GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
פנינה: מגיעים אלינו עובדים.
משה סויסה: מהמאגר של החברות.
משה סויסה: זאת אחת המטרות של השיטה החדשה, שיהיה מאגר כזה שיהיה רשום באתר מסוים וכולם יוכלו לפנות לשם כדי לקחת את העובדים.
משה סויסה: האתר יהיה רשמי וחוקי, כי כרגע זה לא כך.
פנינה: מגיעים אלינו עובדים רבים במשך היום לחפש עבודה.
פנינה: אנחנו מראיינים אותם, בודקים את ההמלצות שלהם, אנחנו לא נותנים למטופלים מטפלת שאין לה המלצות, נותנים כמובן למשפחה לדבר עם בני המשפחה הקודמים ולבדוק איך היא הייתה ואיזה סוג של טיפול היא נתנה.
פנינה: כמובן שאנחנו גם מנסים למצוא את ההתאמה.
פנינה: אם יש לנו מטופל שהוא חולה אלצהיימר לדוגמה, מטפלת שעבדה קודם עם חולה אלצהיימר, אנחנו נעשה קודם כל את השידוך הזה.
רן כהן: לב התפקיד שלך הוא השמה נכונה.
פנינה: בדיוק.
פנינה: הייתי בחופשת לידה ויצא לי להסתובב בעיר ופגשתי כל מיני עובדים שאמרו שהם מחכים לי.
פנינה: אנחנו באמת חברה שנותנת שירות מעולה לעובדים הזרים ויש הרבה עובדים זרים בכל הארץ כאשר אנחנו נותנים את השירות בכל הארץ ומעבירים עובדים מסניף לסניף.
רן כהן: יעקב, ברשותך, אני מבקש לסיים ולומר שהביקור הזה היה ביקור מאוד מאוד חשוב ואני מודה לך על הזימון שלו כי זה היה בזכותך וביוזמתך.
רן כהן: אני יושב אין סוף ישיבות בכנסת, שבוע אחרי שבוע, ואני דן בדברים האלה, והכול ברמה המילולית ואני משתדל להרגיש את הדברים, אבל האמת שזה קשה מעבר לתיאור על הקיר של המצגת או מעבר לאמירה במלים של האדם, ועד שפתאום אין איזו התפרצות אנושית של מישהו, אתה לא מרגיש את החום של העניין.
רן כהן: הסיור הזה היום היה בעל חשיבות כי באמת הרגשתי דברים כמעט ביד.
רן כהן: גם המפגש עם המשפחות של המטופלים, גם ההליכה שלנו להשלמה הזאת של הפיליפיניות, וגם המפגש הזה, זה ממש ממש חשוב ואני מאוד מאוד מודה לכם על כך.
רן כהן: אני מודה לאינה, לדני, לנטלי, לענת, לשרון, לפנינה, לאורה ולכולכם, ובעיקר ליעקב.
רן כהן: אני יכול לומר לכם מהלב שמה שאתם עושים, זאת לא פרנסה אלא אתם עושים עבודת קודש.
רן כהן: זה מאוד חשוב וזה לב העבודה שלכם שהיא עבודת קודש.
רן כהן: זה שווה את כל ההצדעה של החברה הישראלית אליכם.
רן כהן: אני ממש מודה לכם.
רן כהן: אם יעקב ירצה מדי פעם להביא מישהו מכם כדי להמחיש לי את הדברים, הדלת בפניו תהיה פתוחה.
יעקב סדן: אני רוצה להודות לך ולכל האנשים שטרחו והגיעו לכאן היום.
יעקב סדן: תודה רבה לכם.
רן כהן: גם אני מודה לנציגי הממשלה שטרחו ובאו לכאן.
רן כהן: ישיבה זאת מיועדת לדון בנושא של גירוש ילדי עובדים זרים למדינות עוינות, בעיקר לאפריקה, והיוזמה היא של איגוד העובדים האפריקניים.
רן כהן: ביקשתי שנציג האיגוד יציג את הבעיה, הוא ביקש להציג את הנושא באנגלית.
אלוסין סווארה: (אנגלית) בוקר טוב לכל אחד מכם.
אלוסין סווארה: שמי סווארה, אני המנהל של איגוד העובדים האפריקאים בישראל ויושב ראש המרכז לפליטים אפריקאים בישראל.
אלוסין סווארה: לפני כחודש נפגשתי עם רן כהן במשרדו בתל אביב כדי לבקש מכל הלב עבור הילדים שנולדו בישראל.
אלוסין סווארה: לפי הנתונים מ"טיפת חלב" במחוז תל אביב, מדובר על ילדים מגיל אפס ועד גיל 3 שנים, שמספרם כ- 884.
אלוסין סווארה: בין הגילאים 3 ל-6 שנים יש כ-323 ילדים.
אלוסין סווארה: אנחנו רוצים לפנות לממשלת ישראל דרככם, משום שפנינו אליכם כדי שתעזרו לנו.
רן כהן: האם כולם אפריקאים או גם מארצות מוצא אחרות?
אלוסין סווארה: אפריקאים, אסיאתיים.
אלוסין סווארה: אנחנו מבקשים מממשלת ישראל לעזור לילדים אלה, שהם חפים מפשע, אלה ילדים שנולדו פה, כך שרעיון הגירוש שלהם אינו במקום.
אלוסין סווארה: אנחנו מאמינים שילד נולד במקום אחד, לא בשני מקומות.
אלוסין סווארה: הילדים האלה נולדו בירושלים או בתל אביב.
אלוסין סווארה: לישראל ולאפריקה יש קשרים הדוקים, ואנחנו מאמינים שהפניה שלנו לוועדה היא רק על רקע הומניטרי.
אלוסין סווארה: באפריקה יש הרבה בעיות היום.
אלוסין סווארה: יש בעיות בניהול המדינה, בעיות של שחיתות, אכזריות אין כתובת פוליטית, כך שלהחזיר ילדים אלה לאפריקה או לאסיה זה לשלוח אותם לקברם.
אלוסין סווארה: בגלל זה אנחנו פונים לממשלה על מנת שתמצא מכניזם, שתמצא פתרון.
אלוסין סווארה: אן לדעת, אחד מילדים אלה עשוי להיות מנהיג באפריקה, וזה יכול להיות מקור גאווה לממשלת ישראל שילד זה נולד כאן.
אלוסין סווארה: אנחנו כאן כדי להמשיך בתחינה שלנו לממשלת ישראל כדי שתאפשר לילדים אלה להישאר גם אחרי שימלאו להם שש שנים, משום שילד יהיה יום אחד בן שש או עשר.
אלוסין סווארה: לכן, אנחנו מבקשים מממשלת ישראל להעניק סטטוס לילדים שלנו בני שש עד עשר.
אלוסין סווארה: אנחנו ממשיכים לבקש על רקע הומניטרי ומבקשים לקחת בחשבון את הימים הגדולים של גולדה מאיר.
אלוסין סווארה: היא קשרה קשרים דיפלומטיים עם כל יבשת אפריקה, היא ביקרה באפריקה והגיעה לשם עם "סולל בונה".
אלוסין סווארה: "סולל בונה" בנה את כל המדינות האפריקניות.
אלוסין סווארה: אני גאה לומר שמרבית הבניינים הגדולים שרואים בסיירה לאונה היום ניבנו על ידי "סולל בונה", הודות לגולדה מאיר, תנוח על משכבה בשלום.
אלוסין סווארה: זאת הייתה מחווה מאוד יפה, אנחנו תמיד חושבים עליה ואפילו האנשים באפריקה מהללים את האישה הזאת בגלל מה שהיא עשתה.
אלוסין סווארה: לכן, אנחנו פונים לבית הזה לעזור לנו, לאפשר לילדים האלה להישאר כאן, להשתלב כאן.
אלוסין סווארה: אני מודה לכם מאוד.
רן כהן: מה הפעולות שננקטות נגד ילדים אלה כרגע, למיטב ידיעתך?
רן כהן: האם הם נשלחים חזרה לארצות מוצאם?
אלוסין סווארה: אנחנו חוששים שמא יש תוכניות שיגרשו אותם.
אלוסין סווארה: אבל אנחנו מאמינים שבעיני אלוהים כל הילדים שווים, בין אם הם בני יום אחד או עשר שנים.
אלוסין סווארה: כולם נולדו בבתי החולים, לומדים בבתי הספר הציבוריים, מרבית חבריהם הם יהודים, הם מדברים את השפה, הם מעורבים בקהילה היהודית.
אלוסין סווארה: אף אחד לא יודע מה יהיה כל אחד מילדים אלה בעתיד.
שי חרמש: עלי להודות שאני לא מכיר את הסיפור הזה, אבל אני יותר ממוכן לקחת חלק בפגישות האלה.
שי חרמש: לא רק שאני חבר הוועדה הזאת אלא שבחרתי להיות בישיבת הוועדה הזאת במקום בישיבה של ועדה אחרת, משום שזה נושא חשוב.
שי חרמש: האזנתי לרן כהן והקיבוץ שלי בנגב החליט שהבוקר אגיע לוועדה הזאת.
שי חרמש: אתה מדבר על הילדים, אני רוצה לדבר על ההורים.
שי חרמש: ברור שזכותם של הילדים להישאר בישראל תלויה בזכות ההורים להיות בישראל.
שי חרמש: לא מדובר על מצב בו ההורים יהיו פה והילדים יישלחו חזרה לארץ המוצא או להפך, שההורים ישלחו לארץ מוצאם והילדים יישארו כאן.
שי חרמש: החבילה היא לכל המשפחה, הילדים יהיו במקום שההורים יהיו בו ולהפך.
שי חרמש: לכן, לא ברורה לי הכותרת של שליחת הילדים לארץ לא בטוחה.
שי חרמש: אתחיל בהתחלה: מה מצב ההורים?
שי חרמש: האם ההורים אמורים להישלח חזרה משום שהשהות שלהם כאן לא חוקית?
שי חרמש: לא ברור לי המצב, תתחיל באל"ף בי"ת ואחר כך תמשיך הלאה.
אלוסין סווארה: מאז 2005 יש החלטה - זאת ההצעה האחרונה שקיבלנו ממשרד הפנים – שכל ילד שהוא בן שש שנים זכאי לקבל אזרחות קבע בישראל, והוריו יהיו אזרחים ארעיים, כמוני כרגע, בזכות בתי.
אלוסין סווארה: בשנה שעברה עבר חוק, כך שחלק מהילדים קיבלו אזרחות, כ-600 ילדים.
אלוסין סווארה: לפני כשבועיים קיבלנו נתונים שעוד 203 אנשים קיבלו אזרחות קבע.
אלוסין סווארה: יש בקשות לאזרחות שנדחו בשל מספר סיבות, בין אם בשל הגילאים של הילדים, או בשל כך שההורים לא נכנסו לארץ באופן חוקי, או שלא ברור אם הילדים הם של ההורים, ומשרד הפנים מבקש מהאנשים בדיקת .DNA.
אלוסין סווארה: במקרים אחרים זה בגלל שההורים עזבו את הארץ וחזרו אחר כך.
אלוסין סווארה: משרד הפנים הכריז לפני שבועיים שבקשתם של שכ-160 אנשים לא נתקבלה, ואנשים אלה קיבלו מכתבים וטלפונים.
אלוסין סווארה: הם פוחדים מהמשטרה, הם פוחדים ממשרד ההגירה, שיתחילו לחפש אחריהם מבית לבית, גם באמצע הלילה, כדי לאסור אותם.
אלוסין סווארה: הפחד שלנו הוא שהילדים האלה, שנולדו בארץ, יהיו זרים גם בארץ שאליה מתכוונים לשלוח אותם.
רן כהן: מר סווארה, כמה מהם עצורים כרגע?
אלוסין סווארה: עדיין לא החלו מעצרים.
רן כהן: כלומר, כולם עדיין חופשיים.
אלוסין סווארה: הם חופשיים, אבל קיבלו מכתבים שנתנו להם אולטימטום של 45 או 60 ימים שבסופם הם צריכים לעזוב את הארץ.
שי חרמש: כל האנשים ברשימה הזאת, בין אם הם שוהים בלתי חוקיים בארץ או שהם מגורשים מסיבה אחרת, באים מארצות שנמצאות במשבר?
אלוסין סווארה: חלקם, לא כולם באים מאפריקה.
רן כהן: מר סווארה, השאלה מאוד ברורה.
רן כהן: האם כל הארצות באפריקה הן במשבר?
אלוסין סווארה: כן, כולן.
רן כהן: נשאל את משרד הפנים אחר כך מה עמדתו.
רן כהן: נמשיך בעברית.
סיגל רוזן: החלטת הממשלה בנוגע למתן מעמד היתה נדיבה, ואפשר לומר הוגנת.
סיגל רוזן: יש בה פגמים שהם כל כך קלים לפתרון, אני רוצה דווקא להתחיל בפגמים האלה.
סיגל רוזן: ההיסטריה שפשטה בקהילה האפריקאית, בגלל שמרבית האנשים שנותרו כאן, הם בעצם פליטים על רקע הומניטרי מקונגו, מחוף השנהב, שהילדים שלהם לא עומדים בקריטריונים.
סיגל רוזן: חלקם לא עומדים בקריטריונים כי הגיל שלהם מתחת לשש שנים.
סיגל רוזן: וחלקם, וזה האבסורד הגדול, עומדים בקריטריונים, אבל בגלל שההסדר, השם שלו זו הוראת שעה למתן מעמד לילדי שוהים שלא כדין, אז למשל אחד כמו אוסקר ששוהה פה כדין, כי הוא פליט מוכר, והאמת היא שהילדה שלו קטנה מדי.
סיגל רוזן: אבל גם אם הבת שלו היתה בגיל המתאים, הוא לא היה מקבל מעמד, כי הוא שוהה בישראל כדין.
סיגל רוזן: קיבלנו קריאות של הורים שהם פליטים מוכרים, שהילדים שלהם לא קיבלו מעמד מהסיבה הפשוטה, שהם פשוט שוהים בישראל כדין, שזה האבסורד בהתגלמותו.
רן כהן: באמת אבסורד.
רן כהן: בגלל שהם שוהים כדין, אין להם מעמד.
סיגל רוזן: יש ילד ממוצא יפאני, שנולד פה, ומתקרב לגיל 18, שההורים שלו עובדים מומחים פה, שפשוט שהו כל השנים באשרה, וזה התאפשר להם כי הם עובדים מומחים.
סיגל רוזן: אז גם הוא לא קיבל מעמד.
רן כהן: יש מקרה כזה של מישהו שעובד בשגרירות הקוריאנית.
סיגל רוזן: יש כמה מהשגרירויות שעובדים למעלה מחמש שנים, זה האבסורד הגדול.
סיגל רוזן: ניסינו לפנות למשרד הפנים, אבל אולי פנייה מטעם הוועדה למשרד הפנים, כי זה כבר פשוט מגוחך.
סיגל רוזן: הילדים הם בדיוק כמו הילדים של אותם שוהים שלא כדין, רק מה לעשות, איתרע מזלם והוריהם שוהים כדין.
רן כהן: בהחלט נטפל בנושא.
שי חרמש: אגב, היפני מסודר, כי זה התפקיד שלי.
רן כהן: הוא יושב ראש אגודת הידידות.
סיגל רוזן: הוא חצי יפאני.
סיגל רוזן: ההורים נפגשו פה.
סיגל רוזן: בואו נדבר על הילדה של אוסקר, שהיא קצת קטנה מדי, אבל היא כבר בת ארבע.
סיגל רוזן: לצערנו המצב בקונגו לא צפוי להשתפר.
סיגל רוזן: בעוד שנתיים היא תהיה בת שש, ואוסקר עדיין יהיה חוקי בישראל.
רן כהן: אוסקר מדבר עברית.
רן כהן: תספר לנו את הסיפור שלך ושל הילדה שלך.
רן כהן: אני מודה לכם, אתם יזמתם את זה.
רן כהן: ברגע שיזמתם, אני מייד קיבלתי את ההצעה, וחבר הכנסת שי חרמש, קם הבוקר ושמע ממני, והתייצב למשימה.
אוליבר אוסקר: אני רוצה להודות לכל אחד פה, להודות לעם ישראל, בשביל הזכות שנתנו לילדים זרים שנולדו כאן, להודות למשרד הפנים, ולכל אחד שהצביע בעד שיתנו לילדים שנולדו כאן את המעמד הזה.
אוליבר אוסקר: אירוע של עם ישראל, בשבילי אין לי מלה אחת נגד, רק דברים טובים.
אוליבר אוסקר: דבר שני, אני וההורים האחרים, לא באים לפה נגד החוק במדינת ישראל.
אוליבר אוסקר: אם אנחנו רוצים שהילדים שלנו יהיו פה, כי מדינה זאת היא מדינת חוק, לא רק סתם מדינת חוק, ומדינת חוק היחידה במזרח התיכון.
רן כהן: רק בשביל העברית שלך, היה צריך לתת לך תושבות קבע.
שי חרמש: אנחנו לא שומעים מהרבה אנשים במדינה, שזאת מדינת חוק.
סיגל רוזן: הכל יחסי, תסתכל מה קורה באפריקה.
אוליבר אוסקר: עם ישראל, משרד הפנים, שר הפנים, ממש עשו עבודה טובה.
אוליבר אוסקר: אין לי מה להגיד, שמתי לב שלא שמו לב לנקודה הומניטרית.
אוליבר אוסקר: אני לא חושב שעשו בכוונה, אף אחד לא מושלם, יכול להיות שהיה להם הרבה עבודה, ולא היה זמן לחשוב על הנושא.
אוליבר אוסקר: אני רוצה לדבר באופן ספציפי, היום סכנה במדינה זאת, זה לא דבר שכל אחד יודע.
אוליבר אוסקר: קונגו, אני מצטער שזו המדינה שלי, אבל לא רק קונגו, יש גם ליבריה.
רן כהן: ספר לנו על הסיפור שלך, על קונגו ועל המשפחה.
אוליבר אוסקר: אני בא מקונגו, ובארץ 13 שנה.
אוליבר אוסקר: 7 שנים אני חי פה באופן חוקי, ועבדתי בכל מיני תחומים.
אוליבר אוסקר: היום קונגו היא מדינה במלחמה.
אוליבר אוסקר: במדינה זאת משתמשים בילדים כמו חיילים כבר בגיל שמונה.
אוליבר אוסקר: לא הייתי בקונגו, אם שואלים היית, ראית, אגיד מייד, לא ראיתי, לא הייתי בקונגו כאשר התחילה המלחמה.
אוליבר אוסקר: אבל בטלוויזיה הישראלית, לפני פחות מחודש, בתכנית 'עובדה' שישראלים מסבירים מה קורה בקונגו.
אוליבר אוסקר: משתמשים בילדים כמו בחיילים בצבא, אונס מגיל חצי שנה, עד גיל 80, משתמשים בזה כמו נשק.
אוליבר אוסקר: אם אותם אנשים שיודעים את זה, ומבקשים ממני לקחת את הבת שלי לשם, אני מרגיש כמו שמבקשים ממני לזרוק את הבת שלי לתנינים.
אוליבר אוסקר: קיבלתי מכתב, אומרים לי, הבת שלך חייבת לעזוב את המדינה.
רן כהן: אוסקר, הבת שלך נולדה פה בישראל.
אוליבר אוסקר: הבת שלי נולדה בתל אביב, באיכילוב.
אוליבר אוסקר: לפי תעודת זהות אני זר.
אוליבר אוסקר: נתנו לי 60 ימים שתצא מפה.
אוליבר אוסקר: כששאלתי שאלות, אמרו תראה, הסכנה של הבת שלך לא היום, אחר כך.
אוליבר אוסקר: במקום להגיד הנה אני רואה את השמש, אני בסימן שאלה.
אוליבר אוסקר: מחכים עד השעה ארבע, כאשר סוגרים את המשרדים, אז אני יודע שכולם בבית, לא מחליטים נגדי.
אוליבר אוסקר: כשיום חדש בא, אני בסימן שאלה, יודע מה מחליטים היום נגדי.
אוליבר אוסקר: לא היום, מחר, אני מחכה כל יום לסכנה.
רן כהן: קיבלת התרעה להוציא את הילדה שלך?
אוליבר אוסקר: כי אני חוקי.
אוליבר אוסקר: הבת שלי ביקשה אישור, לא אני.
סיגל רוזן: אוסקר שמבין הכל, עדיין בא אליי מבוהל, איך אני אשלח את הילדה שלי לקונגו.
סיגל רוזן: הוא באמת האמין שהוא צריך לשלוח את הילדה שלו לקונגו.
סיגל רוזן: הסברתי לו שמשרד הפנים מסתכל על הקריטריונים.
סיגל רוזן: הילדה שלו לא עומדת בקריטריונים, בגלל זה הוא קיבל את המכתב הזה.
סיגל רוזן: אבל הוא לא באמת צריך להוציא אותה עוד 60 ימים, כי הוא עוד יהיה פה עוד 60 יום, לו מותר להיות כאן, כי הוא פליט מוכר.
רן כהן: נמצא פה נציג ממשרד הפנים?
בת שבע פנחסוב: יוסי אמור לבוא ממשרד הפנים.
בת שבע פנחסוב: יהונתן אישר לי שהוא מגיע.
סיגל רוזן: יוסי אדלשטיין בישיבות קודמות כבר הבהיר, שלא ביום אחד יתחילו לעצור ילדים.
סיגל רוזן: זה מפחיד, אם אחד כמו אוסקר שקורא עברית זה מפחיד אותו, אז לא פלא, שכל הקהילה האפריקאית סוערת.
סיגל רוזן: מרבית הילדים שאנחנו מדברים עליהם, הם ילדים של פליטים.
רן כהן: סיגל, ממה שאת יודעת, או אוסקר, ממה שאתה יודע.
רן כהן: קיבלו את זה הרבה ילדים?
רן כהן: מה שם הבת שלך?
אוליבר אוסקר: אסתר.
רן כהן: היא קיבלה את המכתב, או אתה קיבלת את המכתב?
אוליבר אוסקר: היא ביקשה וענו לה.
רן כהן: הילדה ביקשה מעמד.
רן כהן: לא ייאמן.
אוליבר אוסקר: היא ביקשה, ואמרו שהיא צעירה מדי, לא נותנים לה.
אוליבר אוסקר: אבל תכתוב מכתב, תסביר בדיוק מה הסיבה שהיא חייבת לקבל ויזה.
אוליבר אוסקר: הסברתי, שקונגו במצב מלחמה, יש מצב של ילדים חיילים, יש מצב של אונס.
אוליבר אוסקר: כאשר ראיתי את איתי אנגל ב'עובדה', אמרתי תודה לאל, שיש מישהו שבא לעזור לי.
אוליבר אוסקר: אבל לא הצלחתי לשכנע אף אחד על הסכנה שיש בקונגו.
רן כהן: סיגל, יש לך מושג אם מדובר בעשרות, במאות, של מקרים כאלה שבהם ההורים חוקיים, והילדים צריכים להיות מסולקים מהמדינה.
סיגל רוזן: הנושא הזה של עשרות, אולי מתקרב למאות.
סיגל רוזן: אולי 100-200.
מאיה גלברג: המספרים שנתנו, אלו המספרים של כלל האוכלוסיות בתל אביב בלבד, לפי הממצאים שאספנו.
מאיה גלברג: מתוכם גם ילדי פליטים.
רן כהן: השאלה שלי האם את יודעת על כמה מדובר, כשההורים הם במעמד חוקי בארץ, והילדים מקבלים צו גירוש, הדבר האבסורדי.
מאיה גלברג: אני יכולה לשער פחות ממאה, מדובר בעשרות.
עודד קורצ'ין: לפעמים, לחלק מההורים לא מבהירים את זה, למרות כשהם באים כן אומרים להם את זה, שהתאריך המאוחר מבין השניים.
עודד קורצ'ין: יש להם 60 יום, או שהאו"ם לדוגמה יפסיק להגן עליהם.
עודד קורצ'ין: כל זמן שההורים מוגנים, אז לא מצפים שהילדים יעזבו.
עודד קורצ'ין: אבל ברגע שהאו"ם יפסיק להגן עליהם, גם אם זה יקרה באופן פתאומי, הם יצטרכו לעזוב מייד, אפילו לא יינתן להם 60 יום, אלא למחרת ממש.
רן כהן: בואו נראה עד כמה העניין בהול ממשטרת ההגירה.
ירון שלמה: אני לא מדבר בשם משטרת ההגירה, כי אנחנו כמובן מבצעים את המדיניות של משרד הפנים.
רן כהן: מה ההוראות שאתם קיבלתם?
ירון שלמה: אני יכול להגיד, וכמו שסיגל אמרה, ושמעתי את דוברת משרד הפנים, מדברת על זה.
ירון שלמה: הם דיברו ברדיו על מישהי שהתלוננה בדיוק כמוהו, על שהיא מוגנת במעמד פליט, והילדה שלה קיבלה מכתב, אותו מכתב.
ירון שלמה: זה בדיוק אותו עניין, זה בעצם מכתב שלא עונה לקריטריונים של ילדי עובדים זרים.
ירון שלמה: אבל היא דיברה על זה, שכמובן שכל עוד הם פליטים לא יעשו שום דבר, וגם דיברה על זה, שבמעמד המכתב קראו להם והסבירו להם מה המשמעות.
רן כהן: עשה לי טובה, בלי הסברים.
רן כהן: אתם הולכים לגרש את הילדים האלה?
ירון שלמה: אם משרד הפנים יחליט.
רן כהן: עזוב משרד הפנים, מה ההוראות עכשיו?
ירון שלמה: כרגע אין הוראות.
רן כהן: אין הוראות, הבנתי.
רן כהן: זאת אומרת, בעצם נכון לעכשיו, אתם לא הולכים לגרש את הילדים האלה.
רן כהן: הבת של אוסקר הולכת להיות מגורשת?
עודד קורצ'ין: אותם לא, אבל כל היתר - - -
רן כהן: עודד, בשם מי אתה אומר לא?
עודד קורצ'ין: מראיון שערכתי עם יוסי אדלשטיין.
רן כהן: הוא הגיע למעלה כזאת שמצטטים אותו פה...
עודד קורצ'ין: הוא זה שקובע את המדיניות.
רן כהן: הוא היה צריך להיות פה.
רן כהן: עוד כמה ימים נשאר לילדה של אוסקר?
אוליבר אוסקר: 54 ימים.
ירון שלמה: הוא מראש לא נמצא במעמד סכנה.
רן כהן: אבל לא הוא, בתו.
ירון שלמה: הוא מדבר על אלה שאין להם מעמד פליט.
ירון שלמה: מבחינתם, הסיבה היחידה שכרגע הם שהו בארץ, מכיוון שעדיין לא היה פתרון לשאלת ילדי עובדים זרים.
ירון שלמה: מכיוון שכרגע הודיעו להם שכביכול הם לא עומדים בקריטריונים, ועליהם לעזוב את הארץ --
רן כהן: בצמרת, היום יש לכם הורים עם ילדים שאתם עומדים לגרש אותם לאפריקה?
ירון שלמה: אם יש שאלה של גיבוש מדיניות על הרחקת משפחות, התחילו לדון בזה.
רן כהן: אני ארצה לדעת, האם יש במעצר, או שבתכנון אתם מתכוונים לגרש?
ירון שלמה: לא.
ירון שלמה: אין במעצר משפחות, ואין ילדים במעצר.
רן כהן: לא, אני מקווה.
רן כהן: מפקד משטרת ההגירה הבטיח לי חד-משמעית שלא יהיו ילדים במעצר, לא יהיה דבר כזה.
רן כהן: אני מקווה שאתם עומדים בזה.
רן כהן: משרד החוץ, מה המצב?
רויטל מלי דנקר: קיבלתי זימון ממש אתמול בערב.
רויטל מלי דנקר: לא יצא לי לערוך בדיקה בדיוק מי צריך להגיע.
רויטל מלי דנקר: אני מהחטיבה הקונסולרית, אני מבינה שהחטיבה המדינית צריכה להיות פה, ולתת סקירה על כל מדינה, מה שאני יודעת.
רן כהן: אני לא עושה סקירה עם כל מדינה.
רן כהן: אני רוצה לדעת קודם כל, האם אתם נמצאים בעובי הקורה כמשרד, בתוך סוגייה כזאת, שבה ישראל מוציאה מקרבה ילדים והוריהם למדינות אפריקה.
רויטל מלי דנקר: משרד הפנים מקבל את ההחלטות שלו, לא שאני יודעת שמערבים את משרד החוץ, ואת הדעה שלי לגבי המדינות הספציפיות.
רויטל מלי דנקר: אני יכולה להגיד לך לגבי קונגו, שהוא צודק, ויש שם סכסוכים ומשברים אתניים.
רויטל מלי דנקר: בליבריה גם יש הגבלות של האו"ם.
רויטל מלי דנקר: אמנם האו"ם הסיר את ההגבלות לפני מספר חודשים, אבל המדינות עדיין רוצות לבדוק את המצב.
רן כהן: יש פה גם סכנה אמיתית לילדים ולהורים שלהם אם הם מוחזרים, ויש פה גם בעיה למדינת ישראל.
רן כהן: אם אנחנו נחזיר אותם לשם בכוח, זה יפגע במעמדה של מדינת ישראל בעולם.
רן כהן: כדאי שמשרד החוץ יהיה מאוד אגרסיבי בעניין, מאוד פעלתן.
רויטל מלי דנקר: אני חושבת שהחטיבה המדינית צריכה להיות מעורבת בהחלטות כאלו.
שי חרמש: קודם כל את הקטע של הלקונה צריך להסדיר.
שי חרמש: מי קשור ללקונה?
סיגל רוזן: משרד הפנים.
שי חרמש: את הלקונה צריך לסגור.
שי חרמש: במצב שבו עובדים שוהים בלתי חוקיים, וילדים בלתי חוקיים, ייתכן שיהיו חילוקי דעות ביני לבין רן, ואולי לא.
שי חרמש: אם עובד חוקי נמצא בארץ, קל וחומר ילדיו בלתי חוקיים.
סיגל רוזן: אני חושבת שצריך להתחיל במשהו מתוך קונסנסוס.
סיגל רוזן: התחלנו באוסקר, בוא נעבור לליברים.
רן כהן: לסוגייה הזאת, יש עוד מישהו שרוצה להוסיף משהו?
רן כהן: בבקשה, אדוני.
רן כהן: (אנגלית)
אדווין בראוני: אני מדבר בשם הילדים בישראל וההורים שלהם.
אדווין בראוני: ההורים של הילדים האלה לא נמצאים כאן כדי לקבל אזרחות.
אדווין בראוני: המטרה שלנו היא לקחת את הילדים שלנו מהמקומות שבהם הם בסכנה, וכשלא תהיה סכנה נחזור לארצות המוצא שלנו.
אדווין בראוני: אנחנו מבקשים ממדינת ישראל שיתייחסו לכל ילד שנולד בארץ כאל חף מפשע.
אדווין בראוני: הילדים האלה לא בחרו למי ואיפה להיוולד.
אדווין בראוני: אין להם שום אופציה.
אדווין בראוני: לכן, אנחנו פונים אליכם שוב, ההחלטה להתעלם מחלק מהילדים מדאיגה.
אדווין בראוני: בבקשה, אנחנו מתחננים, התייחסו לכל הילדים כאל ילדים שנולדו במדינה הזאת.
אדווין בראוני: אם הם יוחזרו לארצות מוצאם זאת יכולה להיות קטסטרופה.
אדווין בראוני: העתיד שלהם טמון במדינה הזאת, אין להם לאן ללכת.
אדווין בראוני: אנא, השתמשו בסמכות שלכם כדי שילדים אלה לא יגורשו, משום שהם חפים מפשע.
אדווין בראוני: חלק מההורים גורשו וכעת ישראל עושה ככל יכולתה כדי לגרש גם את הילדים.
אדווין בראוני: הם אומללים, הם מבולבלים.
אדווין בראוני: הילדים האלה יגדלו בארץ הזאת ויהיה להם פה עתיד.
רן כהן: בבקשה, גברתי.
פליסיה אמיאווה: שמי פליסיה, אני מגאנה.
פליסיה אמיאווה: אני גננת בתל אביב.
פליסיה אמיאווה: ניסיתי לפנות לממשלת ישראל כדי שיתחשבו בילדים.
פליסיה אמיאווה: אם הילדים האלה יגורשו מתל אביב הם לא ישרדו.
פליסיה אמיאווה: אנחנו עושים כמיטב יכולתנו לשמור על הילדים האלה.
רן כהן: יש לך ילדים משלך?
פליסיה אמיאווה: ילד אחד, בן ארבע.
רן כהן: איפה הוא עכשיו?
רן כהן: בגן?
פליסיה אמיאווה: כן.
פליסיה אמיאווה: כשפתחנו את הגן היה קשה מאוד.
פליסיה אמיאווה: אחר כך מצאנו את מסיל"ה, הם התערבו ודאגו לנו לשמרטפים לילדים שלנו.
פליסיה אמיאווה: אנחנו צריכים עזרה מהממשלה כדי להוציא את הילדים האלה משום שחלקם ממש מורעבים.
פליסיה אמיאווה: זה לא טוב, משום שלהורים אין יכולת לדאוג להם.
פליסיה אמיאווה: ההורים עובדים, אבל זה לא כל כך פשוט לשלם שכר דירה.
פליסיה אמיאווה: הילדים האלה זקוקים לעזרה.
רן כהן: האם לילדים שלך את שירותים בסיסיים מינימליים של חינוך, בריאות ועוד?
פליסיה אמיאווה: כן, רק בתל אביב.
רן כהן: יש לכם הכול.
רן כהן: מאיה, מקבלים הכל?
מאיה גלברג: לא בדיוק.
מאיה גלברג: מגיל 4 יש חוק גנים עירוניים.
מאיה גלברג: פליסיה היא אחת מהגננות של הקהילה.
מאיה גלברג: מבחינת בריאות, יש הסדר עם מאוחדת לילדים.
רן כהן: משרד הבריאות ארגן לכולם.
רן כהן: אוטומטית, הם מקבלים את כל השירותים מקופת חולים מאוחדת, כמו כל אזרח בישראל.
סיגל רוזן: משלמים הרבה יותר, משלמים 191 שקלים לכל ילד לחודש, רק לביטוח בריאות.
מאיה גלברג: יש הסדר, והילדים האלה מבוטחים מבחינה בריאותית, שזה יותר טוב מההורים שלהם.
רן כהן: גם התשלום הזה של 191 שקלים לחודש, בכל זאת יקר מדי.
שי חרמש: יש בעיה בגלל שאני חדש בעסק.
שי חרמש: הסיפור שעלה פה כרגע להפריד בין סיפור ההורים לבין סיפור הילדים, נראה לי מאוד תמוה.
שי חרמש: לא מכיר שום חוק הגירה שנבנה בעולם, שבו ההורים שוהים בלתי חוקי, זה בלתי חוקי, לא יעזור שום דבר.
שי חרמש: אנחנו נמצאים בבית הנבחרים, אין פה דברים בלתי חוקיים.
שי חרמש: כל מה שבלתי חוקי, הולך למשטרה.
שי חרמש: באה משפחה ששוהה פה באופן בלתי חוקי, אומרת אני בלתי חוקית תגרש אותי חזרה, ואת מה שיצרתי פה, תיקחו לעצמכם, תשאירו אותו פה.
שי חרמש: תסבירו לי.
סיגל רוזן: נתחיל מזה, שבהרבה מאוד מדינות, מעצם זה שהילד נולד במדינה, הוא כבר אזרח, כמו בארצות הברית למשל.
רן כהן: אבל זה לא קיים בארץ, לצערנו.
סיגל רוזן: כל מדינה שחתמה על האמנה לזכויות הילד, המעמד של הילד אמור להיות מנותק מהמעמד של ההורים שלו.
סיגל רוזן: מהסיבה הזאת בישראל, מחויבים לתת להם גם זכויות בריאות, וגם חינוך.
סיגל רוזן: בתל אביב זה קורה, במקומות אחרים בארץ, עכשיו עם הסודאנים, אנחנו רואים שזה לא קורה, וזו בעיה, אבל אנחנו כן מחויבים לזה.
סיגל רוזן: מדינות אחרות גם נותנות.
רן כהן: הייתי מסייג את זה.
רן כהן: מאחר ומדובר כאן בארצות שבכל זאת יש בהם היום סכנה קיומית, ממשית, נכון לעכשיו לפחות, דבר שהוא מוכר על ידי כל העולם.
רן כהן: אני מכיר את זה, גם משרד החוץ מכיר את המצבים האלה.
רן כהן: גם בקונגו, גם ניגריה, גם גאנה, בסודאן, וכו'.
רן כהן: חבל לי שיוסי אדלשטיין לא פה.
אלן בנגורה: בוקר טוב לכולם.
אלן בנגורה: אני שמח להיות כאן.
רן כהן: אנחנו מעריכים את היוזמה שלך לעזור לוועדה להתמודד עם נושא הילדים.
אלן בנגורה: תודה.
אלן בנגורה: אנחנו עוזרים לילדים האלה, אבל במקרים רבים יש בעיות שאנחנו לא יכולים לטפל בהן.
אלן בנגורה: אנחנו פה כדי לבקש מהוועדה עזרה.
אלן בנגורה: אני רוצה לתת דוגמה.
אלן בנגורה: בזמן מלחמת המפרץ, כשסדאם חוסיין ירה טילים, היה קשה מאוד.
אלן בנגורה: חלק מהילדים, כשהגיעו לאפריקה, אמרו שהם רוצים לחזור לישראל.
אלן בנגורה: שאלנו: למה?
אלן בנגורה: הם אמרו שזה בגלל שהם שייכים לכאן.
אלן בנגורה: הילדים האלה מדברים עברית.
אלן בנגורה: אני רוצה להגיד גם משהו בעברית.
אלן בנגורה: נעשה סיכום.
אלן בנגורה: קשה לתת מעמד לחלק הזה, ולחלק השני לא לתת מעמד לגרש אותם.
אלן בנגורה: זה הגורל שלהם.
רן כהן: אני מבטיח לך דבר אחד.
רן כהן: אנחנו נעשה הכל כדי לעזור לילדים, בוודאי ילדים לא יגורשו ממדינת ישראל, למדינה שבה יש סכנה לחיים שלהם.
רן כהן: אני בטוח שגם חבר הכנסת שי חרמש, וגם אני בעניין.
רן כהן: לכן אני מודה לכם שאתם פה.
ג'ון: אני מודה לך על כל המאמץ.
ג'ון: היה לנו חבר מסיירה לאון שהיה חולה.
ג'ון: פניתי לנציג האו"ם, שהבחור חולה, ואנחנו לא יכולים להתמודד איתו.
ג'ון: פנינו למיקי בבלי, הוא אמר שהוא חוקי, ואסור לגרש אותו.
ג'ון: אמרתי שהוא חולה, פניתי אליו שיפנה למשטרה לעצור אותו, כי אנחנו לא יכולים לטפל בו בגלל שהוא חולה.
ג'ון: אמר מי שחוקי, לא משנה מצבו, הוא יישאר.
ג'ון: אמרתי שאני מוכן להטיס אותו, אם הם יקנו את הכרטיס שלו לסיירה לאון.
מאיה גלברג: למבוגרים אין ביטוח בריאות, זו הבעיה גם אם אתה פליט.
רן כהן: אין להם בקופת חולים מאוחדת, כמו לעובדים הזרים?
מאיה גלברג: רק לילדים עד גיל 18.
סיגל רוזן: בגיל 18 מופסק.
סיגל רוזן: מאוד יקר להמשיך באופן פרטי.
ג'ון בנגורה: הוא היה חולה, והם הציעו כרטיס, רק אם אציע כספים, או לעמוד למשפט.
ג'ון בנגורה: הגענו, הבחור התעורר.
ג'ון בנגורה: הוא כתב את כל הטפסים, והוא קם.
ג'ון בנגורה: היינו צריכים לעבור במעבורת.
ג'ון בנגורה: במקום שנולדתי שמתי רגל, כמו איש זר.
ג'ון בנגורה: אני פוחד שלא יקרה משהו לא טוב.
ג'ון בנגורה: פתאום הבחור התעורר, הוא רוצה לחזור עוד פעם לישראל.
ג'ון בנגורה: לא יכולתי לטוס.
ג'ון בנגורה: מנסה לשכנע אותו, אני מדבר עם האו"ם שיחזירו אותו.
ג'ון בנגורה: הוא אמר שהפספורט שלו נלקח.
ג'ון בנגורה: נולד פה ילד שלא יכלו לטפל בו, והביאו אותה מירושלים.
ג'ון בנגורה: הבן היום בן 7, 8 או בן 12.
ג'ון בנגורה: שאלתי אם אני יכול לעזור בעניין הזה.
ג'ון בנגורה: היא אמרה, הבן שלי נמצא, ואנחנו לא צריכים אותו לפה.
ג'ון בנגורה: רק אם תוכל להגיע לשם, כי בישראל יותר טוב.
ג'ון בנגורה: צריך שהוא יידע שיש לו אמהות שבאו מאפריקה.
ג'ון בנגורה: לא איכפת להם שהילד יישאר בישראל, אבל העניין לא לחזור לאפריקה.
ג'ון בנגורה: רק שהילד יידע שיש לו אמא סיירה ליאון ואבא מסיירה ליאון.
ג'ון בנגורה: עד עכשיו אני לא יודע איפה הילד נמצא, הוא בירושלים.
ג'ון בנגורה: אם הילד יחזור לאפריקה, או האבא יחזור, הילד יישאר כאן.
ג'ון בנגורה: יש אמהות שכבר עשו זאת, והילד היום בן 15 ויותר, הם לא יודעים איפה נמצא, איך קוראים לו, ומה מצבו.
רן כהן: התמונה ברורה.
יוהנתן בורוביץ: כבוד היושב ראש, אני רוצה להתנצל.
יוהנתן בורוביץ: היתה תקלה הבוקר, עם המינהל לאוכלוסין, הנציגים שלנו הלכו לוועדת הקליטה, ולא באנו מוכנים לדיון הזה, ועל כך אני מתנצל.
רן כהן: אני אשאל אותך, אולי תוכל לענות לנו העניין.
רן כהן: עלו כמה סוגיות לגבי הנושא של ילדי עובדים זרים, שקיבלו מכתבים ממשרד הפנים, שהם צריכים לחזור למדינתם.