GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעקב גנות: מה החשד שיברח?
יעקב גנות: הלוואי שלא יחזור.
יוסי אדלשטיין: נאמרים פה דברים וצריך להבין את המשמעות של זה.
יוסי אדלשטיין: חנה בהיבט ההומניטרי אישי היא צודקת, אבל מצד שני, צריך לשים לב למה שחנה אומרת בין השורות, שמחר בבוקר המטפל שלך קם בלי להגיד לך וטס לחופשה לחודש.
רן כהן: זה לא מה שחנה אמרה, ולא מר שמר גנות הסכים.
שמחה בוניטה: צריך למצוא מחליף, זה לא עובד כך.
שמחה בוניטה: היום אין מאגר, יש בעיה, שאתה מדבר פה בתחום הסיעודי ותלויים במטפל וחברות כוח אדם עם כל הכבוד, לא מספקים עובדים מחליפים.
רן כהן: לפי הרפורמה זה יהיה התפקיד של - - -
שמחה בוניטה: אני לא יודעת, אני יודעת מה קורה עם זה.
שמחה בוניטה: חולה לא יכול לתת את האינטר ויזה אם לא נמצא לו מחליף.
שמחה בוניטה: אתה צריך לראות איזה גיהנום זה כאשר חודש ימים שעובד לא נמצא.
שמחה בוניטה: אין מאגר של עובדים שיחליפו את העובד המטפל, אז זה לא עובד כך.
רן כהן: מאחר ויש פה אווירה של הסכמה, אני רוצה לנצל את זה כדי לנסות ולהגיד שעובדות עובדים בסיעוד לפחות להתחיל בשלב שבו נניח יש אמהות, אז לקבוע שאחת לשנה מותר לעובדת כזאת לבקר את ילדיה.
חנה זוהר: או אחת לשנתיים.
חנה זוהר: יש גברת ששמונה שנים לא נתנו לה לצאת החוצה.
רן כהן: כמובן בתיאום עם החברה, והחברה תדאג למחליף לאותו חודש או שבועיים.
שמחה בוניטה: זה לא נכון, כל חמש שנים הם חייבים לצאת.
שמחה בוניטה: פעם היה כל שנתיים, לא מאריכים ויזה בלי לצאת, זה החוק.
רן כהן: אני מדבר בתוך החמש שנים, אם זאת מטפלת שהיא אמא לילדים, לא צריך לתת לה פעם בשנתיים לראות את הילד שלה, זה אנושי.
שמחה בוניטה: אני לא אומרת לא, רק תביא מחליף.
שמחה בוניטה: אני מסכימה לתת לה כל שנה רק תביא מחליף כל שנה.
רן כהן: החברה שמעסיקה צריכה לדאוג למחליף, לשבועיים או לשלושה או לחודש הזה.
רן כהן: זה חלק מהרפורמה, לפחות על זה יעשו הקלה על המועסקים והמעסיקים.
רן כהן: בהנחה שזה לטיפולך מר גנות.
יעקב גנות: אני צריך לבדוק את המשמעויות.
שמחה בוניטה: אתה אומר אנושית, אבל אנושית גם צריך לראות תמיד את הצד השני.
שמחה בוניטה: למטבע יש שני צדדים.
רן כהן: אמרנו גם את הצד של העובדת וגם את הצד של המטופל.
יעקב גנות: צריך לבדוק את המשמעויות, מבחינתו מי ישלם לו, צריך לעלות לו הרבה כסף, כדאי לו לא כדאי, לא אמרתי כלום.
יעקב גנות: אני מבין את המעסיק שהוא רוצה, מצד שני אני מדמיין לעצמי בן אדם שיש לו ילדים קטנים ונמצא פה שנתיים, שלוש, ארבע, ולא שהוא לא יוצא בגלל זה שאין לו כסף, אומרים לו אתה לא יוצא.
רן כהן: הייתי מאפשר לאמא כל שנה, לאבא כל שנתיים.
רן כהן: גם לאבא זכויות לראות את הילד שלו.
רן כהן: אבל ברגע שיהיה מאגר גם יהיה אפשר לתת את המחליפים.
יוסי אדלשטיין: ברגע שהחברות יוכלו לתפקד, זה יהיה חלק מהתפקיד שלהם.
אורי מקלב: גם נניח עובד זר שיש לו אבא חולה, צריך למסד את זה, כמה זמן הודעה מראש.
רן כהן: זאת סוגיה שיטפל בה היושב ראש הבא של ועדת העובדים הזרים בכנסת, אבל הרעיון נשתל פה.
אורי מקלב: חלק גדול מהעבודה זה לפעמים להחזיק את ההורים, לא תמיד הם באים לארץ כדי לעבוד ולחסוך כדי שהילד יוכל להשכיל וללמוד, גם כדי להחזיק את ההורים.
חנה זו הר: ישנה תופעה שהולכת וגדלה, שבה מטפל אחד נדרש לטפל בשני קשישים, שני מטופלים.
רן כהן: מה זה נדרש?
רן כהן: על ידי מי?
חנה זוהר: שכל אחד מהם עבר מבחני תלות של ביטוח לאומי ונקבע בהם שיש להם תלות הגבוהה ביותר, עובד אחד נדרש על ידי חברת כוח אדם, באישור משרד הפנים או יחידת הסמך, מאיר סוויסה אחראי על זה.
חנה זוהר: באישור ועדה מיוחדת בביטוח הלאומי שנמצאים פה כל מיני חוץ מאשר נציגי העובדים, ואחד הקריטריונים זה המצב הכלכלי של המשפחה.
חנה זוהר: כשחוק הסיעוד התחיל, לא היתה כוונה אלה שחוקקו אותו, להביא עובדים מחו"ל שיעבדו 24 שעות.
חנה זוהר: הכוונה היתה למט"ביות ושיתנו עזרה למשפחה של כמה שעות.
חנה זוהר: הדברים התהפכו כבר וקוראים לזה הפתרון האידיאלי.
חנה זוהר: מה שקורה היום שקשישים מרותקים למיטה, שנמצאים במצב סיעודי קשה מאוד נשארים בבית.
חנה זוהר: והעובד נדרש לטפל בהם יום שלם, חלקם אפילו צריכים שני עובדים, אחד שצריך שני עובדים.
חנה זוהר: אבל התקדמנו לעוד, עובד אחד מטפל באחד כזה ובבן זוגו שגם הוא קיבל אישור, אז זה חיסכון למשפחה כי אז הביטוח הלאומי - - -
יעקב גנות: בואי ותמשיכי, גם הופך להיות עוזר בית וגם מנקה את החצר, והעסק מושלם.
חנה זוהר: אתה אמרת.
שושנה שטראוס: זה היה המצב עד לפני כשנה, כשהרשויות נהיו ערות לבעיה.
שושנה שטראוס: היום גם הביטוח הלאומי וגם יחידת הסמך יש ועדה מיוחדת, לא מאשרים לעובד אחד או לשני קשישים להעסיק עובד אחד, אלא אם כן ועדה בדקה שאין עומס טיפולי חמור לעובד הזר - -
חנה זוהר: למה צריך ועדה בכלל?
חנה זוהר: עובד אחד מטפל בבן אדם אחד.
חנה זוהר: למה צריך ועדה?
רן כהן: למה להביא כפול עובדים זרים, אם המקרה הוא לא מאוד קשה, בתוך אותה משפחה, לא בתוך שני בתים שזו בעיה גדולה מאוד.
רן כהן: אם העובד יכול, ואם הבעיה לא כבדה, אז זה בסדר.
חנה זוהר: כמו שאני אומרת לך, בדקתי היטב בביטוח לאומי מי נמצא, מה הקריטריונים.
חנה זוהר: אין שם נציגות של העובדים, אף אחד לא מייצג שם את העובדים.
חנה זוהר: כשאני שומעת שהקריטריונים בין היתר, אז אישרו שכן יבוא עובד אחד רק ביום שבת ויחסוך להם את המחליף לשבת, והעובד הזה ימשיך לטפל כל השבוע בשני אנשים.
חנה זוהר: השיקולים של הועדות הם לא בהכרח ענייניים.
חנה זוהר: נציגי העובדים לא נמצאים שם, וכשיש שיקול מצב כלכלי של המשפחה, עם כל הכבוד, העובדים הזרים הם לא הקורבנות של המצב הכלכלי בארץ.
יעקב גנות: המצב הכלכלי בארץ הוא לא רע בינתיים.
חנה זוהר: הם גם לא הקורבנות של אי עדכון הקצבאות.
גלעד נתן: ממחקר שלהם עולה שחלק גדול מההתעללויות של עובדים זרים נובע ממצב שיש עומס על העובד הזר.
גלעד נתן: דיברתי גם עם משה סוויסה והוא אמר שהם הולכים להפסיק עם האישורים האלה, אני מקווה מאוד ואפילו לעקוב אחר הסיפור הזה.
חנה זוהר: לא צריך ועדת חריגים, זה פתח לשחיתות לקשרים וללחצים.
חנה זוהר: הצד השני של ההתעללות בקשישים, לידיעת
חנה זוהר: כם, עוד תופעה שאנחנו עדים לה, מצוקות של העובדים, דכאונות, אישפוזים בבתי חולים פסיכיאטריים, אנשים יוצאים מכאן לא כפי שהגיעו.
חנה זוהר: זה לא פשוט להיות 24 שעות שבוע שלם.
חנה זוהר: לפעמים גם לא נותנים להם לצאת ביום המנוחה השבועי, פה צריך להיות חוק ברור.
חנה זוהר: אין אפילו יום מנוחה שבועי אפילו אם משלמים.
יעקב גנות: יש, תמורת 50 דולאר.
שמחה בוניטה: קונים מהם את היום החופשי, הרבה מאוד מהם רוצים את זה, הם עוד כסף.
אורי מקלב: אני כן תומך במה שאמרת של לאסור את זה לגמרי.
אורי מקלב: לפעמים זה גם לטובה, לא תמיד הבית יכול לאכלס שני עובדים, יש לזה משמעויות לעוד עובדים.
אורי מקלב: אולי צריך לבנות קריטריון, אבל לא לעשות באופן כללי שאי אפשר.
רן כהן: אם היה לי פנאי, אני מודה שהייתי מקיים ישיבה במיוחד על הסוגייה הזאת, ומביא את הביטוח הלאומי על כל המרכיבים.
רן כהן: אבל אני נוטה להסכים איתך שמסכים איתי שצריך בכל זאת שיהיה שיקול דעת כאן, ורק במקרים שבהם הדבר אפשרי לא על חשבון העובד בצורה גסה מדי, אבל אם אפשר במצב הזה שעובד אחד בבית אחד שיש בו נניח שני קשישים או שני אנשים שאפשר לעזור להם בטיפול, ואפשר לעמוד בזה, אני חושב שאם זה לא אכזרי מדי ואם זה לא קשה מדי ראוי לעשות את זה.
שמחה בוניטה: לגבי הרפורמה החדשה, שיש כאן דברים שיוצאים כנראה ממשרד התמ"ת, נהלים לא ברורים לחברות כוח אדם.
שמחה בוניטה: חברות כוח אדם רק שומעות שצריך לקחת כסף, עוד לפני שמאושר, עוד לפני שהם יודעים מי וממה, אתה נרשם יש לך עובד, חמש שנים, ארבע שנים, שלוש שנים, אתה רק צריך להירשם.
שמחה בוניטה: הם לא יעשו לך השמה של עובד, הם לא יביאו לך את העובד, אלא מחייבים אותנו, אנשים שיש להם עובדים כבר שנה ושנתיים וחמש ושש, להירשם בחברות.
שמחה בוניטה: אתה בא להירשם בחברה, גובים ממך 1,500 שקלים.
רן כהן: לא בסדר.
רן כהן: זה נגד החוק.
שמחה בוניטה: יפה מאוד.
שמחה בוניטה: נכון, כתוב בפירוש לא לשלם.
שמחה בוניטה: יש עוד דבר, העניין של 70 שקלים, דיברתי עם שפיגלר, אמר שיש הוראה מפורשת לפחות לגבי פתרון לנכים שאלי ישי סגר עם שר הרווחה, לא לגבות, זה יסודר דרך ביטוח לאומי.
שמחה בוניטה: זה לא נסגר, אלי ישי הבטיח שעוד לא חתם, עד שהסוגייה הזאת תהיה סגורה, וכבר גובים מהנכים סכומים כאלה בין 1,500 ל-2,000 שקלים.
שמחה בוניטה: את זה צריך לעצור, להוציא הוראות ברורות לחברות.
רן כהן: אני מתכוון לעשות בעניין הזה.
רן כהן: אני מתכוון לפנות לכל הארגונים, להגיד להם באופן חד משמעי ביותר, ברגע שבו יודעים על אדם שנדרש לשלם מעבר ל-70 שקלים לחודש זה כבר ברפורמה, אני התנגדתי אבל ישנו.
רן כהן: מי שנדרש לשלם סכומים בעבור הרישום של העובד, לדעתי, זה פסול, לדווח מייד למינהלת במשרד הפנים, ואני מבקש שהמינהלת תדאג בעניין הזה באופן הכי תקיף בעולם.
רן כהן: אני מתכוון לפנות עם זה לכל הארגונים, בת שבע.
שמחה בוניטה: כל השנים יש לי חילוקי דעות עם "קו לעובד", מה לעשות, אני מייצגת את הנכים ולא את העובדים.
שמחה בוניטה: ההצגה הזאת של "המסכנים", ה"אומללים" ה"עושקים אותם", תגידו, אתם לא מבינים שאנחנו מדברים פה בציבור של נכים שהם זקוקים לעזרה.
שמחה בוניטה: היית בכנס שמדברים על להוציא נכים לקהילה.
שמחה בוניטה: ראית באיזה נכים מדובר.
רן כהן: לגור בקהילה.
שמחה בוניטה: מה זה לגור בקהילה?
שמחה בוניטה: לבד אני יכולה לגור בקהילה?
שמחה בוניטה: עם כל הפה שלי בלי העובדים אני לא שווה יריקה.
שמחה בוניטה: אם לא יהיה מי שיקים אותי מהמיטה, אני לא שווה יריקה.
שמחה בוניטה: עם הפה שלי אני לא אוכל מחר לרקוד "אורה".
שמחה בוניטה: זה אותו דבר כמו הנכים שראית באותו יום בכנס שהיה רק לפני שבוע.
שמחה בוניטה: ראית באיזה נכים מדובר, אתה רוצה להוציא נכים לקהילה, אתה חייב מטפלים.
שמחה בוניטה: אם מדברים על קשישים, אני יודעת שהם מקבלים 16, או 18 שעות מקסימום, בטוטלוס שלהם.
שמחה בוניטה: מקבלים כל חברות הסיעוד, מי שעושה את הקופה אלה חברות הסיעוד שהם קיבלו את הגושפנקה ואת הכסף מביטוח לאומי כדי שעובדים ישראלים יטפלו בהם שעתיים שלוש, זה הרי מה שביטוח לאומי קובע להם מראש למט"בים, מט"בים זה למשך שלוש שעות.
רן כהן: הדיון הזה הוא עם ראש רשות ההגירה, ועם ראשי המשרדים שלו, מה את מבקשת מרשות ההגירה.
שמחה בוניטה: אי אפשר להקיש מקשישים לנכים, קודם כל להפריד את זה.
שמחה בוניטה: אנחנו הנכים הצעירים הולכים, מבלים, יוצאים, נוסעים, והעובדים כל הזמן צמודים אלינו.
שמחה בוניטה: אצל קשישים זה לא כך, קשישים הם בדרך כלל יותר בבתים, פחות יוצאים.
שמחה בוניטה: אנחנו מדברים על אנשים שבקושי זזים.
רן כהן: אבל זו לא רשות ההגירה עושה.
שמחה בוניטה: אבל היא נותנת כל הזמן דוגמאות על שני עובדים כאן או שם.
שמחה בוניטה: את העניין של סיעודיים שיגמרו עם הביטוח הלאומי.
שמחה בוניטה: לא ישוו שיש לי שני עובדים או למישהו אחר שני עובדים, אלה נכים בדיוק כפי שהיא אומרת, שעובד אחד לא יכול, יפול עליו כל העומס, וכמו נכה שהוא מונשם, שבלילה הוא צריך לפקח שאם המכשיר ייעצר הוא לא ייחנק, לבין קשישים שאלה שתי דברים שונים.
שמחה בוניטה: אז תפרידו פעם אחת בין קשישים לצרכים של הנכים, אז כל ההתנגשות הזאת תהיה שונה כי לקשישים יש פתרון של חברות סיעוד שהם משלימים את השעות, שהן אמורות להשלים את השעות.
רן כהן: אני מודה לכם על ההשתתפות בישיבה הזאת.
רן כהן: מהישיבה הקודמת לפחות חלה התקדמות די משמעותית בהקמת הרשות והשלמת הפעילות שלה.
רן כהן: קיבלנו נתונים די מזעזעים לפחות לדעתי לגבי הנושא של עובדים בלתי חוקיים שנמצאים בארץ והצורך לטפל בהם.
רן כהן: בעניין הזה צריכה להיות פעולה מאוד נחרצת וגם מודעת ומובנית של משרד הפנים כדי לטפל בהם.
רן כהן: זה דבר אחר עובדים זרים מתאילנד, או מהפיליפינים, לבין עובדים זרים מירדן או מלבנון, כל אחד צריך לטפל באופן ראוי.
רן כהן: אני רוצה להשלים את העבודה של הקמת הרשות על כל מרכיביה, להקדים ככל האפשר את הקמת המאגר, ככל האפשר מהר.
יעקב גנות: אדוני, אתה יכול לעזור לנו בצורה דרמטית בנושא קידום שינוי החקיקה.
רן כהן: אני התנדבתי כבר.
רן כהן: אני מבקש שאת הנושא הזה יעבירו לכנסת, שבכינוס הראשון של הכנסת שיהיה, הדבר יועבר לועדת עובדים זרים, אני מבטיח לקדם במהירות האפשרית.
רן כהן: מהמציאות שהתגלתה כאן, מר גנות, צריך לעשות מאמץ גדול מאוד לסגור ככל האפשר לא רק את הגבול מסיני אלא גם את השמיים.
רן כהן: זאת אומרת, יש חשיבות לייבא מה שפחות עובדים זרים, רק מה שבאמת קריטי ואין ברירה אלא לעשות את זה.
רן כהן: המספרים האלה הופכים להיות דרמטיים על החברה הישראלית ועל המשק הישראלי.
רן כהן: נדמה לי שמיצינו את הדיון.
רן כהן: זו ישיבת פרידה שלי גם מהכנסת וגם מהוועדה.
רן כהן: לצערי, הטיפול בכל הקשור להבאת עובדים זרים ממדינות רחוקות והאופן שבו הם מובאים לארץ, לוקה מאד בחסר.
רן כהן: בעבר הבעתי תרעומת על העובדה שהממשלה, מזה שלוש שנים, אינה מקיימת את החלטותיה שלה בקשר לכך.
רן כהן: לא מתקיימות ההחלטות של הממשלה, שהחליטה מספר פעמים לייבא עובדים זרים דרך הIOM..
רן כהן: הכוונה הזו בעצם לא מתקיימת.
רן כהן: היתה לנו כבר ישיבה בעניין הזה ביולי שעבר, וכבר אז בסיכום הישיבה אמרתי שהממשלה נכשלה באי קיום ההחלטה שלה להפעיל את יבוא העובדים הזרים דרך ה-IOM, ובעניין הזה אין לנו ברירה אלא להתרעם על בזבוז הזמן והכשלים שחלו בעניין הזה.
רן כהן: בעינינו, ההחלטה לייבא עובדים דרך IOM היא החלטה נכונה, ואני מוסיף עכשיו: ומאוד מאוד מצער שהיא לא התקיימה.
רן כהן: הסיבה היא מאוד מאוד פשוטה וכל אחד שיושב כאן מבין את זה: יבוא העובדים, כאשר הוא נעשה על ידי גורמים פרטיים לחלוטין, אינטרסנטיים, נעשה בדרך החשוכה, האנטי מוסרית והמושחתת ביותר שאפשר להעלות על הדעת.
רן כהן: כי העובדים בעצם הופכים להיות כלי לסחטנות כספית של אלפי דולרים, לא בגין ניצול עבודתם, אלא רק בגין אשרת ההבאה שלהם לישראל לעבודה.
רן כהן: הכספים הללו מתגלגלים במאות מיליונים ואולי אפילו במיליארדים.
רן כהן: כי כלכלה שחורה, בכל משמעות היא שחורה, גם בלתי חוקית, גם שחורה בזיהום המוסרי שלה, גם שחורה בכך שהיא משחירה את פניה של מדינת ישראל ברבים.
רן כהן: לכן הממשלה, בצדק, קיבלה גם את דעתנו בעניין הזה מלפני שנים, שייבוא העובדים דרך ה-IOM וגם המיון שלהם בארצות המוצא על ידי השגרירויות שלנו, הוא בעצם המוצא הנכון כדי לייבא את העובדים המתאימים, המיומנים, המוכשרים ושדרך הבאתם תהיה בדרך מוסרית וחוקית.
רן כהן: הישיבה הזאת באה לבחון בעצם מה הוא מצב הדברים היום ונמצאות איתנו כאן
רן כהן: ממשרד החוק עורכת הדין אסתר אפרת סמילג, מהמחלקה המשפטית, רויטל מלי דנקר, מהמחלקה הקונסולרית, וגם נטליה אייזנפלד, מהלשכה המשפטית.
רן כהן: אני מבקש באמת, עורכת הדין אסתר, תציגי את הדברים איך הם נראים היום.
רן כהן: מאחר שהישיבה משודרת אז אולי גם תאמרי מה את עושה במשרד החוץ.
אסתר אפרת סמילג: אני סגנית היועץ המשפטי ומנהלת מחלקות אמנות במשרד החוץ.
אסתר אפרת סמילג: בעקבות כל ההחלטות שהיו הייתה ועדה בין משרדית, בהשתתפות כל משרדי הממשלה ובראשות גברת שושנה שטראוס שנמצאת כאן ממשרד התמ"ת.
אסתר אפרת סמילג: ביחד עם כל המשרדים הכנו טיוטה שהייתה אמורה להישלח לכל המדינות, כדי לענות על ההחלטה.
אסתר אפרת סמילג: הכנו בעצם שני מסמכים.
אסתר אפרת סמילג: אחד מסמך מיוחד לתאילנד, כי בתאילנד כבר היה משהו.
אסתר אפרת סמילג: יש הסכם.
רן כהן: בין המדינות.
אסתר אפרת סמילג: לא, אין הסכם בין – הטיוטה שהכנו הייתה לטיוטה של הסכם בין מדינת ישראל, בין ממשלת ישראל לממשלת תאילנד.
אסתר אפרת סמילג: המסמך הזה נועד להיות השלמה למסמך שכבר קיים וכבר חתום בין ממשלת תאילנד לבין IOM, שבאותו מסמך כבר גם כן היה איזשהו נספח שממשלת ישראל גם כן מברכת עליו.
אסתר אפרת סמילג: אבל מכיוון היו טענות שחסרה החוליה של המשולש של בין ממשלת ישראל לבין ממשלת תאילנד, אז ניסחנו טיוטה כזאת, שלחנו אותה לתאילנד, שלחנו אותה באוגוסט 2008.
רן כהן: רק כדי שאני אבין, אסתר.
רן כהן: אני מבין שכדי שההסכם יהיה מלא צריכים להיות בעצם שני הסכמים.
רן כהן: הסכם אחד של ישראל עם IOM והסכם אחד של ישראל עם המדינה, במקרה הזה תאילנד, שממנה מביאים את העובדים.
אסתר אפרת סמילג: ההתרשמות שלנו הייתה אחרת.
אסתר אפרת סמילג: ההתרשמות שלנו הייתה שאפשר היה – אפשר היה מבחינת ממשלת ישראל להתחיל להפעיל.
אסתר אפרת סמילג: ככל שאנחנו יודעים אפשר היה להתחיל להפעיל את ההסכם, את העבודה של ה IOM ביחד עם ממשלת תאילנד להבאת עובדים לארץ, מיד אחרי שנחתם ההסכם בין IOM לתאילנד.
אסתר אפרת סמילג: כי אנחנו חשבנו שאין צורך בחוליה של ממשלת ישראל, בהסכם מפורש בין ממשלת תאילנד וממשלת ישראל, מכיוון שממשלת ישראל כבר הביעה את דעתה שהיא תומכת והיא תפעל והיא תסייע והיה מכתב של שגרירות ישראל בבנגקוק, השגרירות הישראלית בתאילנד, שמודיעה את זה גם לממשלת תאילנד וגם ל-IOM.
רן כהן: רגע, מה, אז חשבנו שאנחנו לא צריכים, לא הסכם בינינו לבין IOM ולא בינינו ובין ממשלת תאילנד?
רן כהן: זה יהיה הוקוס פוקוס?
אסתר אפרת סמילג: לא, לא הוקוס פוקוס, עם IOM היו הסכמות, היו חילופי מכתבים.
רן כהן: בינינו?
רן כהן: לממשלת תאילנד היה הסכם עם IOM.
רן כהן: לא לנו.
אסתר אפרת סמילג: לא, בין ממשלת ישראל לבין IOM היו הסכמות, היו פגישות בדרכים בכירים, היו התכתבויות, היו אימיילים.
רן כהן: רגע, אוזני בכל זאת די חדה להבדל בין הסכמות ובין הסכם.
רן כהן: היה הסכם בינינו לבין IOM?
אסתר אפרת סמילג: לא.
רן כהן: על זה שהם יהיו הגורם שדרכו יבואו העובדים לישראל?
אסתר אפרת סמילג: הסכם חתום לא היה, אבל היו הבנות.
רן כהן: אז חשבתם שגם לא יהיה הסכם בינינו לבין IOM וגם לא בינינו לבין ממשלת תאילנד?
רן כהן: כולם יעשו בשבילנו את העבודה?
אסתר אפרת סמילג: בהסכמה עם ממשלת תאילנד, הרי מדובר מה התפקיד של IOM.
אסתר אפרת סמילג: התפקיד של IOM היה לגייס עובדים תאילנדים בתאילנד.
רן כהן: עבור ישראל?
אסתר אפרת סמילג: עבור ישראל, כן.
אסתר אפרת סמילג: אבל היו הסכמות, היו התכתבויות של כל מיני גורמים.
אסתר אפרת סמילג: אולי שושנה יכולה להרחיב על ההסכמות האלה.
רן כהן: כן, אני אבקש משושנה לאחר מכן להרחיב.
אסתר אפרת סמילג: היו הסכמות והיו הבנות ש-IOM יעשה את העבודה הזאת ולכן, ככל שאני יודעת או שאני הבנתי, ההנחה הייתה שאפשר היה להתחיל להפעיל את זה מבחינת ממשלת ישראל.
אסתר אפרת סמילג: זה לגבי תאילנד.
רן כהן: תגידי, אסתר, במשרד החוץ זה היה מוטל על המחלקה המשפטית?
רן כהן: מי היה הגורם שאמור היה לעבוד על כל הנושא של ייבוא עובדים זרים וחלקו של משרד החוץ בעניין?
רן כהן: בדרך כלל המחלקה המשפטית, מניסיוני כשר וסגן שר בממשלה, עוזרת למחלקות האחרות בצד המשפטי.
רן כהן: היא לא מחלקה שמקיימת יחסים בינלאומיים.
אסתר אפרת סמילג: הייתה מעורבות של כל הגורמים הרלוונטיים במשרד, החל מלשכת מנכ"ל וכלה במחלקות הגיאוגרפיות.
אסתר אפרת סמילג: המחלקה שאחראית על תאילנד, מחלקת דרום מזרח אסיה, הייתה מעורבת, השגרירות שלנו בתאילנד, השגרירה הייתה מאוד מעורבת.
אסתר אפרת סמילג: אז היה כל הזמן.
אסתר אפרת סמילג: כל מי שהיה צריך להיות מעורב היה מעורב.
אסתר אפרת סמילג: זה היה מה שהיה לגבי תאילנד.
אסתר אפרת סמילג: זאת הייתה ההנחה.
אסתר אפרת סמילג: זאת הייתה ההנחה גם של משרד החוץ וגם של כל המשרדים האחרים.
אסתר אפרת סמילג: הרי הסכם כזה משרד החוץ לא עושה בעצמו, הרי זו החלטה בין ממשלתית.
אסתר אפרת סמילג: אז זו הייתה ההנחה, שזה הפיתרון, שחותמים הסכם בין IOM ובין - - -
רן כהן: אבל מי שעושה את זה בין-ממשלתי זה משרד החוץ.
רן כהן: אין מישהו אחר שייעשה את זה.
אסתר אפרת סמילג: כן, בין-ממשלתי זה משרד החוץ אבל זה מה ש - - -
רן כהן: כשאני הייתי שר התעשייה והמסחר, אני אתן לך את הדוגמא, אז ממשלת ישראל חתמה על הסכמים עם מדינות אחרות בנושא של סחר בין שתי המדינות.
רן כהן: אבל מי שעשה את זה היה משרד התמ"ת – היה תמ"ס אז.
אסתר אפרת סמילג: בתיאום עם משרד החוץ.
רן כהן: ועם משרד האוצר, בוודאי.
רן כהן: עשינו את הכול.
רן כהן: אבל המשרד שהוביל היה משרד התעשייה והמסחר.
רן כהן: במקרה הזה, כאשר מדובר על ייבוא עובדים והסכמה עם מדינות אחרות, המשרד שמוביל זה אתם.
אסתר אפרת סמילג: מכיוון שזה בדיוק אותו הדבר.
אסתר אפרת סמילג: המשרד שהוביל הוא משרד התמ"ת, ככל שאני יודעת.
רן כהן: משרד התמ"ת קיים את הקשרים עם ממשלת תאילנד לגבי הדרך של ייבוא העובדים הזרים וההסכמות?
אסתר אפרת סמילג: בין היתר, כן.
אסתר אפרת סמילג: אני חושבת שכן.
רן כהן: טוב, את זה נשאל מיד את שושנה, עוד מעט.
רן כהן: זאת אומרת, נכון לעכשיו את אומרת לנו שבעצם עדיין אין הסכם בין ישראל לבין IOM ואין הסכם בין ישראל לבין ממשלת תאילנד.
אסתר אפרת סמילג: אין הסכם בין ישראל לבין ממשלת תאילנד.
אסתר אפרת סמילג: יש נספח להסכם בין ממשלת תאילנד לבין IOM שהוא מכתב של שגרירת ישראל בבנגקוק, שמודיעה לכל הצדדים שממשלת ישראל תסייע ותפעל בהתאם להסכם הזה.
אסתר אפרת סמילג: זה מה שהיה.
רן כהן: זה המצב היום.
אסתר אפרת סמילג: בנוסף לזה, מכיוון שהתעוררו כל מיני טענות, בעיקר בתאילנד, אולי גם מצד IOM, שאי אפשר להחיל את זה מכיוון שהם רוצים בכל זאת גם – שמה שמונע את ההפעלה של ההסכם, לטענתם – מה שהם לא אמרו מלכתחילה, אבל אחרי שההסכם כבר היה חתום ואחרי שאמרנו: נו, אז למה זה לא פועל?
אסתר אפרת סמילג: – אז אמרו: חסרה עוד צלע במשולש, חסר ההסכם בין ממשלת ישראל ובין ממשלת תאילנד.
אסתר אפרת סמילג: לכן, במסגרת הוועדה הבין ממשלתית שבה ניסחנו טיוטה שעליה תכף אני אדבר, ניסחנו התאמה של ההסכם הכללי, התאמה מיוחדת לתאילנד על בסיס העובדה שכאן כבר היה חלק מהדברים חלק היו בהסכם קיים.
אסתר אפרת סמילג: אז הוספנו את הצלע של הסכם בין ממשלת ישראל וממשלת תאילנד.
רן כהן: וזה נחתם?
אסתר אפרת סמילג: לא, לא נחתם מכיוון שכדי לחתום צריך שני צדדים, אנחנו שלחנו טיוטה, שלחנו הרבה מאוד תזכורות ולא קיבלנו עד עצם היום הזה שום תגובה ממשלת תאילנד, למרות תזכורות שלנו.
אסתר אפרת סמילג: עכשיו בתאילנד היו כל מיני בעיות פוליטיות כאלה ואחרות אז כל פעם הייתה איזו סיבה, אבל על כל פנים תשובה ממשלת תאילנד לא קיבלנו עד עצם היום הזה.
אסתר אפרת סמילג: זהו.
רן כהן: ומה אומרת על זה שגרירות ישראל בתאילנד?
אסתר אפרת סמילג: שהם מנסים לקבל תשובה ולא קיבלו, כי היו שם כל מיני בעיות פוליטיות, כל מיני התפתחויות וכל מיני דברים.
אסתר אפרת סמילג: אבל כל פנים, תשובה ממשלת תאילנד לא קיבלנו.
אסתר אפרת סמילג: אז זה לגבי תאילנד.
רן כהן: זאת אומרת שמי שבינתיים הוא הגורם המעכב להסכם הזה בינינו לבין ממשלת תאילנד זו ממשלת תאילנד?
אסתר אפרת סמילג: זו השורה התחתונה כי עובדה שלמרות כל הפניות שלנו וכל מיני תזכורות לא קיבלנו מהם תגובה.
אסתר אפרת סמילג: אז קודם זה היה: למה אנחנו לא חותמים הסכם.
אסתר אפרת סמילג: עכשיו, כשאנחנו באים עם הסכם אז בעצם, לא קיבלנו תשובה עד עצם היום הזה.
רן כהן: כמה זמן אנחנו ממתינים לתשובה הזו?
אסתר אפרת סמילג: מאוגוסט.
רן כהן: זאת אומרת ארבעה או חמישה חודשים.
רן כהן: ואין דרך לפרוץ את העניין הזה?
אסתר אפרת סמילג: היה אמור להיות דיאלוג איתם, לקראת הדיאלוג הם היו אמורים לבוא הנה, אז לקראת הדיאלוג גם שלחנו עוד הפעם מברק להזכיר לשגרירות, שלפחות בדיאלוג אנחנו מצפים לאיזושהי תגובה.
אסתר אפרת סמילג: הדיאלוג הזה נדחה עכשיו.
רן כהן: עכשיו תגידי, אסתר, למה אנחנו לא עושים בינתיים מאמץ בכל זאת להגיע להסכם ישיר כתוב וחתום בינינו ובין IOM?
רן כהן: אולי זה היה עוזר גם לממשלת תאילנד להתקדם.
אסתר אפרת סמילג: בינינו ובין IOM – את זה אני רציתי להזכיר לגבי המודל הכללי שהכנו, לגבי יתר המדינות.
אסתר אפרת סמילג: לגבי IOM התעוררו – המודל הכללי שלנו שהכנו, כאמור, בצוות בין משרדי וכולי, באמת מדבר בעצם על זה, על השיטה של גיוס עובדים דרך IOM.
אסתר אפרת סמילג: אבל תוך כדי זה שסיימנו את הכנת המודל, התעוררו מצד IOM כל מיני השגות ושאלות.
אסתר אפרת סמילג: אני מבינה שזה הגיע במישרין לתמ"ת, אני חושבת, ועל כל פנים התמ"ת – בינתיים גם זה עבר והוקמה רשות חדשה.
אסתר אפרת סמילג: אז כל פנים עם IOM הדברים עכשיו, למיטב הידוע לי, לא סגורים.
רן כהן: את יכולה להגיד לנו בערך איזה סוגיות לא סגורות בינינו לביניהם?
אסתר אפרת סמילג: אני מעדיפה לא להתייחס לנושא הזה.
אסתר אפרת סמילג: שיתייחסו אחרים.
רן כהן: רגע, עכשיו זה נמצא בטיפול של משרד התמ"ת, שושנה, או משרד הפנים?
אסתר אפרת סמילג: עכשיו הוקמה רשות הגירה.
רן כהן: רשות ההגירה זה משרד הפנים.
רן כהן: אז אתה מצוי בזה, יוסי?
יוסי אדלשטיין: שושנה עדיין, למרות שהיא עדיין לא עברה לרשות, מנהלת את הדיאלוג הזה עם IOM.
רן כהן: אז נשמע את זה מיד.
רן כהן: אני רוצה קודם - - -
אורי מקלב: למה זה סוד?
אורי מקלב: זה מופיע פה.
אורי מקלב: אני מבין שיש גם שאלה כספית, ויכוח כספי.
אורי מקלב: הם רוצים כסף עבור הקמת התשתית של כל ההסדר הזה.
אורי מקלב: אז אפשר להגיד.
אסתר אפרת סמילג: כנראה שגם זה, אני לא יודעת.
רן כהן: אורי, יש לי הצעה.
רן כהן: בואו נשמע את זה משושנה.
רן כהן: היא בדרך כלל מצויה טוב מאוד באינפורמציה, אז נשמע ממנה.
רן כהן: אם יחסר ואתה תוכל להשלים – אז נשלים.
אורי מקלב: אני רק רוצה לשקף את הדברים.
אורי מקלב: אני מבין שגם אם היינו עושים היום הסכם עם ממשלת תאילנד אז עוד ארוכה הדרך להסכם עם IOM.
רן כהן: עם IOM.
אורי מקלב: ככה זה ברור.
רן כהן: תראה, אני חשבתי באופן הכי, איך להגיד, הכי פשוט בעולם, שכדי שהדבר הזה יעבוד צריך גם הסכם ישראלי עם IOM וגם הסכם ישראלי-תאילנדי, כי בלי זה זה לא יעבוד.
רן כהן: מסתבר בינתיים שלא זה ולא זה.
רן כהן: תבין, ושלוש שנים יש החלטת ממשלה להגיע להסכם, לייבא דרכם, אבל היא לא מתבצעת.
רן כהן: כדי שהמושחתים יחגגו.
רן כהן: אז בוא נתקדם הלאה, אני פונה לרויטל מלי דנקר מהמחלקה הקונסולרית.
רן כהן: , תוכלי למסור לנו באמת מה קורה בשטח הקונסולרי שלנו בטיפול בהבאת עובדים.
רויטל מלי דנקר: טוב, אתה יודע הקונסוליות שלנו בעצם מקבלות אישור ממשרד הפנים להעניק – בואו נלך רגע על הסיעודי – אישור ממשרד הפנים להעניק אשרה, במקרה הסיעודי, עובד חייב להגיע לראיון בנציגות.
רן כהן: מה חייב?
רויטל מלי דנקר: להגיע לראיון בנציגות, עובד סיעודי.
רן כהן: בנציגות שלנו, בשגרירות?
רן כהן: ,
רויטל מלי דנקר: כן.
רויטל מלי דנקר: שם בראיון, מעבר לבדיקות הרפואיות שבודקים - - -
רן כהן: רגע, מי מראיין אותו?
רויטל מלי דנקר: תלוי, אם יש בעיית שפה, בדרך כלל לא אמורים - - -
רן כהן: בשגרירות שלנו, למיטב ידיעתי, אין נציגים של משרד הרווחה או משרד הבריאות.
רויטל מלי דנקר: לא, לא אנחנו, הקונסול שלנו מראיין בעצמו, בעיקר בנפאל, לדוגמה, יש לנו עכשיו בעיית כוח אדם אז הקונסול יושב בעצמו עם עוד עובד מקומי.
רן כהן: בנפאל?
רויטל מלי דנקר: כן, לדוגמה.
רן כהן: לא דוגמה.
רן כהן: בנפאל אני יודע שהיה ייבוא עובדים לסיעוד וזה היה כישלון טוטאלי.
רויטל מלי דנקר: לא, אבל זה נפתח לפני חצי שנה.
רן כהן: רוב התחום של העובדים שבאים לסיעוד הם מהפיליפינים.
רויטל מלי דנקר: לא, מקטמנדו.
רויטל מלי דנקר: יש לה חלק מאד גדול.
רויטל מלי דנקר: לפני חצי שנה חידשו את האשרות לנפאלים.
רויטל מלי דנקר: הרבה מאד.
רן כהן: אני מתחיל לחשוד שיש לנו בעיה גדולה מאוד.
רויטל מלי דנקר: לא, אין בעיה.
רן כהן: אם מתחילים לייבא מנפאל - - -
רויטל מלי דנקר: ייבאו גם לפני כן מנפאל.
רן כהן: סימן שזה יותר קל ויותר מושחת.
רויטל מלי דנקר: אני לא חושבת.
רויטל מלי דנקר: לצערי, מכל מדינה זה מושחת.
רן כהן: לא, לא בהכרח.
רן כהן: תלוי איך מתנהגים.
רן כהן: אני יודע שהקנדים, ואם את רוצה לשם השוואה, גם מערב הסעודית, בסדר?
רן כהן: הם מביאים עובדים זרים בסיעוד מהפיליפינים והם עושים את זה עם ראיונות מסודרים, עם בדיקה של היכולות והמיומנות וההשכלה - -
רויטל מלי דנקר: עושים את זה גם אצלנו.
רן כהן: ומפקחים גם על הדרך שבה מייבאים אותם בלי 10,000$ של שוחד.
רויטל מלי דנקר: יכול להיות.
רויטל מלי דנקר: יש משהו אחר, יש הסכם בין הפיליפינים וקנדה.
רויטל מלי דנקר: את זה אנחנו יודעים מהדיאלוג עם הפיליפינים, יש הסכם בין הפיליפינים לקנדה שעובד זר לא צריך לשלם שום דבר.
רויטל מלי דנקר: זה הסכם בין המדינות.
רן כהן: נכון, הוא לא צריך לשלם.
רויטל מלי דנקר: הוא משלם כרטיס טיסה, אני חושבת, והוא מגיע והמעביד משלם.
רן כהן: אבל אצלנו הוא משלם לחברה שמספסרת בוואוצ'רים.
רויטל מלי דנקר: טוב, לא אנחנו מחליטים על זה.
רויטל מלי דנקר: הכספים, בוא נגיד, הידועים לנו, הכספים שנגבים מעובדים זרים מכל המדינות, וידוע שזה נושא רגיש וכואב, אני מקווה שדרך IOM זה ייפתר – אני בספק, דרך אגב.
רויטל מלי דנקר: אבל זה נושא ש – אנחנו עובדים על פי נהלים ברורים.