GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שלום שמחון:
ההנצחה שלו תהיה בתוך יד בן צבי.
יעקב ליצמן:
מה הקריטריונים שלפיהם מנציחים את המנכ"לים?
שי וינר:
אני מציע להזמין את נציגי משרד החינוך או הפנים.
שלום שמחון:
הרב ליצמן, מדובר בשני מיליון ₪.
שלום שמחון:
אנחנו מאשרים את הסעיף.
מאיר פרוש:
כדאי שנשמע את ההסבר.
שי וינר:
הכל מתוך אותה מחלקה במשרד החינוך.
שי וינר:
ברמת תחום הסעיף, מדובר בסעיף של משרד החינוך.
שי וינר:
ברמת תחום הפעולה זה יורד לרזולוציה של תרבות, תרבות תורנית, פעולות תרבות וכו'.
שלום שמחון:
הרב ליצמן, ברשותך, אנחנו עוברים לסעיף 185.
סמדר אלחנני:
בשאלת הכפל אני אכתוב מכתב ואבקש פירוט.
שי וינר:
אין בעיה של כפל כי כל התקציבים יוצאים מאותו מקור ומאותה תקנה.
מאיר פרוש:
כפל זה ממשרד למשרד.
שי וינר:
לא עשיתי בדיקה של יד בן צבי.
שי וינר:
הכספים האלה ליד בן צבי יוצאים ממקור אחד.
שלום שמחון:
סעיף 185.
הראל בלינדה:
פניה 185 – שינויים פנימיים בתקציב משרז המשפטים במטרה לתגבר את התקציב המיועד לקלדניות מזכירות בהנהלת בתי המשפט בסך שישה מיליון ₪.
הראל בלינדה:
המקור הוא הרזרבה הפנימית של המשרד שנשאר בה כמיליון ₪.
נחום לנגנטל:
כבר הוצאת שישה מיליון ואתה מוציא עכשיו הכל?
הראל בלינדה:
זאת הרזרבה הפנימית של המשרד ואלה סדרי העדיפויות של המשרד.
נחום לנגנטל:
מדובר בתוספת כוח אדם?
הראל בלינדה:
זה נובע בעיקר מהעלאת שכר שסוכם עליה עם הקלדניות בסוף שנת 98', הם מועסקים על ידי חברות כוח אדם וזה העלאת התעריף לשעה.
שלום שמחון:
אנחנו מאשרים את סעיף 185 ועוברים לסעיף 186, איכות הסביבה.
שי וינר:
מוצע פה שינוי פנימי במשרד לאיכות הסביבה על סך 1,130 אלף ₪, בהתאם לבקשת המשרד, שינוי טכני בתקציב השוטף מתוקצב מתקציב הפעולות וכמו כן מוצע פה גידול של 7.8 מיליון ₪ בתקציב הוצאה מותנית בהכנסה וזה הגדלת תקציב הקרנות של המשרד לאיכות הסביבה על בסיס הכנסות.
שי וינר:
במשרד לאיכות הסביבה יש שלוש קרנות: קרן נקיון, קרן זיהום ים וקרן צער בעלי חיים, וזה הגדלת הוצאות בהתאם להכנסות הקיימות בקרנות.
סמדר אלחנני:
אתם מוודאים שקודם כל יש הכנסות ואחר כך הוצאות בסעיף הוצאה מותנית בהכנסות?
שי וינר:
בהחלט.
שי וינר:
זה על בסיס הכנסות קיימות ובחלק מהבקשה זה על בסיס הכנסות משנה שעברה שלא היו מתוקצבות.
שלום שמחון:
חברים, אנחנו מאשרים את סעיף 186 ועוברים לבקשה 187.
רונן חדש:
בקשה להעברה של 4.8 מיליון ₪ במזומן ושמונה מיליון ₪ בהרשאה להתחייב בשני תקציבים בתחום מאד מרכזי של פעילות משרד התשתיות, הגז הטבעי ויצרנים פרטיים במשק החשמל.
רונן חדש:
בשתי התכניות האלה יש עבודות יעוץ מאד גדולות, בגז הטבעי זה בתחום התכנון הסטטוטורי של צנרת הגז שצריכה לעבור לאורכה של מדינת ישראל ובתחום היצרנים הפרטיים מדובר על חברת יעוץ שיחד איתה אנחנו מוציאים מכרז ליצרנים פרטיים חדשים במשק החשמל.
יוסף יצחק פריצקי:
אני מבין שהתשלום הוא עבור שירותי תידרוך ויעוץ.
יוסף יצחק פריצקי:
איך הוא מתחלק?
רונן חדש:
במינהלת הגז הטבעי מדובר על 3.2 מיליון ₪ במזומן, שזה התקציב שאנחנו צופים שיוצע השנה על ידי חברות היעוץ, אחת מהן היא תה"ל והשניה היא PWC.
רונן חדש:
אלה שתי חברות, אחת ישראלית ואחת זרה, שעוסקות בתכנון הסטטוטורי וביעוץ בנושא מבנה משק הגז הטבעי וסוגיות כלכליות בו.
רונן חדש:
1.6 מיליון ₪ יועברו לתחום החשמל, שגם בו העסקנו חברת יעוץ בינלאומית מאד גדולה, שבימים אלה היא סיימה לכתוב מכרז לבחירה של יצרן פרטי, ואני מאד מקווה שהמכרז הזה יתפרסם בעתיד הקרוב על ידי המשרד לתשתיות לאומיות.
אבשלום וילן:
ברזרבה הכללית את יורד ל-13.
אבשלום וילן:
סמדר, עד סוף השנה יישארו 13 מיליון ₪ בלבד?
סמדר אלחנני:
נכון.
אבשלום וילן:
ואנחנו בחודש יולי.
סמדר אלחנני:
כל העברה לסעיף 47, גם אם היא פנימית וממשרד למשרד, היא באישור ועדת הכספים.
אבשלום וילן:
אני מבין, אבל האם נשארו עכשיו בתקציב המדינה 13 מיליון ₪ לרזרבה?
סמדר אלחנני:
כן.
סמדר אלחנני:
אני יכולה להעביר מסעיף שלא נוצל לסעיף אחר.
סמדר אלחנני:
אפשר להגדיל את הרזרבה, אבל תמיד באישור ועדת הכספים.
אבשלום וילן:
רונן, לשאלתו של חבר הכנסת פריצקי, הסברת על היעוץ בנושא הגז, אבל מה הם השמונה מיליון ₪ הרשאה להתחייב?
אבשלום וילן:
מי הן החברות האלה?
רונן חדש:
אלה אותן חברות.
רונן חדש:
התכנון של מערכת הגז הטבעי היא ברמה של תמ"א, תכנית מיתאר ארצית.
רונן חדש:
הסכום המתוקצב השנה מיועד בעיקר לסיום של תמ"א כללית.
רונן חדש:
ירדנו בתמ"א הכללית לרמה פרטנית באיזור הדרום, המרכז והצפון וגם בים יש כמה חלופות.
רונן חדש:
עכשיו יורדים רמה אחת למטה ועושים תכנון מפורט של הצנרת ברמת התמ"א.
רונן חדש:
הסכום הראשון היה גלבי התכנון הכללי והסכום השני, ההרשאה להתחייב בעיקרה מיועדת לתכנון הפרטני של הדרום, המרכז והצנרת הימית.
אבשלום וילן:
לזה צריך שמונה מיליון ₪?
רונן חדש:
כן.
רונן חדש:
לדוגמה, התכנון הימי דורש מיפוי של הקרקע בים.
שלום שמחון:
סמדר, בבקשה.
סמדר אלחנני:
אני רוצה לוודא את מידת המעורבות של חברת החשמל בזה.
סמדר אלחנני:
אני רוצה לוודא שאין מעורבות של חברת החשמל.
שי וינר:
חברת החשמל לא מעורבת כהוא זה בנושא התכנון או בכל נושא אחר.
שי וינר:
\
אבשלום וילן:
אני מבקש לקבל דו"ח מפורט על החברות האלה כדי לראות שזה עומד בסטנדרטים ציבוריים.
שלום שמחון:
רונן, תעביר פירוט בבקשה למשרד.
שלום שמחון:
בקשה 190 מעוכבת.
שלום שמחון:
אנחנו עוברים לבקשות 195-194.
הראל בלינדה:
194 ו-195 הם שינויים פנימיים בתקציב המשרד לביטחון פנים, כולל העברה של הרשאה להתחייב מתקציב הפיתוח של המשרד לתקציב הרגיל, במטרה לאפשר התקשרות לצורך מימון אבטחה במוסדות חינוך.
הראל בלינדה:
ההתקשרות הזו, מכיוון שהיא לשנת לימודים, היא מתחילה בספטמבר ומסתיימת ביוני שנה הבאה ולכן אנחנו צריכים הרשאה להתחייב על מנת שאפשר יהיה להתחייב השנה ולהוציא את התקציב בשנה הבאה.
הראל בלינדה:
לצורך כך אנחנו מעבירים הרשאה להתחייב, שמונים מיליון ₪ מתקציב הפיתוח ועוד שבעים מיליון ₪ ממקורות פנימיים מהתקציב הרגיל של המשרד.
מאיר פרוש:
למה עושה את זה המשרד לביטחון פנים ולא משרד החינוך?
הראל בלינדה:
המשרד לביטחון פנים מטפל באבטחה של מוסדות חינוך.
יעקב ליצמן:
זה כולל גני ילדים?
הראל בלינדה:
לא, עד כמה שידוע לי.
הראל בלינדה:
אני מעביר שמונים מיליון מתקציב הפיתוח של המשרד לביטחון פנים לתקציב הרגיל של המשרד לביטחון פנים, ועוד שבעים מיליון ₪ בתוך התקציב הרגיל ממקורות אחרים, שמצטברים ל-150 מיליון ₪ שאתם רואים בסעיף 070201.
שלום שמחון:
האבטחה הזאת מתקיימת בכל מוסדות החינוך בכל הארץ?
יעקב ליצמן:
מה אנחנו יכולים לקבל לגבי גני ילדים?
הראל בלינדה:
אני לא יודע לתת לך תשובה.
הראל בלינדה:
אני מציע לשאול את המשרד לביטחון פנים.
יעקב ליצמן:
חברה אזרחית מאבטחת?
אבשלום וילן:
את כלל בתי הספר וגני ילדים בארץ?
הראל בלינדה:
אמרתי שאני לא יודע לגבי גני ילדים.
נחום לנגנטל:
150 מיליון זה התקציב שלכם מה-1 לספטמבר עד ה-31 לדצמבר שנה זו?
הראל בלינדה:
לא, זה מתייחס לשנת הלימודים.
הראל בלינדה:
המזומן נמצא בתקציב ואנחנו מדברים על הרשאה להתחייב.
הראל בלינדה:
כ-150 מיליון ₪ בשנה.
נחום לנגנטל:
תיקצבתם את זה באפס?
הראל בלינדה:
התקציב המזומן נמצא בתקציב.
הראל בלינדה:
אני מתחייב גם על שנת הלימודים הבאה.
נחום לנגנטל:
כמה תיקצבתם את זה השנה, ב-99'?
הראל בלינדה:
קצת פחות מ-150 מיליון ₪.
שלום שמחון:
אם אתם יודעים שזה עולה 150 מיליון ₪, למה לא הכנסתם את זה לתקציב של הרשאה להתחייב?
הראל בלינדה:
אין לי תשובה על זה.
שלום שמחון:
זה יקרה בשנה הבאה?
הראל בלינדה:
מן הסתם, כן.
שלום שמחון:
חברים, בקשות 194 ו-195, מישהו מתנגד?
יעקב ליצמן:
אני מבקש לקבל תשובה לגבי גני ילדים.
הראל בלינדה:
אני מציע להעביר את השאלה למשרד לביטחון פנים.
נחום לנגנטל:
מה שיותר מדאיג אותי הוא למה השב"ס נשאר בחודש אוגוסט ללא ניצול של תקציבי פיתוח.
נחום לנגנטל:
זה מה שיותר מטריד אותי במצוקות של בתי הסוהר.
נחום לנגנטל:
יש פה מצב של אי ניצול תקציבי.
הראל בלינדה:
של אי ניצול הרשאה להתחייב.
הראל בלינדה:
זה עיכוב בביצוע של הרשאה להתחייב.
נחום לנגנטל:
למה עיכבתם?
הראל בלינדה:
אנחנו לא עיכבנו.
נחום לנגנטל:
הם לא הצליחו לבצע וזאת בעיה גדולה.
יוסף יצחק פריצקי:
הם קיבלו הרשאה להתחייב לבנות בתי סוהר ובתי מעצר.
יוסף יצחק פריצקי:
המצוקה הזאת ידועה לנו היטב, ומתברר שהם לא ניצלו אותה.
יוסף יצחק פריצקי:
אנחנו רוצים להבין למה הם לא ניצלו אותה.
מאיר פרוש:
את זה אתה צריך להעלות בשאילתה.
שלום שמחון:
השר יעלה לדוכן ויענה לך.
שלום שמחון:
חברים, בקשה 196.
שי וינר:
יש כאן בקשה לשינויים פנימיים בתקציב משרד הפנים שמחולק למספר נקודות: סיכום עם ועד העובדים של הממונה על השכר בנציבות שירות המדינה על תיקנון 180 עובדים והעברתם מחודשי עבודה לעובדים בתקן, עובדים קבועים במשך שלוש שנים.
שי וינר:
יש פה תיקנון של שישים עובדים וזאת המנה השנתית.
נחום לנגנטל:
זה חלק מההסכם אחרי השביתה שלהם?
שי וינר:
כן.
שי וינר:
יש פה הורדה של חודשי עבודה והוספה של תקנים.
שי וינר:
דבר נוסף, יש פה תיגבור כוח אדם בשלושה או ארבעה תחומים: בתחום יחידת הפיקוח על הבניה והפעלת לשכות מינהל אוכלוסין בשעות אחר הצהריים.
שי וינר:
כיום רוב הלשכות פתוחות מ-8 עד 12 והמטרה היא שלפחות הלשכות המרכזיות תהיינה פתוחות מ-8 עד 20.00 ברציפות.
שי וינר:
דבר נוסף שיש פה הוא תיגבור כוח אדם למינהל האוכלוסין, שעוסק גם באיחודי משפחות, בקשה של תושבי שטחים לקבל תושבות בגלל נישואים או מכל סיבה אחרת.
שי וינר:
כמו כן תיגבור מערך עובדים זרים וקבלת תיירים, צליינות לשנת אלפיים בנתב"ג.
שי וינר:
דבר נוסף הוא תיגבור תקציב כיבוי שריפות מן האוויר.
שי וינר:
בעקבות לקחים מהקיץ האחרון הוחלט לשנות את החוזה שיש למשרד הפנים, לנציבות כבאות עם חימניר, שמכבים את השריפות מן האוויר, ולחזק את החוזה על ידי חיזוק הכוננות.
נחום לנגנטל:
זה בתקציב ממש?
שי וינר:
בנוסף לכך גם קיצור זמן שמבוסס על גידול מספר כלי הטיס העומדים לרשות הכבאות, בעיקר בקיץ וקיצור זמן התגובה שהיה ארוך מדי בשנה שעברה.
שי וינר:
דבר אחרון שיש פה הוא בינוי מכללת כבאות שנמצאת בראשון לציון, בעיקר מיתקן אימונים לאימון הבאים בשריפות.
נחום לנגנטל:
מה השינוי שאתם עושים בתקציב הכבאות?
נחום לנגנטל:
אני לא רואה שינוי.
אבשלום וילן:
אני מבין שאתם לא נוגעים ברזרבה.
אבשלום וילן:
אני רואה שאתם רק רושמים, אלה העברות רישומיות.
שי וינר:
כל השינויים הם שינויים פנימיים בתוך תקציב משרד הפנים.
שי וינר:
יש פה הפשרת רזרבה פנימית.
שלום שמחון:
יש ב-61002.
מאיר פרוש:
אתה כן רוצה לעשות שימוש ברזרבה.
נחום לנגנטל:
אתה מסביר שאתה רוצה לעשות שינוי במכללה בראשון לציון ואני לא רואה איך השינוי בא לידי ביטוי בכסף.
שי וינר:
אתה לא רואה את השינוי בכסף כי השינוי הוא ברמת השתתפות.
שי וינר:
התקציב של המכללה לכבאות, שנמצא בתקציב הרגיל של משרד הפנים, המקור שלו הוא השתתפות מתקציב 18, שזה תקציב הרשויות המקומיות שיש להן את התקציב השוטף של נציבות הכבאות.
שי וינר:
מכיוון שהשתתפות משם היא רק שינוי בהשתתפות, ברמת תכנית אתה לא רואה את השינוי.
נחום לנגנטל:
אני לא מבין לגבי המכללה לכבאות והצלה איפה השינוי?
שי וינר:
מכיוון שהתקציב הוא העברה מהשתתפות מסעיף 18, ברגע שאתה מגדיל השתתפות בסעיף מסויים, אתה מגדיל אותו גם בתקנת ההוצאה וגם בהשתתפות הוא בא במינוס.
שי וינר:
לכן בתכנית אתה רואה את זה בעצם מאוזן.
שי וינר:
אני באמת עושה פה שינוי, מגדיל את ההשתתפות ומגדיל את התקנה, אבל מכיוון שברמה הטכנית תקנת הוצאה היא בפלוס, מן הסתם ותקנת השתתפות היא במינוס, כי ההוצאה נרשמת בסעיף 18, ברמת התכנית אתה לא רואה שינוי.
שי וינר:
בפועל יש פה הגדלה של כ-2.5 מיליון.
נחום לנגנטל:
אני רוצה ללמוד לעתיד לבוא איך אני אראה דבר כזה.
שי וינר:
אתה לא תראה.
שי וינר:
אם זה היה שינוי בנפרד, לא בתוך שינוי גדול, הוא לא היה מגיע לשולחן הוועדה.
נחום לנגנטל:
באופן עקרוני אתה יכול לבצע שינוי כזה בלי לבוא לוועדה.
שי וינר:
נכון.
שי וינר:
מכיוון שזה בתוך השיוני, אמרתי.
שי וינר:
אין פה שימוש ברזרבה הכללית.
מאיר פרוש:
בדברי ההסבר זה מופיע אחרת.
שי וינר:
שישים תקני כוח אדם נלקחו מהרזרבה הכללית, לא בכסף אלא בתקנים.
שי וינר:
הורדנו חודשי עבודה מהרזרבה הכללית, אבל זה לא מופיע כנתון פיזי.
שי וינר:
לקחנו מהרזרבה הכללית שישים תקני כוח אדם בכמות בלבד.
שלום שמחון:
חברים, אנחנו עוברים לבקשה 197 אחרי שאישרנו את בקשה 196.
דן זייצ'יק:
בפניה הזאת אנחנו עושים שינויים פנימיים בעיקר במשק הביוב, לתגבר את ההלוואות הרגילות.
מאיר פרוש:
הלוואות למי?
דן זייצ'יק:
הלוואות להקמת מיתקני טיהור לרשויות המקומיות.
מאיר פרוש:
יש לכם קריטריון למי אתם נותנים את זה?
דן זייצ'יק:
במשק המים יש מינהלה, מינהלת הביוב, שאחראית על כל התקציבים שניתנים כהלוואות לרשויות המקומיות לטיפול בביוב שלהן.
דן זייצ'יק:
הרשויות המקומיות מגישות את הבקשות למינהלת הביוב, שם זה עובר בדיקות לפי סדרי עדיפויות ובדיקות טכניות והנדסיות, משם זה מועבר לוועדת השקעות שם נמצאים נציב המים ונציגים של האוצר, שם זה מאושר או לא מאושר.
דן זייצ'יק:
אם זה מאושר, מוציאים להם הלוואה.
מאיר פרוש:
האם משרד האוצר הוא זה שמחליט לגבי מתן הלוואה או שמשרד התשתיות שותף לזה?
מאיר פרוש:
אני שואל את זה על סמך התעסקות שלי בנושא.
דן זייצ'יק:
משרד התשתיות הוא זה שמגיש את הבקשות לוועדת ההשקעות, שבה יושבים נציב המים ונציג האוצר, בוועדה הזאת מתקיים דיון ושם זה מאושר או לא מאושר.
דן זייצ'יק:
בנוסף לכך יש פה שינויים פנימיים בתוך תקציב נציבות המים לתיגבור מפעלי מים, העברה למי גולן, יש תיגבור של הניטור בכנרת ופעולות למניעת זיהום בכנרת, ויש פה השתתפות של מינהל מקרקעי ישראל בתקציב של נציבות המים למימון פרוייקט החולה ולמימון פרוייקט ביוב של הבדואים בדרום, נלקח כסף מהרזרבה הכללית, 7,900 מיליון בהרשאה להתחייב בגלל שהשתתפות נעשית במזומן ונעשתה השתתפות בתקציב פיתוח, ותקציב פיתוח אי אפשר להוציא בלי הרשאה להתחייב.
אלי גולדשמידט:
מה זה רזרבה בהרשאה להתחייב.
סמדר אלחנני:
רזרבה בהרשאה להתחייב היא בדיוק כמו כל רזרבה.
אלי גולדשמידט:
מה היתרה ברזרבה בהרשאה להתחייב?
אלי גולדשמידט:
אני רואה פה רק את הרזרבה הכללית.
סמדר אלחנני:
צריכה להיות פה גם הרזרבה של ההרשאה להתחייב.
סמדר אלחנני:
אם הוציאו ממנה, זה צריך להופיע.
אבשלום וילן:
בתקציב המדינה יש אישור של הרשאה להתחייב בסעיף רזרבה?
סמדר אלחנני:
בדיוק.
סמדר אלחנני:
אתם מאשרים את כל הסעיפים של התקציב, ובסעיף רזרבה יש גם סעיף של הרשאה להתחייב.
סמדר אלחנני:
הרשאה להתחייב מגדילה, בעצם, את התקציב הקשיח של השנים הבאות.
שלום שמחון:
חברים, אנחנו מאשרים את בקשה 197 ועוברים לבקשה 206.
רוני ארד:
בחודשים האחרונים הגיעו למעלה מאלף עולים מאתיופיה והפניה הזאת כוללת את התיקצוב של המיתקן במבשרת ציון, שנשכר עבורם, 12.5 מיליון ₪, ו-94 מיליון ₪ בהרשאה להתחייב כי השכירות היא לחמש שנים.
רוני ארד:
מעבר לזאת הפניה כוללת תקציב של 1.8 מיליון כדי לתפעל את כל המיתקן הזה – גני ילדים, עובדים וכל מה שמסביב.
רוני ארד:
בנוסף לכך יש השנה עליה גדולה מאוד במספר העולים הרגילים, בעיקר מחבר העמים.
יעקב ליצמן:
מתימן?
רוני ארד:
יש גידול בעליה בכלל.
רוני ארד:
הגידול הרציני ביותר מגיע מחבר העמים למרות שיש גידול גם מארצות אחרות והוא מגיע ל-15% לעומת השנה שעברה.
רוני ארד:
לשם כך אנחנו מתגברים כל מיני סעיפים שהם פועל יוצא של העליה הזאת.
רוני ארד:
לדוגמה, יש יותר חיילים בודדים ולכן אנחנו מתגברים את סעיף הסיוע לחיילים בודדים.
רוני ארד:
עולה שמגיע לארץ מקבל בשדה התעופה כל מיני שירותים, ואנחנו מתגברים את סעיף שדה התעופה.
רוני ארד:
דבר נוסף הוא שמקיימים עכשיו מכון למורשת יהדות אתיופיה והכסף הזה עובר ממשרד החינוך, והפניה הזאת היא ההשתתפות, להעביר את הכסף כדי שיוכלו להקים את המכון.
יעקב ליצמן:
איפה מקימים את המכון?
רוני ארד:
אני לא יודע בדיוק איפה הוא יהיה.
מאיר פרוש:
אני רואה שבהרשאה להתחייב, קודם היו לנו 196 מיליון ₪ ופה אנחנו יורדים לארבעים מיליון בהרשאה להתחייב.
מאיר פרוש:
אני יכול להבין שההסבר לכך הוא שעכשיו אנחנו בפניה 206, אבל יש עוד עשר פניות בדרך שלא הגיעו לשולחן הוועדה?
רוני ארד:
כן.
מאיר פרוש:
למה הם לא הגיעו הנה?
אוור קרשנר:
זה היה דחוף ולכן הקדימו את זה.
שלום שמחון:
הפניה הזאת היא פניה דחופה והיתר יבואו בשבוע הבא.
מאיר פרוש:
בכוכבית שנמצאת פה בעצם האוצר אומר לנו שפה כלול כל מה שנמצא כבר בתהליך.
סמדר אלחנני:
במחשב לוקחים בחשבון גם את כל מה שלא אושר כאן, אלא נמצא בתהליך, כדי שבאוצר יידעו כמה יש באמת.
אלי גולדשמידט:
סמדר, אני חושב שמעכשיו תגידי בתחילת כל ישיבה את המצב ברזרבה הכללית.
סמדר אלחנני:
ברצון רב.
סמדר אלחנני:
היתה שנה אחת שעשיתי את זה וקיבלתי על הראש.
סמדר אלחנני:
תקציב משרד הקליטה היה בנוי לשישים אלף עולים.
רוני ארד:
נכון, אבל לא חרגנו.
רוני ארד:
אני רוצה להזכיר שתקציב משרד הקליטה נבנה כשהעליה מאתיופיה נפסקה.
רוני ארד:
בשעתו, אחרי שהעלו את עולי הפלאשמורה, היתה החלטת ממשלה שאמרה שלא מעלים יותר.
רוני ארד:
אחרי זה שינו את ההחלטות, גילו את עולי קווארה בשעתו והתקציב הזה לא נלקח בחשבון.
רוני ארד:
מעבר לזה, יש גידול של 15% במספר העולים הכללי, אבל יש חלוקה של עולים שמקבלים סל קליטה ועולים שלא מקבלים.
רוני ארד:
יש גידול של כ-30% בעליה ממדינות חבר העמים שזכאים לסל קליטה.
רוני ארד:
בגלל שהיה תיקצוב חסר אצל האתיופים ובגלל שנלקח בחשבון תקציב שמבוסס על חמישים אלף עולים, התקציבים האלה מתחילים להיגמר.
שלום שמחון:
אנחנו מאשרים את פניה 206 ועוברים לפניה 175.
בני קידר:
אנחנו מבקשים לשבור מונופולים שקיימים בענף הפרחים, בדיוק כפי שזה קרה ברוב ענפי החקלאות, ולהכניס יצואנים חדשים.
בני קידר:
העלויות של כל יצואן כזה הן רבות, ולכן המשרד החליט לתת סיוע חד פעמי ולהקצות שני מיליון ₪ ולקדם את הנושא הזה.
שלום שמחון:
לפי בקשה הועבר הבוקר נייר של משרד החקלאות, שנמצא פה לפניכם, אבל דבר אחד לא תקין והוא שאין פה שום נציג של מועצת הפרחים, שעד עכשיו היתה המשווקת העיקרית של הפרחים.
בני קידר:
אני חושב שנציג מועצת הפרחים היה מתנגד לזה.
שלום שמחון:
מועצת הפרחים היא מועצה של מדינת ישראל.
שלום שמחון:
אני חושב שמן הראוי שיגיע לכאן נציג שלהם, ואני אציע שגם אם החברים יאשרו, אם תהיה הסתייגות של מועצת הפרחים, זה יחזור חזרה לדיון.
נחום לנגנטל:
לא נראה לך לשמור על המונופול של מועצת הפרחים?
שלום שמחון:
נדבר על זה מעבר לפרוטוקול.
בני קידר:
אני כמעט בטוח שהמועצה לא תהיה שמחה לזה.
אלי גולדשמידט:
אני מציע לאפשר למי שאמור להיפגע את הזכות להציג את הדברים.
אלי גולדשמידט:
צריך להזמין את אנשי מועצת הפרחים.
בני קידר:
מה תהיה עמדתכם?
בני קידר:
יבואו לכאן נציג מועצת הפרחים ויבוא נציג המשרד.
נחום לנגנטל:
נשקול מי יותר צודק.
שלום שמחון:
בקריטריונים כתבתם כך: א.
שלום שמחון:
"כל יצואן חדש צריך להוכיח כי היקף היצוא בעבר של המגדלים המבקשים לפעול באמצעותו הינו 1 מיליון דולר או 2 מיליון גילדן".
שלום שמחון:
ג.
שלום שמחון:
לרשות היצואן עומד בית אריזה".
שלום שמחון:
אני מציע לך לא להתחייב על הסעיף הזה.
שלום שמחון:
אל תתחייב עליו.
אלי גולדשמידט:
מאחורי הפניה התקציבית הזאת יש איזושהי רפורמה.
אלי גולדשמידט:
במצב כזה ראוי לקיים דיון, כי זאת לא סתם פניה תקציבית והעברת כספים מכאן לשם.
אלי גולדשמידט:
הרפורמה נשמעת על פניה בסדר גמור, אבל צריך לדון בה.
בני קידר:
מי מזמן את הגופים האלה?
אלי גולדשמידט:
מר קרשנר.
שלום שמחון:
אני מודה לכולם, הישיבה נעולה.
אלי גולדשמידט:
אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכספים.
אלי גולדשמידט:
אני מברך את יושב-ראש הקואליציה שיושב ליד יושב-ראש האופוזיציה.
אלי גולדשמידט:
אני מקדם בברכה את חברי ועדת הכספים ואת צוות הוועדה שנמצא איתנו כאן.
אלי גולדשמידט:
זו בעצם הישיבה השנייה במסגרת מה שאני קורא לזה הפתיחה הלימודית שבעצם אמורה לתת לחברי ועדת הכספים של הכנסת תמונה מקיפה של המשק הישראלי על כל הרבדים שבו, על כל השלוחות שבו.
אלי גולדשמידט:
בשבוע שעבר ארחנו כאן את שר האוצר, בייגה שוחט, ושמענו את הדברים שלו לגבי הדרך שבה הוא רואה את התפתחות המשק.
אלי גולדשמידט:
בעקבות הדיונים הכלכליים ששר האוצר מקיים בממשלה, אנחנו ממתינים עדיין לאיזוהי מסגרת יותר קונקרטית כדי שכמובן נוכל להתייחס אליה, במיוחד לקראת דיוני התקציב הבאים עלינו לטובה.
אלי גולדשמידט:
היום אנחנו מאחרים את נגיד בנק ישראל.
אלי גולדשמידט:
מחר נארח בוועדה את נשיא התאחדות התעשיינים החדש, מר עודד טירה שבהזדמנות זו אנחנו מברכים אותו ונברך אותו גם מחר על היבחרו לתפקיד החשוב.
אלי גולדשמידט:
ביום רביעי נארח כאן את מי שמייצג את העובדים במשק, את חבר-הכנסת עמיר פרץ.
אלי גולדשמידט:
במהלך השבועות הקרובים נמשיך להיפגש עם גורמים שונים תוך כדי העבודה השוטפת של הוועדה ובמשולב עם העבודה המשותפת של הוועדה, על מנת באמת לתת לחברי הוועדה את מקסימום המידע הרלוונטי כדי שאפשר יהיה לקיים את ישיבות הוועדה בצורה עניינית ובצורה שבהחלט מבוססת – וזה בעיניי מאוד חשוב – על מידע רחב ככל האפשר.
אלי גולדשמידט:
אני רוצה להזכיר לחברי הוועדה שביום חמישי בשעה 12:00 בצהריים אנחנו ניפגש כדי לדון בנושא קו העימות וביום ראשון אנחנו מקיימים את הסיור הראעשון שלנו וזה יהיה סיור למפעלי תעשיה בנגב.
אלי גולדשמידט:
אני שוב חוזר ומברך את נגיד בנק ישראל.
אלי גולדשמידט:
אני רוצה בכל זאת לפתוח בכמה מלים לגבי המדיניות המוניטרית כפי שאני רואה אותה.
אלי גולדשמידט:
לפני שבועיים נסעתי לכנס קיסריה באשקלון ואני מוכרח להודות שעיקר הרצון והשאיפה שלי היתה לשמוע את הנגיד מסביר את הדברים מנקודת הראות של, ואכן הקשבתי לו ברוב קשב בזמן הדיון.
אלי גולדשמידט:
אני בהחלט חושב שראוי לציון שמדינת ישראל עברה את התקופה של המשברים הפיננסיים בעולם, אלה שעברו עלינו במהלך השנים האחרונות – הן בדרום מזרח אסיה, הן ברוסיה, הן בדרוום אמריקה – באופן יחסי ללא זעזועים אצלנו.
אלי גולדשמידט:
אני גם מודע היטב לעובדה שהיציבות של שוק ההון הישראלי ושל המשק הישראלי מהווה נדבך מאוד חשוב ביכולת של מדינת ישראל להתייצב מול כל המערכות הכלכליות בעולם, במיוחד נושאים שקשורים בגיוס הון, מול קרן המטבע העולמית, האינפלציה שנמצאת במונחים שאולי בעבר היותר רחוק היו מונחים דמיוניים מבחינתנו.
אלי גולדשמידט:
לדבר על אינפלציה חד-ספרתית במדינת ישראל היה כמו לדבר עם אש"פ.
אלי גולדשמידט:
שני הדברים האלה נראו בלתי סבירים לחלוטין, וכמובן להבדיל מה שצריך להבדיל בין שתי הדוגמאות, אבל אנחנו רואים שהריאליה היא כזו שבאמת ירדנו לאינפלציה חד-ספרתית.
אלי גולדשמידט:
אני חושב שלענין הזה לנגיד ולבנק ישראל היה חלק מאוד חשוב ואני לא מאלה שכשאני מבטא ביקורת, אני מתעלם מההישגים המאוד חשובים של בנק ישראל וכמובן של מי שעומד בראשו.
אלי גולדשמידט:
מאידך גיסא, וכאן בא האבל, והאבל הזה אינו בא כדי לנגח ואינו בא כדי לשים כותרות כאלה או אחרות, אלא אדוני הנגיד, האבל הזה מבטא דאגה מאוד עמוקה.
אלי גולדשמידט:
אנחנו נמצאים בשלוש שנים של האטה במשק, של מיתון גדול מאוד במשק.
אלי גולדשמידט:
בישיבה הקודמת סקרנו כאן את המספרים המאוד מדאיגים, הן של הצמיחה שהיא בעצם צמיחה שלילית על רקע הגידול באוכלוסיה והן של התחלות הבנייה שירדו בצורה דרסטית בשנה האחרונה.
אלי גולדשמידט:
ראיתי עכשיו סקר שלכם על החמרה במצב ההאטה בחודשים האחרונים, והאטה זו מילה נרדפת או מילה יפה יותר למיתון, שזאת מילה יפה יותר לאבטלה, לקשיים, לבעיות שבעיקר פוגעות בשכבות הנמוכות, וכמובן פוגעות בצמיחה של המשק הישראלי בכללותו.
אלי גולדשמידט:
אתה הורדת את הריבית אתמול בחצי אחוז ואני שמח שעשית את זה, אבל התחושה היא שזה מעט מעט מדי, מאוחר מאוחר מדי, עדיין אנחנו ניצבים בריבית ריאלית שאין לה אח ורע בשום מקום אחר בעולם.
אלי גולדשמידט:
בכנס קיסריה באשקלון ביקש ממני אחד האנשים המרכזיים במשק הישראלי שנעשה משהו עם הריבית הריאלית הזו, כי לדבריו הוא מתעשר מיום ליום רק בזכות הריבית המטורפת הזו שהוא מקבל בלי לשלם עליה מס.
אלי גולדשמידט:
הוא אומר שהוא לא צריך להשקיע במשק, הוא לא צריך להשקיע בתחום היצרני אלא כל מה שהוא צריך לעשות זה להשקיע בפק"ם וכולי.
אלי גולדשמידט:
מצד אחד יש את אותה אוכלוסיה שכמובן היא מיעוט במשק שנהנית מהון חיובי – אני לא משתמש אולי בביטויים המקצועיים של הכלכלנים – אלה שחיים מהון עצמי, שהם יכולים עם ההון הזה היום בלי לעבוד, בלי להשקיע, בלי להסתכן בכלל, לשים כסף בבנק, לראות ריבית אדירה שמסתכמת להם כל חודש וכל שנה, ריבית במסלול שהוא בעצם באופן מעשי מסלול נזיל לחלוטין, ללא כל סיכונים, וזה המיעוט במיעוט בחברה הישראלית, בעוד שלא כך הוא לגבי הרוב המכריע בחברה הישראלית – אם אלה תעשיינים או אנשי עסקים שעובדים עם חשבונות, שעובדים על הון עצמי שלילי, כאלה שזקוקים להלוואות ומשלמים בסופו של דבר בחריגה סדר גודל של עשרים אחוז ריבית, ועם זה הזוגות הצעירים שצריכים לשלם משכנתאות בגובה של 7.5 –7 אחוזי ריבית – מה אפשר לבוא ולהגיד בשם היציבות ובשם אינפלציה של ארבעה אחוזים.
אלי גולדשמידט:
אתה התבטאת לפני זמן מה בראיון ב-CNN על אינפלציה של שני אחוז או של שלושה אחוז.
אלי גולדשמידט:
אתה בא לאותו זוג שצריך לשלם משכנתא בריבית ריאלית של שבעה-שמונה אחוז בשנה ואתה צריך להסביר לו למה המצב שלו שהמשק נמצא בשניים-שלושה אחוז כל כך טוב, בזמן שהוא גם משלם ריבית אדירה על המשכנתא , גם נכנס לאובר דרפט במשק, משלם הון עתק כריבית.
אלי גולדשמידט:
בעלי עסקים קטנים שהמלאים שלהם עולים להם הון עתק, הם נמצאים על סף פשיטות רגל, הם נמצאים במצוקה אדירה והמשק כולו איננו צומח, והכל בשם היציבות.
אלי גולדשמידט:
יש לי איזושהי תחושה אדוני הנגיד, ואני שמעתי את הדברים ברוב קשב, בדברים שהצגת באשקלון, שהריבית זוהי בהחלט תרופה, היא תרופה לגיטימית, אפילו תרופה שהיא במסגרת הסמכויות העיקרית שלך כמי שמוביל את המדיניות המוניטרית במדינת ישראל, כבנק המרכזי.
אלי גולדשמידט:
אני מאלה שתומכים בעצמאות של הבנק המרכזי, אבל יש לי תחושה שכמו באיזושהי מחלה, שכתוב בכל תווית של כל תרופה, שאם אתה נותן אותה במינון בלתי סביר, היא הופכת להיות רעל.
אלי גולדשמידט:
יש לי תחושה שהתרופה שאתה משתמש בה, תרופת הריבית, שבמינון מסויים היא תרופה נכונה, היא תרופה שמבריאה את החולה, מה שקורה היום הוא שהתרופה הזו אולי ריפאה איבר מסויים בגוף, האיבר הזה בגוף הוא האיבר של האינפלציה, הוא האיבר של היציבות.
אלי גולדשמידט:
מצד שני, כל האיברים האחרים חולים במחלה קשה והמחלה הזאת בראש ובראשונה היא מחלה חברתית.
אלי גולדשמידט:
היום מדיניות הריסון הכל כך מוגזמת שמונחתת עלינו מזה שלוש שנים רצופות יצרה מערכת שאיננה מסוגלת לצמוח, יצרה מערכת שאנשים פרטיים אנשים מן הישוב לא מסוגלים לגמור את החודש, יצרה מצב שתעשיינים לא מסוגלים לייצא ולא מסוגלים לקבל תמורה אמיתית למטבע שמקבלים, כי המטבע או ערכו של המטבע נשמר באופן מלאכותי באמצעות הריבית הגבוהה.
אלי גולדשמידט:
אז נכון שאם יהיה פיחות, זה דבר שמשליך על אינפלציה, אבל הוא גם מבטא אמת של החיים מבחינת מחירו של מטבע החוץ, והריבית באופן מלאכותי יוצרת מצב של ערך מטבע ברמה מלאכותית.
אלי גולדשמידט:
כל הדברים האלה מאוד מדאיגים.
אלי גולדשמידט:
אנחנו אנשים פוליטיים, אתה לא, אבל זאת ועדת כספים שמייצגת לפחות מבחינת הרוב שלה – והענין שהאני בא ואומר עכשיו, לדעתי זה הקונסנסוס המוחלט בכל הכנסת – אנחנו באנו לבחירות האלה והבטחנו לבנות 00 אלף מקומות עבודה חדשים.
אלי גולדשמידט:
הבטחנו להוציא את המשק מהאטה לצמיחה.
אלי גולדשמידט:
אם אתה תמשיך במדיניות הריבית הזאת, אנחנו לא נוכל לעשות את זה.
אלי גולדשמידט:
אני יודע את התשובות, התשובות זה ריסון תקציבי, התשובות זה הפניית תקציבים למסלולי תשתית, למסלולי צמיחה, אני יודע שצריך כתוצאה מזה לגזור גזירות נוספות על הציבור, כך הם פני הדברים בעצם, שאם אתה בא ומפנה משאבים מהתקציב לצרכי צמיחה אבל אתה לא מאפשר להגדיל את הגרעון ואתה לא מאפשר ליצור חריגה בתקציב, אתה בעצם יוצר מצב ששוב שכבות המצוקה נפגעות, שוב נושא הבריאות נפגע, שוב נושא החינוך נפגע, ואני שואל אותך אדוני הנגיד, מה התשובה שלך למסלול הזה.
אלי גולדשמידט:
אני קורא את מרבית הדוברים במשק הישראלי מכל הכיוונים, הן מהכיוון הממשלתי, הן מהכיוון העסקי, הן מהכיוון העיתונאי, מכל מקום.
אלי גולדשמידט:
מרבית הכלכלנים ומקבלי ההחלטות במדינת ישראל רואים את מדיניות הריבית של כמדיניות שגויה, כמדיניות שיכולה להביא לכך שהמיתון יילך ויעמיק.
אלי גולדשמידט:
אתה עומד כסלע מול הביקורת וממשיך במדיניות שלך.
אלי גולדשמידט:
זה מראה על הרבה אומץ לב ציבורי, אני מוכרח להגיד את זה, אבל אני לא בטוח שמה שאנחנו זקוקים פה זה לאומץ לב ציבורי אלא אנחנו זקוקים לצמיחה.