GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
תמר שוורץ: הדבר השני שרציתי להגיד לכם לפני שאני עוברת על הנתונים שנורא נורא היה קשה להשיג את הנתונים ומבחינה זו יושב ראש הוועדה הנכבד, מאוד חבל לי שנציגת משרד החינוך לא הגיעה, מאוד קשה להשיג את הנתונים ממנהל החינוך, הרבה רדיפות וטלפונים, אני לא אלאה אתכם, אבל תודה לאל יש.
תמר שוורץ: ניסיתי להביא לכם כאן השוואה בין 2005 ל- 2006, אתם יכולים לקרוא לבד, אני רק רוצה להעיר כמה הערות לסבר את האוזן ולעבור לסוגיות שהתחילה קודמתי, יעל, להגיד, מבית ספר ביאליק.
תמר שוורץ: קודם כל ילדים, איך אנחנו יודעים כמה ילדים יש, הלא זה הערכות, זה נורא קשה להגיע לנתונים, אז מה שאנחנו נותנים לכם פה, הדף הראשון זה הדף עם הטבלה הקטנה יותר, עם שתי הטבלאות.
תמר שוורץ: מה שאנחנו מסתכלים זה מטופלים באגף לבריאות הציבור, זאת אומרת ילד שבא לטיפת חלב, אתם שואלים אותי, זה כל הילדים, אני בטוחה שלא, אבל אני חושבת שזה הרוב, כי זה פעילות של מסיל"ה באמת לפני שהגעתי, מאוד לעורר את המודעות של ההורים.
תמר שוורץ: תבינו זה הורים שלא יודעים בכלל מה זה טיפת חלב, אז מאוד לעורר את המודעות שיגיעו וירשמו וכולי.
תמר שוורץ: אז אנחנו מניחים שזה הרוב.
תמר שוורץ: אחרי זה יש שורה שנקראת, "ילדים בגנים פיראטיים", למה פיראטיים?
תמר שוורץ: אם תתנו לי שם יותר טוב, אני אשמח ועל זה אני מייד רוצה להרחיב---
רן כהן: זה גנים פרטיים לא פיראטיים.
תמר שוורץ: אבל אם נכנסים אליהם אז אפילו פיראטיים זה מחמאה ואני מייד אגיד על זה עוד מילה.
תמר שוורץ: גני ילדים עירוניים רשמנו מה היה ב- 2005, כמה היה ב- 2006 הכוונה כמובן בשנת הלימודים שהסתיימה, אנחנו עוד לא יודעים כמה ב- 2006/7 ואנחנו נדע עם תחילת שנת הלימודים, גם זה סאגה, הסיפור של הרישום שלהם.
תמר שוורץ: דפנה, שהיא רכזת גיל הרך, דפנה בר- יעקב, אם יהיה זמן היא תספר לכם, רק להביא את ההורים לרשום, כי פעם היה שהם באו לרשום אצלנו במסיל"ה וזה הפסיק וזה פשוט, אתם ממש רואים מבט אנתרופולוגי מרתק ועצוב של הקשר בין ההורים האלה לבין הממסד, שהם צריכים ללכת ולרשום את הילדים.
תמר שוורץ: אתם בבית ספר כבר מקבלים מוכן, אבל זה פשוט היה סאגה השנה להגיע למספר הזה ואנחנו בטוחים שלא כולם עוד רשומים, כמעט תמיד לרוב, לא באשמת ההורים, אני רוצה להגיד לכם באמת, כואב הלב לראות את היחס שהם מקבלים בממסד, אפילו שאני שייכת לאותו ממסד, אבל אני חושבת שזה חשוב להיאמר.
תמר שוורץ: אתם רואים שהמספר של הילדים בגנים הפרטיים ביחד עם גני הילדים העירוניים לא נותנים את כל ה- 0 עד -6 כי יש עוד ילדים שלא בשום מסגרת אבל הם רשומים בטיפת חלב.
רן כהן: בגיל לידה לא הולכים לשום מקום.
תמר שוורץ: כן, אבל הם מהר מאוד יוצאות לעבודה---
דפנה בר- יעקב: מגיל מספר חודשים הילדים נמצאים 12 שעות ביום במסגרות שהם כאילו גנים פיראטיים, שהם מסגרות מאוד מאוד קשות שחשוב יהיה---
תמר שוורץ: הן לא מקבלות ביטוח לאומי.
דפנה בר- יעקב: מדובר בדירות חדר, לרוב בלי אמצעי אוורור---
אפרים כהן: היינו שם, אתה היית שם.
רן כהן: כן, נכון ראינו את זה---
אפרים כהן: הבתים שם, עולים את המדרגות, פתאום איזה חדר כזה חשוך בלי אור.
קריאה: הן באות לכאן לעבוד, התינוקות לא מרשים להם לעבוד, הם צריכים סידור, הם מוכרחים, אחרת אין להם קיום.
תמר שוורץ: אני יודעת שאנחנו באנו לדבר פה על הילדים שהולכים לבית ספר ותכף אני אתן עוד נתונים, אני רוצה להגיד מילה---
קריאה: גם של הגן.
תמר שוורץ: כן, אבל גן עירייה, ברגע שילד מגיע לגן עירייה, אני על כל ילד כזה עושה חצי אנחת רווחה, לא אנחת רווחה שלמה, מדוע?
תמר שוורץ: כי אז אני יודעת שלפחות חמש שעות ביום הילד הזה יזכה לסביבה סבירה כמו מה שהילדים שלי מקבלים.
תמר שוורץ: הבעיה, מגיל אפס ואני לא סתם אומרת אפס כי אנחנו מכירים גם אמהות שבגיל שבועיים חזרו לעבוד, אני מקווה שאתם שומעים מה שאני אומרת.
תמר שוורץ: אין להם חופשת לידה, בגיל אפס או סמוך מאוד אליו, הילדים האלה נכנסים, אני קראתי לפני כמה שנים איזה מחקר על מעונות ויצ"ו ונעמ"ת שאמרו שזה נורא, כל כך הרבה ילדים על מטפלת, אז זה גן עדן לעומת הילדים האלה.
רן כהן: מאחר והייתי יושב ראש הוועדה לזכויות הילד, אין גיל אפס, מגיל לידה.
תמר שוורץ: מגיל לידה, פה אני לומדת טרמינולוגיה חדשה, פעם שנייה.
תמר שוורץ: אז מגיל לידה עד גיל שלוש ברגע שהם נכנסים לגן עירייה, הם אמורים להיות בגן פרטי.
תמר שוורץ: עכשיו, הנה כבר אנחנו נכנסים לצורך הראשון שהילדים האלה לא מקבלים, גן פרטי, ילדי הלכו לגן פרטי ששילמתי טבין ותקילין, לו אני פונה של לשכת רווחה נזקקת, אני הולכת ללשכת הרווחה וכמו שהגברת ממשרד הרווחה, מרים, אמרה, ניתן לקבל הועדות, זאת אומרת הלשכה, בהתאם לגובה ההכנסה של ההורה משתתפת בכניסת הילד למעון ציבורי, אמונה, נעמ"ת, ויצ"ו וכולי, ההורים האלה, אין להם תעודת זהות, אין להם תלוש משכורת, הם לא רשומים בלשכה, איך אמרה לי מנהלת לשכת הרווחה לידינו, היא אמרה, אני לא יכולה להכניס אותם למחשב, ממש הכי קונקרטי.
תמר שוורץ: לא מרוע לב, היא לא יכולה, אני לגמרי לא מאשימה אותה, היא נציגת ציבור, היא אמרה לי מה שהיא יכולה ומה שהיא לא יכולה, בגילוי לב.
תמר שוורץ: הם לא יכולים להיכנס ללשכת הרווחה, נוצר ואקום, הילדים האלה צריכים סידור, כמו שהאדון אמר, הם מהגרי עבודה, הם ילכו לעבודה.
תמר שוורץ: ואקום מתמלא בדרך כלל בדברים לא טובים והדברים הלא טובים שההורים האלה מוצאים זה סידור של חדר שבחדר הזה תהיה מטפלת, הבת שלי הייתה במשפחתון חמישה ילדים כי אני שילמתי 2000 שקל לחודש, הם משלמים מאה דולר, זה השכר שהם משלמים למטפלת, היא לא תחזיק חמישה ילדים, היא לא תחיה מ- 500 דולר, כי היא מהגרת עבודה לא חוקית בעצמה, היא משלמת שכירות על המקום, לכן היא תיקח עשרים ילדים, 25 ילדים.
תמר שוורץ: עכשיו תשאלו, איך 25 ילדים יכולים?
תמר שוורץ: אז הם לא יוצאים מהלול, אני אגיד לכם את השם שאני נתתי, הנה גם אני אלמד משהו את הוועדה, אני נתתי שם לגנים האלה, גנים ללא מגע יד אדם.
תמר שוורץ: הילדים האלה בלול ותבינו הילדים שלי היו במעון משמונה עד חמש, הילדים האלה בלול, משבע, לפעמים משש, עד שבע בערב, לפעמים באים לקחת אותם בעשר בלילה, לפעמים הם ישנים אצל המטפלת והורים באים רק ביום אחד בשבוע שזה עבודה של הקדושות שעובדות במסיל"ה ודפנה הנציגה שלהם, באמת אין לי מילה אחרת להגיד, שהן הולכות מבית לבית ומשכנעות את האמהות האלה שייקחו את הילדים לא רק יום אחד בשבוע.
תמר שוורץ: והילדים האלה שם משבע עד שבע, מוציאים אותם רק לחתל ולהאכיל וגם להאכיל מאכילים ככה, אין נגיעה בילדים האלה, הילדים האלה לא זוחלים, אתם מבינים שהם מגיעים לגני עירייה עם כזה פיגור סביבתי וכל פעם שאני מדברת על זה אני מתרגשת מחדש, ואמרתי לך בהתחלה, אני עוד בשלב שאני לא ישנה בלילה, אני מהיום שהתחלתי לעבוד במסיל"ה אני לא ישנה בלילה.
תמר שוורץ: לחשוב על הילדים האלה שבוכים ובגנים שאנחנו באים והם בוכים אני חושבת שזה עוד גנים טובים, כי כשילד בוכה זה אומר שהוא עוד חושב שמישהו ירים אותו, יש גנים שאנחנו רואים ילדים שנכבו, הם כבר לא בוכים---
רן כהן: ערבתם בזה את העירייה, את נעמ"ת, את ויצ"ו, מישהו?
תמר שוורץ: בוודאי, מי שאתה רוצה, כל גוף, אומרים לי מאפס עד שלוש זה שייך לרווחה רק אם הוא מוכר לרווחה, אז זה לא.
תמר שוורץ: אז לא משרד החינוך כי משרד החינוך מתחיל מגיל שלוש, תמ"ת יש פיקוח, אין בעיה, תכניסי למעון אני אפקח עליהם.
תמר שוורץ: אני רוצה להגיד לכם, קרן אור קלושה בקצה המנהרה, יש תורמת נדיבה שהרשתה לי להגיד את שמה, עד היום היא רצתה להיות בעילום שם ואני אומרת אותה, אני רוצה לפרסם אותה בכל העולם, שמה ליאת רון היא אשתו של הבעלים של טיב טעם, היא עיתונאית, דוגמנית לשעבר, אישה יקרה שקראה את דו"ח העוני ואמרה, לי נמאס לקרוא את הסטטיסטיקות, אני רוצה לעשות מעשה, היא באה לרווחה בתל אביב ואמרה, תנו לי מה לעשות.
תמר שוורץ: היא הקימה לפני שנה את יוני- טף שזה גן שרות רגיש תרבות אפשר להגיד, יש שם שתי מטפלות, מנהלות גן, אפריקאיות שבאו עם הגן שלהן עם הילדים שלהן, הן מקבלות מבנה, זה היה גן פעם, היא שיפצה את זה והיא משלמת על התפעול השוטף, ההורים משלמים לגננות, הגננות מחזיקות כל אחת שלושים ילד, הן מקבלות חשמל, מים, את כל הצרכים של הגן, אוכל גם, הן גם לא צריכות לתת אוכל, תמורת זה שעל כל עשרה ילדים הן צריכות להביא עוד מטפלת.
תמר שוורץ: כאן עזר לנו מאוד סמינר הקיבוצים ודוקטור נמרוד אלוני, נשמות יקרות יש במדינה הזאת,
תמר שוורץ: שהם נתנו שנה שלמה בהתנדבות מבחינתנו, אנחנו לא שילמנו, הם שילמו, ומדריכות פדגוגיות שבאו כל שבוע וישבו כי אתם צריכים להבין שבתרבות שלהם ילד הוא לא במרכז, הוא שירוץ בשדות, אין תוכנית לימודים וסדר יום, זה זר להם הדבר הזה.
רן כהן: רגע, אז הפרויקט הזה הוא פרויקט לילדים עד גיל שלוש.
תמר שוורץ: כן, יש שישים ילדים עד גיל שלוש, מלידה עד גיל שלוש שנמצאים שם, כרגע 55 בהרשמה, אבל כעיקרון זה גן לשישים ילדים שהתורמת הנדיבה, גברת ליאת רון, נותנת את התפעול של הגן, המנהלת של שני הגנים האלה זה עובדת סוציאלית בחצי משרה, היא משלמת את משכורתה ואת כל הוצאות הגן, וההורים משלמים ישירות למטפלת.
יעל אילון: במילים אחרות את צריכה עוד שישה גנים כאלה.
תמר שוורץ: כן ואני פותרת את הבעיה הזאת.
רן כהן: מה שהייתי רוצה שהוועדה תעשה סיור, אני רוצה לראות גם את המקומות שבהם זה לא מוסדר וגם לבקר במקום הזה שמוסדר, בסדר?
תמר שוורץ: אני יכולה לעשות לכם סיור כרגע, אם יש ברקו, יש לי פה סרט של שמונה דקות---
רן כהן: אני מבקש תמר, בתאום עם יעל תעשו את זה שבוע הבא, שבוע אחרי זה או מייד אחרי החגים, זה בסדר גמור, אוקיי, כן תמר.
תמר שוורץ: אני מצטערת על ההתרגשות אבל אתם מבינים שזה---
אפרים כהן: אנחנו רואים כמה שזה חשוב לך.
תמר שוורץ: אני מודה לך מר כהן, זה בנפשי מאוד מאוד, אני חושבת שבמדינת ישראל 2006 שאם צ'ארלס דיקנס קם לתחייה, זה כתם לחברה שלנו, זאת דעתי.
תמר שוורץ: אוקיי, שמגיעים לגן עירייה, שלא תטעו, הם ממשיכים לחזור לגנים האלה כבייביסיטר מאחת עד שמונה, תשע, עשר, אולי גם כל הלילה, אבל לפחות אני אומרת, משמונה עד אחת מקבלים איזה שהיא קריאה ואיזה שהיא התייחסות של גננת בסביבה נורמאלית, וכמובן שהם מגיעים לבית ספר אז בכלל---
קריאה: פה הם לא רשומים?
תמר שוורץ: פה הם רשומים.
תמר שוורץ: הטבלה השנייה, אני חוזרת לטבלה, אתם רואים, יש לנו בשנת, שוב 2005- 2006 כיתות א' עד ד', ה' עד י"ב.
תמר שוורץ: אני מצטערת על הפילוח הזה, בעיניי הוא פחות טוב מאשר פילוח של א' עד ו', ז' עד ט' ו- י' עד י"ב, אבל זה הפילוח שקיבלתי כרגע ממנהל החינוך ועד לרגע זה לא הספקתי, לא הצלחתי לקבל את הפילוח החדש, אני לוועדה הבאה אביא פילוח חדש.
תמר שוורץ: הדף הנוסף שנתתי כאן הוא פילוח, שוב לפי א' עד ד', ה' עד י"ב, 2005 ו-2006 בכל רובריקה, לפי כל בתי הספר, יש מספר בתי ספר שהם בעלי דרכונים אבל אנחנו, אתם רואים מי שבכוכבית, גימנסיה הרצלייה, עירוני ה' וכולי שהם ילדי תושבים זרים או דיפלומטים כלומר ילדים שפחות צריך לדאוג להם, אני לא רוצה להגיד לא צריך, אולי גם להם יש בעיות, אבל פחות.
תמר שוורץ: ובאמת אנחנו רואים שהריכוז---
גילה בן- ארצי: אנחנו קמפוס ביאליק- רוגוזין שהוא שילוב של ביאליק ועירוני ו'.
תמר שוורץ: קיבלתי את זה ממנהל החינוך ולא ידעתי שזה נקרא עירוני ו'.
יעל אילון: בעבר זה היה עירוני ו', אין עירוני ו' היום.
גילה בן- ארצי: ואצלנו יש 225 ילדים מגן ועד י"ב.
תמר שוורץ: זה מה שנתנו לי ממנהל החינוך.
תמר שוורץ: ההתערבות שלנו היא בעיקר סביב הגיל הרך, בנוסף לעבודה קהילתית ועם ילדי בית ספר, אנחנו עושים בעיקר שלושה דברים, אל"ף אנחנו מצמידים חונכים, יש לנו פרויקט גמלא ופרויקט פרח, אנחנו מצמידים חונכים לילדים דרך רכזת ההתנדבות שלנו.
תמר שוורץ: הדבר השני זה כמובן ילדים בסיכון, רק ילדים בסיכון חריף, כלומר, הילד ממש צריך להיות מוכה, עם סיגריות או אלימות מינית, משהו מאוד מאוד חריף כדי שאנחנו נוכל לטפל בו, אני תכף אתעכב עוד שנייה על הסוגיה של הפקידי סעד.
תמר שוורץ: והדבר השלישי, קבוצות הורים, הדרכה הורית והם שותפים, הפעילים שבהם והחזקים שבהם שותפים.
תמר שוורץ: בנוסף למה שציינו מבית ספר ביאליק, אני כמובן מצטרפת לכל מה שהם אמרו, אני רוצה להעלות את הבעיה של הגיל הרך, שהיא לא מעניינו כיום אבל היא מעניין הוועדה---
רן כהן: היא כן מענייננו.
תמר שוורץ: לא, היום הבנתי שזה רק במערכת החינוך והם כאילו עוד לא במערכת החינוך.
רן כהן: בסדר, מבחינתנו ילד זקוק לחינוך או לאווירה ראויה מלידה.
תמר שוורץ: אם הרחבת את זה אז אני שמחה.
תמר שוורץ: הם בני אדם ולכן אנחנו רואים אותם גם כשלנו.
תמר שוורץ: שתי הסוגיות שאני רוצה להעלות, קודם כל בקשר לביטוח בריאות שאתם העלתם, אני הבנתי גם אצלנו, ראיתי שיש בעיה עם הביטוח בריאות, אז אני רוצה רק לסבר את אוזניכם.
תמר שוורץ: אני דיברתי עם אחד ממהגרי עבודה ושאלתי למה אתם לא עושים ביטוח בריאות, הוא אמר לי, למה לעשות אני לא חולה.
תמר שוורץ: עכשיו אתם צריכים להבין, הוא ענה את זה באמת בתרבות שלהם, אתה חולה, לך לרופא ואז תשלם לו.
תמר שוורץ: הסיפור הזה שלנו כאדם מערבי במדינת ישראל הוא כל כך ברור, מגיל לידה---
רן כהן: זה לשלם סתם.
תמר שוורץ: זה 185 לילד---
רן כהן: עושים ביטוח בריאות כדי לא להיות חולים---
תמר שוורץ: תבינו, כאן מדובר בהרבה דברים, כולל הרישום, אתם צריכים להבין שהרבה דברים זה עניין תרבותי ועניין תרבותי זה לא ביום, זה שינוי סיזיפי ועוד פעם ועוד פעם, זה סוגיה מאוד מורכבת.
תמר שוורץ: אז הביטוח בריאות, אנחנו אפילו ביקשנו שתבוא נציגה של קופת חולים מאוחדת, תשב אצלנו ותעשה---כי אפילו, הם צריכים ללכת לשני מקומות כדי לשלם, יש איזה בירוקרטיה, זהו, זה כבר נגמר, זה מאוד מורכב הסיפור הזה.
רן כהן: אבל נדמה לי תמר שהסוגיה פה צריכה להיות מופנית דווקא לא אליהם אלא למשרד הבריאות משום שכאן מדובר על ילדים שהם בגילאים שהם צריכים להיות בבתי ספר ולכן צריכה להיות שם אחות בית ספר שהיא גם זאת שעושה גם בדיקות מקדימות, בודקת את הבריאים, היא לא בודקת רק חולים, בחולים היא מטפלת, אבל את הבריאים היא בודקת.
רן כהן: ואז היא מגלה מי לא רואה טוב, מי לא שומע טוב, מי יש לו בעיות אחרות ובאופן הזה בעצם זה רפואה מונעת, על זה מדובר.
תמר שוורץ: אוקיי.
תמר שוורץ: והדבר האחרון שרציתי להתייחס אליו זה הסוגיה של פקידי הסעד.
תמר שוורץ: תראו, אנחנו מקבלים שירות של פקיד סעד, ואפילו יש בלשכת שפירין פקידת סעד מאוד נמרצת בשם נאווה צביאלי שאנחנו עובדים איתה בשיתוף פעולה, אבל אני רוצה לסבר את אוזניכם איך זה עובד כשיש ילד בסיכון.
תמר שוורץ: כשיש ילד בסיכון פקידת הסעד לא מטפלת בכל הבעיה, פקידת הסעד היא יותר מול הרשויות והיא הגוף היותר סמכותי שעושה עם ההורים פגישה או שתיים.
תמר שוורץ: פקידת הסעד מפנה את זה אחרי זה לעובדת הסוציאלית שמטפלת במשפחה ואז העובדת הסוציאלית עושה תהליך טיפולי כי המטרה שלנו היא לא מייד ללכת, בטח לא בסיפור של מהגרי עבודה, לא ללכת מייד למשטרה או לבית משפט וכולי.
תמר שוורץ: אנחנו מנסים קודם תהליך טיפולי.
תמר שוורץ: הרבה פעמים זה הבדלים תרבותיים, האנשים האלה לא מבינים למה אסור להשתמש באלימות, אלימות היא אופציה חינוכית, הם באמת ובתמים חושבים שככה מחנכים ילדים.
תמר שוורץ: ברגע שאתה אומר להם, פה במדינת ישראל לא להרביץ, אתה לא יכול לקחת משהו בלי לתת אלטרנטיבה.
תמר שוורץ: לתת אלטרנטיבה זה חינוך, זה הדרכה הורית.
תמר שוורץ: זאת אומרת שאנחנו מקבלים שיתוף פעולה מצוין בסיפור של פקידי סעד, אבל אז פקידת סעד חוזרת אליי ואומרת, הנה המשפחה טפלי.
תמר שוורץ: עכשיו, מה זה טפלי?
תמר שוורץ: יש לי את הגברת הזו ב-75% משרה, אגב, לסבר את אוזניכם, מתרומה של הקרן לידידות, אין לי תקציב, התרומה הזאת מחר תיגמר, אני אגיד לגברת הזאת שעושה עבודה נפלאה, שאני מצטערת, שאני צריכה להיפרד ממנה, אלא אם כן אני אוכל להמשיך את התרומה.
תמר שוורץ: רק תראו איך אנחנו עובדים, אנחנו שירות עירוני על תרומה.
יעל אילון: תקן של אדם אחד יש לך?
תמר שוורץ: 75% משרה ויש עוד של אריאלה פוגל שלא נמצאת כאן שהיא גם ב- 75%, זאת אומרת יש לי תקן וחצי שהן צריכות להסתובב בשלושים גנים פיראטים, לעשות קבוצות הורים, לעשות הדרכה הורית ולטפל בילדים בסיכון.
תמר שוורץ: אני אומרת לפקידת הסעד, אני מצטערת, ואז אני עושה תעדוף נורא אכזרי, איזה ילד יותר אומלל ואיזה ילד יחכה חצי שנה, לאיזה ילד יש יותר כוויות.
רן כהן: אבל למה את לא רשאית לקבל על זה עזרה מלשכת הרווחה בתל אביב?
תמר שוורץ: אני אגיד לך את התשובה שאני קיבלתי, מסיל"ה לא מתוקצבת כמו לשכת רווחה, שלשכת רווחה לכך וכך תושבים מגיע כך וכך עובדים סוציאליים.
תמר שוורץ: כל הסיפור של התקצוב של מסיל"ה, הוא תודה רבה לעיריית תל אביב שבכלל החליטה להקים את זה מעל התקציב שלה, זה לא קשור לתקציב, זה חוץ תקציבי, זה בנדיבות ומתוך חזון של מנהל המנהל וראש העיר, אין לי לזה תקציב, את העובדות הסוציאליות, חצי מהעובדות שלי זה על תרומות, אין זה לא מתוקצב כמו לשכת רווחה רגילה.
תמר שוורץ: אני מחר דרך אגב, אם הם לא יהיו, אני לא אהיה בגנים---
רן כהן: למסיל"ה גם אין שום תמיכה של משרדי ממשלה?
תמר שוורץ: לא, שום דבר.
רן כהן: היא נטו עירונית?
תמר שוורץ: נטו וזה בעיה לאומית, לא בעיה עירונית.
תמר שוורץ: משרד הפנים לא נותן לי, התמ"ת לא נותן לי, רווחה לא, כלום, שום דבר, זה נטו ראש המנהל החליט להסית תקציב.
תמר שוורץ: לו אני עכשיו עובדת סוציאלית בלשכת רווחה, אני הייתי באה למנהל המינהל ואומרת, למה אתה נותן למשהו שהוא לא מתוקצב, זה הרי יורד מאיזה שהוא מקום.
יוסי אדלשטיין: תמר כמו שהיא הציגה היא חדשה ואנחנו קצת ותיקים יותר, אז באמת עיריית תל אביב לקחה את היוזמה והקימה את מסיל"ה לפני מספר שנים---
רן כהן: כן, אבל צריך להגיד את האמת יוסי, סליחה שאני מפריע לך, עיריית תל אביב לקחה את היוזמה, אבל בעצם עיריית תל אביב עושה פה משהו שהוא לא עירוני טהור, הוא לאומי.
רן כהן: במקרה לגמרי העובדים הזרים וילדיהם במיוחד האוכלוסייה הזאת נמצאת בתל אביב.
אפרים כהן: רק הערה ליושב ראש, כי יש החלטות ממשלה שהדרג המקצועי חייב לבצע אותם, ברגע שהממשלה הכירה בכך וכך שאלה יישארו הממשלה מכסה את כל ההוצאות ואת כל העלויות.
אפרים כהן: וברגע שהממשלה אומרת לך, אתם עובדי מדינה, מוטלת עליכם להרחיק את העובדים הזרים של שהייה בלתי חוקית, אז פה יש רגישות ובזמנו, נדמה לי בקדנציה לפני לפני איתך, קיבלנו החלטה שלא נוגעים במשפחות עד שתהיה מדיניות ברורה לגבי משפחות עם ילדים ולכן לא הרחקנו.
אפרים כהן: כי אז אנחנו הואשמנו בכך שאנחנו לא מבצעים את תפקידנו, בכך שלא מרחיקים עובדים זרים ולא חוקיים---
רן כהן: נדמה לי שהקו הזה גם התקבל גם על ידי הממשלה בפועל, אם הממשלה קיבלה אותו בפועל---
אפרים כהן: אגף התקציבים אינו מכסה אוכלוסיה שלא מוכרת על ידי מדינת ישראל, ולכן עיריית תל אביב, לא רק בתקופת רון חולדאי, בתקופת רוני מילוא שהוא עוד דרש דיון מיוחד בממשלה בנושא, שיכירו בעיריית תל אביב, זה העיר שקלטה, נקלטו שם הרבה עובדים---
תמר שוורץ: אפריים אתה צודק, אבל תסתכל בעיניים של ילד ותגיד לו שהוא לא מוכר.
רן כהן: בואו נחזור טיפה לסדר, יוסי, אני הפסקתי אותך, אני מתנצל.
יוסי אדלשטיין: אז העירייה הקימה את הגוף הזה, את מסיל"ה והיא תקצבה אותו מתוך תקציב העירייה ועם השנים החלה בפיחות זוחל של תקצוב מסיל"ה.
יוסי אדלשטיין: השר פורז שהיה פה לפני, אני לא זוכר כמה שנים, שהוא היה שר, אז הוא היה בביקור במסיל"ה ותרם איזה חמישים אלף שקל---
תמר שוורץ: אז זה נבלע בעירייה---
יוסי אדלשטיין: אז זה נבלע בתוך העירייה, אז לכן אני אומר, אי אפשר שהעירייה תקים איזה גוף ואחרי זה תבוא למדינה ותגיד תסבסדו אותי, זה משהו שלא---
רן כהן: ההמלצה שלי לחברי הוועדה תהיה שאנחנו נציע למשרדי הממשלה לבוא בדברים עם ראש עיריית תל אביב יפו כדי למצוא פתרון לתקציב של מסיל"ה כי בעצם הם עושים את העבודה של כל המדינה.
רן כהן: וגם של העיריות והדבר הזה צריך למצוא פתרון---
תמר שוורץ: פונים אלינו גם מחוץ לתל אביב.
רן כהן: אני הייתי רוצה, מרים, מלבד הדברים שלך שאת הכנת אותם הייתי באמת מבקש ממך שתאמרי לנו גם מה לדעתך יכול להיות הפתרון לילדים עד גיל שלוש.
מרים פבר: קודם כל, אני חושבת שהייתה התקדמות מאוד יפה שהחליטו על קבוצה מסוימת שמשאירים אותה, ברגע שיש להם תושבות הם מקבלים את כל השירותים כמו כולם, העירייה מתוקצבת עליהם---
יעל אילון: דרך אגב, זה ייקח עוד הרבה זמן.
מרים פבר: גם אם זה ייקח הרבה זמן, הרי לא יתחמקו מלתת להם שירותים.
יעל אילון: אבל תקופת הביניים גם מטרידה כי זה עשוי להיות אני לא יודעת, חודשים אולי אפילו שנים.
רן כהן: משרד הפנים?
יעל אילון: הדיון בבקשות, זה ייקח זמן, נכון?
יוסי אדלשטיין: זה לא ייקח חצי שנה, אנחנו לא נרשה לעצמנו למשוך את זה חצי שנה, אנחנו רוצים לסיים את זה.
יעל אילון: כן, זה ייקח פחות?
יעל אילון: יש לך הערכה עד מתי?
מרים פבר: מלבד הבעיה הזמנית של החודשים עד שיוחלט מי לשבט ומי לחסד, אז הרי כל אלה שלא יאושרו, יצטרכו לצאת ואני לא בטוחה שזה מה שעומד לקרות, אנחנו עוד נדון בזה בטח בעוד שנה, מה קרה עם כל אלה שהיו צריכים להיות מורחקים ולא מורחקים כי זה בעצם מה שקורה עם כל הקבוצה שקיימת היום, אז אנחנו לא פתרנו.
מרים פבר: אבל יש פתרון חלקי, יש התחלה, אבל הכיוון אומר שהמדינה לא מתקצבת את אלה שהיא מחליטה לא להשאיר.
מרים פבר: זה אומר שמשרד האוצר לא מתקצב את משרד הרווחה כדי, כי כל רשות מקבלת ממשרד הרווחה 75% על כל טיפול ועל כל משרה וכן הלאה---
אפרים כהן: הוא מתקצב את משטרת ההגירה כדי להוציא את העובדים.
מרים פבר: והיא לא מתקצבת את האוכלוסייה הזאת.
מרים פבר: עכשיו אין דבר כזה, גם לפי האמנה ולפי כל הכללים, אם יש איזה ילד באיזה מצב של סכנה, אז יש לנו גם ילדים פה ושם בפנימיות, פה ושם במרכזי חרום, אבל זה זמני.
מרים פבר: איך משלמים על הילדים האלה שנמצאים במצב זמני?
מרים פבר: אז יש איזה כלל, נדמה לי, מי שיש לו דרכון זה חצי צרה, מי שאין לו דרכון, אז מכניסים איזה מספר פיקטיבי כמספר זהות.
מרים פבר: אבל צריך אישור מיוחד מהנהלת המשרד להכניס את המספר הפיקטיבי כדי שאפשר להוציא לו הועדה.
מרים פבר: זה לא פותר את בעיית כלל הילדים, לא בחינוך ולא בביטוח בריאות, דווקא ביטוח בריאות יש איזה הסדר עם קופת חולים מאוחדת, אם היו משלמים נדמה לי שזה היה הולך, אבל אנשים, שמענו למה לא משלמים.
מרים פבר: כשפקידי סעד נקראים למקרה הם באים, אבל אני חושבת שהתיאור שלך נכון, אחרי שעשו את פעילות החירום, ואני עכשיו אספר לכם דבר נוסף, שדווקא הובא לידיעתי לאחרונה, פנייה של יושב ראש ועדת פטור ממחוז מרכז אומרת, הייתכן, מה קורה כשיש דיווח על פגיעה בילד בתוך המשפחה?
מרים פבר: ילד ישראלי?
מרים פבר: בא פקיד סעד, בודק, ממליץ למשטרה לפעול או להימנע מלפעול או אומר גם לא משטרה, אני הולך לוועדת פטור ומבקש פטור מדיווח כי יש לי תוכנית טיפולית, לא צריך לפתוח תיק פלילי נגד ההורים, יש תוכנית טיפולית טובה וועדת הפטור, שוקלת, מחליטה לפתוח או לא צריך לפתוח תיק פלילי.
מרים פבר: מה עושים עם ילדים של עובדים זרים?
מרים פבר: והם מגיעים גם לפקידי סעד, הדיווחים על התעללות בילד בתוך משפחה, אם זה לא נקרא התעללות, מה שעושים בגנים האלה, ופקידי סעד גם נכנסים ובודקים, עכשיו מה האופציות שעומדות לפניהם.
מרים פבר: אם לגבי ילד ישראלי היו פונים למשטרה ואומרים תחקרו את ההורה, תעצרו, זה התעללות קשה, אנחנו נטפל בילד ואתם תפעלו נגד ההורים וזה קורה.
מרים פבר: אם יפעלו כך לגבי משפחה, יגרשו אותם.
מרים פבר: ופתאום---
רן כהן: מי שאין לו רישיון.
מרים פבר: בוודאי, אני כרגע מדברת על כל האוכלוסייה שעליה אנחנו דנים היום, כי אנחנו לא דנים על אוכלוסייה שמקבלת תושבות,
רן כהן: בלי תושבות יש עדיין קרוב למאה אלף עובדים זרים שיש להם אישור עבודה בישראל, אלה שיש להם ילדים---
תמר שוורץ: ברגע שיש לך ילד אתה מאבד את אשרת העבודה, או שאתה שולח את הילד לארץ המוצא.
מרים פבר: אז האוכלוסייה שאנחנו מדברים עליה היום זה האוכלוסייה שאין לה רשות שהייה, שלא פתרו את רשות השהייה שלהם וברגע שהוא גם מתעלל בילדים וצריך לדווח למשטרה, בוודאי שיגרשו אותו.
מרים פבר: ופתאום מסתבר שפקידי הסעד ליבם נכמר ואומרים, אני לא רוצה שבגלל זה יגרשו אותם.
מרים פבר: להציע להם תוכנית, להגיד להם, הילד הזה יכנס למועדונית, ייכנס לתוכנית כזאת, הוא לא יכול לתת הועדה הוא לא יכול לעשות שום דבר.
מרים פבר: מה כן הוא יכול לעשות?
מרים פבר: אז הוא הולך איתם מזער, מה שהוא יכול לעשות, הוא הולך לוועדת פתור ואומר, אולי תפתרו מחובת הדיווח, בא יושב ראש ועדת הפתור ואומר, גם אין תוכנית טיפול, גם אולי לא היה מתאים לוועדת פתור רק כדי שלא יגרשו אותם, זה המצב וזה לא שלא נכנסים, אין פתרון.
מרים פבר: אז באים ואומרים, תטפלו בהם והאוצר לא מתקצב אותם, רק קצת עיריית תל אביב.
מרים פבר: אז יש לנו אוכלוסיה שלפחות השנה הקרובה עד שיוחלט מי נשאר ומי לא נשאר, היא בצרה גדולה.
מרים פבר: ואני חושבת שראוי לקבל לפחות החלטות לפרק זמן עד שהדברים יוכרעו, שאיזה שהוא טיפול מוכר יהיה בהם.
רן כהן: אנחנו קודם כל נפנה למשרד הפנים ונבקש שתקופת ההחלטה תקוצר לשלושה חודשים, אני חושב שמשרד הפנים יכול לעמוד בזה ואז באופן טבעי נגיע למצב שבו התקופה הזאת תהיה מאוד קצרה ובעוד שלושה חודשים כולנו נוכל לדעת בדיוק מה המצב.
רן כהן: הדבר השני, מאוד יכול להיות מרים שבעקבות ההחלטה, וצריך לבקש בכל זאת שיהיה איזה שהוא גורם שייתן את הטיפול הזה גם לילדים האלה, אם הם נפגעים בתחומי המשפחה, שייתן להם טיפול, לא על ידי הגרוש, אלא טיפול טיפול.
תמר שוורץ: זה מאוד פשוט, צריך תקציב לעובדים סוציאליים.
מרים פבר: צריך לתקצב את זה וצריך לקבוע גבולות, נגיד חצי שנה עד שהדברים מתבררים יש זכות לקבל איזה שהם שירותים, אז צריך יהיה לקבוע איזה שהם גבולות, המדינה לא תיתן---
רן כהן: אפשר לפנות לשר הרווחה ולראש הממשלה, לבקש שיתקצבו את הנושא הזה של הטיפול בילדים הללו, למרות שהם ילדי העובדים בלתי חוקיים, אבל ילדים זקוקים לזכות האלמנטארית לקבל את הטיפול הזה באופן הוגן.
תמר שוורץ: ההגדרה "בסיכון" בעיניי היא יותר מהותית בנושא של הגנים, כי בעיניי, אני לא יודעת, אם זה לא סיכון, אני לא יודעת מזה סיכון, גם בטיחותי וגם רגשי וגם קוגניטיבי וגם הכול.
רן כהן: מרים, אני חוזר לשאלה שלי אלייך, מה עושים עם הסוגיה הזאת שתמר העלתה אותה של ילדים מגיל לידה עד גיל שלוש שאין להם שום מסגרות להתקיים בהם בצורה בסיסית?
רן כהן: כמשרד אין לכם מענה, את יכולה להגיד את זה בגלוי, אתם גם פורמאלית לא חייבים.
מרים פבר: לא וגם האמת היא לא היה שום דיון במשרד שיתקצב מעונות יום מלידה עד שלוש, לא היה דיון על זה אפילו כי אף אחד לא חשב לתקצב את זה.
רן כהן: רגע, אבל אתם מתקצבים, לילדי ישראל כן יש לכם תקצוב, אבל לא לילדים האלה שהם, אני הייתי מאוד מבקש---
תמר שוורץ: הנה 350 ילדים בגנים הפיראטיים, רק בתל אביב.
אפרים כהן: אני משוכנע ובטוח לא הבר ולא אף אחד באגף התקציבים לא יקצה תקציב למשרד הרווחה בשקל אחד בנושא של שהייה בלתי חוקית.
אפרים כהן: לנו היה קשה ואתה היית שותף בוועדה עד שהתקבלה החלטה ולזכותה של חברת הכנסת לשעבר, הגברת תמר גוז'נסקי, שהובילה את הנושא על מנת להביא לכך שיהיה ביטוח בריאות לכל ילדי ההורים הזרים, ואז היה תקצוב מיוחד למשרד הבריאות על מנת לכסות כי אמרנו ילדים לא אשמים, זה שההורים אשמים, הילדים לא אשמים, צריך לתת להם שירות, צריך להם חינוך.
אפרים כהן: ואז אני זוכר, גם הייתה בעיה להירשם לביאליק, היה שר החינוך יצחק לוי והוא לא רצה להבין, צריכים לגרש אותם ואמרנו לו, ילד הוא לא אשם, צריך לתת לו את מערכת החינוך, מערכת הבריאות וקיום מכובד.
אפרים כהן: זה מה שעשינו---
רן כהן: בדיוק את זה אפרים, לכן אנחנו מדברים, אני דווקא נשען בדיוק על זה שבעבר, כשהתעקשנו על העניין של הזכות לחינוך, ניצחנו, כשהתעקשנו על העניין של הזכות לבריאות ניצחנו ולדעתי גם כאן צריך, אני יודע שאתה בעד זה---
אפרים כהן: לא, הדעה שלי גלויה, מה ששר האוצר עכשיו יגיד, רבותי, יש החלטת ממשלה, תבצעו מהר את החלטת הממשלה, כל השאר להכין את המחנה ולהתחיל לגרש, אני משוכנע בדבר הזה שיעשו את זה.
רן כהן: גם ראש הממשלה וגם שר הפנים יש להם עמדה מאוד ליברלית ומתקדמת בעניין הזה ואני סמוך ובטוח, אגב גם להירשזון לדעתי, בעניין הזה יש לשלושתם עמדה מאוד רגישה וזה לא דבר שהם ילכו וסתם יזרקו.
רן כהן: פה מדובר על ילדים, אני לא מדבר עכשיו על המבוגרים.
גילה בן- ארצי: מבחינה בירוקראטית, עד שיתחילו להזיז משהו, אז הם כבר לא, זה לא גילאים שהם בקריטריונים בכלל, אז עד שיתחילו להזיז משהו, מתי יעשו את זה?