GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דורון כהן:
לאחר מכן נותרו בידי המדינה כ- 32% מהון המניות של כימיקלים לישראל.
דורון כהן:
ועדת שרים לענייני הפרטה, שהיא זו שמקבלת את החלטות ההפרטה, קיבלה החלטה למכור את 32% הנותרים או בדרך של מכירה פרטית, שאז לפי ההסכם יש זכות קדימה לחברה לישראל, או בדרך של הצעות לציבור או בבורסה.
דורון כהן:
עם ההחלטה הזאת באנו לבקש את אישור הוועדה.
דורון כהן:
בוועדה התקיימו שני דיונים והיא הגיעה למסקנה שהיא סבורה שהדרך הנכונה למכור את יתרת החזקות המדינה היא לא בדרך של מכירה פרטית, שבה לפי החוזה יש לחברה לישראל זכות קדימה, אלא בדרך של הצעה לציבור או דרך הבורסה.
דורון כהן:
קיבלנו את ההחלטה של ועדת הכספים ורשות החברות יחד עם החברה לישראל הכינה תשקיף ובדצמבר 1998 ביצענו הקצאה לציבור, שהיתה הגדולה ביותר במדינת ישראל, בהיקף של כ- 1.2 מיליארד שקל.
דורון כהן:
החזקות המדינה בחברה דוללו מאותם 32% לכ- 2%, שהם ההחזקות הנוכחיות של המדינה בחברה.
דורון כהן:
נותרו למדינה 2%, כי באותה הקצאה לציבור הצענו את כל החזקות המדינה ונותרו לנו החזקות משתי סיבות: סיבה טכנית - שזה שאלה של התאמה של מספר המניות שמוצעות ליחידות במסגרת תשקיף.
דורון כהן:
סיבה נוספת - חלק מהעובדים שלהם הוצעו מניות החליטו לא לממש.
דורון כהן:
היו”ר אלי גולדשמידט: איך מבנה הבעלות במניות הרכוש של החברה?
דורון כהן:
החברה לישראל מחזיקה כ- 52% בכי"ל, מוסדיים, קופות גמל והציבור מחזיקים את היתרה ומדינת ישראל מחזיקה את 2% הנותרים.
דורון כהן:
זה אומר שלחברה לישראל יש שליטה מוחלטת.
אלי גולדשמידט:
אתה רוצה עכשיו למכור את 2% הנותרים ומדינת ישראל נשארת עם מניית הזהב, שאינה מניית רכוש.
דורון כהן:
באותה הצעה לציבור, חברת כימיקלים קנדית רכשה גם מניות והיא מחזיקה בכ- 9%.
דורון כהן:
לפי האישורים שיש בידינו, את אותם 2% אנחנו יכולים למכור בשתי דרכים: במסגרת המסחר בבורסה או באמצעות עוד תשקיף.
יוסף יצחק פריצקי:
המניות לא חסומות?
דורון כהן:
הן היו חסומות והן תהיינה חסומות בתנאים מסויימים לעוד חודשיים.
יוסף יצחק פריצקי:
בעוד חודשיים תוכל להוציא אותן לבורסה?
דורון כהן:
אני יכול להוציא אותן כבר עכשיו לבורסה.
דורון כהן:
אני יכול לבצע תשקיף, אבל היקף כזה של 2% לא מתאים כדי לבצע תשקיף מבחינת העלויות, סיכונים וכד'.
דורון כהן:
לכן עתה אנחנו מבקשים אישור, לגבי אותם 2%, לבצע גם מכירה פרטית משני טעמים: באותה הצעה לציבור, שביצענו בדצמבר 1998 היתה גם הצעה לעובדים, קרתה איזושהי תקלה טכנית ו- 35 עובדים הגישו את ההצעות, אבל מאחר שהן נשלחו בדואר הן הגיעו באיחור של יום או יומיים.
דורון כהן:
על פי התשקיף זה היה צריך להגיע ביום מסויים ומאחר שהמעטפות שלהם הגיעו באיחור הם לא קיבלו את המניות.
דורון כהן:
מאחר שהיתה כאן תקלה טכנית, אנחנו חושבים שמגיע ונכון יהיה לתת להם את המניות.
דורון כהן:
לאותם 35 עובדים של החברה אנחנו רוצים לבצע מכירה פרטית.
דורון כהן:
יעקב ליצמן: אין מניעה משפטית לכך?
דורון כהן:
אין שום מניעה משפטית לכך.
יוסף יצחק פריצקי:
מה הפער שקיים היום בין מחיר המניה בבורסה לבין המחיר לעובד?
דורון כהן:
לפי הכללים, אנחנו מציעים לעובדים את המניות בהנחה של 30%, אבל בהצעה לציבור שהיתה בדצמבר 1998 הוצעו לעובדים שלוש קטיגוריות של מניות, משום שהוצעו להם מניות גם בגין עסקאות שהמדינה עשתה בעבר: העסקה בה נמכרה השליטה לחברה לישראל, העסקה בה המדינה מכרה עוד 17% לחברה לישראל והעסקה השלישית היא ההצעה לציבור שהיתה בדצמבר 1998.
דורון כהן:
אותם 35 עובדים שהזכרתי, הם קונים את המניות במחירים הרבה יותר נמוכים.
דורון כהן:
מדובר כאן על אחוז שולי מאוד של החברה.
יוסף יצחק פריצקי:
לא זה מה שמטריד אותי.
יוסף יצחק פריצקי:
מטריד אותי שיש סכנה שוועדת הכספים מאשרת ל- 35 אנשים לעשות "קופה".
יוסף יצחק פריצקי:
כלומר, אתה מוכר להם מניה במחיר תשקיף עם התאמות למדד והם זורקים אותה לבורסה במחיר גבוה.
דורון כהן:
מדובר כאן על 0.01% מהחברה, זו זכות שהיתה להם, הטבה של כמה אלפי שקלים לכל עובד לשעבר.
אלי גולדשמידט:
גם אם מוכרים לחברה לישראל היא יכולה לזרוק את אותן מניות לבורסה.
אלי גולדשמידט:
מדוע להפלות לרעה את העובדים?
יוסף יצחק פריצקי:
או שמדינת ישראל תמכור בבורסה.
אלי גולדשמידט:
במסגרת הליכי ההפרטה אתה צריך לתת לעובדים איזושהי פריבילגיה.
יוסף יצחק פריצקי:
נתנו להם.
אלי גולדשמידט:
אבל היתה איזושהי תקלה והם לא הצליחו לעמוד בזה.
דורון כהן:
לא מדובר כאן בהיקפים גדולים, אלא בהטבה לעובדים שמסתכמת בכמה אלפי שקלים בממוצע לכל עובד.
דורון כהן:
אנחנו יכולים למכור את המניות בבורסה, אך אנחנו חושבים שכאשר עוסקים ב- 2% השיקול העיקרי צריך להיות שיקול מסחרי.
דורון כהן:
לכן אנחנו מבקשים שתהיה לנו הגמישות אולי למכור חלק בבורסה וחלק במכירה פרטית, או שנעשה אחת משתי הדרכים.
דורון כהן:
אנחנו נעשה את השיקול הזה קרוב למועד כל אחת מהעסקאות.
דורון כהן:
לפי החוזה, גם לגבי 2% האלה, לחברה לישראל יש זכות קדימה.
דורון כהן:
במידה שוועדת הכספים תאשר, הכוונה שלנו היא לפנות אליהם במידה שתהיה מכירה פרטית שזה לא יהיה באמצעות מימוש זכות הקדימה שלהם, אלא בתהליך שיהיה יותר תחרותי עם יותר מתמודדים.
אלי גולדשמידט:
מדוע שלא תבואו אלינו רק לאחר שתסגרו את זה עם החברה לישראל?
אלי גולדשמידט:
יש כאן שאלה של ביצה ותרנגולת - המטרה שלנו בנושא הפרטה שהמדינה תקבל כמה שיותר כסף ואני מניח שאם יהיה המימוש של זכות הקדימה, יהיה למדינה פחות כסף.
דורון כהן:
לא בהכרח.
דורון כהן:
בנסיבות מסוימות יכול להיות אפילו שהמדינה תקבל יותר כסף.
דורון כהן:
אם היינו עושים את זה היום והם היו מממשים את זכות הקדימה, היינו מקבלים יותר כסף, כי החוזה קובע שהמחיר במקרה כזה הוא הממוצע של 90 יום אחורנית.
דורון כהן:
אנחנו במקרה בעיתוי בו הבורסה בשלושת השבועות האחרונים מדשדשת ויורדת ולכן המחיר בבורסה הוא יותר נמוך מהממוצע האחרון.
דורון כהן:
יש שאלה ערכית ויש שאלה מסחרית.
דורון כהן:
לגבי השאלה הערכית ועדת הכספים הקודמת אמרה לנו שהיא לא אוהבת את הענין הזה שמוכרים לאדם מסומן, ולכן ביקשה שנעשה את כל המאמצים, אפילו אם אנחנו חושבים שנקבל פחות כסף, כדי לא למכור באמצעות זכות הקדימה.
דורון כהן:
בגלל הנימוק הזה עשינו הקצאה לציבור.
דורון כהן:
גם עתה הוועדה יכולה לומר שמבחינה ערכית היא לא אוהבת מימושים של זכות קדימה ולכן או שנשכנע אותם ונמכור את זה בצורת דמוית תחרות או מכרז, אבל לא עם מימוש זכות הקדימה, או שנמכור את זה בבורסה, אפילו שיכול להיות שבנסיבות מסוימות זה יהיה פחות.
דורון כהן:
זו שאלה ערכית ולא מסחרית.
אנה שניידר:
האם העובדה שהמדינה יוצאת בכלל מההחזקות שלה בכי"ל משפיעה על מניית הזהב?
דורון כהן:
המדינה תמשיך להחזיק במניית הזהב.
דורון כהן:
מניית הזהב מגדירה את האינטרסים החיוניים, לדוגמה - כאשר כי"ל או אחת מהחברות הגדולות שלה רוצה למכור נכס, הן צריכות לקבל את אישור השרים שמוגדרים באותה מניית זהב.
דורון כהן:
אותן חובות שמוטלות עליה, חלות עליה גם אם המדינה מחזיקה 100% בעול או אם היא מחזיקה 30% או אפס.
אלי גולדשמידט:
האם יש בתקנון החברה אפשרות לרוקן מתוכן את מניית הזהב?
דורון כהן:
לא.
דורון כהן:
כתוב במניית הזהב ששינויים במניית הזהב יכולים להיעשות רק באישור הממשלה.
יוסף יצחק פריצקי:
זה כתוב בתקנון שצריך לעשות את זה בהסכמת הממשלה, זה קלס וצריך לעשות את זה בהסכמת הקלס הזה ואי אפשר לשנות את הסטטוס שלו, אלא בהסכמתו שלו.
אלי גולדשמידט:
על פי חוק החברות הממשלתיות אתה יכול ברוב מיוחס לשנות סעיף בתקנון החברה.
יוסף יצחק פריצקי:
אבל לא שנוגע לקלס הספציפי הזה אם זה כתוב בתקנון.
יוסף יצחק פריצקי:
לדוגמה - יש לך מניית בכורה שניתנת לפידיון.
יוסף יצחק פריצקי:
כדי לשנות את הזכויות של המניה שלך, אתה צריך רוב של בעלי הזכויות של המניה שלך, אחרת התקנון לא שווה שום דבר.
יוסף יצחק פריצקי:
מניית זהב יש רק למדינה.
יוסף יצחק פריצקי:
במצב היום יש 52% לחברה לישראל, כלומר 2% שהיום מבקשים למכור לא ישנו בענין רוב או מיעוט.
אלי גולדשמידט:
ברגע שיש להם למעלה מ- 25% זה כבר לא משנה.
נוגה בוטנסקי:
אני מבקשת להעיר בנושא העובדים.
נוגה בוטנסקי:
אני רוצה להזכיר שההפרטה של כי"ל שהתחילה ב- 1995 מותנית בהסכמת העובדים.
נוגה בוטנסקי:
בהפרטה שהיתה לפני שנתיים, היתה התרגשות גדולה של העובדים, כי זה היה לפני התשקיף והיה ברור שיכולת מכירת המניות להם היתה תלויה בתשקיף והיתה גם פה שאלת הביצה והתרנגולת - מה קודם - תשקיף או מניות, ולכן חלק מהעיכובים היו גם לגבי זה.
נוגה בוטנסקי:
בסופו של דבר הכל נעשה לשביעות רצון כולם.
נוגה בוטנסקי:
לכן אני מקדמת בברכה את הצורך לגמור את הפרשה עם אותם 35 עובדים לשעבר שלא רכשו בזמנו המניות.
נוגה בוטנסקי:
בשורה התחתונה אנחנו לא מתנגדים למהלך ורוצים שהמכירה לאותם עובדים תהיה חלק מהמהלך.
אלי גולדשמידט:
נשאלת השאלה אם אנחנו יכולים לאשר את הענין בכפוף לכך שלא תינתן זכות קדימה לכי"ל.
דורון כהן:
הוועדה יכולה לומר שהיא מאשרת לנו גם בדרך של מכירה פרטית, אבל בתנאי שזה לא יהיה בדרך של מימוש זכות הקדימה.
יוסף יצחק פריצקי:
אני מבקש להבין את המנגנון של זכות הקדימה.
דורון כהן:
מנגנון זכות הקדימה אומר שלפני שאנחנו מוכרים לצדדים אחרים, אנחנו צריכים לפנות אליהם ויש להם 30 יום להשיב לנו, כאשר המחיר הוא הממוצע של ה- 90 יום האחרונים.
יוסף יצחק פריצקי:
האם זו לא זכות קדימה אם מוצאים קונה במחיר מסויים?
אלי גולדשמידט:
זו זכות קדימה במחיר שהכללים לקביעתו נקבעו מראש.
יוסף יצחק פריצקי:
יכול להיות שאם החברה לישראל תרצה לקנות היא תזרים מניות לבורסה, השער יירד ואז היא תוכל לקנות את זה במחיר נמוך.
דורון כהן:
אז הם יסתבכו עם מירי כץ.
אלי גולדשמידט:
כדי לא לגרום למישהו חס וחלילה להיכשל, אני מציע שנאשר את הבקשה בכפוף לכך שהמכירה תהיה מכירה פרטית ולא במסגרת מימוש זכות קדימה.
אלי גולדשמידט:
החלטה: אושר למכור את יתרת אחזקות המדינה בחברת כי"ל בכפוף לכך שהמכירה תהיה בדרך של מכירה פרטית ולא בדרך של מימוש זכות קדימה.
אלי גולדשמידט:
אני מודה לכל המשתתפים, הישיבה נעולה.
אלי גולדשמידט:
- - - - - - - - -
שלום שמחון:
למה מיועד הכסף?
רינת אפרת:
הוא מיועד לפעולות שיווק לתיירות פנים.
אבשלום וילן:
לקו עימות צפון?
רינת אפרת:
לקו העימות, אלה פעולות שבהן אנו מוציאים שקל מול שקל, בדרך כלל.
רינת אפרת:
ההחלטה היא לשלוש שנים.
אבשלום וילן:
זו הרשאה להתחייבות?
רינת אפרת:
לא.
רינת אפרת:
זה רק במזומן.
רינת אפרת:
זו הוצאה.
שלום שמחון:
אם כך – אישרנו את הבקשה.
שלום שמחון:
..
שלום שמחון:
פיצויים לחקלאים בגין הקיצוץ במכסות המים
שלום שמחון:
הנושא הבא הוא עניין המים.
שלום שמחון:
הישיבה עוסקת בנושא המים מכמה היבטים, ועל סדר היום עומד הנושא של פיצויים לחקלאים.
שלום שמחון:
בישיבה הראשונה שבה הופיע שר האוצר בפני ועדת הכספים הוא הבטיח ללמוד את הנושא ולתת תשובה בתוך כמה ימים.
שלום שמחון:
בינתיים עבר חודש, ואני מניח שהיו לו נושאים חשובים לעסוק בהם, אם כי נושא המים הוא הנושא החשוב ביותר היום למדינת ישראל, לפי דעתי.
שלום שמחון:
העניין נכון בשנה הנוכחית, שהיא שנת בצורת, ובוודאי גם בשנים הבאות.
שלום שמחון:
שר האוצר הפיץ ניירת לחקלאים בעניין פיצויי המים, למרות שלא התקבלה שום הסכמה, ולמרות שהיו חילוקי דעות בין המשרדים השונים לבין משרד האוצר.
שלום שמחון:
סוכם, על דעת יושב ראש ועדת הכספים, שנמצא כרגע בחו"ל, לכנס את הדיון הזה, על מנת לשמוע את עמדות הצדדים ולנסות להגיע לאיזושהי הסכמה.
שלום שמחון:
המטרה היא לדחוק בסופו של דבר באוצר לשנות את עמדתו, כפי שהתבקש על ידי משרד החקלאות לפני מספר חודשים, טרם הקמת הממשלה הנוכחית.
שלום שמחון:
בינתיים אנחנו עדיין ממתינים לעמדתו של שר האוצר.
שלום שמחון:
אני מקווה שבהתאם להתחייבות שלו בישיבת ועדת הכספים הקודמת בה הוא הופיע, יהיה לנציג האוצר מה לומר, גם בעניין הזה.
יצחק ליצמן:
יש עמדה אחידה בין החקלאות לאוצר?
שלום שמחון:
העמדה האחידה היא בין החקלאים למשרד החקלאות, אבל אין עמדה אחידה בין החקלאות, החקלאים והאוצר.
שלום שמחון:
כרגע יש עמדות שונות.
אבשלום וילן:
זה האוצר הקודם, או האוצר הנוכחי?
שלום שמחון:
האוצר הקודם.
שלום שמחון:
החלטת הממשלה הקודמת קבעה סף כניסה גבוה, שבעצם לא מאפשר לחקלאים לקבל פיצוי מהתקציב שהממשלה החליטה עליו.
שלום שמחון:
המשמעות של העניין היא להחליט, אך בעצם – לא להחליט.
שלום שמחון:
אני מציע שנפתח בשמיעת דבריו של נציב המים, שיתן סקירה לגבי מה שקורה עכשיו.
מאיר בן-מאיר:
חרף כל המהומה התקשורתית עכשיו סביב הקיצוצים והטענה החוזרת ונשנית שלא קיצצו במכסות המים לחקלאות, אני רוצה לומר באופן חד משמעי: אני מציג שני גרפים: האחד, של הכינרת בשנת 99 לעומת שנת 19, שבה היתה הבצורת האחרונה, ובה קיצצו לחקלאות 50 אחוז ממכסות המים.
מאיר בן-מאיר:
הגרף השני מראה את מאגרי מי התהום בשנת 99 לעומת שנ 91ץ הצגת שני הגרפים מדברת בעד עצמה, כמעט ואין צורך להוסיף אף מילה.
מאיר בן-מאיר:
החומר שאני מציג בפניכם הוא מה –11 לאוגוסט.
מאיר בן-מאיר:
הקו הסגול מבטא את מפלס הכינרת בשנת 91.
מאיר בן-מאיר:
הקו הירוק מבטא את מפלס הכינרת בשנת 99ץ ב-11 לאוגוסט היה הפרש שאיבה לרעת 99 בהשוואה ל-91 ב-10 מיליון קוב בכינרת.
מאיר בן-מאיר:
הצגתי כאן שני דברים.
מאיר בן-מאיר:
לקחתי את שנת 91 כשנת התייחסות.
מאיר בן-מאיר:
בשנה הזו עברנו שלוש שנות בצורת רצופות, ונאלצנו לקצץ לחקלאות 50 אחוז מהקצאת המים.
מאיר בן-מאיר:
אכן, באותה שנה הגענו, עקב הבצורת ולמרות הקיצוץ לקו של מינוס 212.99 מתחת לפני הים.
מאיר בן-מאיר:
השנה, שהיא שנת בצורת דומה, המצאי במאגרים דומה למה שהיה במאגרים בשנת 91, אנו עומדים באותו מצב, ואכן נגיע בסוף הקיץ, פחות או יותר לאותה נקודה שבה היינו בסוף עונת ההשקייה, עונת הצריכה העיקרנית של שנת 91 – כלומר, לקראת שנת 92.
אבשלום וילן:
עיקר המים יוצאים עד סוף ספטמבר?
מאיר בן-מאיר:
כן ולא.
מאיר בן-מאיר:
אם מתייחסים לסיום עונת הקטיף במרבית המטעים, התשובה היא – כן.
מאיר בן-מאיר:
ענף הכותנה ירד מגדולתו כצרכן מים, ולכן הפסקת ההשקייה בכותנה אינה משמעותית.
מאיר בן-מאיר:
הנתונים מראים שגם תכננו את היקף הקיצוץ באופן נכון, גם מימשנו, וגם ננהל את המשאב הזה באותה רמת אחריות, כפי שהוא נוהל ב-1991.
מאיר בן-מאיר:
הגרף השני מראה את מצב מאגר החוף וירקון – תנינים, בשנת 99 מול שנת 91.
מאיר בן-מאיר:
העמודה האמצעית מתייחסת לשנת 98.
מאיר בן-מאיר:
כלומר – מצב המאגרים ב-11 לאוגוסט, 98 היה ללא ספק טוב משהוא היום.
מאיר בן-מאיר:
העמודה הנמוכה, או המשאלית מבחינת
מאיר בן-מאיר:
כם – הוא המפלס ב-91.
מאיר בן-מאיר:
העמודה הימנית היא המפלס באותו היום, בשנת 99.
מאיר בן-מאיר:
כלומר, כל המהומה האדירה שהקימו כלי התקשורת, ששודדים את משאבי המים של המדינה – לא מוצדקת.
שלום שמחון:
כלומר, שלמרות שנת הבצורת ולמרות הקיצוץ, המצב במדינת ישראל טוב יותר משחשבנו?
מאיר בן-מאיר:
אני מציע שלא ניסחף.
מאיר בן-מאיר:
המילים "טוב יותר" הן מוגזמות.
מאיר בן-מאיר:
המצב אינו טוב, אבל אם זוכרים שבשנת 91 עמדנו באותו מצאי במאגרים, ומאז עלו הביקושים ב-200 מיליון קוב, למרות זאת, המפלסים, פרט למפלס בירקון – תנינים, שהוא נמוך במעט מאשר ב-91, בסך הכל המצב הוא פחות או יותר כמו ב-91, ואפילו מעט יותר טוב.
מאיר בן-מאיר:
זה מוכיח שהקיצוץ בוצע, ושהמשאבים נוהלו לא בדרך ששודדת אותם וחומסת אותם.
מאיר בן-מאיר:
עם זאת, אני רוצה לומר שני דברים חמורים.
מאיר בן-מאיר:
יש ועדת תפעול של נציבות המים, שפועלת יחד עם חברת "מקורות" וממליצה לנציב המים על ניהול המשאבים.
מאיר בן-מאיר:
ועדה זו התכנסה כבר ל-3 או 4 ישיבות לקראת שנות האלפיים.
מאיר בן-מאיר:
אני אומר מה ההמלצות של הוועדה הזו, בחרדה: אם השנה הקרובה תהיה שנה ממוצעת, נצטרך לקצץ במכסות לחקלאות, כפי שקיצצנו השנה, אחרת נחצה בשנה הבאה את כל הקווים האדומים.
מאיר בן-מאיר:
אם, חס וחלילה, תהיה שנת בצורת נוספת – הקיצוץ יהיה הרבה יותר עמוק, ואני רוצה להימנע מלנקבו במספרים.
מאיר בן-מאיר:
כלומר, מי שחושב שהמגזר החקלאי עבר על פני המשוכה שהעמידה לו הבצורת הנוכחית – פשוט טועה.
מאיר בן-מאיר:
המגזר החקלאי עומד עדיין בפני בעיה קשה.
מאיר בן-מאיר:
אני מבין שככל שהמכה מתארכת, שאלת הפיצוי כתנאי לקיום המשק וקיום המשפחה המתקיימת מהמשק – הופכת לשאלה מרכזית, שבאמצעותה אפשר או אי אפשר לתבוע מהמגזר החקלאי להתמודד.
מאיר בן-מאיר:
אני מציע שההתייחסות לפיצוי תהיה כאל מכשיר שבלעדיו גוזרים גזירה על המגזר החקלאי.
אמיר ברקן:
האם יש לך נתונים לגבי מה קורה עם הזרמת המים לחקלאות ב-8 החודשים הראשונים של השנה, לעומת 8 החודשים של השנה שעברה?
מאיר בן-מאיר:
ודאי שיש לי.
יצחק ליצמן:
זה לא נתון אמיתי.
יצחק ליצמן:
היה קיצוץ גם עם השביתה.
מאיר בן-מאיר:
אין נתונים ל-8 חודשים, כי 8 החודשים הראשונים בשנה עדיין לא נגמרו.
מאיר בן-מאיר:
אין נתונים מעבר לחודש יוני.
מאיר בן-מאיר:
יש אינידקציה שישנה ירידה.
מאיר בן-מאיר:
כל נתון שהמציג את סך כל הצריכה המצטברת עד יוני חייב להילקח בחשבון עם עוד נקודות: 1.
מאיר בן-מאיר:
ששלהי קיץ 98 היו החמים ביותר בחמישים השנים האחרונות.
מאיר בן-מאיר:
כלומר, היתה עליית צריכה ניכרת ב-98, שחלק ממנה נזקף, על פי בקשת החקלאים – על חשבון 99.
מאיר בן-מאיר:
2.
מאיר בן-מאיר:
שהיתה צריכת מים במשך כל החורף, כאילו שזה היה קיץ.
מאיר בן-מאיר:
למי שזוכר – היתה עצירת גשמים כמעט מוחלטת.
מאיר בן-מאיר:
3.
מאיר בן-מאיר:
אגיש מספרים של הצטברות לא ביוני, אלא בספטמבר או בנובמבר.
מאיר בן-מאיר:
הירידה החדה בצריכה איננה באפריל-מאי-יוני.
מאיר בן-מאיר:
4 חלק מהחקלאים, אלא שנהגו בזהירות יתר, עברו לכמה גידולים שראשיתם בחורף, וסיומם – באמצע האביב, או בשלהי האביב, כגון – בצל.
דני קריצ'מן:
אז מה התשובה?
מאיר בן-מאיר:
אני אתן את התשובה בסוף.
דני קריצ'מן:
נדמה לי שאמרת קודם שהיתה ירידה בצריכה הביתית.
מאיר בן-מאיר:
עם כל הרעש והמהומה, יש ירידה בצריכה הביתית.
מאיר בן-מאיר:
עצם המהומה סביב העניין של בצורת ומחסור במים היתה הסברה לא רעה לציבור.
שלום שמחון:
מה שנאמר פה הוא שמשק המים הלאומי נוהל נכון, והקיצוץ התבצע.
יצחק ליצמן:
המצב טוב ממה שאנו חושבים.
מאיר בן-מאיר:
אני מציע שנאמר שהמצב פחות חמור ממה שהוא מוצג.
שלום שמחון:
משק המים הלאומי נוהל בתבונה, בהתאם להחלטות הממשלה לגבי הקיצוצים.
שלום שמחון:
זו פחות או יותר התמונה.
שלום שמחון:
החקלאים נתנו את חלקם.
שלום שמחון:
אפילו הצרכנים הביתיים נהגו בחסכון.
שלום שמחון:
נשאלת השאלה האם החלק השני של החלטת הממשלה יתקיים.
דני קריצ'מן:
היינו יכולים לצאת מפה בהרגשה אופטימית אם מייד היה מתחיל המבול של החורף.
דני קריצ'מן:
אסור לשכוח שיש לנו כ-3-4 חודשי השקיה.
דני קריצ'מן:
"מקורות" שבתה כמעט חודש ימים, ובתום השביתה הסתבר שיש ישובים שצריך לסגור להם את הברז, החל מהשבוע הבא.
דני קריצ'מן:
זה נתון אמיתי.
דני קריצ'מן:
אני חושב שהחקלאים נהגו בעניין הזה כהלכה, למרות ההודעות של המרכז החקלאי.
דני קריצ'מן:
הם שינו את תוכניות המשק ועשו את רוב השינויים הנדרשים כדי להסתדר עם פחות מים.
דני קריצ'מן:
עם זאת, אסור לשכוח שהקיצוץ לא היה של 40 אחוז, אלא של 80 אחוז, להערכתי.
דני קריצ'מן:
הקיצוץ של 40 אחוז הוא נכון לשנה נורמלית.
דני קריצ'מן:
בחודשים ינואר, פברואר, מרץ, אפריל – לא משקים.
דני קריצ'מן:
כמות המים שעמדה לרשות החקלאים היא כמות שהם צריכים לעשות בה שימוש ממאי ועד ספטמבר או אוקטובר.
דני קריצ'מן:
בכמות המים הזו ביצעו קיצצו, אך היה צריך בכמות זאת להשקות גם בחודשים ינואר-פברואר-מרץ.
דני קריצ'מן:
לכן הקיצוץ הוא מאד דרסטי ומאד עמוק.
דני קריצ'מן:
אני מעריך שלא יגמרו את השנה עם הקיצוץ כפי שהוא נקבע.
דני קריצ'מן:
אני מציע לנציב המים לקחת זאת בחשבון, כי חלק גדול מהמשקים, נכון לעכשיו – גמרו, או שהם על סף סיום מכסת המים שלהם.
דני קריצ'מן:
יש להם עוד חודשיים די קשים.
דני קריצ'מן:
אני מעריך שאנחנו צפויים לסקנדלים לא קטנים במשקים שסוגרים להם באופן מוחלט את המים, גם במשק המשפחתי וגם במשק הקיבוצי.
דני קריצ'מן:
ועדת ערר לא תעמוד במבול.
אבשלום וילן:
יסגרו גם מי שתייה?
דני קריצ'מן:
אני לא יודע אם יש הפרדה בין מי שתייה למי חקלאות.
דני קריצ'מן:
איפה שיש הפרדה – לא יסגרו מי שתייה.
שלום שמחון:
יש לך תחזית לקראת החודשיים הקרובים?
שלום שמחון:
נציב המים לוקח בחשבון איזושהי תחזית.
דני קריצ'מן:
לא שמעתי שנציב המים נתן תחזית לגבי מה יקרה עם החקלאים.
דני קריצ'מן:
הוא נתן תחזית לגבי מצב משק המים, ומצב המאגרים.
דני קריצ'מן:
במספרים של היום, בקיצוץ שהוטל על כל משק ומשק, להערכתי – בנציבות המים עוד אין מספרים מסודרים על העניין הזה, אך גם שם יש הערכה שמהשבוע הבא תתחיל לעבוד ועדת ערר.
דני קריצ'מן:
יהיו מקרים קשים מאז.
דני קריצ'מן:
סגירת ברז בספטמבר היא סגירת מים בתקופה שבה החקלאי נמצא לפני הקטיף.
דני קריצ'מן:
אנחנו בהחלט עומדים בפני מצב קשה מאד.
דני קריצ'מן:
אם לצרכנים יש מכסת מים, וקיצצו בה ב-30, 40 או 70 אחוז, ומצד שני – באותה מכסה מקוצצת צריכים להשתמש חודשים נוספים – זו בעיה.
זה:
אין בעניין הזה התקדמות כל שהיא.
זה:
חצי שנה כבר מבוזבזת על כל מיני ויכוחים על צורת העבודה של "מקורות", על שיטת ההפרטה של משק המים.
זה:
התקבלו החלטות שאין שום סיכוי לממש אותן.
זה:
ההחלטה אומרת, בעצם, שהשבת מי ביוב לחקלאות תיעשה על ידי יזמים פרטיים.
זה:
הם ייעזרו במענקים של עד 40 אחוז מהממשלה.
זה:
היתרה – כסף פרטי.
זה:
הביטחונות שלהם לגבות את הכסף מהחקלאים זה על סמך השימוש של החקלאים במים.
זה:
זו בטוחה לא טובה במיוחד, ולכן העניין לא התקדם.
זה:
בעניין הזה צריכים לעשות רוויזיה גדולה מאז.
זה:
צריכים לשנות את ההחלטה.
זה:
השקעה במים מושבים שיחליפו מים שפירים לחקלאים צריכה להיות ב-100 אחוז השקעה של הממשלה, ולא רק ב-40 אחוז, אם רוצים שהחקלאים ישתמשו במים מושבים.
שלום שמחון:
כמה נוצל עד עכשיו ממה שעבר בחוק ההסדרים?
דני קריצ'מן:
לפי דעתי – אף שקל, אך הנציב יוכל לתת תשובה טובה יותר.
אבשלום וילן:
נדמה לי שיש היטל הפקה.
דני קריצ'מן:
אצל מאיר בן-מאיר היו בקופה 800 מיליון שקל.
דני קריצ'מן:
החליטו שמותר לעשות בכסף הזה שימוש.
אבשלום וילן:
אמרו שייקבעו קריטריונים.
אבשלום וילן:
לא נקבעו קריטריונים?
דני קריצ'מן:
אני לא יודע.
דני קריצ'מן:
הייתי רוצה שמאיר בן-מאיר ישיב על זה.
דני קריצ'מן:
לדעתי לא הוצאה אף אגורה מהכסף הזה.
דני קריצ'מן:
אני חושב שכל ההחלטה אינה נכונה.
דני קריצ'מן:
הדבר השני הוא נושא הפיצוי במים.
דני קריצ'מן:
כולנו זוכרים שהיתה החלטה של הממשלה על 150 או 148 מיליון שקל, על פי קריטריונים, וכן הלאה.
דני קריצ'מן:
סוכם לתת 150 מיליון שקל, ואני רוצה להזכיר – זה היה לאחר פשרה גדולה מאד.
דני קריצ'מן:
הבקשה, שהסתמכה על נתונים – כמה הפסד ייגרם לחקלאים בגין החסרה של כל קוב מים, היתה על 400 מיליון שקל.
דני קריצ'מן:
זה הסכום האמיתי.
דני קריצ'מן:
אנחנו עשינו הרבה מאד פשרות.
דני קריצ'מן:
אחת מהן, היא, למשל – 10 אחוז השתתפות עצמית.
דני קריצ'מן:
גם בביטוח זה מקובל.
דני קריצ'מן:
בפעם השנייה – לקחנו את כל המספרים, ואת כולם כופפנו לחומרה.
דני קריצ'מן:
אם קוב מים מכניס 1.50 שקלים, הורדנו ל-1.20 ₪.
דני קריצ'מן:
בסוף הגענו, בפשרה מאד קשה, לסכום של 148 מיליון שקל.
דני קריצ'מן:
בפשרה הזו, שהתקבלה בהחלטת הממשלה, קיבלו את כל הפרמטרים, הוסכם על סדר הגודל של הסכום, קיבלו את כל שיטת הפיצוי לחקלאים, והוסיפו שני ספי כניסה, או שני "מוקשים", כפי שאני אומר.
דני קריצ'מן:
מסתבר ש-95 או 97 אחוז משמשק השיתופי לא נכנס להגדרה, ובמשק המשפחתי, אותם ספי כניסה לא מאפשרים ביצוע איזושהי בדיקה ואיזשהו תשלום.
דני קריצ'מן:
שני ספי הכניסה האלה עשו פרסה אחת גדולה מכל ההחלטה הזו.
אבשלום וילן:
האם ממשלת ישראל, שהחליטה על כך ב-5 למאי, ידעה שהיא מוציאה את רוב החקלאים מקבוצת הזכאים לפיצויים?
יצחק ליצמן:
כן.
שלום שמחון:
שר החקלאות עמד להתפטר, המנכ"ל שלו התפטר.
דני קריצ'מן:
יש מכתב משר החקלאות לראש הממשהל מה-6 למאי, שמפרט בדיוק למה ההחלטה הזו שגויה ולמה יש לחזור ממנה, עם כל ההנמקות.
דני קריצ'מן:
יש מכתב מה-5 למאי לראש הממשלה.
דני קריצ'מן:
יש גם מכתבים מהסוג הזה לראש הממשלה הנוכחי, עם כל האינפורמציה וכל הפרטים.
דני קריצ'מן:
יש מכתב מדוד ליבאי בשם החקלאים לממשלה, לפני בג"ץ.
דני קריצ'מן:
ביקשו ממני תגובה, ובטעות שלחתי העתק לליבאי, ועל כך אני עומד עכשיו לדיון משפטי אצל נציב שירות המדינה, מדוע אני מכתב גורם זר בתוך מכתבי ממשלה.
דני קריצ'מן:
החלטת הממשלה התקבלה אז ממש בסוף הישיבה, תוך כדי עמידה, לאחר שהאוצר עשה את כל המאמצים להתנגד להחלטה של 150 מיליון.
דני קריצ'מן:
ברגע האחרון הוכנסו להחלטה שני ספי הכניסה.
דני קריצ'מן:
אני חושב שצריך להוריד אותם לחלוטין, אך כרגע צריך גם לעשות דיון מחודש.
שלום שמחון:
זו עמדת משרד החקלאות.
אילן שפירא:
לאחר דברים אלה מפי מנכ"ל משרד החקלאות, אין למרכז החקלאי אלא לחרות ולהחזיק אחריו.
אילן שפירא:
אנחנו קבענו מתוך מציאות מסויימת, שלפחות יוחזרו הכספים, אך אין לי ספק שלאור מה שמציג כאן נציג המים, יהיה צורך לעשות רוויזיה, ולקבל החלטה שתיקח בחשבון גם את העתיד.
אילן שפירא:
יצטרכו להתייחס לעניין בעוצמה גדולה יותר.
אילן שפירא:
אין כאן התייחסות לעתיד.
מאיר בן-מאיר:
אמרתי שיהיה צורך לשקול מחדש את כל נושא הפיצויים.
אילן שפירא:
אני אומר שזה משנה לגמרי את התמונה, ואי אפשר יהיה להגיע כאן לפשרות.
אילן שפירא:
עלולים למוטט פה את עתיד המגזר החקלאי.
אילן שפירא:
לא מדובר בבעיה של שנה אחת.
אמיר ברקן:
לגבי החלטת הממשלה בנושא התמיכה, כמו גם לגבי הפעולות שנקטנו אחרי החלטת הממשלה – צריך להפריד בין הדיון לבין מה שקרה.
אמיר ברקן:
אם יתברר שנגיע לחודש נובמבר, ונראה שסך הכל תפוקת הירקות לא ירדה, ותפוקת המטעים לא ירדה - -
שלום שמחון:
האם אנחנו נמצאים באותו הדיון?
שלום שמחון:
זה לא מה שהם אמרו.
שלום שמחון:
נציב המים אמר באופן מוחלט שהקיצוץ התבצע.
שלום שמחון:
מנכ"ל משרד החקלאות אמר שהנזק הוא גדול, ושקשה אפילו להעריך אותו.
אמיר ברקן:
מנכ"ל המרכז החקלאי דיבר על כך שהנזק עלול להיות גדול מאד.
אמיר ברקן:
אנחנו נמצאים באוגוסט, ומה שאנחנו רואים עד עכשיו הוא שיש בשוק ירקות ויש פירות, ואפילו לא במחירים יקרים.
אמיר ברקן:
אני לא רואה מחסור או דבר דומה.
אמיר ברקן:
אמרו לנו לחכות לחודש נובמבר, ואני מציע שנחכה.
אבשלום וילן:
אמר פה נציב המים שהקטינו את שטחי המזרע.
אבשלום וילן:
זה שאתה רואה ירקות בשוק – זה עדיין לא נותן לך את תמונת היצוא, את הקטנת הגודל של שטחי החיטה או הכותנה.
אבשלום וילן:
אין כאן התייחסות לכך.
אמיר ברקן:
בכל מקרה, אני יודע שיצוא הירקות גדל השנה.
אמיר ברקן:
אני מציע שנחכה לנובמבר, ונראה מה קרה באמת.
אמיר ברקן:
לגבי השנה הבאה – אנחנו באמת צריכים לחכות ולראות האם משאב המים הופך להיות משאב שבמחסור.
אמיר ברקן:
יש לנו בהחלט רעיונות איך להתמודד עם הנושאים האלה במסגרת ארוכת טווח.
אבשלום וילן:
מה לגבי מה שנאמר כאן על ידי מנכ"ל משרד החקלאות בעניין השקעות במים מושבים?
אבשלום וילן:
מדוע אין החלטות ממשלה על כך?
דן זייצ'יק:
יש ויכוח ארוך.
דן זייצ'יק:
העמדה של משרד האוצר, לאורך כל הדרך, היתה שהמים הם נכס של המדינה, ולכן במקרה של קיצוץ אין מקום לתת פיצוי על המים.
דן זייצ'יק:
יותר הגיוני, וכך גם הוחלט בהחלטת ממשלה – לתת תמיכה חריגה.
דן זייצ'יק:
בפעם האחרונה זה היה בשנת 1991, אחרי שלוש שנות בצורת רצופות.
דן זייצ'יק:
בנוגע להשתתפות העצמית, שקיימת בכל תמיכה ממשלתית, מדובר בפגיעה של 15 אחוז או 20 אחוז בחקלאים.
דן זייצ'יק:
זה מה שמבקשים מהם לספוג.
שנקבעו הם:
בנוגע להשקעות שנעשו כבר – החלטת הממשלה מתייחסת גם להחזר ההוצאות.
שלום שמחון:
האם לקחתם קיבוץ, למשל, ועשיתם מודל של השיטה שלכם?
דן זייצ'יק:
לא נכנסנו לתחשיבים כי לא כיוונו לאיזשהו דבר מסויים.
דן זייצ'יק:
העמדה שלנו, לאורך כל החזית את התמיכות שניתנות היא שבדרך כלל התמיכה ניתנת בגלל פגיעה בצרכן או בחקלאי.
דן זייצ'יק:
אמרנו שאם הפגיעה תהיה חריגה – אנחנו נשפה אותו.
דן זייצ'יק:
אם נבחן מקרים דומים שהיו, למשל הפגיעה בתיירות בזמן מלחמת המפרץ.
דן זייצ'יק:
אף אחד לא שיפה את כל מגזר התיירות על כך שירדו להם ההכנסות.
דן זייצ'יק:
בנוסף לכך, היה סגר ארוך בשטחים.
דן זייצ'יק:
אף אחד לא שיפה את הקבלנים על כך.
דן זייצ'יק:
הפיצוי פה הוא חריג, בגלל שהקיצוץ היה חריג, ונפגעו בצורה מהותית.
אבשלום וילן:
אני מכיר מה שנהוג בארצות הברית.
אבשלום וילן:
גם השנה, למשל, יש בצורת כבדה בחוף המזרחי.
אבשלום וילן:
הנשיא מכריז על אסון טבע, ויש מודל.
אבשלום וילן:
חקלאות היא באופן עקרוני שונה מכל ענף אחר, ולכן כל מדינה מתוקנת, כאשר היא רוצה להבטיח מסיבות לאומיות שיהיו שטחים ירוקים ואספקת מזון, יש לה מנגנונים שדרכם היא מבטיחה את קיום החקלאים, שהם הנפגעים העיקריים.