GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעקב כץ: האנשים הראשונים של ההתיישבות, הקומוניסטים, היו אנשים של שוויון חברתי, הם היו אנשים בעלי מוסר, הם היו אנשים שהשאיפה שלהם הייתה לבנות עולם חדש שלא מתעללים לא בעבדים, לא בעובדים, לא מתעמרים באנשים, לא שוללים את זכותם.
יעקב כץ: זו הייתה כל התורה הקומוניסטית עליה אתה גדלת, מר חרמש.
יעקב כץ: זו הייתה כל התורה הסוציאליסטית.
שי חרמש: אני חי בזה עד היום.
יעקב כץ: אני הייתי מצפה שתקים סיירת שתורכב מבני הקיבוצים והמושבים שתצא לצ'ינג ולצ'אנג, ליאנג ולמינג, ותוודא שבמחוזות מינג, צ'ינג וצ'אנג לא מתעמרים באנשים.
שי חרמש: בתחילת הדרך אנחנו הבאנו את העובדים וטיפלנו בהם, אבל לקחו את זה מאתנו והעבירו את זה לחברות כוח אדם.
שושנה שטראוס: עזרת החקלאים שהם יכולים לתת ל-IOM, כאן הגענו לנקודה חשובה.
שושנה שטראוס: החקלאים רגילים שדמי התיווך של עובדים זרים הוא לא על חשבונם.
שושנה שטראוס: העובד משלם את הכל.
שושנה שטראוס: היום, אם נעשה את הנושא של IOM והעובד לא ישלם את הכל, החקלאי יצטרך לשלם דמי תיווך לחברות הישראליות וכאן החקלאים צריכים לבוא ולומר שהם שמרו רווחים גדולים מפלפלים והם יכולים לשלם עבור התיווך.
שי חרמש: איפה יש רווחים גדולים מפלפלים?
שי חרמש: דיברתי על 150 מיליון דולר ליצוא אבל לא דיברתי על רווחים.
שי חרמש: את עורכת דין ואני כלכלן.
שי חרמש: יש הבדל בין מחזור לבין רווח.
שי חרמש: זה קשור בערך ל-12 שקלים לשעה.
יעקב כץ: שאלנו למה אנשי הבניין ואנשי החקלאות לא נקראים לראיונות בשגרירות אלא מעמיסים אותם ומביאים אותם לכאן כמו ערמה אחת.
רויטל מלי-דנקר: קודם כל, זאת לא הנחיה שלנו.
רויטל מלי-דנקר: אנחנו באופן כללי צריכים לראיין רק עובדי סיעוד.
יעקב כץ: מי היה צריך להיות כאן כדי לשאול אותו של מי ההנחיה?
יעקב כץ: מי כן היה צריך להנחות?
רויטל מלי-דנקר: מבחינת סיעוד, צריכה להיות התאמה אישית של העובד לאדם החולה בארץ והתאמה של השפה.
רויטל מלי-דנקר: בחקלאות ובבניין לא חשובה השפה.
יעקב כץ: בינינו, הדברים האלה לא נעשים.
רויטל מלי-דנקר: זה נעשה.
רויטל מלי-דנקר: דרך אגב, בעקבות הראיונות האלה סגרו את נפאל.
רויטל מלי-דנקר: יש בעיה בסרילנקה כי שם אין לנו שגרירות ויש קונסול כבוד שעושה את העבודה ואנחנו אכן חושבים להוציא את העבודה מקונסול הכבוד ולהעביר את זה לחברת אאוט סורסינג.
יעקב כץ: למה אין ראיונות בנושא הבנייה לא?
יעקב כץ: משום שאתם אומרים שכאן זאת עבודה שחורה ולא צריך את זה.
יוסי אדלשטיין: בתחום הסיעוד העובד מגיע עבור אדם שהוא המעסיק שלו.
יעקב כץ: כשהוא בא, הוא יודע כבר לאיזה משפחה הוא מגיע?
יוסי אדלשטיין: הוא אמור לדעת.
שי חרמש: זאת המכסה היחידה שאין בה מכסה.
ענת קידרון: אמור היא מילה חשובה כאן.
יעקב כץ: אדם מגיע למר הלפרין וכשהוא מגיע לכאן והוא בשדה התעופה הוא פתאום לא יודע היכן הוא נמצא.
יוסי אדלשטיין: ברמת העיקרון ובתהליך סדור, החברה שהזמינה אותו צריכה לחכות לו בשדה התעופה או מישהו מבני המשפחה ולקחת אותו למקום העבודה.
יעקב כץ: קרו מקרים שחברת כוח אדם הביאה דרך צ'ינג אדם שעבר ראיון ולא חיכו לו בשדה התעופה והוא נשאר זרוק שם?
יעקב כץ: מישהו אז תבע את החברה הזאת שהביאה אותו?
יוסי אדלשטיין: לא תבעו.
יעקב כץ: הרי החברה מודה שהיא הביאה אותו.
יוסי אדלשטיין: בהיסטוריה, חברות כוח אדם שהיו בעבר לפני הלשכות בתחום הסיעוד, הוגדרו בחוק כחברות תיווך ולא הייתה להן אחריות ולא חבות כלפי אף אחד.
יוסי אדלשטיין: הוא היה מתווך.
יוסי אדלשטיין: ביקשת ממנו אדם, הוא הזמין את האדם וסיים את התפקיד שלו.
יוסי אדלשטיין: מבחינה משפטית לא יכלו להעמיד אותו לדין.
יוסי אדלשטיין: היום זה קצת שונה.
יוסי אדלשטיין: היום הכניסו כל מיני חבויות.
שושנה שטראוס: תמיד תיווך כולל להביא את האנשים.
שושנה שטראוס: זאת אומרת, אם הייתה אכיפה טובה, יכלו על המקרים האלו גם לתבוע.
שושנה שטראוס: במשרד התעשייה יש אישה, רבקה מקובר, שפסלה היתרים של לשכות פרטיות בגלל מקרים כאלה.
שושנה שטראוס: אכיפה פלילית של זה לא הייתה.
יעקב כץ: למרות שמבחינת החוק, אם רציתם לתפוס את חברות כוח האדם, אפשר לתפוס אותן על הדבר הזה.
יעקב כץ: אני הבנתי מגלעד שלצערנו הרב יש הרבה מקרים, גם בתחום הסיעוד, כי בתחום הסיעוד זה בא פר אדם ולא פר מכסה.
יעקב כץ: בתחום הסיעוד, אם הוא צריך להגיע לאדם מסוים והוא לא הגיע אליו, היום, בכלים החדשים, יש אפשרות לתבוע את חברת כוח האדם?
שושנה שטראוס: גם בעבר.
יעקב כץ: אבל לא נתבעה חברה כלשהי עד היום הזה למרות שיש אצל גברת מקובר מקרים רבים.
שושנה שטראוס: מה שעשו היה שביטלו את ההיתרים לתיווך של עשרות חברות ואפשר גם להעמיד לדין על תרמית ועל עושק.
יעקב כץ: אבל זה לא נעשה.
שושנה שטראוס: זה בתחום משטרת ההגירה.
שושנה שטראוס: אני יודעת שהם הגישו כתבי אישום אבל אני לא מכירה את הפרטים של כתבי האישום האלה.
שושנה שטראוס: צריך לעקוב אחרי המקרים האלו ולבצע.
יעקב כץ: זאת לכאורה האחריות של גנות.
שושנה שטראוס: היום יש אפשרות לתבוע לפי חוק שירות התעסוקה.
שושנה שטראוס: היה חוסר מעש במשך מספר שנים ולא היה ברור מי יגיש את התביעות הפליליות לפי חוק שירות התעסוקה.
שושנה שטראוס: אני מבינה שעכשיו גנות לקח את זה על עצמו.
שושנה שטראוס: יש תביעות שמתאימות לחוק שירות התעסוקה ויש מעשים שהם פליליים באופן מובהק.
יעקב כץ: כמה בעיות בתחום העובדים הזרים, בתחום הסיעוד – וכפי שאמר חבר הכנסת חרמש, התחום הזה הוא בלי מכסה אלא לפי הצורך – היו נפתרות אילו היו מגישים היום משפטים כנגד הגופים שהביאו את העובדים ולא טיפלו בהם?
יעקב כץ: מה היה קורה?
יעקב כץ: איזה תיקון במדינת ישראל היה משתנה אם הדבר הזה היה קורה?
שושנה שטראוס: קודם כל, הייתה החלטת ממשלה והצעת תקנות שכל מי שרוצה לתווך בתחום הסיעוד, יפקיד ערבות, יפקיד כסף, כך שכאשר יש מקרה כזה שהביאו עובד ולא נתנו לו עבודה, יחלטו את הכסף והכסף הזה ישולם.
שושנה שטראוס: מה שקורה עכשיו זה שפשוט סוגרים חברת תיווך כזו אבל אותו אדם מנסה לפתוח חברה חדשה באמצעות אשתו או שכנו, ואז עוד הפעם המדינה צריכה לרוץ אחריו ולסגור לו את החברה.
שושנה שטראוס: דבר ראשון, צריך ערבות.
שושנה שטראוס: כל מי שרוצה לתווך בעובדים זרים יפקיד כסף.
יעקב כץ: לפי החוק היום זה לא קיים.
שושנה שטראוס: יש החלטת ממשלה, הייתה הצעת תקנות אבל אני חושבת שזה פשוט לא עבר בכנסת הקודמת ואני מקווה שינסו להעביר את זה בכנסת הנוכחית.
שושנה שטראוס: זה דבר ראשון שצריך לקרות.
שושנה שטראוס: בנוסף לזה, צריכה להיות אכיפה.
שושנה שטראוס: אפשרות התביעה הפלילית בגין תרמית או עושק היא בידי משטרת ההגירה ולכן חייב להיות שיתוף פעולה בין רשות ההגירה למשטרת ההגירה.
יעקב כץ: אני שאלתי את ניצב גנות שתי שאלות.
יעקב כץ: ניצב גנות הוא אדם מאוד חזק, הוא ידע הכל אבל את שני הדברים האלה הוא לא ידע.
יעקב כץ: אני שאלתי אותו מה לדעתו היה צריך להיות שם, ודיברתי על תוכנית עבודה, כדי למנוע הגעתם של אנשים ברמות שונות או לשכלל את ההגעה כדי שלא ניפול.
יעקב כץ: הוא ביקש שאתן לו לחשוב.
יעקב כץ: שאלתי אותו שאלה שנייה והיא איך הולכים ומרכזים את כל העבודה תחת איש אחד.
יעקב כץ: שאלתי אותו איזה עוד דברים הוא היה רוצה שיעבירו אליו, דברים שעדיין לא אצלו, ושבגינם בכל פעם הוא צריך להרים טלפון.
יעקב כץ: בוודאי שצריך להיות איש אחד שנושא באחריות כי הוא בסופו של דבר נושא באחריות כוללת.
יעקב כץ: אני חושב שאם חברת כוח אדם שאי אפשר היה לתפוס אותה על לקיחת כסף משום שהיא אף פעם לא קיבלה כסף אלא רק לקחה 3,000 שקלים אבל מעבר לזה אף אחד לא יודע ומה שלא יודעים, לא אומרים, אבל היא כן אחראית להביא את האדם למקום עבודתו ואם האדם לא הגיע למקום עבודתו – ויש מקרים רבים כאלה, ובנושא הזה הוואוצ'ר לא מסודר בצורה הרמטית ובנושא הזה יש הרבה נפילות לא מוסריות, לא חוקיות, נצלניות ולא במסגרת החוק הישראלי – כאן הייתה צריכה להיות אפשרות לתבוע את אותו אדם.
יעקב כץ: ביום שהייתה תביעה אחת או אישום אחד – כמו שמדינת ישראל תיקנה את עצמה בהרבה תחומים בתחום התביעות והיא מונעת היום הרבה דברים שהיו מקולקלים פעם – להערכתי הרבה מהבעיות האלה שאנחנו פוגשים בתחום הסיעוד היו נפתרות.
שושנה שטראוס: כדי למנוע את הבעיות האלה, הדבר הראשון הוא מניעתי וכאן באמת גנות מנסה עכשיו לקבוע נוהל לפיו אי אפשר להביא את עובד הסיעוד הזה אחרי שבדקו באופן לפחות רנדומלי באמצעות הרמת טלפון לאותו אדם שכאילו מזמין ולשאול אותו אם הוא בחיים, האם הוא יודע שמזמינים לו עובד, האם הוא יודע שמזמינים לו עובד גבר או אישה שלא מדברים עברית.
יעקב כץ: זה היום לא נעשה.
שושנה שטראוס: זה דבר שמנסים עכשיו לכונן.
שושנה שטראוס: מאחר שעכשיו יש רשות הגירה והנושא של ההיתרים הוא תחת קורת גג אחד, הנוהל הזה מתחיל לקרום עור וגידים והנוהל הזה כבר ימנע בהרבה מקרים את התופעות שאנחנו רואים.
שושנה שטראוס: המניעה יותר חשובה מהתביעה ומהענישה כי הדברים האלו משניים.
יעקב כץ: אני אטלפן היום לגנות ואני אלך אליו עוד פעם.
שושנה שטראוס: אפשר לבקש להביא את הנוהל לוועדה כי זה נוהל שהוא עובד עליו.
יעקב כץ: אמרתי לו שאם צריך לתקן את הנוהל לגבי העובדים הזרים, אנחנו נעשה זאת.
יעקב כץ: הייתי אצלו פעם אחת ואני אלך אליו עוד פעם.
יעקב כץ: הנקודה הזו היא לדעתי נקודה ראשונה שמועלית כאן על השולחן והיא מוצאת חן בעיניי.
יעקב כץ: זה קצה חוט שאפשר לתפוס אותו וגם אפשר לתפוס אותם, את החברות שנוהגות שלא ביושר כלפי העובדים הזרים.
יעקב כץ: אני חושב שצריך ללכת שלב אחרי שלב אבל הנקודה הזאת תטופל, מה גם שיש בה גם הגינות וגם מוסריות.
יעקב כץ: הדבר הזה צריך להיות מטופל.
שושנה שטראוס: אני יכולה גם לומר שיש עכשיו כ-100 מקרים בחקירות ברשות ההגירה בגין הפרות כאלו.
רויטל מלי-דנקר: כמו שאמרתי, ככל שהמברקים שיישלחו לנציגים שלנו בחוץ לארץ יהיו מלאים בפרטים לגבי העובד הסיעודי, למי הוא צריך להגיע, איזה שפה הוא צריך לדבר, יהיו לנו הכלים לבדוק כמה העובד אכן מתאים לאותו אדם אליו הוא מגיע.
רויטל מלי-דנקר: זה משהו שעכשיו נכנס למשרד הפנים וביקשנו להעביר כמה שיותר פרטים לנציגויות.
רויטל מלי-דנקר: ישבנו עם הפיליפינים לדיאלוג והנושא העיקרי היה העובדים הזרים הפיליפינים.
יעקב כץ: שהם כן דוברי אנגלית.
רויטל מלי-דנקר: שהם דוברי אנגלית.
רויטל מלי-דנקר: הם דיברו על הכסף ועל העושק.
שי חרמש: אני לא בטוח שזה יעזור ללקוחותיהם שחלקם דוברי פולנית.
רויטל מלי-דנקר: הבעיה העיקרית שהם העלו לא הייתה השפה אלא הכסף והעושק.
רויטל מלי-דנקר: הפיליפינים אמרו שהם מודאגים מאוד מהכסף שנלקח מהפיליפינים לפני שהם מגיעים לארץ.
רויטל מלי-דנקר: הם אמרו דבר מעניין אבל לא נראה לי שישים במדינת ישראל, שבקנדה כל הפיליפינים שנשלחים לשם, לפי הסכם שלהם עם קנדה, הם לא משלמים כלום מעבר לכרטיס הטיסה.
רויטל מלי-דנקר: מי שמשלם זה מי שמזמין את העובד.
יעקב כץ: לגבי הזנות.
יעקב כץ: בזמנו לא היה הסכם עם רוסיה לפטור מאשרות והיה צריך להגיע עם אשרת ביקור.
יוסי אדלשטיין: היה צריך לקבל אשרה אבל היום יש פטור מאשרות.
יעקב כץ: פעם היו מביאים אותן דרך סיני והיום הן באות כתיירות.
שי חרמש: חוקית דרך נמל התעופה בן-גוריון.
יעקב כץ: מה מדינת ישראל עושה בתחום הזה?
יעקב כץ: אני מדבר עכשיו על השם הטוב של המדינה.
יעקב כץ: מה עושה משרד הפנים כדי למנוע את השם שמדינת ישראל תקבל, שם של סוחרת בנשים ושל מדינת זנות?
יעקב כץ: מה משרד הפנים או משרד החוץ עושה כדי למנוע את הדבר הזה?
יעקב כץ: מה ניתן לעשות?
יוסי אדלשטיין: הקטע של פטור מאשרת ביקור, יש כל מיני הסכמים בין מדינות, הוא אחד החלקים הקטנים בתוך ההסכמים האלה.
יוסי אדלשטיין: בדיוק חזרה מארצות-הברית משלחת של משרד הפנים, אתם אנחנו במשא ומתן כדי שיפטרו אותנו מאשרת ביקור שם.
יעקב כץ: מה מונע מאדם שמתעסק בעבודה הזאת ללכת עכשיו עם הלאמות ולאסוף נשים, לומר להן שכאן הן יעסקו בדבר מסוים, להביא אותן לארץ, להחתים אותן עם האצבע ולשלוח אותן לעסוק בזנות?
יוסי אדלשטיין: ברמת העיקרון כל מדינה שהגיעה להבנות עם מדינה אחרת על פטור מאשרת כניסה, כל אחד יכול לבוא וזה כולל גם את נערת הליווי.
יוסי אדלשטיין: משרד הפנים לא יכול לעשות כלום.
יעקב כץ: אני מדבר על מישהי נכנסת כתיירת.
שי חרמש: אתה יכול לתפוס אותה רק בזכות המעשה.
יוסי אדלשטיין: לא, אני יכול לתפוס אותה בראיון בביקורת גבולות, כאשר הבקרית חושדת במניעיה.
שי חרמש: היא תאמר לתיירת מאוקראינה שהיא באה להיות זונה?
יעקב כץ: בוא נאמר שהיא נכנסה ואחרי שלושה חודשים היא לא יצאה.
יוסי אדלשטיין: אם היא לא יצאה, היא הופכת להיות בלתי חוקית בלי כל קשר לעיסוקיה.
יעקב כץ: מה אתם כמשרד הפנים עושים אם אתם רואים שנכנסו כך וכך נשים מאז יש פטור מאשרות כניסה ולא יצאו?
יעקב כץ: דרך אגב, יש לכם מספרים?
יוסי אדלשטיין: לא מזמן הוחלט על הפטור מאשרות ביקור.
יוסי אדלשטיין: זה קיים בסביבות שלושה-ארבעה חודשים ועכשיו אנחנו מתחילים לאסוף את הנתונים.
שי חרמש: זה יותר משלושה-ארבעה חודשים.
שי חרמש: זה נחתם בזמן אהרונוביץ כשר התיירות.
יעקב כץ: לפני שבאים ממשטרת ההגירה ואומרים לה לעשות א', ב' ו-ג', משרד הפנים צריך שיהיה לו דיווח שנכנסו מרוסיה מספר נשים מסוים ויצאו בכמות מסוימת אחרת.
שי חרמש: בגילאים מסוימים כי זה לא אותו גיל.
יוסי אדלשטיין: כרגע אנחנו נמצאים בשלב איסוף הנתונים ופיתוחם.
יוסי אדלשטיין: אני חושב שיש כרגע משא ומתן עם אוקראינה ועם מולדובה שגם הם רוצים לבטל את אשרת הביקור ואנחנו כרגע מגישים נתונים שיש לנו היום לגבי מולדובה ולגבי אוקראינה והנתונים לא כל כך מעודדים.
יוסי אדלשטיין: כרגע זה מעכב את הפטור הזה.
יעקב כץ: הראשונים שיודעים על זה אלה אתם.
יעקב כץ: אתם יודעים על תייר שנשאר בצורה לא חוקית כי לפי הרישום אתם רואים שהוא לא עזב את הארץ.
יעקב כץ: זאת הנורה האדומה הראשונה שנדלקת.
שי חרמש: האכיפה היא בארץ ולא בקונסוליה.
יעקב כץ: את זה הבנתי.
יעקב כץ: אם כן, הנורה האדומה נדלקת אצל יוסי וזה רק מלפני שלושה-ארבעה חודשים, כך שאפשר לקבל נתונים מיידיים ולראות מי נשאר.
יעקב כץ: אם הדברים הם לא פרופורציוניים, הם לא נעשים בצורה אמיתית, צריך להחליט איך פועלים בדבר הזה כי אחרת אומות העולם יאמרו עלינו שמדינת ישראל היא מדינה לא נקייה אלא מלוכלכת.
יעקב כץ: הדבר הזה מאוד מציק לי.
שי חרמש: הקטע בביטול אשרות הכניסה הוא רק רווח כי עכשיו לפחות אתה יודע שהן נכנסות ואילו כאשר היה צורך באשרת כניסה הן היו מגיעות דרך סיני ולא ידעת שהן נכנסו.
שי חרמש: עכשיו לפחות יש לך מעקב על זה.
יעקב כץ: לפחות יש מעקב.
יעקב כץ: הפסיקו להבריח דרך סיני כי אין צורך בכך.
יוסי אדלשטיין: אני לא חותם על זה.
מורן דהן: רציתי לומר לגבי העניין של ה-IOM.
מורן דהן: אני מחזקת את דבריה של עורכת-הדין שטראוס, של יוסי אדלשטיין ושל ענת קידרון.
מורן דהן: אני מבינה גם את החשיבות של מה שאמר חבר הכנסת חרמש.
מורן דהן: הפיילוט שלפחות הוקם בוועדה של פרופסור צבי אקשטיין שמורכבת ממשרד האוצר, נציגי התאחדות החקלאים, שושנה שטראוס, יוסי אדלשטיין, הכל נעשה בהסכמה וזאת תוכנית שהיא הדרגתית לטווח של עד שבע שנים.
מורן דהן: זה לא משהו שאמור לקחת את כל ה-26 אלף עובדים זרים ולהכניס עובדים חדשים.
מורן דהן: גם הפיילוט של העובדים העונתיים דרך ה-IOM כדי לבדוק את ייתכנות החברה הזו, זה להביא עוד 300 עובדים על העובדים הקיימים כיום.
מורן דהן: זאת אומרת, אין חשש ואין צורך להתנגד לעניין הזה רק בגלל שזה בעצם סוגר את השמים.
מורן דהן: זה בא בחשבון.
מורן דהן: אני חושבת שיש לזה חשיבות כי משנת 2005, גם לאחר בדיקה שנעשתה על ידי שושנה שטראוס, כנראה שאין פתרון אחר שבאמת יכול למגר את התופעה של העובדים הזרים.
יעקב כץ: IOM הוא התחלה והוא יהיה לאט לאט אבל צריך לראות שזה מתחיל.
שי חרמש: יש פיילוט וצריך לראות אם זה עובד.
יעקב כץ: כרגע החקלאים, בתיאום עם האוצר ובתיאום עם שרים לשעבר, דאגו שזה לא יהיה כי זה הציק להם כשזה היה.
יעקב כץ: אנחנו נדאג זה יהיה.
שי חרמש: לא הייתה התנגדות של החקלאים.
מורן דהן: הייתה התנגדות של החקלאים להתערבות של החברות הפרטיות.
יעקב כץ: החקלאים היום משתפים פעולה בצורה כזו או אחרת.
שי חרמש: לא היום אלא גם קודם לכן.
חיים חושן: אני רוצה להעלות עוד נקודה אחת שמשפיעה לרעה על יחסי החוץ של ישראל עם נפאל.
חיים חושן: כיום יש סגירת שמים של עובדים זרים מנפאל.
יוסי אדלשטיין: הגיעו לכאן אלף עובדים נפלא.
חיים חושן: אני רוצה קודם כל לומר שאני מבין את משרד הפנים ואני מחזק את רשות ההגירה.
חיים חושן: דיברנו על כך שאין עדויות, אבל הגיעו אלי פעם ראשונה עדויות והם פועלים על סמך זה.
חיים חושן: אני חושב שצריך שיהיה אולי איזשהו מנגנון - יש לנו הרבה מאוד שאילתות משגרירים זרים שרוצים לדעת מה קורה עם העובדים הזרים – במשטרת ההגירה או ברשות ההגירה שיהיו מסוגלים להיפגש עם השגרירים הזרים שרוצים הסבר ולדעת מה קורה.
חיים חושן: כמו כן, אם יש החלטה לסגור לגמרי את השמים עם נפאל, שזה ייאמר ונדע איפה אנחנו עומדים כי אנחנו לא יודעים בדיוק איפה אנחנו עומדים.
שי חרמש: למה נסגר עם נפאל?
יוסי אדלשטיין: אני חושב שביוזמתי לפני שנתיים, באמצעות הוועדה הזאת, סגרתי את הבאת העובדים הזרים מנפאל וזאת בגלל התנהלויות לא תקינות של הנפאלים, כולל זה שלא היה להם פה בכלל נציגות דיפלומטית אלא היה להם כאן קונסול כבוד.
יוסי אדלשטיין: השמים היו סגורים כשנה וחצי ואז הנפאלים חשו והזדרזו ופתחו כאן שגרירות.
יוסי אדלשטיין: לקחו חדר במלון ופתחו שגרירות.
יוסי אדלשטיין: אז התחיל לחץ של משרד החוץ שנפתח בחזרה את השמים כי הם עמדו באחד התנאים שהצבנו בפניהם.
יוסי אדלשטיין: בזמנו נפגשנו עם סגן שר העבודה של נפאל והצבנו את התנאים ואמרנו למה אנחנו מצפים.
יוסי אדלשטיין: פתחנו את השמים וראה זה פלא, פתחנו והחגיגה חזרה.
יוסי אדלשטיין: למרות שיש כאן שגריר, התחילו להביא עובדים לא מתאימים.
יוסי אדלשטיין: אספנו מספר עדויות בנושא הזה והחלטנו, לאור המצב, עד שאנחנו נסיים את החקירה, להקפיא עוד פעם את הבאת העובדים מנפאל.
יוסי אדלשטיין: זה המצב כרגע.
יעקב כץ: כרגע זה מוקפא.
יעקב כץ: כמה נפאלים מסתובבים בארץ בכל התחומים?
יוסי אדלשטיין: לא יודע.
שושנה שטראוס: 15 אלף לפחות.
יוסי אדלשטיין: לא, אני לא חושב שמדובר במספר הזה.
שי חרמש: יש 700 אלף בחקלאות.
שי חרמש: שטראוס: מביאים אותם לסיעוד.
יוסי אדלשטיין: היום הם באים רק לסיעוד ולא לחקלאות אבל אני לא יודע אם יש 15 אלף.
שושנה שטראוס: אלה הנתונים שקיבלנו.
יעקב כץ: אחרי שמסתיים פרק הזמן שלהם כאן הם חוזרים לארצותיהם?
שי חרמש: התאילנדים זה הסיפור הכי טוב שישנו.
שי חרמש: 4 שנים ו-11 חודשים.
שי חרמש: הם לא מביאים את המשפחות שלהם לארץ וזה הבדל גדול לעומת עובדים מארצות אחרות.
יעקב כץ: הנפאלים מביאים את המשפחות ארצה?
ענת קידרון: אף אחד לא מביא את המשפחה שלו.
חיים חושן: אנחנו כמשרד החוץ צריכים לדעת איפה אנחנו עומדים ומתי החקירה הזאת אמורה להסתיים.
רויטל מלי-דנקר: יש גם נפאלים ששילמו שם את כל הכסף ומשכנו את כל הכפר.
יעקב כץ: הנפאלים הם לא דוברי שפות זרות.
יעקב כץ: הם גם לא יודעים אנגלית.
שושנה שטראוס: בדרך כלל לא.
שושנה שטראוס: עובד זר שמגיע לכאן ואין לו מעסיק או מפטרים אותו כי אין לו את הכישורים, הוא לא יוצא מישראל כי אין לו דרך להחזיר את החוב.
שושנה שטראוס: הוא צפוי להישאר כאן לעדי עד.
שושנה שטראוס: עובד זר שמגיע בצורה מסודרת למשל מהפיליפינים, מגיע למעסיק, עובד חמש שנים, מרוויח את לחמו, הוא צפוי יותר לצאת מהמדינה.
רויטל מלי-דנקר: התרמית לא הייתה הבעיה של השפה אלא היא הייתה גם הבקשה לאשרה.
יעקב כץ: אנחנו כאן לא בתפקיד של שרים ואני לא מכהן כראש-ממשלה אלא אנחנו רק בגדר של מסייעים.
יעקב כץ: אנחנו רק יכולים לסייע.
יעקב כץ: חבר הכנסת חרמש ויתר היום על דברים חשובים מאוד וזאת כדי להיות בישיבת הוועדה.
יעקב כץ: יוסי, אתה צריך למסור לי את הנתונים לגבי התיירות מרוסיה מאז בוטלו אשרות הכניסה ולומר לי כמה נכנסו וכמה יצאו.
יעקב כץ: אני מבטיח לכם שאנחנו נתאמץ מאוד והשם יהיה בעזרנו.
יעקב כץ: בוקר טוב לכולם, אני מתכבד לפתוח את ישיבת הוועדה.
יעקב כץ: אני יושב ראש ועדה חדש, ומכיוון שלא הביישן למד, ומכל מלמדיי השכלתי, אני מבקש ללמוד את הדברים?
יעקב כץ: בישראל, תמיד היתמחנו בלהיות טובים.
יעקב כץ: אנחנו שמחים קודם כל על זה שיש ארגונים יהודים שמתעסקים בלטפל בלהיות אור לגויים.
יעקב כץ: תמיד צריך את האיזונים הנכונים.
יעקב כץ: כמו שכתוב: "חנוך לנער על פי דרכו" – לכל אחד יש את התחום שלו.
יעקב כץ: מי שאחראי על מערכת, ואנחנו רק בגדר מי שאמורים לסייע, כי זו לא ועדה סטטוטורית, אלא ועדה שעובדת לשם שמיים – שלומדים ממנה.
יעקב כץ: מסירות הנפש שלנו הינה לאזן, לתקן ולנסות לעשות כמה שיותר טוב לעם ישראל, מחד, ומדובר בהרבה אנשים שנצרכים לעובדים הזרים בתחומים שונים.
יעקב כץ: אנחנו לא מסוגלים לספק את כל הסחורה מהישראלים שנמצאים בארץ.
יעקב כץ: מאידך – יש איזונים של צרכים של מדינה, שמדינה צריכה להיות אחראית על כך שהיא בסוף תהיה מדינת ישראל ולא מדינה זרה.
יעקב כץ: זה יכול להתפתח בקצב מהיר מאד מתוך אהבה יתרה.
יעקב כץ: לפעמים מי שמרחם על אכזרים סופו שמתאכזר לרחמנים, ותמיד צריך את האיזון הנכון.
יעקב כץ: כל זמן שאני יושב ראש הוועדה – אני לומד את הדברים.
יעקב כץ: כבר היתה לנו ישיבה אחת.
יעקב כץ: אנחנו נלמד מה זה IOM, מה זה תאילנד, פיליפינים, שמעתם על הפיילוט שמנסים לעשות עכשיו בנושא של העובדים הזרים בחקלאות.
יעקב כץ: יש לנו היום שיחת ועידה עם תאילנד, עם משרד החוץ הישראלי שם, במגמה לראות איך מקדמים את הקליטה של העובדים הזרים עוד שם, שהדבר ייעשה בצורה הגונה, שלא יביאו לכאן עשוקים, שיביאו באמת אנשים שיכולים לעבוד, בעלי מקצוע, שלא נגועים בטרור, שיודעים שפה זרה, שמתאימים למי שעובד פה, ושראויים ושאפשר איתם לבנות ולהיבנות.
יעקב כץ: אני מניח שבמשך הזמן תקבלו דיווחים מה בדיוק התקדם, ואנחנו מקווים שבמשך הזמן, נוכל, גם כתוצאה מסיורים שנעשה ובעקבות הלמידה, נוכל להמליץ לכנסת על חוקים שיעשו את המצב יותר טוב, גם למדינה, גם לחקלאים, גם לזקנים ולישישים הזקוקים להם - ביניהם אמא שלי, גם לעובדים הזרים שאמורים להיות המטפלים, שאמורים לקבל טיפול נכון, הוגן והגון, וגם לכל הארגונים והאחראים, שהכל ייעשה ביושר ובתמימות – עד כמה שניתן.
יעקב כץ: יש כאן הרבה לחצים, הרבה יצרים, הרבה רצונות והרבה שאיפות, וצריך הרבה סיעתא דשמייא.
יעקב כץ: אני מבקש את הנוכחים להציג את עצמם.
יעקב כץ: (הנוכחים מציגים את עצמם)
עדי וילינגר: אני ממוקד סיוע לעובדים זרים.
עדי וילינגר: אנחנו מתעסקים יותר בתחום של מעצר.
עדי וילינגר: אחרי, לפני ובזמן.
יעקב כץ: עוצרים עוד הרבה?
יעקב כץ: היה זמן שהיו מעצרים בשפע.
יעקב כץ: היום אין מעצרים – האם זה כתוצאה מכך שיש פחות עובדים זרים או בגלל שיש יד פחות קשה.
סיגל רוזן: יש עכשיו מעבר ממנהלת ההגירה לרשות ההגירה, החדשה, ולצערנו אנחנו צופים שבתחילת יולי יהיו מעצרים.
יעקב כץ: האם גנות הוא האחראי?
יעקב כץ: אתם יודעים שהכל מרוכז עכשיו תחת ידיו.
סיגל רוזן: תחת ידיו המאד יעילות.
יעקב כץ: נתחיל ב "קו לעובד".
ענת קידרון: אני רוצה לנצל את ההזדמנות של ההיכרות שלך עם הנושא להתרכז בשלושה נושאים שבעינינו הם בוערים ומלווים את בעיית העובדים הזרים במשך הרבה שנים.
ענת קידרון: הזכרת את הצורך של עובדי סיעוד בישראל.
ענת קידרון: לפני מספר חודשים היה אמור להיכנס לתוקפו הסדר העסקה חדש בסיעוד, הסדר שהיה אמור לפתור גם את הבעיה של כבילת עובד למעסיק, ובכבילה אנחנו מתכוונים לעבודה שברגע שעובד – מתפטר או מפוטר, או שמעסיקו נפטר, הוא מאבד את חוקיותו, בעצם, מאבד את תוקפה של אשרת השהייה שלו, וגם לעצור את התופעה של עובדים שהובאו לכאן רק לצורך גביית דמי תיווך מהם מבלי שבעצם היתה להם עבודה.
יעקב כץ: כמה כאלה יש, שהגיעו ונזרקו לרחוב?
ענת קידרון: בשנה האחרונה בלבד נתקלנו בעשרות מקרים כאלה.
ענת קידרון: כרגע אני חושבת שיש כ - 10,000 עובדים עודפים.
ענת קידרון: עובדים שלא נמצאים כאן מעל 5 שנים, אלא כאלה שהפכו שלא באשמתם לבתי חוקיים, משום שלא יכלו למצוא עבודה.
גלעד נתן: ההערכה היא של כ- 50 אלף לא חוקיים שנפלטו מהסיעוד.
גלעד נתן: 10,000 מהם לפחות - -
יעקב כץ: היום זה לא קורה – לפחות לפי ההסדר החדש?
גלעד נתן: מה שנכנס מההסדר החדש זה בעיקר גביית הכסף מהמטופלים, שמאד מתרעמים על זה, כי זו הוצאה של 1,200 שקל לאישור, ואחר כך -- לחודש, על אוכלוסיות שהן לא חזקות, והחובה של העובדים הזרים עצמם להירשם שגם מזה הם לא נילהבים.
יעקב כץ: למעביד, בנושא הזה אין מגבלה.
יעקב כץ: כשמגיע אותו עובד לשגרירות כי הוא צריך לעבור ראיון - בודקים שיש לו אכן מעביד בארץ?
גלעד נתן: - -
ענת קידרון: חייב להיות מעביד מזמין.
גלעד נתן: אין חוזה.
גלעד נתן: מעביד מזמין יכול להיות גם אחד שברגע שמגיעים לארץ הוא מת - -
יעקב כץ: לא מרימים טלפון ומוודאים שאותו מעביד מזמין מחכה לעובד.
ענת קידרון: מה שיותר חמור – אחרי שהעובד מגיע לא מוודאים.
גלעד נתן: פנינו למשרד הפנים עם שאלות.
גלעד נתן: תשובה עדיין לא הגיעה.
ענת קידרון: דיברנו על הנושא של הבעיה של הכבילה – עובדים שנמצאים פה, וכבר הגיעו למעביד, אבל ברגע שיחסי העבודה מסתיימים אשרת השהייה שלהם – פג תוקפה.
ענת קידרון: והיה והם לא מוצאים עבודה בתוך זמן קצוב - -
יעקב כץ: מה זה "זמן קצוב" על פי החוק?
ענת קידרון: בין חודש לשלושה חודשים.
ענת קידרון: כמובן שברגע שיש עודף היצע של עובדי סיעוד, כשהם יכולים לעבוד רק אצל אנשים שהם בעלי היתר- העניין הזה נהיה קשה.
ענת קידרון: אחד המכשירים שההסדר החדש היה אמור להתקין כדי לפתור חלק מהבעיות זה מאגר עובדי הסיעוד הבלתי מועסקים.
ענת קידרון: כלומר, כל העובדים שאין להם מעסיק היו אמורים להירשם במאגר של משרד הפנים עם הפרטים שלהם, כדי שחברות כוח האדם, הלשכות הפרטיות לסיעוד יוכלו להתקשר אליהם ולשדך אותם למעסיקים, לפני שהם יביאו עובדים חדשים מחו"ל.
ענת קידרון: לצורך העניין היו צריכים לקרות שני דברים: 1.
ענת קידרון: שיחליטו שלא יוכלו להביא עובדים חדשים עד שלא ייושמו כל אותם אנשים שנמצאים במאגר.
ענת קידרון: 2.
ענת קידרון: שהמאגר אמור לפעול לפי ההסדר לפעול באופן תמידי, זאת אומרת, שכל פעם שעובד מסיים את יחסי העבודה שלו ואין לו מעסיק, הוא יוכל להירשם במאגר.
יעקב כץ: מי אחראי על המאגר הזה?
גלעד נתן: משרד הפנים אמור להיות.
גלעד נתן: - - שפיגלר, הוא אמור להיות האחראי שמפעיל את המאגר.
יעקב כץ: הם נרשמים אוטומטית?
ענת קידרון: בפועל, מה שקרה זה שמשרד הפנים יצא במבצע חד פעמי.
ענת קידרון: מה שאמור היה להיות לאורך זמן היה מבצע חד פעמי שלא פורסם בשום דרך מלבד הודעה בעברית באתר האינטרנט של משרד הפנים לעובדים הלא מועסקים להירשם במהלך חודש אחד - מ- 15 בפברואר עד 15 במרץ, במאגר.
יעקב כץ: העורוצים להירשם?
ענת קידרון: לעובדים יש אינטרס להירשם כי זה אמור להקל עליהם למצוא עבודה.
ענת קידרון: יותר מזה – ברמת המקרו, ברגע שלפי ההסדר במאגר נמצאים 2 או 3 אחוז מכלל העובדים בישראל, הם אמורים להפסיק לאשר להביא עובדים חדשים מחו"ל, על מנת לווסת פה את השוק.
ענת קידרון: ויותר מזה- כיוון שהיום כל עובד אמור להיות רשום בלשכה מסוימת, ברגע שאצל לשכה מסוימת יש אחוז מסוים של לא מועסקים, הלשכה הספציפית לא תוכל להביא יותר עובדים חדשים.
ענת קידרון: אבל למעשה המאגר לא פעיל.
ענת קידרון: הספיקו להירשם כ-1,500 עובדים בחודש אחד, שכאמור, לא היה פרסום.
ענת קידרון: כיום, עובד שמבקש להירשם – לא נותנים לו להירשם.
ענת קידרון: למעשה ממשיכים להביא עובדים כל הזמן וגם אין פיקוח על אחוז ההשמה של כל לשכה.
ענת קידרון: במידה רבה – הכל נשאר כמו שהיה.
גלעד נתן: מה שקורה זה שהעסק לא זז.
גלעד נתן: זו לא פעם ראשונה שהעסק לא זז איתם.
גלעד נתן: היו מבצעים בחקלאות ושיתופי עובדים, זה היה צריך להיות משהו תמידי.
גלעד נתן: הם לא עושים את זה.
ענת קידרון: אנחנו שולחים עובדים עם מכתבים ל "קו לעובד" וללשכות של משרד הפנים ו - -
גלעד נתן: אנחנו יכולים לשאול עוד פעם מדוע הדבר הזה לא נעשה.
ענת קידרון: כרגע יש בעיה של עשרות אם לא מאות עובדים שהגיעו לכאן חסרי כישורים, חסרי שפה.
ענת קידרון: זו באמת התקדמות שבפברואר הוציאו קריטריונים של מה צריך לבדוק בראיון בשגרירות, אבל עד אז, למרות שהם היו בראיון בשגרירות – נתנו אשרות כניסה לאנשים שלא יוכלו להשתלב פה בעבודה בסיעוד, ואני רוצה להדגיש שמדובר באנשים פשוטים מפרובינציות נידחות שהיכולת לרמות אותם לא תאומן.
ענת קידרון: אנשים הרי מגיעים לפה וכמובן – הם כבר לא חוקיים, אין להם עבודה, אף אחד גם לא יקבל אותם לעבודה.
ענת קידרון: המדינה פשוט מתנערת מהם.
ענת קידרון: מבחינתה – שיחזרו להודו עם חובות של עשרות אלפי דולרים.
יעקב כץ: ואז תופסים אותם ברחוב וזורקים אותם.
ענת קידרון: עשינו סקר לגבי כמה עובדים כאלה – חלקם הגיעו אלינו.
ענת קידרון: הם מחטטים בפחים, ישנים ברחוב - -
יעקב כץ: איפה ארגוני כוח האדם שהביאו אותם?