GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעקב כץ: זאת אומרת שבמידה ומאיזושהי סיבה המעסיק מת או המעסיק חלה או המעסיק עזב אותו מישהו צריך למצוא לו עבודה במקום אחר.
מאיר שפיגלר: אני אתן דוגמה אחרת.
מאיר שפיגלר: נניח לצורך העניין אני עובד סיעודי ומלאו לי בארץ 4 שנים ולא עלינו המעסיק שלי נפטר או עזבתי אותו מסיבה כזאת או אחרת וביצעו עבורי השמה אצל מעסיק אחר והמעסיק הזה שייבדל לחיים ארוכים חי עוד 20 שנה אני רשאי להישאר בארץ עוד 20 שנה.
אילן גילאון: מי עשה את ההשמה?
מאיר שפיגלר: הלשכות הפרטיות.
מאיר שפיגלר: לגבי מצב של תפיסת אנשים.
מאיר שפיגלר: אני מניח שיוסי בקי הרבה יותר ממני אבל אם אני אוסיף על מה שהוא אמר, לא שמעתי את כל מה שהוא אמר, אז כמובן המצב שבו עובד נמצא מעבר לתקופה המותרת בדין מצב שבו אין לו מעסיק מסודר, מצב שהתגלעו כל מיני תלונות בגין התנהגותו ונמצאו כנכונות מבחינת הבדיקות שנעשו בנושא הזה, אני מניח שיש כל מיני כללים.
מאיר שפיגלר: בודקים כמובן את כל הדברים האלה בטרם קבלת החלטה ורק בסופו של הליך אם ההליך מצדיק את זה אז מוציאים את העובד הזר מן הארץ.
יעקב כץ: הוא עבד אצל מעסיק איקס ומאיזושהי סיבה כמו שאמרנו הוא הפסיק לעבוד אצלו.
יעקב כץ: מי זה שמבצע את ההשמה לגבי עבודתו אצל מעסיק אחר?
יעקב כץ: אני מדבר על סיעוד כרגע.
מאיר שפיגלר: לשכה פרטית.
מאיר שפיגלר: העובד והמעסיק זכאים ללא שום מגבלה לבחור איזו לשכה שהם רוצים והעובד רשאי לבחור את המעסיק שבמסגרתו הוא יסעד אותו.
אילן גילאון: ההשמה היא רק בתחום הסיעוד?
אילן גילאון: או ההשמה גורפת?
מאיר שפיגלר: ההשמה היא בכל תחום.
מאיר שפיגלר: כרגע הוא שאל אותי על תחום הסיעוד.
אילן גילאון: נניח שהבעל בית נפטר, אני מחפש לי בחור צעיר ואיתו נשאר עד סוף חיי.
מאיר שפיגלר: אם לבחור הצעיר יש היתר העסקה כדין מה שאמרת נכון.
יעקב כץ: בתחום החקלאות הבעיות הן הרבה יותר קטנות.
יעקב כץ: גם שם קבעו תאריכים.
יעקב כץ: אתה לא השתתפת בדיונים הקודמים אבל פה ושם זה הולך להיגמר בתאריכים מסוימים, גם החקלאות.
יעקב כץ: ויש דברים נוספים שמטפלים.
יעקב כץ: הנושא של ה-IOM זה תחום אחר.
יעקב כץ: הוא פחות בעייתי.
יעקב כץ: התחום של הסיעוד הוא יותר פרוץ כי גם אין מגבלה על הבאה של עובדי סיעוד וזה רק הולך וגדל.
מאיר שפיגלר: הסיעוד זה המקום היחידי שאין החלטת ממשלה לגבי מכסה מסוימת.
גלעד שרון: שפיגלר, שתי שאלות.
גלעד שרון: אחת, מה קורה כשהעובד הזר נכנס לארץ, לא מצא עבודה, הגיע לפלייניג ויזה, או עובד זר שמעסיקו נפטר אחרי שנתיים הוא בא לחברת כוח אדם ולפי הדיווח שאנחנו מקבלים חברות כוח האדם אומרים לו מצטערים, לא צריך.
גלעד שרון: כי יש פה קסם.
גלעד שרון: כשמגיע עובד זר לחברת כוח אדם מסתבר שלא צריך עובדים זרים.
גלעד שרון: כשצריך להביא עובד מחו"ל מסתבר שכן צריך עובדים זרים.
גלעד שרון: איך מיישמים את הדבר הזה כדי שהאנשים האלה שהגיעו לעבודה כחוק ולא מיצו את תקופת שהותם החוקית לא יגורשו אלא יושמו מחדש?
מאיר שפיגלר: מה השאלה השנייה?
גלעד שרון: והשאלה השנייה היא בסדר, אנחנו מבינים שהיה אמור להיפתח מאגר בענף הסיעוד ואני הבנתי מגורמים בתוך משרד הפנים שהרישום, חלק מהרישום נגמר, למעשה עוד אין מאגר.
גלעד שרון: מתי אנחנו נראה מאגר שפעיל שעובד זר יודע שתמיד הוא יכול להגיע למשרד הפנים ולהירשם וכך תמצא לו עבודה כי החברות הפרטיות, מה לעשות, מכל המחקרים שעשיתי עד היום עולה, הדבר האחרון שהן רוצות זה עובד זר שכבר הגיע לארץ ואי אפשר לגזור עליו עוד פעם קופון.
מאיר שפיגלר: אוקיי אז אני אשלב את התשובה שלי לשתי השאלות שלך.
מאיר שפיגלר: הרציונל של החלטות הממשלה זה לעשות את הכול כדי להקטין את מספר העובדים הזרים שנמצאים בארץ.
מאיר שפיגלר: אנחנו מדברים על חוקיים ועל לא חוקיים.
מאיר שפיגלר: לגבי לא חוקיים כל בר דעת מבין שצריך לעשות את הכול כדי להוציא אותם מן הארץ ולגבי החוקיים צריך לעשות את הכול שהם גם יהיו במינון הנכון על פי החלטות הממשלה.
מאיר שפיגלר: כך שהמוטיבציה שלנו וכך גם אנחנו מנתבים את הפעילות שלנו מבחינת מדיניות היא לעשות את הכול כדי למצות בראש ובראשונה עד תום את הפוטנציאל של עובדים זרים שנמצאים בארץ בכל תחום שלא יהיה.
מאיר שפיגלר: זה בבניין, בחקלאות, בסיעוד, בתעשייה, בעצם בכל תחום שבו מדינת ישראל מאשרת לקלוט עובדים זרים לעבודה.
אילן גילאון: עוד פעם זה לא מופנה אליך.
אילן גילאון: אם רוצים לצמצם עובדים זרים לא נותנים אישורים לקבלנים וליבואנים להביא אותם.
אילן גילאון: נקודה.
אילן גילאון: לא מביאים הרבה עובדים זרים ומגרשים.
אילן גילאון: זו לא הנקודה אבל זה לא בתחום ההחלטות שלך.
מאיר שפיגלר: אלה החלטות ממשלה.
מאיר שפיגלר: מה שכן החלטות הממשלה לאורך השנים, כנ"ל חוק התקציב לשנת 2009-2010 מצמצמים את המכסות.
מאיר שפיגלר: לראייה בתחום הבניין זה ירד מ-12 אלף ל-9000, מ-9000 ל-8000.
מאיר שפיגלר: החלטות הממשלה כחוט השני לפחות בשנים האחרונות מצמצמות את המכסות כדבר שכמעט בשגרה.
מאיר שפיגלר: גם צריך להבין שיש עוד צדדים למתרס.
מאיר שפיגלר: ללכת ולקבל החלטה שיש בה כדי לומר שעד היום היתה מכסה מסוימת וממחר אין כלום, אנחנו יודעים שאפרופו בלשון המחוקק לפעמים יש תקנות שהציבור לא יכול לעמוד בהם והתקנה הזאת היא בטלה ומבוטלת.
מאיר שפיגלר: זה ברור כשמש.
מאיר שפיגלר: אז אני מניח שמנסים ליצור איזשהו מאזן בין מציאות לבין צרכים ורצונות.
מאיר שפיגלר: על בסיס המאזן הזה גם מתקבלות החלטות הממשלה לעניין צמצום המכסות.
מאיר שפיגלר: אנחנו עושים את הכול כדי שלא יהיו תופעות שהיו בעבר.
אילן גילאון: אתה יכול לתת לנו דוגמה לצמצום המכסות?
מאיר שפיגלר: אמרתי למשל בבניין, זה ירד מ-12 אלף לתשעת אלפים.
מאיר שפיגלר: מתשעת אלפים הורידו את זה לשמונת אלפים.
מאיר שפיגלר: זה אמור לרדת לחמשת אלפים, לאלפיים ובבוא העת לכלום.
מאיר שפיגלר: למשל בתעשייה מאלף מאה לשבע מאות.
מאיר שפיגלר: משבע מאות זה אמור לרדת למיטב זיכרוני לחמש מאות אלף מאתיים.
אילן גילאון: בוא ניקח את כולם בחתיכה אחת.
אילן גילאון: בניין, סיעוד, הסעדה, הכול.
מאיר שפיגלר: אז תראה, זה מדורג כפי שציינתי כרגע.
מאיר שפיגלר: זה לא שהיום יש אלף ומחר אין כלום.
מאיר שפיגלר: זה יורד בצורה מדורגת.
מאיר שפיגלר: ההיקפים הגדולים של העובדים הזרים הם בעיקר בבניין.
אילן גילאון: כמה עובדים זרים נכנסו השנה לארץ?
מאיר שפיגלר: בעיקר בחקלאות.
אילן גילאון: לא רק בחקלאות.
אילן גילאון: כמה בסך הכול עובדים זרים בכל התחומים נכנסו לעומת השנה הקודמת?
יוסי אדלשטיין: אין לי כרגע מספרים אבל מה שאני יכול לספר,
אילן גילאון: יש טענה פה שהכניסה לארץ של עובדים זרים מצטמצמת ואז אני מקבל תשובה ענפית.
אילן גילאון: אני רוצה לקבל תשובה כללית, לא ענפית.
יוסי אדלשטיין: אז אני אגיד לך כתשובה כללית ברמת העיקרון השנה נכנסו לארץ רק עובדים בתחום החקלאות ובתחום הסיעוד.
יוסי אדלשטיין: תחום הבניין, תעשייה ומסעדות לא נכנסו.
אילן גילאון: אני מעניין אותי מספרים.
אילן גילאון: לא יודע חקלאות.
יוסי אדלשטיין: אנחנו יכולים להמציא את המספרים.
אמי סער: כמה נכנסו בסיעוד?
יוסי אדלשטיין: ב-2007 זה נתון אחרון.
יוסי אדלשטיין: אבל המספרים בגדול הם מספרים נכונים.
מאיר שפיגלר: אני אומר לך בחקלאות נכנסו סדר גודל של כ-3500 אם אתה שואל אותי ובסיעוד אני מניח שנכנסו גם כן כמה אלפים.
גלעד שרון: המספר של הסיעוד עלה ב-2008 לפחות בעשרת אלפים.
גלעד שרון: זה לא נתון סופי.
גלעד שרון: כמות ההיתרים עולה.
יעקב כץ: בסיעוד האנשים חיים יותר.
יעקב כץ: לצערי הרב יש גם יותר נכים.
יעקב כץ: יש דברים.
יעקב כץ: זה גדל.
תומר ורשה: בתי המשפט מצהירים, המדינה מצהירה שיש עשרת אלפים עובדי סיעוד בעודף למספר ההיתרים.
גלעד שרון: אילן, בסך הכול היתה ירידה גדולה ביום שקיצצו את המכסות בבניין.
גלעד שרון: כיוון שדיברנו על זה שבבסיס שלהם הם הגיעו ל-80 אלף והיום יש 9000 בארץ כלומר הירידה היא של 90%.
גלעד שרון: הבעיה היא שגם המספר בסיעוד גדל ואין עליו הגבלה וגם יש בעיה שנוטים לא לדון עליה שזה הסיפור של אנשים שנכנסים לא כעובדים זרים על אשרת תייר ונשארים לעבוד, וזה כמעט מחצית מהמספר של הלא חוקיים שמדברים עליו בארץ וזאת שאלה שגם כן כדאי לדבר עליה.
גלעד שרון: זאת בעיה מאוד גדולה כי תמיד יותר נוח כשעושים מבצעי גירוש ללכת עכשיו ולפול עכשיו על מי שיודעים איפה הוא אבל מה עושים כדי לתפוס את האנשים האלה שנכנסו שלא כחוק, שאנחנו לא יודעים מי הם שתופסים מקומות עבודה שגם בהגדרה של הממשלה הם של ישראליים ואותם הרבה יותר קשה לתפוס.
גלעד שרון: מה לעשות?
גלעד שרון: הם לא מופיעים בשום מאגר, בשום רישום.
גלעד שרון: איך את האנשים האלה מוציאים?
מאיר שפיגלר: בגדול בסופו של יום זה רק פיקוח ואכיפה.
מאיר שפיגלר: כל בר דעת מבין שאם יש מעשים שלא ייעשו ואין מי שיפקח ויוודא שהמעשים האלה לא יהיו כדאיים לביצוע אז האנשים ימשיכו לעשות את זה כדבר שבשגרה.
מאיר שפיגלר: לשם כך בעצם פעלו ברשות ההגירה בכל מה שנוגע לאותה יחידה של ציקי ושל יוסי וגם אצלנו מנסים בכוח האדם הקיים למנף ככל שניתן את האכיפה ואת הפיקוח, ליצור הרתעה שתגרום לכך שאדם יחשוב פעם ופעם שנייה ופעם שלישית לפני שהוא עושה מעשה שיש בו משום חריגה מהוראות הנוהל.
יעקב כץ: יש לך למשל את העובדה שעם הממשל ברוסיה, אז פתרו בעיה.
יעקב כץ: זו היתה בעיה נקודתית בעיקר שזה היה בתחום הזנות אז את הדבר הזה נמצא לו פתרון מקורי וההחלטה לוותר על הויזה מרוסיה נמצאה כהחלטה שהוכיחה את עצמה לפחות בחמישה החודשים הראשונים.
יעקב כץ: תגידי לי אתם יש לכם תשובה להתארגנות המעשית בשטח, מחר, פתאום עוצרים 30 אלף אנשים, ילדים, נשים, איך מחלקים אותם?
יוסי אדלשטיין: יש היום, מוקצים בתוך מתקני השב"ס כ-2600 מקומות כליאה.
יעקב כץ: זה מה שיש?
יעקב כץ: לא, כי אני הבנתי מגנות שהוא הולך בעוצמה כזו שהוא הולך לעשות מהפכה.
יעקב כץ: אבל כיוון שיש לנו 118 אלף עובדים זרים אבל עם הכוחות שלו לך תדע מחר פתאום הוא יעצור לך 20 אלף או 15 אלף.
יעקב כץ: אז יעצרו רק 2500?
יוסי אדלשטיין: הכוונה היא לא לעצור.
יעקב כץ: אלא להכניס אותם לתוך מסגרת.
יעקב כץ: שמה אתם ערוכים מבחינה, יש לכם בתי ספר, גני ילדים עד שמגרשים אותם, מה עושים איתם?
יעקב כץ: איך מטפלים בהם?
יעקב כץ: ילדים, נשים?
יעקב כץ: מה בדיוק התוכנית?
אורנה אטלי: מעבר למשאבים שקיימים היום באמת בשני המתקנים שמחזיקים את מבקשי המקלט אין כרגע.
אורנה אטלי: יש שיתוף פעולה מצוין.
יוסי אדלשטיין: אתה שואל שאלה אחת ומרחיב אותה.
יוסי אדלשטיין: ברמת העיקרון ישנם 2600 מקומות כליאה שמוקצים לשוהים בלתי חוקיים.
יוסי אדלשטיין: ישנו מתקן שהוא מיועד, הוא הוכשר על ידי כל הגורמים לאכלס בו קטינים ומשפחות.
יוסי אדלשטיין: ושמה יש פקידות מחשב, יש עובדת סוציאלית, יש מורות לעברית, מורות לאנגלית.
יוסי אדלשטיין: זה היה עד היום בחדרה במתקן אחד והיום מקימים את זה במסגרת מתקן אחר.
יוסי אדלשטיין: זה מתקן שאושר בכל הערכאות כמתקן מתאים.
אביטל שטרנברג: גם בקציעות.
יוסי אדלשטיין: בקציעות זה זה.
יוסי אדלשטיין: אבל פה זה יותר... עם מחשב והכול.
יוסי אדלשטיין: מה שרציתי להגיד ליושב ראש שברמת העיקרון ה-2600 מקומות האלה הם לא נוצרו לצרכי מעצר וענישה.
יוסי אדלשטיין: הם נוצרו לצרכי הבאה והרחקה.
יוסי אדלשטיין: ואז אמור להיות איזה תהליך של שבוע ימים.
יוסי אדלשטיין: המעצר והרחקה.
יעקב כץ: כמה זמן זה בדרך כלל לוקח הלוא המדינה צריכה לקבל אותו.
יעקב כץ: במידה והיא לא מקבלת.
יוסי אדלשטיין: אם הוא נתין של המדינה והוא מזוהה ויש לו מסמכי נסיעה אז הוא טס למדינתו.
קריאה: לא לפני 72 שעות.
יוסי אדלשטיין: ברמת העיקרון למדינה שיש לנו קשרים דיפלומטיים איתה ויש לה פה נציגות אז אנחנו ורמים אם אין לו מסמכים, הוא איבד אותם, אז פונים לקונסול, הקונסול מזהה אותו ומנפיק לו תעודת מעבר או דרכון.
יעקב כץ: אז 2600.
יעקב כץ: והאלפיים שש מאות האלה צריכים להיות.
יוסי אדלשטיין: זה סבב כזה.
יעקב כץ: מה לגבי, אם נניח אדם שנעצר יש לו אישה, יש לו ילדים, יש לו תינוק.
יוסי אדלשטיין: אנחנו בוחנים כל מקרה, כל דבר לגופו.
יוסי אדלשטיין: היו מקרים בעבר, יושב פה עורך דין תומר ורשה, הוא יכול להעיד על זה.
יוסי אדלשטיין: היו מקרים בעבר שעצרנו את אב המשפחה ובא עורך דין תומר וביקש לאפשר לו להשתחרר והוא ייקח את אשתו ואת ילדיו ויצא מרצונו.
יוסי אדלשטיין: אז עשינו גם דברים כאלה.
יוסי אדלשטיין: תראה, אני לא רוצה לעצור אף אחד.
יוסי אדלשטיין: לא רוצה לעצור אף אחד.
יוסי אדלשטיין: מבחינתי שיקומו ויצאו.
יוסי אדלשטיין: פנו אלי אתמול מספר גופים שיש להם אנשים שרוצים לעזוב ואין להם אפשרות מימון.
יוסי אדלשטיין: אנחנו נעזור להם באפשרות המימון של כרטיס הטיסה ושיעזבו.
יוסי אדלשטיין: אני לא רוצה לעצור.
יעקב כץ: עוד שאלה אחת שמטרידה אותי.
יעקב כץ: הודעה לעובדים הזרים.
יעקב כץ: הלוא כמו שאתם אמרתם בחודשים האחרונים, בשנה שנתיים האחרונות אתם קצת הורדתם את הלחץ על הדוושה בפועל בהתארגנות הפנימית שהכול עבד תחת כותרת אחת, לרשות אחת, תחת מנהל אחד.
יעקב כץ: צריך להודיע להם.
יעקב כץ: צריך להודיע לעובדים הזרים יש איזו פעילות שנעשית פרסומית.
יוסי אדלשטיין: אני לא חושב שאני צריך להודיע להם.
יוסי אדלשטיין: אם הוא שוהה בלתי חוקי אני צריך לתאם איתו?
יעקב כץ: עובד זר שהוא בן אדם.
יעקב כץ: עובד זר שהוא שוהה בלתי חוקי.
יעקב כץ: אולי הם לא יודעים אפילו שהם לא חוקיים.
יעקב כץ: הם עבדו כחוק.
יעקב כץ: סתם אני שואל שאלה.
יעקב כץ: יש פה, מסתובבים פה מדובר פה על עשרות, מאות אלפי אנשים שמחר פתאום, יש איזו פעולה שנעשית?
יעקב כץ: אני מדבר על ישראלים שמסתובבים מחר באמריקה ונמצאים שמה כמה שנים.
יוסי אדלשטיין: אנחנו לא אמריקאים.
אילן גילאון: הוא גם לא עושה איסוף של משפחות שלמות.
יעקב כץ: אני שואל שאלה מוסרית.
יעקב כץ: האם נעשית פעולה שמודיעים ברדיו ובטלוויזיה בשפות שונות, דעו לכם אנחנו נכנסים עכשיו למערכת של אכיפה.
יעקב כץ: מי שרוצה לעזוב יעשה א,ב, ג, יבוא לרשות ההגירה ויקבל ליווי.
יעקב כץ: מי שלא רוצה שיתארגן יגיד שלום למשפחה שהוא עוזב.
ניצן הורוביץ: אולי להמשיך את השאלה של היושב ראש.
ניצן הורוביץ: אולי אפשר לכוון את העניין למה שנקרא עזיבה מרצון.
ניצן הורוביץ: ברגע שאתה מודיע להם או עושה מסע פרסום שאתם הולכים לעשות גל של אכיפה ככה קפדנית ואתה נותן להם נגיד פרק זמן של שלושה חודשים לבוא מרצונם להירשם ולעזוב מרצונם.
ניצן הורוביץ: אנשים לא רוצים להיעצר באמצע הלילה.
ניצן הורוביץ: ככה אתה גם חוסך מבחינתך את המעצרים האלה, את התמונות הקשות, את כל הסיבוכים.
ניצן הורוביץ: הם יבואו מרצונם.
ניצן הורוביץ: אני חושב שלפני שלוש או ארבע שנים היה מבצע של עזיבה מרצון והרבה באו מרצונם.
ניצן הורוביץ: לא רוצים להסתבך.
ניצן הורוביץ: זה לא פושעים או עבריינים.
ניצן הורוביץ: אתה אומר להם יש לכם כמה חודשים.
יעקב כץ: כמו עם חיילי המילואים.
יעקב כץ: אתה נותן להם חודש להביא את הנשק.
יעקב כץ: מי שלא יביא את הנשק...
ניצן הורוביץ: אולי זה פתרון יותר מוצלח.
ניצן הורוביץ: פה אין קונפליקט.
יעקב כץ: מר שפיגלר חשבתם על הדבר הזה?
יעקב כץ: זה דבר שדנתם עליו?
מאיר שפיגלר: אתה רוצה תשובה?
יעקב כץ: חכה, תן לאילן להוסיף עוד שאלה.
אילן גילאון: האמת היא שהסיבה שאנחנו נזעקנו לפה שני שליש מהסיעה כי אנחנו שומעים שהולך להיות מבצע גירוש לקראת סוף החודש הזה תחילת חודש אוגוסט שאתם נערכים לכך.
אילן גילאון: עד כמה שידוע לנו ואנחנו האחרונים שנגיד שלא צריך לכבד את החוק.
אילן גילאון: אנחנו בעד לכבד את החוק כמובן.
אילן גילאון: היתה איזושהי מדיניות, אולי לפעמים מדיניות שבשתיקה והסכמה עם הארגונים שמטפלים בעובדים זרים שלא עושים גירוש, בוודאי לא של ילדים, בוודאי לא משפחות.
אילן גילאון: לכן הטענה שלי היא לא אל הפקידים כי אין מה לדבר איתם.
אילן גילאון: הם תמיד יכולים לטעון שהם מבצעים הוראות.
אילן גילאון: אני לא כועס עליהם אף פעם חוץ מאשר כאשר הם עושים את זה בתיאבון רב מדי.
אילן גילאון: זאת אומרת בהתלהבות מסוג העבודות האלה.
אילן גילאון: אלה הן עבודות שלא צריך לעשות בהתלהבות.
אילן גילאון: אני לא אומר פה דברים על עמדתי העקרונית.
אילן גילאון: כמה אני שונא את העבודה הזרה וכמה אני לא מייחס את העבודה הזרה ולא את העובדים הזרים וכאן צריך לעשות אבחנה דקה בין עבודה זרה לעובדים זרים.
אילן גילאון: האנשים האלה בסופו של דבר הגיעו הנה.
אילן גילאון: בסופו של דבר מכלול בגלל שיקולים שהיו שיקולים לא מתוך דאגה לפיליפינים ולא לסינים ולא לאף אחד אחר, שיהיה ברור לגמרי.
אילן גילאון: מתוך צרכים מסוימים שהם צריכים להיות צרכים בסיסיים ומינימאליים ומתוך מכונה משומנת שהופכת לבורסה של עובדים זרים ולכן אתה שואל את עצמך, הרי יש פה 280 אלף עובדים זרים.
אילן גילאון: זה תלוי כמה זמן האשרה הזאת נמשכת.
אילן גילאון: כמה אפשר לתת רווח בגלגול בורסאי של עובדים זרים.
אילן גילאון: זה מה שקיים במדינה כאשר חלק מהמעוניינים המרכזיים והראשיים זה אנשים שמעורבים בתוך הפוליטיקה.
אילן גילאון: רק לפני שבוע היתה לנו דוגמה מן הסוג הזה.
אילן גילאון: אני לא אכנס אליה.
אילן גילאון: על הנושא של רישיונות.
אילן גילאון: ולכן חוכמת מעשה בכוונה תחילה בעולם כזה של הגירה היא קודם כל לדעת להיערך בכניסה לשדה התעופה, לא ביציאה ממנו.
אילן גילאון: עכשיו תארו לעצמכם איזה מחזות הולכים להיות בשבוע הבא.
אילן גילאון: אם תגידו שהדבר הזה בכלל לא הולך לקרות אז אנחנו הוזים ואין שום דבר כזה.
אילן גילאון: זאת אומרת אנחנו יושבים פה ומדברים האם יש לנו מחשבים וצבעי פנדה בבתי הסוהר לילדים.
אילן גילאון: תגידו אתם יצאתם מדעתכם?
אילן גילאון: על מה אתם מדברים?
אילן גילאון: זה מזכיר לי את אלה שאמרו להם לעשות צינורות דם עד באר שבע.
אילן גילאון: והם אמרו שצריך לעשות את זה בזווית ישרה ואחרי זה לרדת למטה בשיפוע.
אילן גילאון: אז לכן אני רוצה שתהיה אדוני היושב ראש קריאה פה של הוועדה הזאת לעשות בעניין הזה מורטוריום מוחלט על מה שנקרא עכשיו משפחות וילדים.
אילן גילאון: כל מה שמרכיב אותו, אבא, אימא וילדים תעצרו רגע, לא קרה שום דבר.
אילן גילאון: לא בורח כלום.
אילן גילאון: ולטווח רחוק צריך למצוא פתרון שהוא פתרון מצד אחד להפסיק את התופעה של כניסה פנימה.
אילן גילאון: לא לעשות טעויות שעושים אותם במקומות אחרים כמו באירופה למשל, טעות גדולה מאוד.
אילן גילאון: או להחליט מה אתה רוצה להיות.
אילן גילאון: אי אפשר כאן לאורך יותר מדי זמן לקיים עם של עבדים בפנים ולרדוף אותם כל הזמן.
אילן גילאון: אתה שואל אותי, אני הייתי הולך על מורטוריום מוחלט.
אילן גילאון: כל מי שרוצה עכשיו שיישאר.
אילן גילאון: זאת האחריות שצריך לשלם עבורה.
אילן גילאון: וכל השאר שלא ייכנסו.
אילן גילאון: במקביל צריך לעשות דברים מסוימים.
אילן גילאון: צריך לתת עבודה מועדפת לנושא של סיעוד שכל כך חסר כאן.
אילן גילאון: צריך לתת כל מיני מנגנונים של פיצוי.
אילן גילאון: אני לכם אומר, לגנות, לשרים הממונים שזה שני שרים בעניין הזה.
אילן גילאון: אנחנו נדבר איתם, אני רוצה שתצא קריאה מהוועדה.
אילן גילאון: תעצרו את החיזיון הזה שאתם מתכוונים לעשות פה בחודש הבא.
אילן גילאון: תתנו קודם כל בשלב זה חנינה כוללת לכל מי שהוא משפחה כאן.
אילן גילאון: יכול להיות שזה נשמע מטורף אבל זאת היא האמת.
אילן גילאון: אם זה לא נעשה עד עכשיו זה המצב המטורף.
אילן גילאון: אני לא רוצה לשמוע איך אתם נערכים בתוך בתי הסוהר לקלוט ילדים בני 7, זה פשוט מטורף.
ניצן הורוביץ: מה בכל זאת בעניין העזיבה מרצון?
תומר ורשה: אם אפשר להתייחס.
תומר ורשה: שמי תומר ורשה.
תומר ורשה: אני עורך דין פרטי שבשבע השנים האחרונות מייצג זרים וזכויות אדם כלפי משטרת ההגירה.
תומר ורשה: בדיוק בנושא של עזיבה מרצון יש הבדל בין אוכלוסיות, נאמר עובדים זרים וכולי שהגיעו לכאן וזרים לא חוקיים שהסתננו נאמר לפני שנה לתוך מציאות קשה של הגירה שהם ידעו מראש שירדפו אותם וכולי, לבין משפחות ושוהים ותיקים שהגיעו לפני 10 או 15 שנה במצב שעוד לא היתה אכיפה ולמעשה השתקעו כאן והיום צריך לדעת איך לטפל בהם.
תומר ורשה: גם הם יודעים שלמעשה אין להם עתיד בארץ.
תומר ורשה: אבל גם אין להם את הכלים לקום ולעזוב היום.
תומר ורשה: מדובר מבחינתם ב-relocation, גם לחזור למדינה שלהם או לחזור למדינות אחרות ששם יש להם משפחות.
תומר ורשה: צריך לדעת איך לעזור להם לקום ולעזוב.
תומר ורשה: העובדה היא שבשבע השנים האחרונות יש פה הרבה מאוד שוהים ותיקים שלא עצרו אותם עם אישום שזה לא עובד.
תומר ורשה: משום שיש בעיה גם מוסרית וגם ביצועית עם משפחות וכולי.
תומר ורשה: אם הדרך היחידה היא עזיבה מרצון צריך שיהיה גם אפקטיבית וישימה.
תומר ורשה: הפרויקטים שנעשו בעבר על ידי משטרת ההגירה ומשרד הפנים היו מתן פרק זמן של חודשיים שלושה להתארגנות.
תומר ורשה: זה לא כל כך עבד משתי סיבות.
תומר ורשה: ראשית זה לא מספיק זמן למשפחה לבוא ולתכנן את עתידה ולמצוא לעצמה את המקום המתאים ולארגן לעצמה את התנאים לקום ולעזוב.
תומר ורשה: ושנית לאחר שנים ארוכות של שהייה בלתי חוקית בישראל למעשה אין להם אפשרות לעזוב לאף מקום אחר משום שהם היו פה לא חוקיים.
יעקב כץ: איך זה מסתדר עם החלטת הממשלה שהחליטה שעד 2013 והורתה לגנות שהוא ראש מנהל האוכלוסין לדאוג למשטרת ההגירה.
יוסי אדלשטיין: החלטת הממשלה לא רלוונטית.
יעקב כץ: שאלה מוסרית.
יעקב כץ: אבל אחרי השאלות המוסריות שלך ממשלת ישראל החליטה מה שהחליטה ואני את הדיון בוועדה פה, אנחנו לא באים לעקר את החלטת הממשלה.
אילן גילאון: שתפסיק לתת רישיונות.
יעקב כץ: זה לא בכוחנו חבר הכנסת אילן גילאון.
אילן גילאון: מה זה הצביעות הזאת?
אילן גילאון: הרי הממשלה לא מתכוונת לכך.
יעקב כץ: אנחנו שתי הסיעות שלנו ביחד הגודל שלנו הוא כגודל הסיעה העתידית של מופז.
תומר ורשה: יש פתרון שהצגתי בפני שר הפנים שטרית דאז בינואר השנה.
תומר ורשה: ואחר כך העברתי את זה לאלי ישי אדוני.
תומר ורשה: אני באתי בהצעה שנותנת פתרון ראוי איך לטפל בכל השוהים הותיקים בישראל לרבות משפחות.
תומר ורשה: ההצעה באה ואמרה דבר כזה, לתת להם אשרת עבודה זמנית לתקופה של שנה בלבד על מנת שבתקופה הזאת הם יתארגנו, יעבדו פה ויצאו מישראל בתום השנה.
תומר ורשה: ולמה זה טוב?
תומר ורשה: מכמה סיבות.
תומר ורשה: קודם כל מבחינת מדיניות ההגירה זה משתלב, זו תקופה של שנה, זו תקופה שבטלה בשישים.
תומר ורשה: בדרך הזאת הם יכולים למצוא את מקומם ביעדים אחרים בעולם משום שלמעשה זה הכשיר את השהות הבלתי חוקית הקודמת שלהם ובשנה הזאת הם באמת יכולים לקום ולהתארגן ולעשות ולצאת.
יעקב כץ: עורך דין ורשה, עכשיו היו שנים שלא היה בהם לחץ.
יעקב כץ: היה להם זמן מספיק להתארגן.
תומר ורשה: היתה אכיפה קשה מאוד.
תומר ורשה: זה קודם כל.
תומר ורשה: אני אומר מניסיוני.
תומר ורשה: מר אדלשטיין אכף את הדברים בצורה מהותית ודבר שני, כאשר משפחה יודעת שבכל יום עלולים להיכנס ולעצור את אב הבית וקשה לו להתארגן, אפילו לצאת ולארגן מכולה, או למצוא עבודה וכולי.
תומר ורשה: עכשיו למה הפתרון טוב לשנה הזאת?
תומר ורשה: כי בשנה הזאת ראשית אתה מקבל מאגר מידע אדיר על כל אותם שוהים בלתי חוקיים.
תומר ורשה: אני מדבר גם על שוהים ותיקים לצורך העניין.
יעקב כץ: מה זה נקרא ותיק לצורך העניין?
תומר ורשה: עשר או חמש עשרה שנה.
יעקב כץ: עשר שנים זה דבר אחד, חמש עשרה שנים זה דבר אחר.
תומר ורשה: אדוני פנו אלי קבוצה שהתאחדה מכל אפריקה, מכל מדינות אפריקה שהרי משם מביאים חלק גדול.
תומר ורשה: יש לי כאן תיעוד של כ-500 איש שלמעשה מדינת ישראל לא יודעת על קיומם.
יעקב כץ: ומה שטרית ענה לך על כל הבקשות שלך?
ניצן הורוביץ: ואז הם נרשמים אז יש לך תיעוד.
תומר ורשה: אני אגיד לך למה זה טוב.
תומר ורשה: קודם כל ברגע שאתה נותן להם אשרה כבר יש להם מה להפסיד.
יעקב כץ: אבל אני מניח ששלחת את זה לא רק לשר שטרית, שלחת את זה גם לשר ישי לאחרונה ושלחת את זה לשר התמ"ת.
יעקב כץ: מה הם ענו?
תומר ורשה: יש בפניך סיכום דיון מינואר של שטרית שגם מר אדלשטיין היה בו.
תומר ורשה: ולמעשה הם באו ואמרו שההצעה תיבדק.
תומר ורשה: זה היה ב-14 בינואר.
תומר ורשה: מופיעים כאן כמה עותקים.
תומר ורשה: דבר שני, בעקבות כתבה שהיתה בעיתון על הסיפור הזה אז קיבלתי עוד מכתב מלשכת השר מה-21 באפריל, כלומר לפני חודשיים שרשות האוכלוסין עוסקת בנושא של עזיבה מרצון ומגבשת המלצות בעניין.
תומר ורשה: כלומר הנושא עלה על הפרק ואני הבאתי בפניהם את היתרונות.
תומר ורשה: עכשיו היתרון המהותי זה, היום אין להם מה להפסיד החבר'ה האלה, עם הגב לקיר, שאתה מכוון אקדח לאדם שעומד בראש הצוק אז מה לעשות, אין לו באמת אלטרנטיבה.
יעקב כץ: איזה כמות עומדת להיות מגורשת?
יעקב כץ: 118 אלף.
יעקב כץ: עורך דין ורשה רק תגיד לי, מתוך 118 אלף העתידים להיות מגורשים על איזה אחוז אתה מדבר?
תומר ורשה: יפה אדוני.
תומר ורשה: תראה ההתארגנות שהצלחנו לעשות בזמן קצר כדי לפנות לשר כעת מדובר על 500 איש אבל אלה מנהיגי הקהילות ומובילי הדעה.
תומר ורשה: יש כאן מנהיגי כנסיות וכולי.
תומר ורשה: זה פילוט שאפשר להרחיב אותו לכלל השוהים הבלתי חוקיים שמוכנים לקבל עליהם את המתווה הזה של אשרה לשנה כנגד עזיבה.
תומר ורשה: עכשיו היתרון הגדול שראשית יהיה עליהם פיקוח.
תומר ורשה: הם יחסכו כסף למדינה במעצרים.
תומר ורשה: דרך אגב סתם ברמת הטיפול הרפואי, שוהה בלתי חוקי שהולך למיון מחויב לקבל טיפול, זה טיפול חירום שנרשם כחוב אבוד של עשרות אלפי שקלים בעוד שכאשר הוא יכול לעשות לעצמו ביטוח חסכנו פה המון כסף.
יעקב כץ: על זה דיברנו בישיבות הקודמות.
יעקב כץ: אתה לא היית בישיבות האלה.
יעקב כץ: דיברנו על נושא של ביטוח, דיברנו על הרבה נושאים.
יעקב כץ: אנחנו באנו לשאול איך מתארגנים.
תומר ורשה: רק במשפט אחרון כאשר אתה מביא את ראשי הקהילה ומנהיגיה לקבל הצהרה שהם מוכנים בתוך שנה לעזוב את המדינה יש פה מסר אדיר.
תומר ורשה: וכל השוהים הבלתי חוקיים.
יוסי אדלשטיין: כבוד היושב ראש, אני הובלתי מהלך כזה ועשיתי פילוט בקשר לעורך דין תומר ורשה שהציע פה.
יוסי אדלשטיין: ונפגשתי לפני כחצי שנה עם איזה 10 או 11 נציגים, הם קראו לעצמם הוועד של יוצאי חוף השנהב.
יוסי אדלשטיין: נפגשתי איתם וניהלנו משא ומתן ואפשרנו להם להישאר פה וביקשנו מהם שיבואו, שיעבירו לנו רשימה שמית, שיבואו להתייצב אצלנו, אנחנו נקנה להם את כרטיסי הטיסה, נטפל להם בניירות וזה.
יוסי אדלשטיין: היו ברשימה כ-600 איש.
יוסי אדלשטיין: חלקם בסוף באו להירשם, חלקם לא.
יוסי אדלשטיין: בסופו של דבר יצאו אולי 60 בטפטופים כאלה ואחרים.
יוסי אדלשטיין: זה לא מחזיק מים רבותיי.
סיגל רוזן: הם לא קיבלו אשרות.
סיגל רוזן: הם לא קיבלו הזדמנות אמיתית.
סיגל רוזן: זה לא מאפשר להשיג אשרה למדינה מערבית אחרת.
יוסי אדלשטיין: בואו רבותיי, מה אתם רוצים שאני אטפל להם עכשיו בויזה לארצות הברית?
ניצן הורוביץ: יש נקודה שצריך להבין.
ניצן הורוביץ: אדוני היושב ראש אנחנו רוצים שהם יצאו.
ניצן הורוביץ: זה האינטרס המשותף.
ניצן הורוביץ: עכשיו כדי שהם יצאו.
יעקב כץ: אני מסכים איתו שצריכה להיות הרבה רגישות.
יעקב כץ: לא הייתי משאיר את כולם פה.
יעקב כץ: לא הייתי משאיר את חציים או את חלקם.
יעקב כץ: אבל כמו שאתה אומר לגרש לאט לאט עם הרבה רגישות.
אילן גילאון: בן אדם לא נכנס למקום שפיקח יודע לצאת ממנו.
אילן גילאון: זה בדיוק מה שאני מדבר איתך.
אילן גילאון: עכשיו אנחנו נבנה עובדה ובעיה אחרת.
ניצן הורוביץ: צריך להבין פה מבחינה משפטית בינלאומית הוא לא יכול לבקש ויזה לשום מדינה אחרת.
ניצן הורוביץ: נגיד הוא לא יכול לחזור לארץ המוצא שלו.
ניצן הורוביץ: הוא לא רוצה.
ניצן הורוביץ: למה שם אין לו כלום.
ניצן הורוביץ: יש מדינות שהוא יכול לנסוע אליהן.
ניצן הורוביץ: אם הוא מגיש את הבקשה על רקע אי חוקיות אז הוא לא יקבל, בהגדרה הוא לא יקבל.
ניצן הורוביץ: אם אתה נותן לו אפילו פרק זמן קצר שהוא כן במעמד חוקי הוא יבקש ויזה לארץ אחרת.
ניצן הורוביץ: הוא לא רוצה להיות כאן.
ניצן הורוביץ: הוא לא רוצה להיות ישראלי.
ניצן הורוביץ: הוא יודע שאין לו פה שום עתיד.
ניצן הורוביץ: אנחנו צריכים לסייע לו באופן סביר לעזוב כאן.
ניצן הורוביץ: אז המודל הזה, המתווה הזה אני חושב שהוא, זה פתק ממך לא פותר את הבעיה העקרונית.
ניצן הורוביץ: אני יודע שאתה לא תגרש אותו.
ניצן הורוביץ: אבל הלאה אתה מבין את העניין.
יעקב כץ: חבר הכנסת הורוביץ, אני אומר ככה.
יעקב כץ: צריך להפוך את הדברים למעשיים.
יעקב כץ: מה שמציע עורך הדין ורשה צריך לעבור החלטת ממשלה.
יעקב כץ: אנחנו יכולים לקרוא קריאות או לא לקרוא קריאות.
יעקב כץ: אני לא עברתי על זה בעיון.
יעקב כץ: זה מדובר פה עדיין על מיעוט של אנשים, על אחוז קטנטן.
יעקב כץ: לא מדובר פה על רוב העובדים הזרים.
יעקב כץ: אני שואל שאלה כללית לגבי ההתארגנות הכללית.
יעקב כץ: אז אתה אמרת שיש 2500 במתקני הכליאה.
יעקב כץ: מה אתם עושים?
יעקב כץ: איך אתם מתארגנים מבחינה מעשית?
אילן גילאון: אני לא הבנתי שאלה אחת פשוטה כמה מגורשים עומדים להיות?