון בוועדה מעין שיפוטית, הנושא עבר בדיקה של השר והשר אישר אותו, היו לכל הצדדים אפשרויות לעתור גם לפני בית משפט מחוזי נגד החלטת הוועדה וגם לפני בג"ץ נגד החלטת השר, אז מה אנחנו צריכים לעשות?
אנה שניידר:
יש לוועדה חובה פורמאלית, על פי חוק יסוד: משק המדינה, לאשר.
אנה שניידר:
גדר שיקול הדעת הוא, שאם הוועדה השתכנעה שאכן כל ההליכים היו תקינים והמומחים משכנעים את הוועדה שיש מקום לשים את ההיטל, אז צריך לאשר את הצו.
אנה שניידר:
אני לא רואה במקרה זה אפשרות שהוועדה תכנס בנעליה של אותה ועדה ובנעליו של השר לבדיקת הנושא.
אלי גולדשמידט:
לדעתי צריך להסיר את הנושא הזה מסדר יומה של ועדת הכספים במסגרת תיקון של חוק.
אלי גולדשמידט:
נציגי הייבואנים הוזמנו לוועדה?
סמדר אלחנני:
נציגי הייבואנים הוזמנו והם החליטו לא לבוא.
יוסף יצחק פריצקי:
האם אפשר להגיש לך בקשה חדשה על אותו עניין?
אריה בר:
יותר מזה, החוק מגדיר בקשה לעיון מחדש.
אריה בר:
על אותו עניין יכולים גם הייבואנים וגם הייצרנים המקומיים לבוא ולומר: השתנו הנסיבות, אנחנו מבקשים שתבדוק ותקבע או היטל יותר גבוה או יותר נמוך.
יעקב ליצמן:
אני חושב שהנושא של עיירות הפיתוח צריך להיות אחד השיקולים של הוועדה.
אלי גולדשמידט:
אני מציע שנאשר את הצו ונקיים דיון בסוגייה הכללית של מניעת היצף, מה גם שאנחנו שומעים שגם למתלוננים יש אפשרות לבקש עיון מחדש בגובה ההיטל.
אלי גולדשמידט:
אנחנו נצטרך באיזה שהוא שלב לקיים לעצמינו בירור כיצד אנחנו ניגשים לדיון בסוגיות מהסוג הזה ובאיזה מרחב של שיקול דעת, כי העניין לא תפור עד הסוף, כולל העניין שהעלה חבר הכנסת ליצמן של ההתחשבות בעיר פיתוח וכו'.
אלי גולדשמידט:
אנחנו מאשרים את הצו.
אלי גולדשמידט:
ד.
אלי גולדשמידט:
שיחות טלפון לנושאי משרה שיפוטית בגימלאות.
מוטי מרון:
נושאי משרות כאלה ואחרים זכאים בתוקף החלטות ועדת הכספים להחזרי שיחות טלפון.
מוטי מרון:
ההחלטות האלה נמצאות זה עשרות שנים.
מוטי מרון:
מדובר על חברה אחת במדינת ישראל, שהיא חברת בזק.
מוטי מרון:
אותו נושא משרה קיבל 1000 פעימות מונה בחודש.
מוטי מרון:
חברת בזק שהיתה שולחת לו את החשבון, היתה מורידה לו את 1000 פעימות המונה, מזכה אותו בתשלום החודשי הקבוע והיתה מעבירה את יתרת התשלום על מנת שישלם.
מוטי מרון:
ההסדרים האלה היו רלוונטים והיו נכונים עד לפני כמה שנים.
מוטי מרון:
ענף התקשורת התהפך, והיום יש חברות טלפונים נוספות - קווי זהב, ברק, טלפונים סלולריים, והמשימה והיכולת שלנו לתת את אותה הטבה ככתבה וכלשונה נהפכה לבלתי אפשרית.
מוטי מרון:
יש לנו היום פניות מנבחרים לשעבר ומשופטים לשעבר, שאומרים: אני רוצה להיות מנוי בברק.
מוטי מרון:
אני לא יכול לתת לו את זה כי הוא מקבל כבר את ה1000- פעימות מבזק.
מוטי מרון:
יש החלטה שאומרת שנושאי המשרות האלה זכאים ל1000- פעימות מונה פלוס תשלום חודשי קבוע.
מוטי מרון:
הדרך הפשוטה ביותר והיעילה ביותר זה להעביר את התמורה הכספית בגין אותן 1000 פעימות ושאותו אדם יתקשר עם מי שהוא רוצה.
אנה שניידר:
זה יהיה חלק משכרו?
מוטי מרון:
בתוך תלוש המשכורת יהיו לו 1000 פעימות מונה.
אלי גולדשמידט:
זה יהיה נטו מגולם.
מוטי מרון:
לפי ההצעה שלי זה יהיה נטו מגולם, כי גם היום אנחנו מגלמים אותו.
אלי גולדשמידט:
למה אתם עושים את זה רק לגבי שופטים?
אנה שניידר:
הם רוצים, אבל לוועדה אין סמכות.
אלי גולדשמידט:
הבקשה הזו מתואמת גם עם ועדת בועז?
מוטי מרון:
לא.
אנה שניידר:
אני אמרתי לדוד בועז שיש בקשה כזאת לגבי שופטים, אבל דוד בועז מעדיף להמתין להחלטה של ועדת הכספים.
אנה שניידר:
כתבתי בתזכיר שלי, שכדאי להיות מודעים לכך שההחלטה של ועדת הכספים תהיה סמן ימני לגבי ההחלטות האחרות.
מוטי מרון:
הרי אין פה שום פגיעה בהטבה כלשהי.
מוטי מרון:
אני חשבתי - ואני אומר את זה בצורה הכי גלויה - שברגע שוועדת הכספים אחראית על המגזר הזה וברגע שהעניין הזה יפתח, הוא בצורה אוטומטית יעבור אחר כך לכל היתר.
מוטי מרון:
אנחנו הרי לא מדברים פה על פגיעה.
אלי גולדשמידט:
אין פה פגיעה בזכות מוקנית?
אלי גולדשמידט:
האם אתם מדברים גם על השופטים עצמם?
אלה אבן שושן:
אנחנו מדברים על הגמלאים.
אלה אבן שושן:
כיום בגלל ההתחשבנות המיושנת הזו, אנחנו משלמים הון עתיק לכל מיני חישובים.
משה גפני:
מה עם השופטים עצמם?
אלה אבן שושן:
השופטים והדיינים מקבילים לחברי הכנסת, למעט לשיעורי הפנסיה.
מוטי מרון:
ברגע שאתה משנה את הח"כים, אתה תשנה באופן אוטומטי גם את השופטים.
אלי גולדשמידט:
אז למה שזה לא יעבור דרך דוד בועז?
אנה שניידר:
דוד בועז זה רק לשרים.
אלי גולדשמידט:
אם אנחנו משנים פה לשופטים, זה יחול על הח"כים?
אנה שניידר:
לא, זה ילך לוועדת הכנסת.
אלי גולדשמידט:
אני הייתי רוצה שסוג כזה של החלטה, שנוגע להטבות של נבחרים ושל אנשים, תעשה על ידי ועדה שאיננה מורכבת מאנשים שיכולים להיחשב כאינטרסנטים.
מוטי מרון:
אנחנו לא פוגעים באף אחד.
אלי גולדשמידט:
בדיוק ההפך.
אלי גולדשמידט:
ברור לי שאין פגיעה.
אלי גולדשמידט:
אני מעדיף שהחלטות מהסוג הזה, שמהוות תקדים אחרי זה לשורה של נבחרים וכדומה, יבואו מוועדה שהיא ועדה שלא מורכבת מאנשים שיכולים להיות מושפעים מזה.
אלי גולדשמידט:
אני מבין שאין פה הטבה ואין פה גריעה.
אנה שניידר:
זה תרגום של מצב קיים אבל בדרך חישוב אחרת.
מוטי מרון:
יש פה הטבה מהבחינה הזאת, שהיום לא ניתנת הזכות לנבחר להיות מנוי בברק או במשהו אחר.
אלי גולדשמידט:
אז יש פה הטבה גלומה.
משה גפני:
אני התנגדתי גם בוועדת הכנסת למצב הבלתי הנסבל הזה של ההטבות, של הפנסיה ושל כל הדברים שנעשים לא על ידי ועדה ציבורית.
משה גפני:
חברי הכנסת מקבלים את ההטבות שלהם על פי החלטות ועדת הכנסת, השרים מקבלים את ההטבות כולל הפנסיה וכל הדברים האלה על ידי ועדה חיצונית, השופטים מקבלים את ההטבות שלהם מוועדת הכספים, ואילו סקטורים שונים במדינה מצמידים את עצמם למה שנוח להם יותר.
משה גפני:
אנחנו מדברים על דבר שהוא דבר טכני ואין לו משמעות לא תקציבית ולא של הטבה.
משה גפני:
זה שאנחנו צריכים לדון מפעם לפעם על כל מיני דברים כאלה ואחרים זה דבר רע מאוד.
משה גפני:
אני חושב שהיה צריך להקים ועדה ציבורית אחת שתחליט לגבי כל הסקטורים האלה.
אלי גולדשמידט:
אנחנו צריכים להזהר בעניין הזה.
אלי גולדשמידט:
אם אני יודע שוועדת בועז קבעה לשרים שזאת צריכה להיות הדרך, אני יכול לבוא ולהגיד: אני עם השופטים עושה מה שקבעה ועדה ציבורית, אבל אני לפחות נשען על ועדה ציבורית.
אלי גולדשמידט:
אם אני היוזם, אז יבוא מישהו ויגיד שחברי הכנסת החליטו לגבי השופטים.
אלי גולדשמידט:
לכן אני מציע שתהיה פנייה שלכם ושל היועצת המשפטית של הוועדה לוועדת בועז שתדון בהיבט הזה לגבי השרים, וברגע שהיא תחליט לגבי השרים זה יבוא אלינו לוועדה ונחליט לגבי השופטים.
אלי גולדשמידט:
אני לא רוצה שהיוזמה תבוא מהוועדה הזאת.
אלי גולדשמידט:
בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את ישיבת הוועדה.
אלי גולדשמידט:
יש לנו היום יום מאוד עמוס ובמידה מסויימת גם טעון.
אלי גולדשמידט:
אנחנו מתחילים בנושאים שחלקם קונטרוברסליים ולאחר מכן נארח את שר האוצר.
אלי גולדשמידט:
אני מבקש שכולם יהיו נוכחים כאן ויכבדו את המעמד בנוכחותם וכמובן בדבריהם.
אלי גולדשמידט:
אנחנו פותחים בנושא הארכת תוקפם של אזורי עדיפות לאומית במעמד זמני לענין החוק לעידוד השקעות הון.
אלי גולדשמידט:
הממשלה החליטה על הארכת תוקף של סיווג אזורי פיתוח למשך שנה, עד 31 באוגוסט 1999.
אלי גולדשמידט:
האזורים שבהם מדובר הם אזורים שנמצאים היום בסטטוס הזה.
אלי גולדשמידט:
התלבטתי אם יש מקום להזמין לישיבה הזאת את ראשי המועצות וכל האנשים הנוגעים בדבר, אבל כיוון שיש לי תחושת בטן שמדובר בהארכה, הייתי אומר טכנית במידה מסויימת, שאינה מעוררת מחלוקת, נמנעתי מכך.
אלי גולדשמידט:
אבל אם אני אראה שיש בעיות, נצטרך לעשות את זה.
משה מרחביה:
מחר מסתיים מעמד זמני של אזורי תעשיה וישובים, שחלקם הגדול נמצא באזור ב' ושיש להם מעמד זמני א'.
משה מרחביה:
לחלק קטן יש מעמד ג'.
משה מרחביה:
כל זה לענין החוק לעידוד השקעות הון בלבד.
משה מרחביה:
ההצעה שמונחת לפניכם היא להאריך לשנה לאותה קבוצת יישובים שנכללת היום בצו.
סמדר אלחנני:
מדובר רק באלה שיש להם מעמד זמני.
אלי גולדשמידט:
הישובים הם: יקנעם-עלית, כרמיאל, מגדל העמק, נצרת עלית, עפולה, קרית-גת, אזור תעשיה בר-לב, לבון, ציפורי, שלי, תרדיון, אשקלון, עכו וקרית-מלאכי.
אלי גולדשמידט:
שלושת האחרונים הם לעתירי טכנולוגיה בלבד.
אלי גולדשמידט:
כמו כן קובע הצו שאור עקיבא, אשקלון וערערה יהיו אזור פיתוח ב' זמני.
אלי גולדשמידט:
הבנתי גם משר האוצר שכל הסוגיה של סיווג אזורי פיתוח נכנסת ללימוד מעמיק, כדי להביא לפנינו מפה מגובשת במהלך השנה הקרובה.
משה מרחביה:
אכן כן.
אלי גולדשמידט:
כדי לא לפגוע באזורים שנמצאים היום במצב הזה, לפחות עד גמר הבדיקה, שאז תהיה ההיערכות המחודשת, אנחנו מתבקשים לאשר את זה לשנה נוספת.
יוסף יצחק פריצקי:
כאן נכתב שזה לחצי שנה נוספת.
יעקב ליצמן:
מה הסמכויות של הוועדה?
אלי גולדשמידט:
אנחנו יכולים לדחות - או שאנחנו דוחים הכל או שאנחנו מאמצים הכל.
ויצמן שירי:
אני מסתכל על הרשימה ולצערי כל הישובים שנמצאים דרומה מבאר שבע, ממשיך להיות עליהם גזר דין מוות.
ויצמן שירי:
אני לא רוצה להזכיר שמות, אבל ישובים שהם צפונה מבאר שבע, 40 או 50 ק"מ, נכללים בחוק עידוד השקעות הון ונהנים היום מאזור פיתוח א'.
ויצמן שירי:
אנחנו אומנם מדברים על חצי שנה, אבל זה הזמן הכי קריטי שהנגב נמצא בו כרגע.
ויצמן שירי:
האבטלה מכה שם כמעט בכל בית שני וזה עוד סוג של גזירה.
ויצמן שירי:
אני לא רוצה שיישמע כאילו זה ענין פוליטי, אבל כמי שנשלח על ידי תושבי הנגב, אני יכול לומר שאלה שתכננו את המפה לא לקחו לתשומת ליבם שמקומות שרחוקים מרחק של 20 דקות נסיעה מהמקום שאנחנו נמצאים בו, נכללים במפה של חוק עידוד השקעות הון.
ויצמן שירי:
זאת היתה למעשה החלטה פוליטית ש- 20 דקות מכאן
ויצמן שירי:
חוק עידוד השקעות הון נותן את אותן זכויות כמו למי שרוצה להקים מפעל 100 ק"מ דרומה מבאר שבע, במצפה רמון.
ויצמן שירי:
אז למי ששאל למה יש עזובה במצפה רמון, למה יש אבטלה בדימונה ולמה לא קם שם שום מפעל בשלוש השנים האחרונות - זו הסיבה האמיתית.
ויצמן שירי:
זה לא ענין של מיתון והאבטלה היא כתוצאה מאותה מפה.
ויצמן שירי:
זה לא שהורידו את המעמד של אזור עדיפות מהיישובים בנגב, אבל מספיק שקבעו שגם אריאל תהיה אזור פיתוח א'.
ויצמן שירי:
אם אריאל היא אזור פיתוח א', אז דימונה, אופקים וירוחם ונתיבות הם לא אזור פיתוח א'.
ויצמן שירי:
אנחנו יודעים שבחצי שנה לא עושים שום דבר, כי כל מה שיש בצינור, על אותו בסיס של חוק עידוד השקעות הון, יצטרכו לממש בשנים הקרובות.
ויצמן שירי:
זה לא רק אישור טכני, כפי שציין יושב ראש הוועדה.
ויצמן שירי:
אם מישהו מבין היום שבחצי השנה הקרובה יש סיכוי גדול מאוד שבעוד חצי שנה המפה תשתנה, הוא לא יגיע עכשיו לנגב או לגליל.
ויצמן שירי:
אנחנו נפסיד את החצי שנה הזאת, כי אנשים יאמרו שאם הם יכולים לקבל מהמדינה את אותם מענקים גם במקום שרחוק חצי שעה מתל-אביב, אין שום סיבה שהם יירדו לדימונה.
ויצמן שירי:
אני אומנם צעיר, אבל אני לא זוכר מיתון קשה כזה ובמיוחד באזור הדרום.
ויצמן שירי:
המצב הסוציו-אקונומי של תושבי הנגב הוא המצב הכי קשה.
ויצמן שירי:
זה האזור שקלט הכי הרבה עולים והמצב שם זועק לשמים.
ויצמן שירי:
אם נחכה עוד חצי שנה, המשמעות של זה עוד שנה ששום דבר גם לא יהיה בצינור.
ויצמן שירי:
אם שום דבר לא יהיה בצינור בשנה הקרובה, אז גם בעוד שנתיים לא יקימו שום דבר ואם לא נספיק לעשות בשנה הקרובה, חבל על הזמן שאנחנו יושבים כאן, לפחות מבחינתי.
ויצמן שירי:
אני מציע שגם האוצר יאמר מה הוא מתכוון לעשות ואם רוצים שנאשר את המסמך הזה, אז צריך להיות אישור זמני להחזרת מענק הנגב שהיה.
ויצמן שירי:
אם משאירים את אותם מקומות באזור עדיפות א', אז צריך להחזיר את מענק הנגב והגליל, שהיה 12%.
ויצמן שירי:
בכל מקרה אני אצביע נגד ההצעה שמונחת לפנינו, אלא אם יאמרו לי שמשנים את הענין, כי לא מדובר רק בחצי שנה, אלא בשנה ולהפסיד את כל מה שיהיה בשנתיים הקרובות.
יעקב ליצמן:
כתוב כאן שזה לחצי שנה.
ויצמן שירי:
בעוד חצי שנה יבואו אלינו עוד פעם ואני לא רוצה להיות שותף לדבר הזה.
שמואל מרדכי:
מענק הנגב היה רק בנושא תיירות.
ויצמן שירי:
בתקופה שהיה מענק הנגב זה היה 36% לתעשיה, אחר כך הורידו ל- 28% ול- 24%.
מאיר פרוש:
לפני כחודש היתה הצהרה של שר התעשיה והמסחר על כך שהוא מבטל את העדיפות שהממשלה הקודמת נתנה לחלקים מסויימים בארץ, קרי, מעבר למה שהיה פעם הקו הירוק.
מאיר פרוש:
אני מבקש לדעת אם במשרד המסחר והתעשיה נוהגים כממשלה בפני עצמה, ללא קשר להחלטות ממשלה.
מאיר פרוש:
אם הממשלה הקודמת אישרה ליישובים מסויימים אזורי עדיפות והממשלה הנוכחית עדיין לא ביטלה את אותם אזורי עדיפות, אני מבקש לדעת מה המעמד של אותם יישובים.
יעקב ליצמן:
אני סבור שצריך להביא בפני הוועדה את רשימת היישובים שהם באזורי עדיפות.
יעקב ליצמן:
מהרשימה הזאת אני יודע רק מי זמני ואני לא יודע מי נכלל באזור עדיפות.
אלי גולדשמידט:
אני רוצה לומר מספר דברים כדי לשכנע את חברי הוועדה ובראשם את חבר הכנסת שירי.
אלי גולדשמידט:
הנושא של חוק עידוד השקעות הון וסיווג אזורי עדיפות הוא נושא כבד מאוד ודורש דיון מאוד מעמיק.
אלי גולדשמידט:
זה לרבות האזור של יהודה ושומרון ונושאים אחרים.
אלי גולדשמידט:
הנושא הזה נמצא על סדר יומה של הממשלה ויש כוונה להביא בפנינו תמונה חדשה של הנושא.
אלי גולדשמידט:
פעם היה מה שנקרא מפת שבס ואני מבין שרוצים לעשות מפה חדשה, אולי מפת קוצ'יק, שתביא לידי ביטוי את השקפות הממשלה לגבי אזורי עדיפות במדינת ישראל.
אלי גולדשמידט:
כשזה יהיה, זה יבוא לדיון בוועדת הכספים ועל פי השקפות העולם השונות, כפי שבאות לידי ביטוי בוועדת הכספים, יתייחסו לנושא.
אלי גולדשמידט:
אם לא נאשר את ההצעה המונחת בפנינו, פירושו של דבר שאזורי תעשיה, שלפי השמות שלהם אנחנו יודעים שיש בהם מצוקות סוציו-אקונומיות לא פשוטות, לא יוכלו להתקיים.
אלי גולדשמידט:
אני מודע להבדל בין המקומות שהם חצי שעה דרומה מתל-אביב לבין המקומות שהם בנגב הדרומי, אבל אני לא רוצה להיכנס לסוגיה הזאת כרגע.
אלי גולדשמידט:
זה נכון גם בצפון כשנותנים לנצרת, נשאלת שאלה מה קורה עם קרית-שמונה.
אלי גולדשמידט:
זה נושא סבוך מאוד והשאלה היא אם ערב פקיעת התוקף הזמני של המפה הקודמת, לא נאשר את ההצעה, אם המשמעות של זה לא תהיה שאוכלוסיה מאוד גדולה במדינת ישראל תישאר בצורה לא טובה.
ויצמן שירי:
אנחנו יכולים לקבל החלטה לאשר את זה בתנאי שלא יהיו אישורים חדשים.
אלי גולדשמידט:
זה לא כך.
אלי גולדשמידט:
אם יצטרכו אישור חדש, זה חייב לבוא לאישור ועדת הכספים.
ויצמן שירי:
אני לא רוצה שיווצר מצב שמישהו יבין שאצה לו הדרך ויעשה פעולות שונות.
אלי גולדשמידט:
אני מניח שיש בצנרת כאלה שעדיין לא קיבלו את כתבי האישור ואם מפסיקים להם את זה ב- 31 באוגוסט הם לא יקבלו כתב אישור.
אלי גולדשמידט:
זאת דילמה קשה ויכולים לפרש את ההחלטה שלנו לא ככזאת שעוזרת לנגב, אלא ככזאת שפוגעת באחרים.
ויצמן שירי:
אני מוטרד מכך שאותו מובטל בנגב יאבד גם את התקווה האחרונה הזאת.
ויצמן שירי:
לכן, אני מציע לאשר את ההצעה הזאת רק לאחר שנשמע את שר האוצר.
יעקב ליצמן:
אולי מוטב שנעשה פשרה ונאריך את התוקף רק עד סוף השנה, היינו, בארבעה חודשים.
אלי גולדשמידט:
המסר יהיה שבממשלה רצו להקל על קרית-מלאכי וועדת כספים החליטה לעשות את זה רק לחצי שנה.
ויצמן שירי:
המסר יהיה שמי שרוצה לדאוג רק לקרית-מלאכי או לקרית-גת, מטיל גזר דין מוות על הנגב הדרומי.
אלי גולדשמידט:
אני בכל זאת מבקש ממך לא לעצור את ההחלטה הזאת, משום שזה יפגע בפריפריה מאוד גדולה.
אלי גולדשמידט:
בנושא הנגב אנחנו צריכים לפעול בנפרד ואפשר לעשות את זה גם מול שר האוצר וגם לקראת התקציב.
יעקב ליצמן:
מדוע לא להאריך את זה רק בארבעה חודשים?
אלי גולדשמידט:
זה אומר שאתה עכשיו מודיע לראש עיריית קרית-מלאכי שיש לו את האישור הזה רק לארבעה חודשים ולא לשנה.
יעקב ליצמן:
הם ביקשו את זה רק לחצי שנה.
ויצמן שירי:
מדוע צריך פרק זמן של שנה כדי להכין מפה חדשה?
יוסף יצחק פריצקי:
במסמך שמונח בפנינו מדברים על חצי שנה.
אנה שניידר:
מדובר על שנה.
אנה שניידר:
בתיק של חברי הכנסת מונחת הגירסה הקודמת שמדברת על בקשה להארכה בחצי שנה.
אנה שניידר:
הגירסה החדשה, שעברה בממשלה, מדברת על שנה.
אנה שניידר:
זה לא מונח בתיקי חברי הכנסת משום שטעיתי וחשבתי שאלה שני עותקים של אותו דבר ולא שמתי לב שמדובר על שנה.
אלי גולדשמידט:
מדובר על טעות בתום לב ואנחנו מתבקשים להאריך בשנה ולא בחצי שנה.
אלי גולדשמידט:
אני מבקש מחברי הוועדה, למרות כל הקשיים והבעיות, לא לעצור את התהליך הזה.
הדס פרבר:
בנושא איו"ש, המעמד של אזורי יהודה ושומרון נקבע מכוח החלטת ממשלה ובאישור ועדת הכספים של הכנסת.
הדס פרבר:
זה לא חלק מהצו הזה שבו מדברים כרגע.
הדס פרבר:
בשלב הזה מונחת בפני הממשלה הצעת החלטה להשהות את המעמד הזמני של אזור יהודה ושומרון עד להכנת המפה החדשה.
אלי גולדשמידט:
במילים אחרות - זה עדיין לא הוחלט.
מאיר פרוש:
אם כך במשרד התעשיה והמסחר נוהגים לפי המדיניות שהיתה נהוגה?
הדס פרבר:
עד לקבלת החלטה חדשה.
אלי גולדשמידט:
הדברים ברורים.
אלי גולדשמידט:
לשר התעשיה והמסחר יש עמדה בנושא והוא הציג אותה בפני הוועדה והוועדה עדיין לא החליטה.
אלי גולדשמידט:
ממילא מה שהוועדה תחליט יצטרך לבוא לאישור ועדת הכספים.
מאיר פרוש:
אני שומע מנציגי משרד התעשיה והמסחר דברים שלדעתי הם משונים.
מאיר פרוש:
במשרד התעשיה והמסחר הקפיאו את מתן האישורים ליישובים ביש"ע, למרות שהם נמצאים באזורי עדיפות.
מאיר פרוש:
נכון שזה לפי ההחלטה של הממשלה הקודמת, אבל אני חושב שכל זמן שאין החלטת ממשלה חדשה שמשנה את אזורי העדיפות, משרדי הממשלה צריכים לנהוג עם כל ישוב וישוב לפי מפת העדיפות של מדינת ישראל, כמו שאנחנו מתבקשים עכשיו להאריך את התוקף למספר ישובים.
מאיר פרוש:
אם משרד התעשיה והמסחר נוהג לעצמו כמו שהוא מבין ולא לפי החלטות ממשלה, בשביל מה צריך בכלל להביא דברים לאישורנו וששר המסחר והתעשיה יעשה מה שהוא רוצה.