GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
רויטל מלי דנקר: אנחנו מראיינים את העובדים, מעבר לזה שאנחנו מידי פעם מוציאים מהם גם מידע לגבי כספים שנגבים מהם, שדרך אגב הם די מפחדים להודות, כי מדובר באנשים שמשכנו כפרים שלמים כדי להגיע לישראל ומפחדים לספר לך את האמת.
רויטל מלי דנקר: עכשיו מעבר לדברים – אנחנו לא יכולים לפסול בן אדם על זה שהוא סיפר לנו שהוא שילם, במקום 3000 שקלים לפי החוק פה, 7000$.
רן כהן: למה 7000?
רן כהן: יש גם כאלה שהגיעו כבר ל-18,000$.
רויטל מלי דנקר: נכוו.
רויטל מלי דנקר: אבל זה לא נושא שייעצר בשגרירות ישראל.
רן כהן: אני אחר כך אבקש מסיגל רוזן שתמסור לנו מה היא יודעת בתור מוקד סיוע לעובדים זרים.
רויטל מלי דנקר: אנחנו יודעים, זה, כן.
רויטל מלי דנקר: בכל אופן, הנהלים איך לראיין את העובדים, מה לשאול אותם ואם יש שינוי בנהלים – זה משהו שמשרד הפנים צריך להנחות אותנו.
רויטל מלי דנקר: כרגע אנחנו עובדים על פי שטאנץ קבוע: בדיקה של כשרות רפואית, בדיקה של שפה, כי בכל זאת מגיעים כסיעודיים והם צריכים לנהל תקשורת.
רויטל מלי דנקר: בודקים, כמובן, שאדם בכלל יודע אל מה הוא נוסע.
רן כהן: רגע, יש לכם הנחיות כאלה, כתובות, ממשרד הפנים ממשרד הרווחה?
רן כהן: ממשרד הבריאות?
רן כהן: ממישהו שאומר לאותם קונסולים שיושבים בבנגקוק מה הם צריכים לבדוק?
רויטל מלי דנקר: הנחיות רפואיות זה משהו שקיים כבר כמה שנים, בדיוק איזה בדיקות רפואיות אנחנו עושים וזה עובד.
רויטל מלי דנקר: הנחיות של משרד הפנים גם קיימות אבל אנחנו מחכים לרענון, מאחר שיש שינוי בשיטת ההעסקה בנושא הסיעוד, שנכנס לפני כמה חודשים לתוקף.
רויטל מלי דנקר: למען העובד, כן?
רויטל מלי דנקר: כדי להביא עובדים יותר טובים, עובדים יותר מוכשרים, עובדים שאין להם בעיית שפה, עובדים שעברו אפילו הכשרה מינימאלית בנושא סיעודי במדינת המוצא.
רויטל מלי דנקר: כמובן שיש הנחיות חדשות שאנחנו מחכים להן.
רויטל מלי דנקר: אנחנו עוצרים אותם – בוא נגיד שברגע שיש בעיית שפה אנחנו לא נותנים את האשרה.
סיגל רוזן: אנחנו פוגשים אותם בכלא.
רויטל מלי דנקר: בכלא?
סיגל רוזן: בכלא, את העובדים האלה.
רויטל מלי דנקר: אנחנו משתדלים כמה שיותר – אבל הנחיה סופית זה משרד הפנים.
רן כהן: אם אני מבין נכון, רויטל, קודם כל – מה שאת מדברת עד עכשיו זה רק על עובדי סיעוד.
רויטל מלי דנקר: כן, כי עובדים אחרים לא צריכים - - -
רן כהן: כלומר, מאחר שאסתר קודם דיברה על תאילנד, משם לא באים עובדי סיעוד.
רויטל מלי דנקר: לא.
רויטל מלי דנקר: משם באים עובדי חקלאות.
רן כהן: עובדי חקלאות בעיקר.
רויטל מלי דנקר: סינים, בניין, כן.
רן כהן: סינים, בניין וכולי וכולי.
רן כהן: עכשיו, כל אלה לא עוברים ראיון?
רויטל מלי דנקר: זה לא פרקטי.
רן כהן: זאת אומרת:
רן כהן: אותם אוספים ברחוב, איזה מאכר אוסף אותם ברחוב, עושה איתם מה שהוא רוצה ומביא אותם איך שהוא רוצה.
רן כהן: יש לו ביד ואוצ'ר של מדינת ישראל והוא אבו עלי, עושה מה שהוא רוצה.
רויטל מלי דנקר: גם את הסיעודי, דרך אגב , כנראה אוסף איזשהו מאכר, זה לא משנה, הראיון לא ישנה.
סיגל רוזן: בראיון אתם בודקים.
רויטל מלי דנקר: ואם את רוצה לבדוק בבניין?
רויטל מלי דנקר: הם מגיעים, קודם כל הסינים, הסינים מגיעים - - -
רן כהן: כן, סליחה, רבותיי.
רן כהן: חבר הכנסת אורי מקלב, כן.
אורי מקלב: אני שואל על הסיעוד.
אורי מקלב: האם יש קריטריונים ברורים בעניין הזה, על נושא של עבר פלילי ועל נושא של שפה ועל נושא של הכשרה מקצועית?
רויטל מלי דנקר: לא, גם בבניין.
רויטל מלי דנקר: גם בניין.
רויטל מלי דנקר: בבניין וחקלאות בודקים, בלי קשר, תעודת יושר מהמשטרה, בדיקות רפואיות, זה משהו שקבוע.
רויטל מלי דנקר: אבל לא מראיינים באופן – תראה - - -
אורי מקלב: האם יש קריטריונים ברורים בעניין הזה?
אורי מקלב: ויש הסכמה בין המשרדים בעניין?
אורי מקלב: אני שומע מצד אחד שאומרים שמביאים עובדים שלא יודעים שפה והם פוגשים אותם בכלא.
רויטל מלי דנקר: בוא נאמר שיש קריטריונים ברורים אבל הם לא מספיקים.
אורי מקלב: מה זה נקרא לדעת שפה?
אורי מקלב: יש איזה דברים ברורים מה זה נקרא שפה?
אורי מקלב: שהוא אומר: שלום ירושלים?
אורי מקלב: האם יש לדברים האלה הנחיות ברורות?
אורי מקלב: כמו שאמר היושב ראש, כשאין סדר אז יש בלגאן ואז באמת דברים אחרים פועלים, השאלה היא אם לדברים האלה יש דברים ברורים?
יוסי אדלשטיין: כבוד היושב ראש, ברמת העיקרון, כשרוויטל מדברת על שפה, זה לאור בקשה שאנחנו העברנו למשרד החוץ, שיראו שהם יודעים לפחות אנגלית בסיסית שמתקשרת בארץ, זה מה שהם בודקים, זה לאור שינוי שיטת ההעסקה.
יוסי אדלשטיין: זה חלק מההנחיות שביקשנו ממשרד החוץ לבדוק.
רויטל מלי דנקר: למרות שזה לא הגיע בכתב, יוסי.
יוסי אדלשטיין: בסדר, אז, אני אומר - - -
רן כהן: זה לא הגיע?
רויטל מלי דנקר: לא, זה לא משהו מעוגן בכתב אלא משהו שאנחנו מחכים לו, שצריך להגיע.
רן כהן: תהרגו אותי, אני ממש לא מבין.
רן כהן: תגידו, אתם בלגאן או משרדי ממשלה?
רן כהן: איך זה עובד הדבר הזה?
רן כהן: למה זה לא צריך להיות בהנחיות כתובות, ברורות, אגב עם העתק לוועדת העובדים הזרים בכנסת?
רן כהן: למה הדבר הזה כל כך שלומיאלי, למה?
רן כהן: מגלגלים מיליארדים, חיים של אנשים תלויים בזה, הכלכלה הישראלית תלויה בזה, שוק התעסוקה הישראלי תלוי בזה והכל תפור על הברך.
רן כהן: לא מבין למה.
רויטל מלי דנקר: כבר שנים אנחנו מביאים עובדים סיעודיים ואנחנו בודקים את מה שאנחנו בודקים.
רויטל מלי דנקר: תראה בסך הכול אנחנו צריכים לבדוק שלא מדובר באיש עם בעיות נפשיות, שמדובר באדם שיודע לאיזה מטרה הוא מגיע, שיש – גם כוח פיסי לפעמים צריך.
רן כהן: לא, רויטל, אין לי טענה אישית אלייך.
רן כהן: את מנסה הרי עכשיו לברור את כל הדברים בראש, מה הגיוני, אני מבין.
רן כהן: אבל הדברים האלה – זה לא הולך רק על מה הגיוני.
רן כהן: גם לי יש היגיון, אבל אני לא מעוניין לכתוב אותו.
רן כהן: צריך ללכת לאנשים בעלי מקצוע, שעוסקים בעניין הזה ממשרד הבריאות ומשרד הרווחה, לראות מה צריכים להיות האפיונים הבסיסיים של עובד שבא לסעוד אדם שזקוק לעובד סיעודי.
רויטל מלי דנקר: לא, יש לנו משהו כתוב זה לא שאין משהו כתוב, אבל אני אומרת שזה צריך לעבור רענון, מאחר ושינוי שיטת ההעסקה של עובדים זרים בתחום הסיעוד נכנס לפני כמה חודשים במטרה לייעל את הבאת העובד, במטרה להביא עובדים יותר איכותיים.
רויטל מלי דנקר: זה משהו שעדיין מחכים לו באופן רשמי.
רן כהן: אבל לפני רגע אמרת ליוסי אדלשטיין שאפילו העניין של ידע בסיסי בשפה, לא כתוב.
רויטל מלי דנקר: השפה – לא היה.
רויטל מלי דנקר: זה משהו שעלה מהמקום, צורך מהמקום, מהשגרירות עצמה.
רויטל מלי דנקר: אנשים, הקונסולים שלנו, העלו את הנושאים האלה, בעיקר בהודו לדוגמא, סרי לנקה, העלו את הנושא הזה ואנחנו באמת בנושא של השפה אנחנו עוצרים את האנשים, אבל לפעמים, אני מודה, אנחנו מקבלים הנחיות ממשרד הפנים כן.
רויטל מלי דנקר: יוסי יודע מזה והוא אמר - - -
ענת קידרון: יש הנחיות ממשרד הפנים להכניס עובדים שלא יודעים את השפה?
רן כהן: בדיוק רציתי לשאול את השאלה האחרונה הזאת.
רויטל מלי דנקר: לפעמים לא צריך את האנגלית הבסיסית.
רן כהן: רויטל, סליחה, את יודעת אולי מהשגרירויות או מהשגרירות בתאילנד.
רן כהן: לא בתאילנד, קטמנדו, איפה?
רויטל מלי דנקר: בהודו, בהודו שמעתי.
רויטל מלי דנקר: בנפאל.
רן כהן: בהודו.
רן כהן: איזה אחוז של המועמדים נפסל בגלל אי כשירות?
רויטל מלי דנקר: לא אחוז גדול.
רן כהן: את לא יודעת?
רויטל מלי דנקר: לא אחוז גבוה, לא יכולה להגיד.
רן כהן: אחוז קטן.
רן כהן: זאת אומרת שזה בכלל – הערבים אומרים: "קלאם פאדי".
רן כהן: דיבורי סרק.
רויטל מלי דנקר: אחוז קטן שלא עומד בקריטריונים של השפה, אני מתכוונת.
רן כהן: לא, אני אומר איזה חלק מהמועמדים שמובאים, הרי הם לא באים לבד.
רן כהן: איזה מאכרים גם מביאים אותם לשגרירות כדי לעבוד, נכון?
רויטל מלי דנקר: זה סוכני כוח אדם, תשמע, שעובדים מול סוכני כוח אדם בארץ.
רן כהן: אז משרדי כוח האדם האלה, הפרטיים והאחרים, מביאים אותם.
רן כהן: איזה חלק מהם לא מקבל את אשרת הכניסה לישראל?
רויטל מלי דנקר: אין בעיה להוציא את הנתון הזה, יש לנו אשרות פסולות, לא יכולה להגיד לך את האחוזים.
רן כהן: אז מאוד אודה לך אם תבדקי במשרד ותעבירו לנו.
רויטל מלי דנקר: אני יכולה להעביר לגלעד.
ענת קידרון: ומאיזה סיבה.
רויטל מלי דנקר: כל מיני סיבות.
גלעד נתן: רויטל, עומדות להיות הנחיות על הכשרה מקצועית בסיעוד?
רויטל מלי דנקר: כן, אנחנו מחכים לזה.
רויטל מלי דנקר: זה חלק מהשיטה החדשה.
יוסי אדלשטיין: יש נוהל, בנוהל.
יוסי אדלשטיין: נכון, שושנה?
יוסי אדלשטיין: בנוהל יש הגדרה איזה הכשרה הם צריכים לעשות בסיעוד, החברות?
יוסי אדלשטיין: הלשכות הפרטיות.
שושנה שטראוס: תלוי.
שושנה שטראוס: זה באופן כללי.
רן כהן: אז אני ממילא מיד פונה גם ליוסי אדלשטיין וגם לשושנה שטראוס, אבל לפני כן חבר הכנסת אורי מקלב מאיר את אוזניי פעם נוספת אני חייב לומר: מה לגבי העובדים האחרים?
רן כהן: מה לגבי עובדי בניין?
רן כהן: מה לגבי עובדי חקלאות?
רן כהן: מתי יהיו - - -
יוסי אדלשטיין: לגבי עובדי בניין – בשנת 2008 לא נכנסו לפה עובדי בניין.
יוסי אדלשטיין: השמים סגורים.
יוסי אדלשטיין: המכסה הולכת ומצטמצמת ויש רק יציאה של עובדי בניין.
רן כהן: ב-2009 לא ייכנסו יותר?
יוסי אדלשטיין: ב-2008 לא נכנסו.
רן כהן: ב-2009 גם לא ייכנסו?
יוסי אדלשטיין: גם לא ייכנסו.
יוסי אדלשטיין: אנחנו כרגע במגמה של ירידה.
רן כהן: אבל עובדי חקלאות רק לאחרונה נכנסו.
יוסי אדלשטיין: עובדי חקלאות זה משהו אחר.
רן כהן: מה עם עובדי חקלאות?
רן כהן: מה לגבי בדיקתם?
רן כהן: מיונם?
רן כהן: ראיונות איתם?
רן כהן: אין דבר כזה?
רויטל מלי דנקר: אין.
רן כהן: אין וגם אין בכוונת הרשות וגם לא משרד החוץ לקיים את זה?
רויטל מלי דנקר: לא חושבת שיש.
יוסי אדלשטיין: זה לא שאין כוונה, יש כוונה להפעיל שיטה חדשה גם בחקלאות, כדוגמת השיטה שקיימת בסיעוד.
רן כהן: אז, יוסי אדלשטיין, אתה מעדיף להיות ראשון או שושנה שטראוס?
יוסי אדלשטיין: לא, ששושנה תתחיל.
רן כהן: הגברת שושנה שטראוס, בבקשה משרד התמ"ת, יועצת משפטית מנוסה מאוד בתחום הזה.
רן כהן: תאירי את עינינו גם לגבי ההסכמים וגם לגבי הבדיקות של העובדים האלה.
רן כהן: איך עוקרים את השיטה המושחתת הזאת של ייבוא עובדים וניצולם באופן מחפיר?
שושנה שטראוס: כן, שוב, אנחנו חשבנו וזה כבר כמה שנים, כפי שאתה הערת, שהדרך הכי טובה זה לעבוד עם ארגון בין לאומי שממוקם בכל הארצות שמייצאות אלינו עובדים זרים, שיש לו ניסיון במיון העובדים, בהכשרת העובדים, במסירת מידע לעובדים, בקשר עם העובדים גם לאחר שהם מגיעים לישראל, לפתור.
שושנה שטראוס: בעיות ולכן התחלנו בזמנו, מול תאילנד, והגענו למצב שיש הסכם מפורט בין תאילנד ל IOM להבאת עובדים זרים לישראל.
שושנה שטראוס: בישראל גם הערנו על ההסכם, ניסינו להתאים אותו לחקיקה בישראל וזה היה אמור לפעול.
שושנה שטראוס: בעקבות ההסכם היינו בקשר עם נציגי IOM, הגיעו לפה, הכנו מסמכים, הודעות, פרסמנו באינטרנט, פרסמנו ללשכות עצמן שאוטוטו הם אמורים לדעת שההבאה של עובדים מתאילנד תהיה מוגבלת רק דרך IOM ולא דרך כל מיני, מה, שרוויטל כינתה, מאכרים.
רן כהן: מתאילנד, אמרת?
שושנה שטראוס: התחלנו עם תאילנד.
שושנה שטראוס: אבל בפועל, החלק התפעולי של הדבר הזה לא יצא אל הפועל.
שושנה שטראוס: זאת אומרת, החלק ההסכמי וההודעות – החלק התפעולי לא התקדם ועד היום לא התקדם.
שושנה שטראוס: עכשיו, שוב, הנושא הזה היה במשרד התמ"ת והנושא של עובדים זרים עבר למשרד הפנים וזה גרם לעיכוב ואני מבינה גם שיש החלטת ממשלה שבמשרד הפנים יהיה אדם אחראי על קשרים בינלאומיים שיוכל לקחת את זה בידיים מבחינה תפעולית ולגרום לזה לקרות, אבל בינתיים אנחנו עדיין בשלבי הקמה ומעבר, ומלבד הרצון, שבאמת אני שומעת שמביעים רצון שהדבר הזה ייצא אל הפועל, הדברים התפעוליים האחרונים לא סוכמו.
רן כהן: רגע, שושנה, עד למעבר הזה לרשות במשרד הפנים, את טיפלת ישירות מול ה-IOM ומול המדינות האלה?
רן כהן: את עצמך?
שושנה שטראוס: אני, מהפן המשפטי, כמו שאמרת.
רן כהן: כן, זה מה שאני שואל.
רן כהן: מהפן המשפטי.
שושנה שטראוס: כן, ומאחר ואני דוברת אנגלית ומדפיסה אנגלית אז אימיילים וזה.
רן כהן: כן, רואים שאת יודעת אנגלית.
שושנה שטראוס: לדאבוני.
רן כהן: שומעים, בעצם.
רן כהן: אז תגידי לי, שושנה, עכשיו, מאז שהוקמה הרשות הזאת, את יותר לא עומדת בקשר לא עם IOM ולא עם המדינות האחרות?
שושנה שטראוס: פשוט כבר כמה זמן אין קשר.
שושנה שטראוס: זאת אומרת לפני – גם כשהיה הנושא בתמ"ת הם הביאו שאלות של מדיניות, שאלות תפעוליות שעדיין לא נענו, כי באמת בגלל המעבר לא היה מי שיענה.
שושנה שטראוס: באמת,
שושנה שטראוס: שוב אני אעיר שהדבר הזה עדין מאוד, לא לפגוע בחקלאים, לא לפגוע בתאילנדים, לא לפגוע בעובדים, לא לפגוע בלשכות, זאת אומרת זה די עדין.
שושנה שטראוס: יש צורך בהחלטות מדיניות והחלטות תפעוליות.
רן כהן: לא, אבל יש דבר אחד שכן יש פה כוונה לפגוע, ולפגוע אפילו קשה, זה במאכרים.
רן כהן: כל העניין הוא בעצם לנהל את זה נקי כדי שהמאכרים האלה יפסיקו לחגוג על חשבון העובדים ועל חשבון אנשי הסיעוד והחקלאים ועל חשבון המדינה.
רן כהן: אז בעצם עכשיו הכל נמצא באוויר?
שושנה שטראוס: זה נמצא די בהקפאה כבר כמה חודשים, עד כמה שלי ידוע.
רן כהן: יוסי, מה אתה יכול להשלים לנו?
יוסי אדלשטיין: אז כמו ששושנה ציינה פה, בסך הכול באמת נעשתה עבודה מול IOM והכנו את כל המסמכים והעברנו תגובות ושינויים בשיטה, כפי שהם הציעו.
רן כהן: אגב, יוסי, IOM מוכנים לעבוד איתנו, אני מבין ברמת העיקרון – אולי אסתר או שושנה יתקנו וגם כן יגידו – אם אני מבין נכון הם מוכנים לעבוד אתנו בהסכם גם בתאילנד וגם בפיליפינים, בכל מדינה שאנחנו.
שושנה שטראוס: אני מניח שהם מוכנים לעבוד, אני לא יודע איפה יש להם נציגויות, הבנתי מ- IOM שלא בכל המדינות יש להם, אבל הבנתי שבפיליפינים יש להם.
רן כהן: בפיליפינים וגם בתאילנד יש להם.
יוסי אדלשטיין: נכון, כן, בתאילנד.
שושנה שטראוס: IOM היה מוכן לעבוד בכל המדינות שיש להם נציגויות.
רן כהן: ואני הבנתי מרוויטל שגם בנפאל יש.
רן כהן: זאת אומרת הם מוכנים לעבוד איתנו?
יוסי אדלשטיין: הם מוכנים לעבוד, בוודאי שהם מוכנים לעבוד וגם אנחנו מוכנים לעבוד אתם.
יוסי אדלשטיין: פשוט מאוד מאז שהתחלנו עם IOM – וכפי שאתה רואה זה לא כזה פשוט כמו שזה גם לנו נראה – לא יכולנו להתפרש על כל המדינות בו זמנית.
יוסי אדלשטיין: התחלנו ולקחנו את תאילנד כמודל להתחלת העבודה עם IOM וברגע שהיינו עולים על דרך המלך עם IOM בתאילנד, אני מניח שהיינו מעתיקים את זה במהירות למדינות האחרות.
יוסי אדלשטיין: אבל כפי שאתה רואה גם בתאילנד זה הולך קשה.
יוסי אדלשטיין: שושנה פה הייתה עדינה וגם אסתר.
יוסי אדלשטיין: היו גם כל מיני קשיים, בעדינות אני אומר, שממשלת תאילנד עשתה גם ל-IOM וגם לנו, ולכן זה קצת עיכב את הנושא.
יוסי אדלשטיין: בסך הכול, אנחנו רוצים להפעיל את זה כי זה חשוב לנו יותר, אני חושב, מאשר לתאילנדים וזה נכון שכרגע במסגרת המעבר של התמ"ת והאיחוד ושינוי כל הארגון הזה לתוך הרשות זה קצת עיכב את זה, אבל גנות, כפי שעדכן אותך בפגישה בשבוע שעבר, נתן את דעתו לנושא הזה והוא מתכוון, איך אומרים, להאיץ את הטיפול לסגור את הנושא הזה מול IOM.
יוסי אדלשטיין: אני מניח שזה יקרה בתקופה הקרובה.
יוסי אדלשטיין: עכשיו לגבי הראיונות ששאלת, גם רויטל ככה בעדינות אמרה לך: לא הראיון יפתור את נושא העמלה.
יוסי אדלשטיין: כי ברגע שהעובד הזר מגיע לראיון הוא לא אומר שהוא שילם, גם כשהוא מגיע.
רן כהן: אגב, חלקם, לפי מיטב ידיעתי, אומרים.
יוסי אדלשטיין: לא, אז אני אומר לך שרובם לא.
רן כהן: שם מתחיל ראשית הגילוי.
יוסי אדלשטיין: רובם לא אומרים.
רן כהן: כי הם לא נשאלים.
יוסי אדלשטיין: רובם לא אומרים, כבוד היושב ראש, וגם בסיור שערכתי לך בנתב"ג ציינו את זה בפניך, שגם כשהם מגיעים לארץ – והבאנו מתורגמנים ושאלנו אותם בשדה התעופה – ושם יש להם לפעמים קוד – 500$-750$ - הם לא אומרים.
יוסי אדלשטיין: זה מתגלה בשלב יותר מאוחר.
יוסי אדלשטיין: ולכן אני אומר שהראיון לא יפתור את הבעיה.
יוסי אדלשטיין: מה שיפתור את הבעיה זה באמת העבודה מול IOM ופיקוח הדוק יותר על הלשכות הפרטיות שינהלו את העסק פה.
יוסי אדלשטיין: זה מה שיכול לפתור את הבעיה באופן עקרוני, לא הראיון יפתור את הבעיה.
רן כהן: לא, הראיון אמור לפתור את הבעיה המקצועית בעצם.
יוסי אדלשטיין: לא, בסדר.
יוסי אדלשטיין: או.קי.
רן כהן: של התאמה אישית ומקצועית.
יוסי אדלשטיין: לא, הראיון הוא יותר ספציפי ויותר נחוץ בתחום הסיעוד.
יוסי אדלשטיין: כי בתחום הסיעוד הרי אנחנו אומרים שלפני שמזמינים את העובד, צריכה להיעשות פה ביקורת של עובדת סוציאלית לבחון את ההתאמה של העובד שצריך להגיע.
יוסי אדלשטיין: בתחום החקלאות זה פחות רלבנטי כי אתה מגיע עובד חקלאי כי היום הוא קוטף תפוזים ומחר הוא קוטף תפוחים.
יוסי אדלשטיין: זאת אומרת אתה לא עושה לו ראיון אם הוא יודע לקטוף מישמיש או תפוחים.
יוסי אדלשטיין: המקצועיות שם היא יותר רחבה מאשר בתחום הסיעוד, שבתחום הסיעוד אנחנו מצפים שתהיה התאמה יותר ספציפית של העובד למועסק שהוא צריך להגיע אליו, ולכן הראיון הוא יותר חשוב בתחום הסיעוד מאשר בתחום החקלאות.
רן כהן: כן, הבעיה היא שלצערי, אתה יודע, גם בחודשים האחרונים הובאו אלפי עובדים בחקלאות בלי שיש הסכם עם תאילנד, וגם מידי שנה מובאים 8000, לא יודע כמה, עובדי סיעוד בעיקר מהפיליפינים וממקומות אחרים וגם זה בלי הסכם עם IOM .
רן כהן: זאת אומרת אני עושה את הבידול.
רן כהן: הראיון לא נועד, באמת, לעשות את הסידור נגד המאכרים, הראיון נועד להיות גורם ממיין מבחינת היכולות, ההתאמה, ואולי גם פה ושם שיהיה למדינת ישראל איזה קצה חוט להבין מהעובדים האלה באיזה אופן הם מגויסים, מי מגייס אותם וכולי וכולי.
רן כהן: בכל זאת למדינה צריך להיות איזשהו חוש מישוש על התהליך הזה, אין לה אחרת.
רן כהן: זה הכול הרי מופקר.
רן כהן: אני בונה על זה שעקירת התופעה של דמי התיווך המושחתים האלה תיעשה על ידי ההסכם עם IOM, זה גם מה שאני מבין שהממשלה רצתה.
רן כהן: זה מה שנאמר לנו פה כל הזמן.
יוסי אדלשטיין: זה גם מה שהממשלה רצתה וזה גם מה שראש הרשות עדכן אותך בפגישה בשבוע שעבר.
יוסי אדלשטיין: מעבר לזה, לנושא שהוא אמר לך שהוא הולך לקדם במהירות את נושא הסגירה מול IOM הוא גם אמר לך ככה ברמז, אם אני זוכר נכון, שיש לו כוונה להציב קונסולים של הרשות במדינות היעד שהם כאילו יהוו מעין פיקוח על הנושא הזה.
רן כהן: כן, חבר הכנסת מקלב.
אורי מקלב: אני חוזר ואומר את הדברים, אני שומע את זה הרבה מהיושב ראש: אין ספק שהסוגיה של העובדים הזרים, הייחוד של עובדים זרים והחשיבות שלנו לסדר בעובדים זרים הם לאין ערוך, מכיוון שייבוא עובדים זרים הוא ידוע, זה לא יבוא של צעצוע או יבוא של איזה מסך פלזמה.
אורי מקלב: מדברים כאן על אנשים שהם בעצם – לא רק איכות חיים נותנים לאנשים שאמורים להגיע לכאן אלא גם חיים ממש.
רן כהן: לפעמים שומרים על החיים עצמם.
אורי מקלב: החיים עצמם.
אורי מקלב: אני לא רוצה להשוות את זה לרופאים, אבל זה במידה מסוימת.
אורי מקלב: כל נושא הסיעוד – אני מדבר בעיקר על נושא הסיעוד כרגע – אין ספק שסוג האנשים, הערכיות של האנשים שאנחנו מביאים לפה, יש להם חשיבות מאוד גדולה כי התפקיד שלהם מאוד חשוב.
אורי מקלב: עכשיו אני כן רואה קשר בין הראיונות לבין זה שקל להביא כל אחד.
אורי מקלב: מכיוון שכמה שהאדם יותר אינטליגנטי ויותר מתאים הוא פחות משלם שוחד כדי לבוא למקום אחר ולמצוא מקום עבודה.
אורי מקלב: מכיוון שמי שיותר אינטליגנט, מי שיותר אדם מסודר, ככה הוא יותר גם עושה את הדברים.
אורי מקלב: לא אוספים אותו ברחוב.
אורי מקלב: על פי רוב אלה שלוקחים, כל המאכרים, יותר קל להם להביא אנשים מהרחוב.
אורי מקלב: הם יותר משפיעים, הוא יותר יכול לאיים עליו שכן יגיד ושלא יגיד.
אורי מקלב: כל מה שהוא רוצה הוא עושה עם האנשים הפשוטים יותר, שאין להם עבודה.
אורי מקלב: כמה שאדם הוא יותר מסודר, יותר אינטליגנט, הוא יותר גם יודע מה רוצים ממנו ומה שמדברים איתו – לאן הוא הולך, ככה האיכות שלו, וככה פחות המאכרים יכולים להביא אותו.
אורי מקלב: זה נכון שאם לא יהיה הסכם זה לא שווה שום דבר, שהראיון לבד לא יכול לעשות שום דבר.
אורי מקלב: אבל הסכם עם ראיון הוא זה שיכול לעשות דבר הרבה יותר מושלם והרבה יותר טוב.
רן כהן: אם יותר לי להוסיף לדברים של חבר הכנסת מקלב, העובדה שלעובד הזה יש גם מגע עם נציג של מדינת ישראל, היא גם איזו כתובת לבעיה, מצוקה, זו כתובת לבוא אליה.
רן כהן: הוא פוגש גם נציגי המדינה שאליה הוא הולך, הוא לא פוגש רק את המאכר שלו שאוסף אותו ברחוב, "היידה", עולים לארץ הקודש כדי לעבוד על ממשלת ישראל או על היהודים או על הערבים, לא משנה, הישראלים.
רן כהן: או.קי, סיגל רוזן?
רן כהן: בבקשה, אני אשמח שתוסיפי לנו, מרכז הסיוע לעובדים זרים.
רן כהן: יש לי הזדמנות להודות לכם על כל השנים שבהם בתפקידי כיושב ראש הוועדה הזאת או חבר בה עזרתם לנו, לפעמים כמעט לפתוח את העיניים.
סיגל רוזן: ננסה לעשות את זה גם היום.
סיגל רוזן: ראשית, אני רוצה לחלוק על דבריו של מר אדלשטיין.
סיגל רוזן: גם אם לא כולם, גם אם לא כל עובדי הסיעוד שמגיעים לראיון מספרים כמה כסף התבקש מהם כדי להגיע לישראל, חלקם יגידו, ואם הראיון יתמקד בעניין הזה חלקם כן יגידו.
סיגל רוזן: וזה מספיק כדי לאסוף מידע על חברות כוח אדם מקומיות, לוודא עם איזה חברות ישראליות הן עובדות, ואם אחרי מספר פעמים שחברות ישראליות תדענה שנערכים כאלה ראיונות, והמידע עלול להגיע לאוזניים שהן לא מעוניינות שהמידע יגיע אליהן, יכול להיות שזה ייפסק, ואם לא ייפסק לגמרי אולי לפחות התופעה תצטמצם.
אסתר אפרת סמילג: סליחה שאני מתערבת, אבל המידע, בסופו של דבר, רוב הנתונים שנותנים, עד כמה שאני מבינה, על הסכומים – ה עובדים מוכנים להתחיל לדבר כאשר הם נמצאים כאן, כאשר כבר רוצים לגרש אותם.
אסתר אפרת סמילג: אז בשלב הזה אולי יש מידע.
אסתר אפרת סמילג: הבעיה אני חושבת, היא שהמידע שקיים, עד כמה שאני הבנתי, נאסף לא בשלב של הראיון.
אסתר אפרת סמילג: בשלב של הראיון אנשים יודעים מה מצפים מהם להגיד והם ידקלמו את מה שאמרו להם להגיד.
סיגל רוזן: חלקם.
יוסי אדלשטיין: בשלב של הראיון הוא רוצה להגיע לארץ.
יוסי אדלשטיין: הוא לא יגיד שום דבר שימנע ממנו את ההגעה.
אסתר אפרת סמילג: בדיוק.
סיגל רוזן: תלוי מה נציג מדינת ישראל ייתן לו להבין.
סיגל רוזן: זה תלוי בכם.
אסתר אפרת סמילג: לא, אני לא חושבת.
אסתר אפרת סמילג: אבל מה שאני חושבת זה שהדוגמאות, הדוגמאות שיש, שכן אנשים אומרים, הם אומרים אותן בשלב שרוצים לגרש אותם, שהם כבר רוצים לסלק אותם.
רן כהן: כן, אסתר, אבל גם בדיבור אפילו בשיחה שהייתה ביני ובין רויטל, הבנתי שחלק כן אומרים.
רן כהן: כל מה שאמרנו, גם חבר הכנסת מקלב וגם אני, זה שהעובדה שיש לעובדים הללו כתובת שהיא מדינת ישראל הרשמית, הפורמאלית, היא חשובה.
רן כהן: אני מתפלא שמשרד החוץ בא להגיד כאן שמשרד החוץ הוא לא חשוב.
אסתר אפרת סמילג: אני אומרת שהשאלה היא מה עשו עם הנתונים – כאשר בסוף השירות, כאשר אנשים כבר הולכים לגרש אותם מהארץ, אחרי נניח זמן מסוים שהם היו כאן, ונניח חרגו מהזמן.
רן כהן: טוב, בסדר, או.קי.
רן כהן: אני מבין שאחרי זה הם מתלוננים ובוכים.
רן כהן: כי הם גם סבלו.
רן כהן: אז זה בסדר.
אסתר אפרת סמילג: לא, לא בסדר.
אסתר אפרת סמילג: אבל זאת בדיוק השאלה - - -
אורי מקלב: זה כסף שניתן לפני שלוש שנים – את צודקת במה שאת אומרת.
אורי מקלב: את אומרת למעשה: אם יש לנו היום מידע אנחנו גם לא עושים אתו שום דבר.
אורי מקלב: אבל, המידע הזה הוא מידע ישן.
אורי מקלב: אינו דומה מידע שאדם נתן לפני חודש למידע שהוא מספר על לפני חמש שנים או לפני ארבע שנים.
אורי מקלב: לכן קשה יותר לטפל בזה.
אסתר אפרת סמילג: למה קשה?
אסתר אפרת סמילג: למה קשה לטפל?
רן כהן: אני רוצה לבקש מכם שנפסיק וניתן בכל זאת לסיגל להמשיך.
רן כהן: אוקי?
רן כהן: סליחה, תודה.
רן כהן: בבקשה, סיגל.
סיגל רוזן: יש פה גם נושא של מסירת מידע.
סיגל רוזן: מסירת מידע לעובדים, שזה לא מידע שניתן על ידי נציגי חברות כוח האדם שהאינטרס שלהן ברור בכל התחומים.
סיגל רוזן: אנחנו פוגשים מהגרי עבודה שהם מאמינים שמהרגע שהם נכנסו למדינת ישראל הם יוכלו להישאר פה כל אותם 63 חודשים שתיאורטית יש סיכוי שהם יצליחו להישאר, לשרוד את כל התקופה.
סיגל רוזן: אבל במרבית המקרים הם לא מצליחים להישאר כי הם מאבדים את המעמד שלהם הרבה קודם לכן.
סיגל רוזן: אם נציג של מדינת ישראל יבהיר להם את הנהלים והחוקים של המדינה, ולא חברת כוח אדם היא זאת שתיתן את כל המידע, יתכן שחלק מהם יחליטו שהם לא מעוניינים להגיע.
סיגל רוזן: גם זה יכול להיות.
סיגל רוזן: הם יודעים כמה הם נדרשים לשלם, ההימור פה מאוד גדול ולכם יש את הזכות לפגוש, את האפשרות לפגוש את אום אנשים לפני שהם מגיעים ואולי למנוע מבעדם לעשות את הטעות הזאת שעבור חלקם זה בהחלט מתברר כטעות.
סיגל רוזן: זה נושא אחד.
סיגל רוזן: הנושא השני הוא נושאים שהמתנדבים של מוקדי הסיוע לעובדים זרים נתקלים בהם כל הזמן בכלא, כל אותם אנשים שלא ניתן לגרש אותם בגלל שלמדינת ישראל אין קשרים עם המדינות שמהם הם הגיעו.
סיגל רוזן: יושבים אנשים בכלא תקופות ממושכות, לעיתים למעלה משנה.
יוסי אדלשטיין: זה לא עובדים זרים.
ענת קידרון: זה לא עובדים זרים.
יוסי אדלשטיין: זה שוהים בלתי חוקיים, אבל זה לא עובדים זרים.
סיגל רוזן: שוהים שלא כדין.
יוסי אדלשטיין: פה כרגע דנים בנושא העובדים הזרים.
סיגל רוזן: הבעיה המרכזית באמת זה עם מדינות כמו סנגאל - -
אסתר אפרת סמילג: זה לא קשור לנושא, זה נושא אחר.
סיגל רוזן: גיניאה, טוגו.
אסתר אפרת סמילג: זה נושא קשה, אבל זה לא נושא של הדיון.
יוסי אדלשטיין: זה לא הנושא של הדיון.
יוסי אדלשטיין: אנחנו מדברים על נושא העובדים הזרים ולא על נושא השוהים הבלתי חוקיים באופן כללי.
אסתר אפרת סמילג: זה לא קשור.
סיגל רוזן: אני רואה פה הזדמנות לדבר עם נציגי משרד החוץ ולמשל כרגע יושב בכלא אדם קרוב לחמש שנים, שנעשה ניסיון לגרש אותו לליבריה, הוא אזרח גיניאה-קונקרי, נעשה ניסיון לגרש אותו לליבריה ולמרות שהוא הוחזר משם ופנינו עם מכתב של אתיופיאן-איירלינס שמבהיר שליבריה מסרבת לקבל אותו כי הוא אזרח של גיניאה-קונקרי, עכשיו משטרת ההגירה מתכוונת לנסות לגרש אותו פעם נוספת, לליבריה.
סיגל רוזן: פה אתם יכולים להיכנס לתמונה ולנסות להסדיר את הגירוש שלו לגיניאה.
רן כהן: חמש שנים יושב בכלא?
רן כהן: הוא לא פושע.
רן כהן: הוא לא חוקי.
סיגל רוזן: כל פשעו זה שהוא טען שהוא מליבריה.
יוסי אדלשטיין: שהוא לא משתף פעולה עם רשויות המדינה ומשקר את רשויות המדינה כל הזמן.
סיגל רוזן: לפני מספר שנים הוא אכן לא שיתף פעולה.
יוסי אדלשטיין: הוא היה מתיש אותנו - - -
רן כהן: יוסי, אבל אי אפשר לגזול חירותו של בן אדם חמש שנים בכלא.
רן כהן: הוא לא רצח.
רן כהן: עם כל הכבוד, באמת, צריך גם להיות אנושיים, מה לעשות.
רן כהן: צריך למצוא לזה פיתרון.
סיגל רוזן: לא אני אמורה לדבר על זה אבל אנחנו מדברים פה גם על עלות כלכלית.
סיגל רוזן: לא רק של אחזקתו בכלא אלא גם של הטסתו פעם שנייה למדינה שאנחנו יודעים שלא תקבל אותו, זו גם אווילות.
רן כהן: טוב, גלעד נתן, בבקשה.
רן כהן: שאלות לאורחים שלנו.
גלעד נתן: למשרד החוץ יש לי שאלה אחת.
גלעד נתן: בדקתי עם שגרירויות של מדינות בארץ וגם עשיתי סקירה משווה בנושא.
גלעד נתן: אנחנו המדינה היחידה במערב שאליה עובד זר יכול להיכנס על בסיס זה שמאכר מגיע ומחתים דרכונים.
גלעד נתן: הנושא של ההגעה לשגרירות זה לא רק נושא של לראות שאדם דובר אנגלית, שזה לא קריטי בחקלאות, זה גם נושא של ליידע את העובד ולתת לו את הזכויות שלו.
גלעד נתן: אם יש מישהו כאן שמאמין שהמאכר שמחתים את הדרכונים לוקח זכותון ומחלק אותו לעובדים שלו, אז הוא מאוד מאוד תמים.
גלעד נתן: אני מבקש להבין למה.
גלעד נתן: מה האנומליה הזאת במדינת ישראל.
גלעד נתן: השאלה השנייה זה נושא ההכשרה המעשית - - -
רן כהן: רגע, מה שאתה אומר, גלעד, זה שיש מצב שמאכר בא עם ערימה של דרכונים, והשגרירות אוטומטית נותנת להם את הוויזה לכניסה.
גלעד נתן: אין מדינה מערבית, אין מדינה בעולם המפותח, ולמען האמת גם חלק גדול מהמדינות שלא נחשבות מפותחות, שמכניסה עובדים על בסיס זה שמישהו החתים את הדרכון שלהם והעובד לא היה בשגרירות.
גלעד נתן: עובד מגיע לשגרירות, עובר ראיון, ולא משנה לאיזה ענף הוא הולך.
גלעד נתן: השאלה השנייה היא למשרד הפנים.
אורי מקלב: אתה לא עונה למה ששאל אותך היושב ראש.
אורי מקלב: האם יש באמת תופעה כזאת שאדם מגיע עם ערימה של דרכונים, או שאתה רק אומר את זה באופן תיאורטי?
רן כהן: גם מה שרוויטל אמרה, שלא כולם עוברים ראיון, איך זה עובד?
רן כהן: שהמאכר מביא ערימה של דרכונים של העובדים שלו, בא לשגרירות ואומר: אלו עובדים שאני רוצה לייבא על פי בקשת ממשלת ישראל או לא יודע מי, והוא מקבל אוטומטית.