GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יוסי אדלשטיין: כן, היה לה אישור עבודה באיזה כפר ערבי.
יוסי אדלשטיין: שאלו אותה למה היא לא אצלו והיא אמרה שהיא בחופש.
יוסי אדלשטיין: ביקשנו ממנה לשים את האצבע.
יוסי אדלשטיין: היא שמה את האצבע, ראינו שזאת מישהי אחרת.
יוסי אדלשטיין: העלינו את התיק שלה ואז הסתבר שהיא הייתה עצורה, שוחררה בערבות, הפרה את תנאי הערבות והיא כנראה קנתה זהות של מישהי והיא משתמשת בה.
יוסי אדלשטיין: כשהיא נעצרת, השוטר רואה שיש לה אשרה כחוק והכל כדין אבל כאשר שמנו את האצבע, עלתה מישהי אחרת.
יגאל דוכן: יש מסחר מאוד גדול בנושא.
יגאל דוכן: דב הופמן הוא המומחה שלי בנושא של מסמכים.
יגאל דוכן: ייאמר לזכותו שפתחנו כאן מוקד ידע מאוד רציני בנושא של מסמכים מזויפים, החלפת זהויות ותיעוד.
יגאל דוכן: ספר לו בבקשה את כל הסיפור של החלפת זהויות והחלפת מסמכים, מה שנעשה גם בחוץ לארץ וגם כאן בארץ בנושא עובדים זרים ותיירים.
דב הופמן: יש תנועה של אנשים ממקומות עניים למקומות עשירים יותר כאשר בעוונותינו אנחנו משמשים צינור כאשר חלק נשארים כאן ואחרים רוצים לעבור דרכנו לקנדה ולאנגליה.
רן כהן: זאת אומרת, ישראל היא רק תחנת מעבר עבורם.
דב הופמן: כן.
יגאל דוכן: כך הם מקבלים הכשר.
יגאל דוכן: אם אתה מקבל הכשר ממדינת ישראל שכביכול היית כאן, זה נותן לך גושפנקא.
דב הופמן: הצד השני הוא אל תעשה לחברך את מה שלא היית רוצה שיעשו לך.
דב הופמן: זאת אומרת, אנחנו גם בקשרים עם גופי הגירה בעולם ומנסים למנוע כי חוץ מזה שלא פותרים את הבעיה, אנחנו מאתרים מישהו עם מסמך מזויף, אז מחזירים לנו אותו.
דב הופמן: בתחום הזה יש לנו בעיה מאוד קשה עם סינים.
דב הופמן: זה רק מתחיל אבל זה הולך וגובר.
דב הופמן: הבעיה היא לזהות סינים שבאים כיפנים.
דב הופמן: הם באים עם מסמכים מזויפים ברמות גבוהות של זיוף.
דב הופמן: זה כנראה מאוד משתלם להזרים את האנשים האלה.
רן כהן: כל סיני שבא לכאן, יש לו דרכון סיני.
דב הופמן: סינים, כן.
יגאל דוכן: אבל יש סינים שבאים עם דרכון סינגפורי או סיני שמגיע עם דרכון טייוואני או יפני או קוריאני ואז יש כאן בעיה.
יגאל דוכן: אפשר לזהות את הסינים ביחס ליפנים, אבל איכויות הזיוף עלו ברמה ואפשר לומר שזה איכות של זיוף ברמת מדינה.
רן כהן: לבנות שלכם או לך יש טביעת עין לראות מי הוא סיני ומי לא?
דב הופמן: לא.
דב הופמן: אנחנו נותנים להן עוד כלים.
רן כהן: אני למשל חושב שאני יודע להבדיל בין יפנים לבין סינים ואני לא בטוח שאני מומחה.
דב הופמן: יש מחוז בסין שקרוב לקוריאה ושם האנשים הם גם דוברי קוריאנית.
יגאל דוכן: אני יכול לומר לך שלקראת תפקידי נפגשתי עם השגריר הקוריאני.
יגאל דוכן: בעוונותיי, כי אני לומר גם משגיאותיי, דיברנו.
יגאל דוכן: הוא נפגש אתי בעקבות זה שסירבנו לקוריאני מסוים.
יגאל דוכן: הוא אמר לי משפט שאני זוכר אותו עד היום ואמר לי: אתה חושב שכל מלוכסן עיניים בא לעבוד כאן אצלכם?
יגאל דוכן: אמרתי לו שהוא צודק, לא, ואז נפל לי האסימון שבעצם אני צריך להכיר את האוכלוסיות שמגיעות לכאן.
יגאל דוכן: דב קיבל פרוייקט להקים תיק ארץ, להקים תיק ארצות ואכן בנינו את התיקים האלה.
יגאל דוכן: כשבנינו תיק כזה אמרנו שאנחנו רוצים תיק לדוגמה, תיק כזה שייתן רקע על המדינה – מי זאת המדינה הזאת, מה המבנה שלה, מה המבנה הסוציו-אקונומי, מה המבנה הכלכלי, מה המבנה החברתי שלה, איזה שפות מדברים בה, איזה מחוזות, איזו אוכלוסייה ואיך היא בנויה.
יגאל דוכן: זה כלי עבודה גם מבחינתי וגם מבחינת המתחקרים שלי לצורך אבחון מול מי אתה יושב.
יגאל דוכן: בנינו קרוב לשמונים תיקים כאלה - אתה תראה דוגמה כזאת – כולל כלי עבודה למתחקר.
עידית מנשה: מי זה המתחקר?
יגאל דוכן: אצלי דב הוא מרכז מודיעין.
דב הופמן: יש לנו תיק להדגמות כי זה הכל במחשב עכשיו אבל אני לא יודע איפה אתי שמה אותו.
רן כהן: נראה את זה בהמשך.
יגאל דוכן: אתן לך דוגמה.
יגאל דוכן: בא אדם ואומר שהוא מדרום אפריקה, הוא שחור, ואין לי בעיה עם הצבע שלו, אבל הוא אומר שהוא מדרום אפריקה ואומר שהוא גר ביוהנסבורג.
יגאל דוכן: שואלים אותו איפה האצטדיון ביוהנסבורג, באיזה רחובות נמצא האצטדיון.
יגאל דוכן: אנחנו אספנו את המידע הזה וציינו למתחקר שידע שהאצטדיון ביוהנסבורג נמצא ברחוב כזה וכזה, בפינה כזאת וכזאת.
יגאל דוכן: אם הוא מיוהנסבורג, הוא ידע איפה האצטדיון, ואם הוא לא משם, יש לו בעיה.
יגאל דוכן: פעם אחת מישהו נתפס אצלנו כשהוא אמר שהוא מדרום אפריקה, ושאלנו אותו מה המטבע שלו, והוא אמר דינר.
יגאל דוכן: אתה מבין מיד שזה לא הוא.
יגאל דוכן: אז אנחנו מתחקרים אותו ומוודאים מה הזהות האמיתית שלו.
רן כהן: כל מחלקת החקירות בדברים האלה היא אצלך?
יגאל דוכן: אני מטפל בגבול.
יוסי אדלשטיין: מי שמגיע לבקרית.
יוסי אדלשטיין: אני הגעתי לארצות-הברית ושמו אותי בחדר בצד.
רן כהן: זה קרה גם לי.
רן כהן: הגעתי לארצות-הברית להרצאות בפני הקהילות היהודיות כאשר כאן נפלו הסקאדים.
רן כהן: הגעתי שם לבקרית, היא פתחה את הדרכון שלי ואמרה לי ללכת הצידה.
רן כהן: הלכתי הצידה.
רן כהן: הקצין לקח לי את הניירות והלך.
רן כהן: כל הנוסעים של אל-על יוצאים.
רן כהן: בסוף יוצא הקברניט של אל-על ורואה אותי מסתובב שם ושואל אותי מה אני עושה כאן.
רן כהן: אמרתי לו שאני לא יודע, שאמרו לי.
רן כהן: הוא אמר לי שזה לא טוב, זאת משטרת ההגירה, אבל מה אני אעשה, אמרו לי לעצור ואני לא אריב עם המשטרה האמריקאית.
רן כהן: הוא הלך לקצין ואמר לו שזה חבר כנסת.
רן כהן: ההוא רץ והביא את הניירות ואמר לי שהוא מבקש סליחה.
רן כהן: הוא אמר לי שהם אחרי מלחמת המפרץ, עוצרים כל עיראקי.
רן כהן: הוא התנצל ונתן לי את הניירות והמשכתי הלאה.
דב הופמן: כאן מישהו מגיע לבקרית והבקרית שואלת אותו לשם מה הוא בא ואם היא חושדת בו, היא מפנה אותו אל יגאל.
דב הופמן: אם התחלתי לדבר על הסינים, יש לנו ציון ידיעות חשוד.
דב הופמן: בקטע הזה אנחנו אומרים שסינים צעירים בשנות ה-20-30 שלהם שבאים בקבוצה קטנה, אנחנו מכירים את התופעה.
דב הופמן: יש דברים שאנחנו מבקשים.
דב הופמן: אם דיברתי על סינים, אנחנו אומרים שקבוצה קטנה של סינים – ואנחנו מכירים את התופעה - של 3-4 סינים צעירים שמגיעים מיעד קרוב שבדרך כלל זה רבת עמון ולפעמים קהיר, והם מצהירים שהם באים לטייל כאן בארץ עם דרכונים ברמה גבוהה כי את הכרטיס לקנדה הם קונים.
עידית מנשה: מה זה דרכון ברמה גבוהה?
דב הופמן: הבקר לא יכול לגלות במבט ראשון.
דב הופמן: אין לו מספיק כלים בשטח.
עידית מנשה: זה רק מי שמגיע לא עם אשרת עבודה.
עידית מנשה: מי שמגיע עם אשרת עבודה מגיע לכאן.
דב הופמן: אני מדבר כרגע על תיירים.
דב הופמן: באשרת עבודה יש קטעים אחרים כמו מישהו שהיה כאן ונשלח הביתה והוא מצליח למשל בפיליפינים להשיג זהות אותנטית לחלוטין ומגיע אלינו שוב עם מסמכים טובים לחלוטין.
יגאל דוכן: זה התיק עליו דיברנו.
יגאל דוכן: זה לא כל התיק כי גם בתיק עצמו יש על הדרכונים.
יגאל דוכן: מעבר לכך, אנחנו גם נותנים לאנשים שלנו כלים.
דב הופמן: למשל, סיני שמתחזה ליפני, יש לנו שיתוף פעולה עם השגרירויות כאן, יש לנו מעין טופס זיהוי ביפנית.
דב הופמן: אנחנו נותנים ליפני שימלא את הטופס הזה.
רן כהן: אין כאן ברירה.
רן כהן: חייבים להיות מתוחכמים.
יוסי אדלשטיין: לפני עשרה חודשים הגיע אלי מידע שיש כאן איזה סיני שמסתובב, בחור הדור, והוא ראיס, הוא מסתובב בין הקבלנים ולוקח להם את העובדים, והוא תייר, הוא נכנס ויוצא.
יוסי אדלשטיין: עשיתי איזה תחקיר.
יוסי אדלשטיין: הכנסתי כאן הערה לתוך המערכת ואמרתי שברגע שהוא מגיע, לקרוא לי.
יוסי אדלשטיין: לצערי הוא הגיע בטיסה של 3:00 בלילה ואז העירו אותי ואמרו לי שהוא כאן.
יוסי אדלשטיין: הוא נשאל לשם מה הוא בא והוא אמר שהוא נציג של אל-על בסין ומוכר את הכרטיסים.
יוסי אדלשטיין: ביקשתי שישאלו אותו עם מי הוא בא להיפגש.
יוסי אדלשטיין: אז הוא אמר שהוא גם מתעסק עם יהלומים.
יוסי אדלשטיין: ביקשתי שייתן מספר טלפון, משהו.
יוסי אדלשטיין: בקיצור, הוא נכנס לסורגים כדי לחזור בחזרה וראה זה פלא, בשעה 10:00 בבוקר קיבלתי טלפון מחצי עולם בקשר לסיני, כולל מהשגריר הסיני, וכולם ביקשו שאתן לו להיכנס בערבות ליומיים-שלושה.
יוסי אדלשטיין: נתנו לו להיכנס עם ערבות של הקונסול הסיני לשלושה ימים ואחרי כן הוא יצא ומאז הוא לא חזר.
יגאל דוכן: שכחת לספר עוד דבר אחד.
יגאל דוכן: הדבר החמור ביותר בקטע הזה שהם מקבלים אשרות קונסולריות שכתוב למטה שהוא נציג ממשלת סין.
רן כהן: ממשלת סין עושה את כל התמרונים האפשריים כדי לעזור לסינים.
יוסי אדלשטיין: הוא גם בא עם דרכון שירות.
יגאל דוכן: אני אומר לך לאיזה פתח הדבר הזה גורם.
יגאל דוכן: הוא גורם לכך שקודם כל יש ניוד עובדים שאנחנו בכלל לא בקיאים בו.
יגאל דוכן: שנית, אני מניח שהדבר הזה גם עובר לאפיקים פליליים.
יגאל דוכן: אני גם אמרתי את זה למשרד החוץ.
יגאל דוכן: אמרתי שזה נראה לי אדיוטי שנותנים דבר כזה.
יגאל דוכן: מה זה מפקח מטעם סין במדינת ישראל?
יוסי אדלשטיין: אין אשרה כזאת.
יוסי אדלשטיין: ביטלתי את האשרה הזאת.
יגאל דוכן: זה כדי לסבר לך את האוזן איך התחכום אצלם עובד.
יגאל דוכן: הדבר הזה הוא בעייתי.
יגאל דוכן: אנחנו כאן תופסים תופעות שונות בכל הקטע של העובדים הזרים והדברים כאן לא פשוטים.
יגאל דוכן: כל פעם אנחנו תופסים תופעה חדשה.
דב הופמן: אגב, אם מדובר על הקטע הזה, אתה זוכר את ראש אגודת ידידות ישראל-מונגוליה שהיה מגיע כל חודש, היה מביא את אשתו, את הבת-דודה שלו, את האחות של אשתו, כלומר, שלוש-ארבע נשים וכל פעם אישה אחרת.
דב הופמן: שמנו לב שהוא יוצא לבד והוא מביא עוד פעם את אשתו וכולי.
דב הופמן: הוא היה מביא נערות ליווי לכאן.
יוסי אדלשטיין: הייתה לנו תקופה – עכשיו זה קצת נרגע או שאנחנו לא עולים על זה - שיהודים, יוצאי חבר העמים, מוכרים את הדרכון שלהם.
יוסי אדלשטיין: זה יכול להיות גם לגבי ישראלים.
קריאה: איך עולים על זה?
יגאל דוכן: לפעמים עושים איזו עבירה, מעוכבים, ואז מבקשים תעודת זהות ומתחילים לשאול מי הם ומה הם, ואז מגלים.
דב הופמן: לגבי הישראלים.
דב הופמן: יש בארץ רשתות – אני לא אוהב את המילה מאפיה.
רן כהן: מאחר שיוסי אדלשטיין מלווה את הוועדה הזאת הרבה שנים, לזכותו ייאמר שהוא מכיר את כל הסיפורים שלכם אבל זה מעניין.
דב הופמן: תופעה שנייה בקטע של תיירים, תופעה שקשה לנו אתה, היא לגבי דרום-אמריקאים שבעצם המטרה הסופית שלהם היא להתיישב באירופה, כאשר השאיפה היא לספרד.
רן כהן: הם לא מגיעים לכאן כעובדים.
דב הופמן: ודאי שהם מגיעים.
יוסי אדלשטיין: כתיירים.
רן כהן: גם תיירים מגיעים אליכם?
יגאל דוכן: כולם מגיעים אלינו.
יגאל דוכן: אמרתי לך שאנחנו מורכבים משתי יחידות מרכזיות והיחידה שלו היא היחידה השלישית הסודית.
דב הופמן: מדובר באנשים שבדרך כלל הם מהרפובליקה הדומיניקנית או קולומביאנים.
דב הופמן: אם הם היו באים לספרד, לא היו נותנים להם לרדת מהמטוס, ואז הם קונים כרטיס המשך לצליינות לארץ הקודש ואז הספרדים לוקחים אותם ביד ומביאים אותם למטוס לתל-אביב, אבל בדרך חזרה הם מנסים לברוח או שהם נשארים כאן.
דב הופמן: זה בא בגלים אבל יש תופעות שאנחנו על בסיס יום יומי מחזירים דרום אמריקאים.
יגאל דוכן: הדרום אמריקאים באים לכאן ומכאן הם רוצים להגיע לספרד.
יגאל דוכן: הוא נוחת בספרד, והספרדי אחר כבוד מחזיר אותו לכאן כי מכאן הוא יצא.
יגאל דוכן: הוא לא מחזיר אותו למדינה שלו ואז אני תקוע אתו כאן.
עידית מנשה: מי מממן את ההחזרה שלו?
יגאל דוכן: מדינת ישראל.
יגאל דוכן: אני עשיתי פעם חשבון לאוצר.
יגאל דוכן: כמות המסורבים שאני עוצר כאן ואני מונע את כניסתם לארץ, חוסכת לאוצר בעלות ישירה, ואני לא מדבר בעלות עקיפה, בין 5-6 מיליון שקלים מכיוון שאני מונע את כרטיס הטיסה שהוא צריך לקנות.
רן כהן: אתה יכול להעלות אותו על המטוס בחזרה?
רן כהן: זה עולה לך כסף?
רן כהן: חברת התעופה חייבת לקחת אותו?
יגאל דוכן: אני אסביר.
יגאל דוכן: יש שתי אוכלוסיות – אוכלוסיית המסורבים ואוכלוסיית המורחקים.
יגאל דוכן: אוכלוסיית המסורבים זה אחד שניסה להיכנס לארץ ולא נתתי לו להיכנס.
יגאל דוכן: מבחינתי הוא עדיין בחוץ לארץ, שיחזור בחזרה הביתה.
יגאל דוכן: אוכלוסיית המורחקים זה מישהו שכבר נכנס לארץ.
רן כהן: את זה אני מבין, אבל מה לגבי המטוס או החברה?
יגאל דוכן: אני מיד אסביר.
יגאל דוכן: אוכלוסיית המורחקים זה מי שכבר נכנס לארץ ועכשיו צריך להוציא לו צו הרחקה.
יגאל דוכן: אדם שמגיע לארץ מחויב – ואני אומר מחויב – לבוא עם כרטיס הלוך-חזור, כלומר, הכרטיס שולם.
יגאל דוכן: כל זמן שהאדם לא נכנס לארץ, האחריות של קברניט המטוס עליו.
רן כהן: לכן החברות למשל, רוב החברות, בודקות האם יש לך אשרה לארץ אליה אתה נוסע.
יגאל דוכן: תאר לעצמך שלמטוס לא הייתה בעיית דלק והוא לא היה צריך לנחות, ואז היה יורד חוט שמורידים את האנשים ואומרים שאדם מסוים לא יורידו אותו אלא תחזיר אותו בחזרה.
יגאל דוכן: זה בדיוק הסיפור הזה.
יגאל דוכן: הבעיה שלנו - וזאת הבעיה שהעליתי גם במשרד התחבורה ואני מעלה את זה גם במשרד הפנים – היא מדיניות הקנסות שלנו על חברות התעופה כשאין מדיניות כזאת.
עידית מנשה: הם לא בודקים?
יגאל דוכן: הם לא בודקים.
יגאל דוכן: בא אדם בלי אשרה.
יגאל דוכן: חברת התעופה הרוויחה כי הכרטיס כבר נרכש, הוא בא וחזר ואין קנס על חברת התעופה.
יגאל דוכן: זאת אומרת, אני ציפיתי שקודם כל חברת התעופה תדע.
יגאל דוכן: חברת אל על הייתה בהיסטריה טוטאלית על זיוף דרכונים ישראלים.
יגאל דוכן: ביקשו מדב שיעשה להם הדרכה לדיילים שלהם כדי לזהות דרכונים מזויפים מכיוון שכל פעם שהם נחתו באירופה, קנס בסכום של 5,000 יורו על כל אחד כזה.
יגאל דוכן: בא אדם בלי דרכון והוא מהאיחוד האירופי.
יגאל דוכן: הם לא רגילים לטוס עם דרכון אלא הם באים עם כרטיס ותעודת זהות או רשיון.
יגאל דוכן: אני שואל איך העלו אותו, ואומרים לי שרגילים להטיס את הבן אדם בלי זה.
יגאל דוכן: מה זה רגילים?
יגאל דוכן: מה זאת אומרת אתם רגילים?
יגאל דוכן: אם היה לו קנס, הוא לא היה רגיל בכלל והאיש לא היה עולה למטוס.
יגאל דוכן: עצם הסירוב שלי כאן
יגאל דוכן: בעלות הישירה למדינת ישראל, אני חוסך למדינה בין 5 ל-6 מיליון שקלים כי ברגע שהוא נכנס, הוא מתעסק אתו ואם הוא מתעסק אתו, זה עולה למדינה.
יגאל דוכן: זה עולה למדינה עורכי-דין, זה עולה למדינה אוכל וכולי.
יגאל דוכן: אני ביקשתי, ואולי זה יעבור דרכך, לקיים דיון עם משרד התחבורה שיכניסו נוהל קנסות לחברות התעופה.
יגאל דוכן: הראיתי את זה גם לגנות והראיתי את זה לכולם.
רן כהן: אני לא מתעסק בזה כי אני לא ועדת הכלכלה .
יגאל דוכן: אני מעלה את הנקודה הזאת מכיוון שזה היה גם עוצר לנו הרבה מאוד דברים במהלך ההגעה של האנשים לכאן.
רן כהן: אבל זה לא נוגע לעובדים זרים.
יגאל דוכן: זה נוגע בעקיפין לעובדים זרים מכיוון שיש הרבה אנשים שלא היו אמורים להיכנס למדינת ישראל והם נכנסים.
רן כהן: הייתי שמח לעסוק בזה, אבל אני לא יכול מבחינת חלוקת העבודה בכנסת.
דב הופמן: אם כן, יש לך את הדרום אמריקאים שמהווים בעיה קשה.
דב הופמן: לגבי ישראלים, יוסי התחיל לדבר עליהם.
דב הופמן: יש רשתות מאורגנות שהולכים לעולים חדשים, קונים מהם לא רק את המסמכים אלא גם את סיפורי החיים.
דב הופמן: כלומר, אם לדוגמה זאת נערת ליווי, בחורה עובדת ממולדובה, שהגיעה לארץ עם תעודת זהות מזויפת – כאן החליפו תמונה – הייתה לה תעודת שחרור מצה"ל, היו לה את כל המסמכים של אותה ילנה טימקובסקי המקורית, היא ידעה לספר באיזה רחוב היא גרה וכולי.
יגאל דוכן: אני אומר לכם איך זה עלה.
יגאל דוכן: זה עלה בזה שהיא רצתה להיות מאוד טובה ואז היא הציגה לבקרית הגבול את תעודת הזהות, את תעודת השחרור מהצבא, והבקרית שאלה אם עם כל זה היא יצאה החוצה וחזרה.
דב הופמן: יש כאלה שמשתמשים במסמכים שלנו כדי להגר למערב.
דב הופמן: כאן אנחנו עולים על זה, אבל כשמישהו מנסה – ובדרך כלל מחבר המדינות – להגר לקנדה או לארצות-הברית, הם מגיעים עד ג'מייקה.
דב הופמן: הם מחפשים את הבטן הרכה ואנחנו מקבלים על בסיס יום יומי מידע לגבי הדברים האלה.
יגאל דוכן: לא רק זה אלא דיברו אתך על קנדה, שם מבקשים מקלט מדיני?
דב הופמן: עוד לא הגעתי לזה.
דב הופמן: דרך אגב, מי שהייתה עכשיו בטלפון, זאת הייתה מישהי מההגירה הקנדית.
דב הופמן: כלומר, אנחנו בקשר און-ליין.
דב הופמן: זה קטע שאנחנו בבעיה כי ישראלים עם מסמכים ישראלים לפעמים שלהם נוסעים לקנדה, מבקשים מקלט מדיני והם אומרים שהם בכלל לא ישראלים והם אף פעם לא היו בארץ.
דב הופמן: הם זייפו את הדרכונים כדי שהם יוכלו לברוח מברית-המועצות.
דב הופמן: כשאני פותח את המערכת, אנחנו רואים שלא רק שהוא היה בארץ אלא הילדים שלו נולדו כאן, יש לו רשיון נהיגה וכולי.
דב הופמן: לצערנו זה מידע שאנחנו לא יכולים למסור כי מדובר בצנעת הפרט.
יגאל דוכן: יש מקרה הפוך.
יגאל דוכן: תופסים למשל אדם מאוקראינה עם דרכון ישראלי בצרפת ועשו לו משפט על זה שהוא שהה שלא כחוק, והביאו אותו כלאחר כבוד עם שוטר פדרלי לכאן, לארץ כי הוא ישראלי לצורך העניין.
יגאל דוכן: הביאו אותו לכאן, אנחנו בדקנו אותו, ורואים שהוא בכלל לא ישראלי.
יגאל דוכן: אמרנו להם שהם לא יכולים להכניס אותו כי הוא לא ישראלי, אבל הם אומרים שהוא עם דרכון ישראלי, אבל הדרכון הזה מזויף.
יגאל דוכן: הם אפילו לא עלו על זה שהדרכון מזויף.
דב הופמן: אני מדבר על תופעות ולא על משהו מזדמן.
רן כהן: זה דבר יום יומי?
דב הופמן: כן, זה יום יומי ולפעמים כמה פעמים ביום.
דב הופמן: תופעה נוספת שהיא תופעה מאוד קשה, קשורה לאפריקאים שמסתננים אלינו דרך סיני.
דב הופמן: מניסיונו החבר'ה האלה לא רוצים להישאר כאן.
דב הופמן: הם לא רוצים להישאר בארץ.
רן כהן: הם לא רוצים אזרחות.
רן כהן: יש לך כאן חדר מעצר?
יגאל דוכן: יש חדר מסורבים.
יגאל דוכן: זה בית מלון.
רן כהן: זה כמו בית מעצר.
יגאל דוכן: זה לא בית מעצר.
יגאל דוכן: אני קורא לזה בית מלון.
יגאל דוכן: בטרמינל 1 היה הישן אבל עכשיו יש חדש עם חדרים עם מיזוג אוויר וטלוויזיה.
יגאל דוכן: שם יש אפשרות לשכן משפחות ויש אפשרות לשכן בעל ואישה.
יגאל דוכן: חוץ מהסורגים, זה בית מלון.
דב הופמן: יש כאלה שעדיף להם כאן מאשר באפריקה.
דב הופמן: אני מדבר על מספר גדול.
דב הופמן: הם יושבים בארץ שנה-שנה וחצי, עובדים, מרוויחים כסף ואז הם קונים דרכון – וההעדפה היא הדרכונים הדרום-אפריקאים כי הם מאוד זמינים והם מכובדים – ומנסים לצאת לחוץ לארץ.
דב הופמן: שוב, זה די מביך כי אם אנחנו נותנים להם לצאת, חלק מוחזר לכאן ואנחנו יוצאים טיפשים.
דב הופמן: אגב, בקטע של החזרה, הייתה ועידה של ארגון התעופה הבינלאומי ב-1952, שם נקבע מה שיגאל אמר, שהמדינה חייבת לקבל חזרה.
רן כהן: זה בין המדינות.
רן כהן: זה חייב להיות כך.
יגאל דוכן: זה הכלל.
רן כהן: אז אתה יכול להיות עיר מקלט לכל מי שהמדינה שולחת.
יוסי אדלשטיין: אני לפעמים כועס על דב, כי אם יש מישהו שרוצה לטוס מכאן, הם עוצרים לי אותו ולא נותנים לו לטוס.
יגאל דוכן: אני אומר לך למה.
יגאל דוכן: כי אחר כך הוא חוזר אלי ואני צריך עוד פעם להתעסק אתו.
יוסי אדלשטיין: אני מעדיף שהוא יטוס.
יגאל דוכן: אני לא אעשה את זה.
יגאל דוכן: אני לא רוצה להיראות מטומטם כלפי הצד השני כי אם אני יודע שהבן-אדם טס עם דרכון מזויף, קודם כל, אני לא יודע, אבל מדובר גם בבעיה של בטיחות הטיסה.
יגאל דוכן: יכול להיות שהאדם בא עם זהות מסוימת ואני עדיין לא זיהיתי אותו.
יגאל דוכן: יש לי כאן אחריות.
רן כהן: באיזה מידה אתם מחוברים לכל העניינים הביטחוניים?
יגאל דוכן: לא פירטתי את זה, אבל בעיקרון, אני לא יודע אם זה לציטוט.
רן כהן: אני רוצה בכל זאת להבין את המפגש של המעסיק עם העובד.
יגאל דוכן: אם כן, נלך לצד השני.
רן כהן: אם אפשר לראות את חדר המסורבים.
יגאל דוכן: לכאן מגיעים נציג חברת כוח האדם, גם המעסיק וגם העובדים הזרים.
יגאל דוכן: מבחינתי, אם יש איזו בעיה עם עובד זר או לחילופין רוצים לשלם עבור העובד הזר, עבור הרשיון שלו, כל זה נמצא כאן.
יגאל דוכן: אם יש איזושהי בעיה, היא מעבירה את הדיווח לאחור ושואלת מה קורה עם אדם מסוים והאם יש איזושהי בעיה.
יגאל דוכן: אם אין בעיה, משחררים אותו ושהנציג יחפש אותו באולם.
יגאל דוכן: אם יש בעיה, אומרים לו שהאדם לא נכנס או מתעכב או שהוא לא שילם בזמן ומחכים לתשלום שלו.
רן כהן: זה דלפק של משרד הפנים בנתב"ג.
רן כהן: כאן עושים את הכל.
יגאל דוכן: זה הפרונט לטיפול בקהל הרחב.
רן כהן: אליך מגיעים לרוב מעסיקים שבאים לקחת את העובדים שלהם?
רן כהן: את באה במגע גם עם עובדים זרים ממש?
רן כהן: את בעיקר עוסקת עם ישראלים.
רן כהן: איזה סוגי צרות יש להם או יש לך אתם?
קריאה: לפעמים מעכבים מישהו והוא מתעצבן עלינו כי מעכבים אותו.
יגאל דוכן: יש כאן עוד נקודה אחת והיא כל הסוגיה של שחרור בערבות.
יגאל דוכן: כשיוסי תופס מישהו ועכשיו בבית הכלא מחליטים לשחרר אותו בערבות עד להסדרת המעמד שלו או עד ליציאתו מהארץ, בעצם מתן הערבות נעשה כאן.
יגאל דוכן: אני מקבל את הערבות וברגע שכל תנאי השחרור מתקיימים, אני נותן הוראה לבית הכלא לשחרר את האדם והוא משוחרר.
יגאל דוכן: לכן כל המעקב נעשה כאן מכיוון שאם האדם גם צריך לצאת, הוא יצא דרכי ואני יודע שהוא יצא, והערב צריך לקבל את כספו, אבל הערב צריך לקבל את כספו בתנאי שהוא יוצא.
רן כהן: מאיזה שעה את עובדת היום?
קריאה: משעה 7:00 בבוקר.
רן כהן: את יכולה לומר לי איזה דוגמאות היו לך היום?
רן כהן: או שאולי לא היו לך.
קריאה: לא, היו.
קריאה: נתנו לי חומר לטיפול, שילמו לי עבור נחיתה של עובדים זרים.
רן כהן: מאין העובדים הזרים?
קריאה: מתאילנד.
יגאל דוכן: הקבוצה שראינו.
רן כהן: קבוצה של 8-9?
רן כהן: את יודעת אצל מי הם הלכו לעבוד?
קריאה: יש לי רשימה של מעסיקים.
קריאה: בדרך כלל זאת חברת כוח האדם שמגיעה ומשלמת עם השיקים של המעסיקים.
רן כהן: מה שחברת כוח האדם משלמת זה את האגרה.
יוסי אדלשטיין: את האגרה, כן.
יגאל דוכן: לא את המס.
יגאל דוכן: את האגרה.
יגאל דוכן: אגרת רשיון עבודה.
רן כהן: מה הסכום?
יגאל דוכן: 150 שקלים לעובד.
יגאל דוכן: אם זה לא משולם, אלה בפנים שראית אותם, לא יכולים להנפיק רשיון.
רן כהן: הם לא יכולים לצאת.
יגאל דוכן: לא מסוגלים להנפיק רשיון.
יגאל דוכן: המערכת לא מנפיקה להם כי הם לא שילמו.
רן כהן: אז הם נשארים אצלך?
יגאל דוכן: הם ממתינים אצלי.
רן כהן: אז אתה שולח אותם למלונית הזאת?
יגאל דוכן: אני מתקשר למעסיק ואני אומר לו שהעובד שלו הגיע ושואל איפה הוא.
יוסי אדלשטיין: זה במיוחד קורה בלילה, כי האנשים לא רוצים לקום.
רן כהן: המעסיקים בטח לא עוזבים אותם כי הם רוצים אותם.
יגאל דוכן: אבל לפעמים נציג חברת כוח האדם לא מתחשב לו לקום בלילה והוא אומר שעכשיו היא יישן עד 7:00 בבוקר – והם נחתו ב-5:00 לפנות בוקר – ואז הוא מגיע.
יגאל דוכן: בינתיים שעתיים האיש נמצא אצלי ואני ממתין אתו.
יוסי אדלשטיין: אז מתקשרים למעסיק ומעירים אותו.
יגאל דוכן: אני לא בעד שהוא יישאר אצלי.
יגאל דוכן: לי אין שום אינטרס שהוא יישאר אתי אלא אני רוצה לשחרר אותו.
רן כהן: יש בעיה גדולה שאנחנו מטפלים בה, ויוסי מכיר את זה, של עובדים בארץ ובעצם החברות שנותנות להן את הוואוצ'ר לבוא לארץ לא רוצות להרוויח עליהם על העבודה אלא על מכירת הוואוצ'ר.
רן כהן: הם משלמים כופר, דמי תיווך כאלה, הון תועפות במדינות המוצא שלהם, באים לכאן ואף אחד לא רוצה אותם כי בעצם את הרווח עליהם כבר עשו.
רן כהן: אתה נתקל בזה?
יגאל דוכן: נתקלנו בזה בתופעה שהייתה עם חבורה מאוד גדולה של תאילנדים .
יגאל דוכן: זה היה לפני שנתיים אם אני לא טועה.
יגאל דוכן: הביאו אותם לכאן ואחרי שהכנסנו אותם והכל היה מסודר, נציג חברת כוח האדם נעלם והחבר'ה נשארו לי כאן.
יגאל דוכן: מדובר ב-50 עובדים שהיו מיועדים לגוש קטיף.
רן כהן: זה שהביא אותם נעלם כי הוא הרוויח עליהם את דמי התיווך.
יגאל דוכן: אז גילינו את התופעה של מאכערים.
יגאל דוכן: המעסיקים אמרו שהם לא יודעים על מה אנחנו מדברים אתם.
רן כהן: צהריים טובים.
רן כהן: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הוועדה לבחינת בעיות העובדים הזרים.
רן כהן: אני כבר מודיע, לאחר הסנסציה שהודעתי שאני לא מתמודד לכנסת הבאה שזאת לא הישיבה האחרונה.
רן כהן: אמנם היום אני אנאם במליאה את הנאום האחרון, אבל זאת לא ישיבה אחרונה.
שי חרמש: - - - זה ממך?
שי חרמש: היו"ר רן כהן: מקבלים את צביה.
שי חרמש: אני אברך אותה, ואני אפרד.
שי חרמש: מי בא אחריה?
רן כהן: עיסאווי פרג' מכפר קאסם.
שי חרמש: הוא יספיק להיות?
רן כהן: הוא לא יספיק.
רן כהן: אני לא פורש, אני נשאר עד הסוף.
רן כהן: לכן מאוד יכול להיות שגם במהלך פגרת הבחירות הוועדה תתכנס מדי פעם, על-פי הצורך ועל-פי היכולת.
רן כהן: בהתחשב בכך ששי חרמש מתמודד בקדימה לא נעיק עליו יותר מדי.
רן כהן: הישיבה הזאת מתכנסת כדי לדון בנושא האכיפה בענף החקלאות.
רן כהן: בשלב הזה אני רוצה לומר לאורחים הנכבדים כאן שאני מאוד שמח, כי הבוקר עיכבנו חוק בעבודת העבודה והרווחה של הכנסת שבכוונתו להתיר ייבוא הרבה יותר קל של עובדות זרות לענף הסיעוד לאנשים בגיל 90-85 ומעלה.
רן כהן: זה עמד להיות הרבה יותר מסוכן.
רן כהן: מהניסיון שלנו בוועדה הזאת הסברתי שם את הדברים, ולשמחתי, גם הממשלה עמדה על הרגליים האחוריות והתנגדה, ולכן העניין בוטל או יידחה לכנסת הבאה, אם בכלל.
רן כהן: אחד מיוזמי הדיון בנושא הזה הוא חבר הכנסת שי חרמש שנמצא איתנו כאן.
רן כהן: אני אבקש ממנו להציג את הנושא של הערנות המשטרתית במושב עולש מתחקיר שנעשה בנושא הזה.
רן כהן: לאחר מכן – תלונה על תנאי העסקה של דוד צעירי מזיכרון יעקב.
רן כהן: אני מבקש שמציגי הסוגיה של האכיפה יציגו את הדברים, ולאחר-מכן אבקש את תשובותיהם של נציגי מנהלת ההגירה ושל משרדי הממשלה האחרים.
רן כהן: בבקשה, חבר הכנסת חרמש.
שי חרמש: תודה, רן, על שקידמת את הדיון, כי מי כמוך יודע שיש דיונים שאתה מעלה אותם, ועד שאתה מגיעים לדיון הסיפור כבר לא אקטואלי, ופה היה באמת מהלך מהיר מאוד.
שי חרמש: אני מוכרח לציין שתי עובדות: אני נקריתי לסיפור של עולש על- - - הוועדה החקלאית של עמק חפר, עופר דנין, שנמצא פה כעת.
שי חרמש: כדי שהדיון הזה יאפשר ראייה של כל הממדים שעליהם דיברתי עם אפי – אנחנו לא ב"לעומתי" פה, ממש לא – והכוונה לקחת את המקרה הזה ולנסות להבין את הדיאלוג, את האינטראקציה, את העבודה בין החקלאים לבין משטרת ההגירה.
שי חרמש: כמי שמייצג את המגזר החקלאי פה בכנסת, אין לי כוונה בשום פנים ואופן, לתת יד לשום דבר שמשמעותו הפרת חוק, אי מילוי חוקים, אי מילוי תקנות – כל הדברים האלה לא בבית ספרנו.
שי חרמש: למטרת הדיון, היה פה אירוע שלפחות מזווית הראייה של החקלאים טעון בכמה נושאים מאוד בעייתיים.
שי חרמש: אני מניח שלמשטרת ההגירה יש גם הפן והזווית שלה.
שי חרמש: אני לא חושב שאני מייצר פה מציאות של שני צדדים שמתעמתים זה עם זה; משטרת ההגירה – טוב תעשה וחייבת לאכוף את כל נושא שמירת החוק.
שי חרמש: אין שום מקום לשום פרשנות אחרת בנושא.
שי חרמש: אני קיבלתי את הקריאה מעופר דנין, על כך שהחקלאי מעולש, ניסים לסרי שוכב בבית החולים לניאדו בערב יום כיפור בגלל פעילות שנעשתה בנשקו על-ידי משטרת ההגירה.
רן כהן: עם כניסת יום כיפור?
שי חרמש: לא, יומיים לפני כן.
שי חרמש: אני דיברתי איתו ערב יום כיפור.
שי חרמש: הסיפור נראה גם ברמה של הפעלת כוח שעל-פניו נראתה לא מדתית ולא נדרשת.
שי חרמש: אני חשבתי שאין טוב ממראה עיניים ונסעתי למקום להיפגש עם ניסים.
שי חרמש: לפני שנפגשתי עם ניסים נפגשתי עם משפחת פסקל – עם אורית ועם עקיבא שיושבים פה כרגע – שמפעילים משק חקלאי גדול, אולי אחד הגדולים באזור – 250 דונם של חממות- -
קריאה: הגדולים בארץ.
שי חרמש: הם יצואנים גדולים.
שי חרמש: אני עד היום לא יודע אם זה 6 מיליון יורו או 6 מיליון פרחים.
שי חרמש: יש 6 מיליון בסיפור.
אורית פסקל: זאת לא ועדת כספים.
שי חרמש: אני גם ועדת כספים.
רן כהן: פה מותר לגלות, זה בסדר.
אורית פסקל: אנחנו נביא נתונים.
שי חרמש: מדובר על משק חקלאי מאוד גדול שמעסיק עשרות עובדים זרים, ולשמחתי הרבה, ציבור עוד יותר גדול של עובדים מקומיים גם מכפרי הסביבה.
קריאה: דרך עמותת "מן".
שי חרמש: "מן" נמצאים פה?
קריאה: זה לא קשור אליהם.
עקיבא פסקל: עושים מאמץ להעסיק רק ישראלים.
שי חרמש: סיירתי במגורים של התאילנדים כדי לוודא שתנאי הקיום שם הם הנדרשים, על-פי החוק.
שי חרמש: לזכותם אני אגיד שהייתה שם מכונת כביסה חדשה, ואפילו היה שם תרגום בתאילנדית של הוראות ההפעלה; שניים מתגוררים בחדר; אם זה לא כל-כך נקי זה מכיוון שאשתי הפולנייה לא גרה שם, אבל אני מניח שכך התאילנדים אוהבים, ואי אפשר להכריח אותם.
שי חרמש: האירוע נזכר בתחקיר שהעברתי לרן, והעברתי אותו גם פעם לאפי, כי הכוונה שלי היא אמיתית לגמרי.
שי חרמש: אני מציע שנדון בדברים וננסה להגיע למערכת קיום שבה יישמר החוק ולא ייפגעו חקלאים שאינם עברייני חוק.
שי חרמש: ממה שהבנתי מהסיור הכפול שהיה אצל משפחת פסקל לא נמצא דבר וחצי דבר; ממה שהבנתי מהביקור שהיה אצל ניסים לסרי נעצרו שני עובדים זרים – האחד שוחרר מיד ועם השני היה תהליך מאוד מורכב.
רן כהן: מה היה המניע להגעה לשם?
רן כהן: מה היה החשד או המודיעין?