GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
רן כהן: כי אם עובדים 8 שעות אין שום סיבה בעולם שזה לא יהיו ישראלים.
יוסי בן דוד: אדם שזקוק ל-8 שעות עזרה בפעולות היום יום, לא עונה לקריטריונים של עובד זר.
שרה מרום שלו: לפי מה שאני שומעת פה, זה בסך הכל סחר בעבדים.
שרה מרום שלו: אנחנו יודעים טוב מאוד ומתוך העיתונות, שגם שמו אותם במכלאות, לקחו להם את הדרכונים.
שרה מרום שלו: המצב הוא לא יפה, הוא לא תקין והוא לא מתאים למדינת ישראל.
שרה מרום שלו: אני חושבת שמי שצריך לטפל בזה זה לא חברות כוח אדם.
שרה מרום שלו: חברת כוח אדם מחפשת רווח.
שרה מרום שלו: אין ויכוח על זה, ואיך שהיא לא תעשה, היא מחפשת את הרווח שלה.
שרה מרום שלו: אני חושבת שממשלת ישראל צריכה בהחלט להקים מחלקה שתטפל בנושא הזה.
שרה מרום שלו: למי שיצטרכו לתת אז שיתנו, ולמי שלא צריך, שלא יתנו.
שרה מרום שלו: אז זה יעלה יותר זול.
שרה מרום שלו: העובד לא יברח להרוויח עוד כמה שקלים כדי שישלם את ה- 7,000-8,000 דולרים.
רן כהן: שרה, זה בעצם תפקידה של המינהלת.
שרה מרום שלו: אז הם צריכים לעשות את זה יותר בתדירות.
יוסי בן דוד: ועדת חוקה חוק משפט דנה בימים אלה בחוק שעוסק בסחר בבני אדם.
יוסי בן דוד: חברת הכנסת גלאון יוזמת את החוק.
יוסי בן דוד: החוק הוא חוק מעניין מאוד.
יוסי בן דוד: הוא נותן פתרונות מאוד הולמים לבעיה הזאת.
שרה מרום שלו: זה בוודאי טוב וצריך לטפל בזה ביתר התעניינות וביתר שאת ולא נשמע את כל הדברים האלו.
שירלי אברהמי: אני רוצה לחזור על דברי.
שירלי אברהמי: אם מוקד סיוע אומר שצריך לסגור את השמים, ואתם לא חשודים בנטייה נגד העובדים, אז אני חושבת שצריך להתייחס לטענות שלהם.
יוסי בן דוד: זאת טענה שלהם מאז ומעולם.
שירלי אברהמי: אני חושבת שמן הראוי להתייחס לטענות האלה בכובד ראש ולהודות בכך שיש בעיה אמיתית שמחייבת פתרון מיידי.
שירלי אברהמי: אני חושבת שגדולתה של ישיבה בכנסת היא, שכאשר היא מעלה על סדר היום בעיה שלא היתה ידועה, ולי לפחות לא היה ידוע, עד היום, שיש משפחות שמקבלות היתר ל-24 שעות.
שירלי אברהמי: העובד עובד אצלן 8 שעות ואח"כ הולך ועושה דברים אחרים ושוכר דירה עם חברים שלו.
שירלי אברהמי: זה אומר שאכן סקר צרכים הוא מאוד חיוני.
שירלי אברהמי: לחברות כוח האדם שמעסיקות את העובדים הזרים ומביאה אותם לישראל יש אינטרס כלכלי כי הן ומקבלות עמלה פר גולגולת וגם למשפחות שאולי חלקן מקבלות עובד שעולה על הצרכים שלהן.
שירלי אברהמי: אם יש שני פתרונות קצה, אז למשפחה כזאת יש אינטרס להצהיר על צרכים גדולים מהצרכים האמיתיים שלהם.
שירלי אברהמי: לכן, אני בהחלט מקבלת את הצעתו של יושב ראש הוועדה, שאנחנו נקיים במשותף עם מכון ברוקדייל, עם גב' ג'ני ברודסקי, סקר צרכים, ובאמת פעם אחת ולתמיד ייבדקו הצרכים האמיתיים של קבוצת האוכלוסייה הזאת.
שירלי אברהמי: אני אפילו מעיזה לנחש שמה שיתגלה בסקר צרכים כזה הוא, שחלק מהמשפחות שהיום מקבלות היתר ל-24 שעות, אינן זקוקות לו באמת, אבל היום המערכת מכוונת אותם לכך שזה הפתרון היחיד שהן יכולות לקבל.
רן כהן: אני מאוד מודה לד"ר שירלי אברהמי.
רן כהן: לדעתי זאת יכולה להיות פריצת דרך עצומה, כי זה ייתן מענה יותר נכון לצרכים של הנזקקים וזה יכול ליצור גם ענף ישראלי לכל דבר שיתן מענה ראוי לעתיד בעניין הזה.
רן כהן: שירלי, אני אודה אם תקדמו את העניין ותודיעו לנו באיזה שלב אתם מתקדמים והאם הגעתם לממצאים, כדי שנוכל להתקדם.
רן כהן: אני חושב שאנחנו צריכים לפנות ביחד, כוועדה, למשרד התעסוקה ולראות באיזה אופן אתם הולכים לטפל בנושא של הכשרת העובדים הזרים לטיפול יותר ראוי ויותר מקצועי בנזקקי הסיעוד.
רן כהן: נדמה לי שיש חור די גדול בנושא של הכשרה מקצועית ואני רוצה להבין מכם – משה, תעביר לאפרים כהן או למי שצריך - תנו לנו בבקשה בכתב, באיזה אופן אתם מטפלים בהכשרה מקצועית של עובדים זרים בענף הסיעוד.
רן כהן: אני רוצה לדעת ממשרדי הממשלה, ומצידי תקימו לעניין הזה מפגש משותף של כל המשרדים, תמ"ת, פנים, משפטים, ביטחון פנים, רווחה, מה הפתרון שלכם ליום השביעי ולחופשות מולדת?
רן כהן: אני רוצה שיהיה פתרון מוסדר ולא שכל אחד תופר לעצמו פתרון.
רן כהן: כוועדה, אני רוצה לדעת מה הפתרון המסודר ליום השביעי ולחופשות מולדת של העובדים בסיעוד.
פנינה פירסטון: שישתפו אותנו, כי לנו יש רעיונות.
רן כהן: הדבר האחרון, ואני פונה למשרד לביטחון פנים ולמשטרת ההגירה.
רן כהן: אני רוצה שתפעלו באופן נחוש ליירוט כל ההונאות שחברות כוח אדם או חברות אחרות עושות, בגביית כספים מהעובדים האלה בחוץ לארץ.
רן כהן: אני רוצה שתדווחו לוועדה כמה חברות כאלה תפסתם, בכמה מקרים, כי אנחנו צריכים להילחם.
רן כהן: זאת שחיתות ועבדות ביחד.
רן כהן: זה לא יתאים למדינת ישראל שהדבר הזה ייעשה ויפשט בתוכה כאילו הדבר הזה לגיטימי.
רן כהן: זה לא לגיטימי לגבות כסף מאדם שבא לעבוד כאן כדי לפרנס את משפחות בחוץ לארץ.
יוסי בן דוד: בתחילת יולי ייכנס חוק, וכל מה שנותר לכם זה לאכוף אותו.
רן כהן: אני מבקש תשובה גם ממשרד המשפטים, באיזה אופן מיירטים את הפושעים האלה שגובים כסף מעובדים בחוץ לארץ?
רן כהן: דבר אחרון.
רן כהן: אני מבקש ממנהלת ההגירה לפעול באותה צורה כפי שפעלתם בנושא עובדי הבניין ועובדי החקלאות.
רן כהן: לראות איך מארגנים פול של עובדי סיעוד שיתן מענה לאותם הדברים הזמניים.
משה סוויסה: זה יהיה באופן של תאגידים.
פנינה פירסטון: זה אסון שזה יהיה בצורה של תאגידים.
פנינה פירסטון: לנו יש הצעה אחרת.
רן כהן: אני מציע שהדבר הזה ייעשה עם הנזקקים ועם ההתאחדות.
פנינה פירסטון: ישבה ועדה בקשר לתאגידים, והם לא הזמינו אותנו בכלל.
פנינה פירסטון: הם כבר הגיעו למסקנות.
רן כהן: אז אני מבקש שזה ייעשה אתכם ביחד בכדי שהדבר הזה יהיה.
רן כהן: אני מבקש שבהקדם האפשרי תתנו דיווח לוועדה מה מתקדם בכל הנושא של בניית פול עובדי סיעוד, כדי לתת מענים זמניים.
רן כהן: אני רוצה לשאול, באיזה אופן ניתן לעשות – שנדאג לזה שאדם שמקבל עובד, העובד הזה אכן יעבוד אצלו ושתהיה אכיפה של העניין הזה.
רן כהן: שלא ייווצר מצב, כפי שתיארה אן, שאדם מקבל עובד, העובד הזה בא לארץ והוא נזרק לכלבים.
בן צבי ברכה: יש לפעמים ניצול לרעה של הזקן על העובדת.
בן צבי ברכה: היו אפילו הטרדות מיניות וצריך להיזהר בעניין הזה.
רן כהן: משה, אני מציע שתשקלו הצעה לקחת חברת סקרים שתעשה מדגם באיזה חלק מהמקרים, העובדים שהובאו למען המעסיקים שלהם אכן עובדים אצלם ובאיזה חלק זה לא מיושם.
רן כהן: אם יתברר 95% עובדים אז נדע שהאחוז מאוד גדול.
רן כהן: אם נדע שזה פחות, אז המצב רע.
רן כהן: יש עוד משהו שפספסתי?
פנינה פירסטון: היתה כתבה בידיעות אחרונות שתפסו מנהל לשכה בבני ברק שהוציא אישורי הבאת עובדים זרים.
רן כהן: פנינה, אני מאוד מקווה שהמשטרה קראה את הכתבה הזאת.
רן כהן: ואם לא, תסבי את תשומת ליבם ואני מציע שהמשטרה תחקור את העניין.
רן כהן: שלום לכם, אני מתנצל על האיחור, לצערי הרב יש גם שיבוש קשה בקיום הישיבה הזאת משום שנציגת משרד החינוך לא נוכחת כאן והיא צריכה להיות המדווחת העיקרית לנושא הזה של ילדי העובדים הזרים לקראת פתיחת שנת הלימודים, לא תהיה לנו ברירה אלא לעשות את הישיבה הזאת בצורה חלקית בלעדיה אבל אני בהחלט מתכוון בעניין הזה לשלוח מכתב תרעומת לשרת החינוך על כך שנציגת המשרד שלה לא באה לדיון כל כך חשוב בטרם פתיחת שנת הלימודים.
רן כהן: אנחנו לא ניתן שיבזו את הכנסת, זה ועדה של הכנסת, הכנסת הקימה אותה במיוחד כדי לעסוק בסוגיות הללו ואנחנו לא באנו פה להתבדר, באנו פה כדי לעבוד וזה התפקיד שלנו ואנחנו לא מתכוונים בעניין הזה שהם לא ימלאו את תפקידם.
רן כהן: לא נאפשר למשרדי הממשלה לזלזל בתפקיד הזה של הכנסת עם כל הכבוד, אנחנו נכין מכתב תרעומת, נביא אותו ליולי תמיר והיא תצטרך לעשות את הדיון בתוך משרדה.
רן כהן: בואו נעשה את המעט שאפשר לפני פתיחת שנת הלימודים שכידוע לכם צפויה ביום ראשון הקרוב.
רן כהן: והעניין של הטיפול בילדי העובדים הזרים הוא עניין קריטי כי השתלבותם במידה רבה מאוד בבתי הספר היא העוגן העיקרי לחייהם וליכולתם לתפקד בתוך המערכת הבלתי אפשרי ממילא שבה הם נמצאים והציבור שהם עובדים איתו ותלוי בהם נמצא.
רן כהן: מאחר ופרופסור חגית מאיר הייתה צריכה לפתוח את הדיון הזה, אני רוצה לשאול מלבד תמר ממסיל"ה שבאה עם נתונים והכול אם יש עוד גורמים שיכולים למסור, משרד הרווחה למשל, אז רק תגידו את השמות בבקשה.
יעל איילון: יעל איילון וגילה בן- ארצי.
רן כהן: יעל תפתחי את, בבקשה, מה אתן יכולות למסור לנו לגבי הנושא של פתיחת שנת הלימודים.
יעל איילון: קצת על המצב שלנו, קודם כל בית הספר הוא 13 שנתי, מגן עד י"ב.
יעל איילון: אנחנו אמורים לפתוח שנה עם 650 תלמידים, מתוכם 225 הם במהגרי עבודה---
רן כהן: זה בית ספר רוגוזין.
יעל איילון: זה נקרא כרגע קמפוס ביאליק- רוגוזין כי הוא איחד בתוכו שני בתי ספר, את היסודי והעל יסודי---
רן כהן: ביאליק הוא המקורי.
יעל איילון: הוותיק.
רן כהן: ביאליק זה ממש נמצא בשכונת נווה שאנן שם.
יעל איילון: בתחנה המרכזית החדשה, רחוב העלייה.
רן כהן: זה בעצם בין התחנה הישנה לחדשה.
יעל איילון: כן.
יעל איילון: קודם כל הבשורות הטובות מבחינתנו, ראשית כמובן השינוי בהחלטת הממשלה, שהשינוי שזה עשה אצלנו זה שמ- 38 זכאים למעמד של תושב, אנחנו עכשיו מעריכים שאנחנו עומדים על מצב של 187 זכאים למעמד תושב, מבית הספר שלנו, אנחנו נותנים נתונים עלינו, תכף תמר מן הסתם תרחיב את היריעה.
יעל איילון: בנוסף, עוד בשורה טובה מבחינת משרד החינוך זה שמשרד החינוך נעתר לבקשה שלנו לפצל כיתות בגיל היסודי.
יעל איילון: מרבית ילדי מהגרי עבודה הם בגילאי היסודי אצלנו, ובכיתות גדולות המשימה היא מאוד קשה, כי זה למעשה כמו כיתות עולים אלא שהם לא מוכרים ולא זכאים לסלים שעולים זכאים להם.
יעל איילון: אז כיתות א', ב' ו-ד' אצלנו יפוצלו, זאת אומרת ההוראה תהיה בכיתות קטנות וזאת עזרה גדולה.
שי חרמש: מה זה קטנות?
שי חרמש: 24?
גילה בן- ארצי: משהו סביב העשרים.
רן כהן: בוא נגיד הלוואי על ילדי ישראל, אפשר להחיל את זה על כל ילדי ישראל, זה יהיה מצוין.
יעל איילון: אני אומר את כל המילים על ההתמודדות בבית ספר וגם על הקשיים והבעיות שכרגע עומדים על הפרק.
יעל איילון: קודם כל בית הספר כמובן רואה את עצמו מאוד מחויב לילדים האלה כמו לכלל הילדים אצלנו---
רן כהן: ויש בו היום רק ילדי עובדים זרים?
יעל איילון: לא, מתוך 650, זה שליש בערך הם ילדי מהגרי עבודה.
יעל איילון: האחרים יש בניהם גם אזרחים ישראלים ערבים, אזרחים ישראלים יהודים, עולים חדשים, אנחנו בית ספר מאוד מגוון מבחינת אוכלוסיה.
רן כהן: תושבי תל אביב.
יעל איילון: כן, בעיקר שכונות דרום וגם יפו.
יעל איילון: מבחינת בית ספר, אז ככה, קודם כל בית ספר עושה מאמץ מאוד גדול לפתוח את שעריו עד שעות מאוד מאוחרות במשך היום.
יעל איילון: למשל באמצעות סיוע של עמותות, גורמים חיצוניים שמאפשרים לנו גם לקיים מפעל הזנה, גם לקיים חוגים ופעילות אחרי הצהריים.
יעל איילון: בית ספר נעזר הרבה מאוד במגזר השלישי, יש לנו ועד פעולה שפעילים בו אנשים רבים וטובים בניהם רינה זמיר ויוסי ורדי ופרופסור דב ליכטנברג בית הספר לרפואה בתל אביב, פשוט אנשים שמתגייסים לעזור.
יעל איילון: והרבה מאוד מהמשאבים ומהדברים הנוספים שאנחנו מסוגלים לתת זה בזכות עזרה מעמותות ומגורמים חיצוניים.
יעל איילון: הרבה שיתוף פעולה עם הארגונים, גם האגודה לזכויות האזרח, גם עם מסיל"ה וגם עם מוקד לסיוע לעובדים זרים, עד כאן לגבי ההתמודדות.
רן כהן: איזה הסבר יש לעובדה שזה קפץ מ- 36 ל- 187?
גילה בן- ארצי: ההסבר פשוט מאוד, ההסבר הוא ההחלטה החד פעמים שממשלת ישראל קיבלה ב- 18 ביוני שמרבית התלמידים, הורדת הגיל, הרצף של שש שנים שהוא צריך להיות ועצם זה שהוא לא צריך להיוולד בארץ, זאת אומרת מתוך ארבע קריטריונים קשים שאפשרו רק ל- 38 מאז שני הקריטריונים החדשים מה- 18 ביוני 2006---
שי חרמש: ספרי לנו מה היו הקריטריונים.
גילה בן- ארצי: אז הארבעה היו שהילד היה חייב להיוולד בישראל והוריו היו צריכים להיכנס בצורה חוקית לארץ והוא היה צריך להיות לפחות בגיל 10 ולומד במוסד חינוכי בישראל, דובר את השפה העברית, והיה עוד איזה שהוא קריטריון שקשה היה להגדיר אותו, שגרושו מהארץ יחשב כהגליה תרבותית, וזה היה מין קריטריון שאי אפשר היה בדיוק להסביר אותו, מזה נקרא גרושו ישתמע כהגליה תרבותית.
גילה בן- ארצי: שני הקריטריונים החדשים של השר בראון מה- 18 ביוני 2006 והם, הילד חייב להיות שש שנים בארץ ברצף וכאשר הוא נכנס לארץ לפני גיל 14, חייב להיות בכיתה אל"ף דובר השפה העברית ומתחנך במוסד בעת קבלת ההחלטה, כלומר ב- 18 ביוני 2006 והוריו נכנסו לארץ בצורה חוקית בפעם הראשונה, שזה דבר נהדר, יכול להיות שבמהלך הזמן הסתיימה להם האשרה, אבל אפריורי הם נכנסו---
יעל איילון: הכוונה היא אם הם גורשו, זאת בעצם הכוונה, כי יש הורים שגורשו וחזרו אחר כך לא חוקי, הבריחו את הגבול.
גילה בן- ארצי: כן.
גילה בן- ארצי: עכשיו, אלה שני קריטריונים שהם מקלים והם מקפיצים אצלנו את המספרים בעוד איזה מאה, מאה חמישים לפחות, כי רוב ילדי חטיבת ביניים והבוגרים של היסודי נכנסו לארץ, לא נולדו פה אבל נכנסו לארץ לפני גיל 14 וצברו רצף של שש שנים.
רן כהן: כלומר בעצם כל הילדים האלה לא היו זוכים ללמוד השנה הקרובה אילולא ההחלטה הדרמטית הזאת.
רן כהן: צריך לברך באמת את השר בראון על ההחלטה הזאת.
יעל איילון: בהחלט.
יעל איילון: תראה, הבעיה מבחינת הילדים שלנו לא נפתרה באופן מלא, אבל המצב שופר לאין שיעור, פי חמש.
גילה בן- ארצי: כן, הבעיה שלנו נשארה עם, היות ואנחנו בית ספר 13 שנתי, שמגן ועד י"ב, יש לנו 47 ילדי גן חובה בני חמש שהם לא נכללים.
רן כהן: זה זכות או שזה חובה, הלימודים של הילדים הללו, היא זכות של ההורים להכניס אותם לבית הספר וללמוד או שזה גם חובתם כפי שזה בעצם, תראו, חוק החינוך בישראל הוא חובה הוא לא זכות, הוא חובה, הורים שלא מכניסים את הילדים שלהם ללמוד, הם עבריינים.
רן כהן: השאלה מה קורה במקרה הזה, או שכולם ממילא נרשמים.
גילה בן- ארצי: אני לא חושבת שמישהו בכלל התעסק בשאלה הזאת, כולם אצלנו ממילא ואפילו מהגן, אבל עכשיו עם החוק החדש ילדי הגן שלנו שעולים לכיתה אל"ף הם בסכנה.
יעל איילון: האמנה הבינלאומית לזכויות הילד מכוחה נגזרת החובה שלנו וזה קיבל ביטוי בחוזר מנכ"ל ברור של משרד החינוך.
יעל איילון: עכשיו מה שכן, יש הכרה ברורה בזכות לחינוך, אבל אין הכרה ברורה, לא בזכויות רווחה ולא בזכויות בריאות.
יעל איילון: אני מעלה את זה כאן רק מאחר ואני לא חושבת שמפעילים אכיפה כלפי ילדים שלא מגיעים כי המערכות---
רן כהן: אבל למשל בית ספר ביאליק - רוגזין, יש שם אחות לא טיפת חלב, אלא אחות סיעודית, אחות בית ספר, אין אחות בית ספר?
גילה בן- ארצי: יש בתדירות מאוד נמוכה.
יעל איילון: זה לא משהו קבוע, היא באה פעם בחודש.
גילה בן- ארצי: זה לא קשור לנושא זה בגלל קיצוצים של משרד החינוך.
רן כהן: זה מאבק שאני מכיר אותו ממקום אחר, שי חרמש מכיר אותו גם מוועדת הכספים, אני מוועדת העבודה והרווחה והבריאות ואנחנו מנהלים מאבק להשארת הנושא של אחיות בריאות הציבור בבתי הספר.
גילה בן- ארצי: מה שבטוח שכל הילדים האלה באים לבית הספר והם באים יותר מאשר, כי זה ההגנה שלהם.
יעל איילון: לגבי הקשיים, קודם כל בעניין של רווחה, שורה של גורמים שהם גורמים נלווים שמסייעים לבית ספר הם במעורבות הרבה יותר קטנה ככל שזה נוגע לילדי עובדים זרים.
יעל איילון: למשל מה שקשור לעובדים סוציאליים, לפקידי סעד, אין טיפול---
קריאה: יש טיפול, אני אפרט אחר כך.
יעל איילון: דבר שני הנושא של בריאות, למרות שניתן פתרון חלקי, יש שורה של קשיים, למשל הורים שנמצאים פה במעמד בלתי חוקי חוששים לפנות ילדים לבית חולים לדוגמה.
יעל איילון: לא לכולם, למרות שיש אפשרות, לא לכולם יש ביטוח בריאות.
רן כהן: מה זאת אומרת, יש כאילו חשש שמשטרת ההגירה תעצור את ההורים אם הם מביאים ילד לבית חולים?
רן כהן: אני רוצה להזכיר לכם ואפרים עדי וגם יוסי, שאנחנו בוועדה הזאת כבר לפני שנתיים כמדומני נתנו הנחיה והתקבלה שלא עוצרים לא ליד בית תפילה, לא ליד בית ספר ולא ליד בית חולים---
תמר שוורץ: אבל יש את ההנחיה שלך ויש את החוויה הסובייקטיבית של מהגר העבודה שהחשש שלו קיים.
רן כהן: נמצאת כאן איתנו נעמה שמיר, ממשטרת הגירה, אני אבקש את ההתייחסות שלך לאחר מכן לגבי העניין של מעצר---
יעל איילון: אני מתחברת למה שאומרת תמר, בתחושה של ההורים יש חשש גם אם הוא אובייקטיבי.
רן כהן: אני מייד אסדר את הדברים, זאת סוגיה שאני לא אדלג עליה, אז אנא בואו נמשיך הלאה, יעל בבקשה.
יעל איילון: דבר נוסף, הילדים האלה למעשה הם כמו עולים חדשים אבל הם לא מקבלים את הסל שמקבל עולה חדש בארץ.
יעל איילון: אז מה זה אומר בבית ספר?
יעל איילון: למשל אם יש צורך בפיזיותראפיה, בקלינאי תקשורת, בכל מיני שירותים טיפוליים נלווים, הם לא מקבלים, הם לא זכאים, אבחונים שונים, אז זה עוד---
אפרים כהן: מה ההבדל בינו לבין ילד שנולד בארץ, מה ההבדל?
אפרים כהן: כעולה חדש הוא בא בגיל 6, בגיל 8, בגיל 10 והוא זקוק להסתגלות וזקוק לעזרה, אבל הממשלה אישרה בכך שהוא גדל בארץ, הוא נח בארץ ואסור להרחיק אותו---
יעל איילון: עולה מקבל תקציבים ושעות שלא מקבלים הילדים האלה.
יעל איילון: יש להם צרכים שהם לא מקבלים מענה.
גילה בן- ארצי: הם יקבלו רק שירותי חירום, אבל שירותים שדורשים דיונים, ועדות החלטה, תקציב של עיריית תל אביב לשלם עבור להקים מועדוניות מיוחדות להם, כמו שאין אבחון ואין טיפול מיוחד, גם אין---
קריאה: אבל אין גם טיפול לא רק מיוחד, משפחתי, עובדת משפחות, התערבות טיפולית שהיא כל כך חשובה במקרה כזה עם כל המורכבות, מלבד פקידת סעד שפועלת מול החוק אין שום התערבות.
רן כהן: אני רוצה לחזור טיפה לסדר, יעל תשלימי בבקשה.
יעל איילון: מה שקשור לשירותים חינוכיים נלווים, טיפוליים, שירותי רווחה, יש קושי, זה דבר אחד.
יעל איילון: פן אחר נוגע בעצם לעצם ההחלטה עצמה ולהערכות לביצוע שלה.
יעל איילון: עכשיו כאן יש לנו כל מיני קשיים, למשל, את זה גילה כבר ציינה, עולה שאלה לגבי מסלול חריגים, לדוגמה, אני מדברת על אלה שיהיו זכאים למעמד תושב וצריכים להיכנס לתהליך של הגשת בקשות וכולי.
יעל איילון: למשל, ילדים בני שש שעדיין לא התחילו כיתה אל"ף, אוקיי?
יעל איילון: קבוצה מצומצמת, חריגה, מיוחדת, ואנחנו כבר פנינו למשרד הפנים כדי לנסות לראות האם נידונו אותם מקרים חריגים ובאיזה אופן.
יעל איילון: יש עוד ילדים, למשל ילדים שכמעט עומדים בתנאי הסף בפער של חודשים ספורים, נגיד מבחינת גיל הכניסה לארץ, מי ידון בהם, מי יטפל בהם?
יעל איילון: אז זה עוד נקודה שמאוד מעסיקה אותנו.
רן כהן: רגע, לעניין הזה אין ועדת חריגים או משהו שדנה?
יעל איילון: אנחנו לא יודעים.
רן כהן: יוסי, אתה יודע על זה משהו?
יוסי אדלשטיין: אני מנהל את הפרויקט הזה בתל אביב ומי שהגיש בקשה הבקשה שלו עולה לשולחן ונידונה בוועדה---
רן כהן: לא, אם יש באמת איזה שהוא אתה יודע פער קטן לגבי הקריטריונים, אתם יכולים להתחשב בהם, יש לכם זכות?
יוסי אדלשטיין: יש החלטת ממשלה שהיא שונתה והיא הגיעה לפשרות דיי מרחיקות לכת, ואנחנו הולכים לפי החלטת הממשלה, הרי אתה מתחיל, אם זה ארבעה חודשים סטייה, חצי שנה סטייה, חמישה חודשים סטייה, איפה הגבול פה עובר?
רן כהן: אין לכם שום גמישות, גם לא שבועיים?
יוסי אדלשטיין: לא, שבועיים, אף אחד לא ידבר על שבועיים.
רן כהן: אבל זה, ברגע שאין, או שיש לכם גמישות או שאין לכם.
יוסי אדלשטיין: יש גמישות של שבועיים וזה, אבל לא בחודשים, אנחנו לא מתחילים לשחק בחודשים כי אחרת אין לזה גבולות, יש החלטת ממשלה, אם יש פה שבועיים וזה, אנחנו לא אטומים עד כדי כך, אבל אנחנו לא הולכים לכיוון של להתחיל לדון בחודשים, שבעה חודשים, שמונה חודשים או שישה חודשים---
תמר שוורץ: אבל אם ילד הוא בגן ולא בבית ספר למשל, הוא בן שש כבר, אין בעיה, אבל הוא בגלל הבעיות שלו, איזה שהוא עיכוב התפתחותי מנע ממנו לעלות לכיתה אל"ף, מה שיכול להיות גם לילד שלי.
יוסי אדלשטיין: אנחנו את הקטע הזה בוחנים לגופו של עניין, אם הוא עונה למרבית הקריטריונים של בן שש והוא לא עלה לכיתה אל"ף בגלל שהוא נשאר כיתה, אז להערכתי הוועדה לא תפסול אותו בגלל שהוא לא עלה כיתה.
רן כהן: השאלה היא האם כאן מדובר בהחלטת ממשלה, או בהחלטת שר, כלומר מי יכול להגדיל את הגמישות כאשר צריך?
רן כהן: אני בקשר שלי עם אפרים כהן, אני יודע שיש דברים שדורשים גמישות, הוא יודע לגלות אותה כאשר הצידוק האנושי הוא כזה שהוא יודע לעשות אותה, יש לו את האפשרות הזאת.
אפרים כהן: ברשותך אדוני היושב ראש, אנחנו צריכים לקחת בחשבון שהשינוי שחל ביוני בעצם שינה את כל החלטות הממשלה הקודמות וזה משמעותי ביותר כפי שציינו.
אפרים כהן: לכן ההחלטה התקבלה ביוני, זה עדיין בתהליך של טיפול.
אפרים כהן: אני מאמין שבהגשת הבקשות להכרה יתעוררו הרבה הרבה דברים ואני מעריך שימצא פה איזה שהוא.
אפרים כהן: לכן חודשיים אנחנו בסך הכול---
יוסי אדלשטיין: אנחנו בסך הכול עדיין מטפלים בחישוב, עד ה- 31 לחודש עדיין מטפלים---
רן כהן: עד 31 ביולי?
גילה בן- ארצי: לאוגוסט.
גילה בן- ארצי: זה כתוב במפורש שמי שלא עומד בקריטריונים יורחק, אז איך בדיוק, מתי יספיקו לדון?
רן כהן: זה חייב להיות עוד השבוע, עד יום חמישי.
יוסי אדלשטיין: עד 31 לאוגוסט זה יום האחרון להגשת בקשות, זה לא אומר שבראשון לספטמבר מי שלא שהגיש בקשה עד ה- 31 יזרקו אותו.
גילה בן- ארצי: לא, אלה שהגישו בקשה זה אלה שהם יקבלו כי אחרת אין להם מה להגיש את הבקשה.
יוסי אדלשטיין: לא, זה לא בטוח שמי שהגיש הוא יקבל, זה הגישו כל מיני אנשים אנחנו לא הגבלנו את אף אחד בהגשה, לא הגבלנו אף אחד, כל אחד, מי שרצה הגיש, זה יבחן, יעלה לוועדה והוועדה תיתן תשובה.
רן כהן: יוסי, מאחר וממילא, גם הנוהל הזה קיים ואפרים צודק שזה די חדש, בוא נראה איך הוא מתנהל, ואנחנו ממילא בימים האחרונים זה כבר עוד יומיים, בואו נראה איך מתנהל, אם תתעורר הבעיה אני מבקש מכן שלא תתביישו להטריד אותי עם זה שהבעיה קיימת, ואני מבטיח לכם שאני אדבר על העניין הזה אל מול שרי הממשלה הרלוונטיים, כולל ראש הממשלה אם צריך כדי שהדברים יהיו גמישים ואנושיים.
רן כהן: יעל, סיימי.
יעל איילון: כמה דברים אחרונים, אחד, באמת בגלל המלחמה והעמימות וכל התקופה הזאת שנכנסנו אליה, יש לנו צורך במידע גם לגבי הילדים שמגישים וגם לגבי ילדים שיצטרכו לעזוב את הארץ.
יעל איילון: בית הספר רוצה להיערך ככל הניתן כדי לעזור להם, גם ילדים שיצטרכו לעזוב, זה הרבה מאוד ילדים.
יעל איילון: לצמצם את הטראומה, ללוות אותם, לעזור גם לילדים שנשארים כאן וכאן אנחנו במצב מאוד גדול של עמימות.
יעל איילון: יש גם המון שאלות שעולות לגבי לוחות זמנים, שאלות שעולות ומעוררות הרבה חוסר ודאות.
יעל איילון: למשל, כמה זמן יתנו לילדים שיצטרכו לעזוב את הארץ להיערך, האם יתנו להם מספיק זמן.
יעל איילון: למשל, ילדים שירצו להגיש ערער, כמה זמן יתנו להגיש ערער?
יעל איילון: הגיע אלינו מידע שיש כמה בקשות כבר שכבר קיבלנו תשובות שליליות ומועד העזיבה של הארץ הוא מאוד מהיר וגם להגשת ערער ניתן זמן מאוד מאוד קצר, אז זה דבר שהיינו שמחים לברר.
רן כהן: מה זה קצר אצלך?
מיה גלברג: 13 יום להגיש ערער ו- 45 יום לעזוב את הארץ.
יוסי אדלשטיין: 13 יום להגיש ערער?
יוסי אדלשטיין: איפה ראית את זה?
מיה גלברג: כתוב 14.
יעל איילון: כן, זה המידע שגם אני קיבלתי.
מיה גלברג: הם באו אלינו עם המכתבים, הם הראו לנו את המכתבים.
יוסי אדלשטיין: כתוב במכתב 13 יום?
מיה גלברג: כן, 13 יום להגיש ערער ואם לא אז תוך 45 יום לעזוב את הארץ.
רן כהן: מכתב של מי?
קריאה: של משרד הפנים.
יוסי אדלשטיין: מכיוון שאני מטפל בפרויקט הזה, אני לא מכיר 13 יום---
סיגל רוזן: אני חושבת שגם כדאי לשאול האם בזמן שמחכים לתשובה על הערער מה קורה, כי מהנוסח של הסירוב ניתן להבין שגם לאחר שמגישים את הערער עדיין אפשר לגרש מהארץ, גם לפני שנתקבלה תשובה.
יוסי אדלשטיין: אנחנו לא מגרשים אף אחד מהארץ בשלב שהוא נמצא בבקשה לבחינה, זה לא משנה באיזה סטאטוס, אם זה בתוך הוועדה, גם נתין זר היום שהוא לא חוקי והוא הגיש בקשה או ערעור לשר, אנחנו במהלך התקופה שהוא נמצא בסטאטוס בירור או בקשה לא מגרשים אף אחד מהארץ.
יעל איילון: אז עד החלטה חלוטה סופית אין---
יוסי אדלשטיין: עד החלטה חלוטה סופית, שהוא יקבל על הערער שלו ואז יינתן לו זמן לעזוב את הארץ.
יעל איילון: נושא לוחות הזמנים, אני מבינה שתהיה תקשורת כי הוא באמת מאוד חשוב לנו.
יוסי אדלשטיין: הלוחות זמנים של הערער, אני אבדוק את זה, זה לא יכול להיות 13 יום---
יעל איילון: גם ערער וגם זמן סביר להתארגנות לעזיבה של הארץ.
יוסי אדלשטיין: זמן סביר זה נקבע ואנחנו לא נאריך את הזמן הסביר שנקבע בהחלטה.
יעל איילון: כי בעבר נתנו שלושה חודשים.
יוסי אדלשטיין: בעבר היו כל מיני דברים בעבר, הרי אם את מכירה את ההיסטוריה, אז בעבר גם אמרנו שיסיימו את שנת הלימודים הזאת והגענו כבר ארבע שנים שמסיימים שנת לימודים.
גילה בן- ארצי: אז מה יעשו ילדי גן חובה, הם יכנסו לגן?
יוסי אדלשטיין: מרגע דחיית הערעור יהיה להם 45 יום לעזוב את הארץ.
יוסי אדלשטיין: מה יעשו ילדי גן וכיתה אל"ף אותו דבר.
סיגל רוזן: 45 יום זה מרגע דחיית הערעור.
אפרים כהן: כן, תשובה סופית.
יעל איילון: שני דברים אחרונים, אחד, בקשה שינתנו תשובות ברורות בין אם הן חיוביות ובין אם הן שליליות כדי שהילדים ידעו מה מצבם.
יעל איילון: והדבר האחרון, גם זה בקשה שכבר העלנו בעבר, שבסוגיית הכניסה לארץ משרד הפנים יאפשר להיעזר בנתונים שלו לצורך הוכחת הכניסה החוקית כי לפעמים יש בעיית מסמכים אצל ההורים.
רן כהן: מה זאת אומרת, אנשים שאין להם זמן מתי הם נכנסו?
רן כהן: שמשרד הפנים יעזור.
יעל איילון: כן, ואם יש רישום של משרד הפנים לגבי כניסה חוקית לארץ, שאפשר יהיה להיעזר בזה ולא יקשו בהיבט הזה.
רן כהן: נכון, אין שום סיבה שזה לא יעשה.
רן כהן: יעל תודה רבה, אני רוצה לעבור למסיל"ה, תמר בבקשה.
רן כהן: אני רוצה לברך את תמר על כניסתה לניהול מסיל"ה.
תמר שוורץ: תודה, אני חודשיים במסיל"ה, מרכז סיוע וייעוץ לקהילה הזרה, אני פשוט לא מכירה את האנשים, אני לא יודעת כמה שאתם מכירים.
תמר שוורץ: אני עובדת סוציאלית אני רגילה שהתכנסויות מתחילות באיזה סבב היכרות.
רן כהן: תמר, בואי, אני אגיד לך בשני משפטים, הוועדה הזאת היא ועדה שיש לה כבר היסטוריה, רוב הנפשות שסביב השולחן עוסקים בנושא הזה מימים ימימה, לא בכל ישיבה כולם ישנם, אבל כל מי שנמצא פה כבר מעורה בדברים ההיסטוריים.
רן כהן: עכשיו, לחברי הכנסת שרה מרום- שלו ושי חרמש קצת תפרטי על תפקידך במסיל"ה ועל מה שמסיל"ה עושה, אבל בשני משפטים, הם מאוד אינטליגנטיים, אני מכיר את שניהם.
תמר שוורץ: מסיל"ה אפשר להגיד שהיא כמו לשכת רווחה אבל ייעודית, זאת אומרת לאוכלוסייה מסוימת בניגוד ללשכות רווחה שהם לפי מתחם גיאוגרפי.
תמר שוורץ: היא הוקמה בשנת 99' כחלק מחזון אפשר להגיד של רון חולדאי ומנהל המינהל זאב פרידמן.
תמר שוורץ: שאמרו, הם אמנם שקופים האנשים האלה, אני מצטערת על הבוטות, אבל עדיין מגיע להם זכויות אדם ולכן כדאי להקים ארגונים בעירנו, אמנם עניי עירנו קודמים אבל הם עניים והם בעירנו אז כדאי שנתייחס אליהם.
תמר שוורץ: ומסיל"ה התחילה יותר באוריינטציה קהילתית קבוצתית אפשר להגיד, חיזוק של רשתות חברתיות והעצמה, הקהילה הזאת הייתה מאוד חזקה ועבדנו, עבדנו, אני עוד לא עשיתי כלום אז, עשיתי במקום אחר, באמת לעבוד עם האנשים החזקים של הקהילה ולסייע לקהילה יותר באוריינטציה נקרא לזה מערכתית.
תמר שוורץ: ובשנים האחרונות מאז הגרוש, האוריינטציה משתנה ואנחנו הולכים ונהיים דומים יותר ללשכת רווחה קלאסית, האוכלוסייה נעשית יותר ויותר מצוקתית אם אפשר להגיד, הגירוש גרם לך שרוב.
תמר שוורץ: אני לא רוצה להגיד שזאת מכבסת מילים, אני לא רוצה בפעם הראשונה להיות---
רן כהן: כי שם נאמר שיהודי לא מגרש יהודי, אבל גם לא עוזר שיהודי מגרש זר.
רן כהן: אני יכול להגיד משפט אחד לסיום של תמר, לא ניתן לתאר בכלל את חייהם של העובדים הזרים באזור תל אביב וגוש דן בכלל ללא הפעילות של מסיל"ה שהפכה את הדברים כמטע מלילה ליום.
תמר שוורץ: אז אני מודה לך ואני אמסור את זה לעדנה המנהלת הקודמת שהקרדיט הוא שלה ולא שלי ומגיע לתת קרדיט.
רן כהן: היא עשתה עבודה יוצאת מן הכלל.
תמר שוורץ: זה תפעול אדמיניסטרטיבי של החברה למוסדות חינוך אבל המנהל שלי הוא מנהל אגף הרווחה, יחיאל, מנהל אגף רווחה דרום.
תמר שוורץ: אז זה על מסיל"ה ובאמת בשנים האחרונות אנחנו ערים למצוקה הולכת וגוברת, המון אמהות חד הוריות, אנחנו בעיקר מתעסקים עם משפחות, אמהות חד הוריות שבניגוד להערכה של מנהלת ההגירה, לא הלכו אחרי בעליהן שהורחקו, אלא נשארו כאן עם הילדים, הילדים הם הבייבי ויזה שלהם וככה נראים חייהם, רע מאוד.
תמר שוורץ: אני אתייחס לזה אבל בהמשך.
תמר שוורץ: אני הכנתי כמה נתונים, אני בלמידה, אז אני כבר רוצה להצביע על הטעות הראשונה שלי, שבדפים שקיבלתם אין לוגו של מסיל"ה, טעות שלי וזה לא יחזור שנית.