GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ישראל כץ: אני אומר שצריך, ומאחר וזה מקרוב באתי אני מתכונן, לגבי מה שנשאר מהתקציב אם בכלל נשאר, לבקש תקציב.
רן כהן: נשאר הכל.
יוסי ישי: ביטלו את זה.
יוסי ישי: נחדש.
ישראל כץ: ביטלו.
רן כהן: האם ביטלו את שלושה מיליון השקל?
יוסי ישי: לא היה ביקוש.
רן כהן: נציג האוצר, האם התקציב הזה - שלושה מליון השקל האלה שהוקצבו - בוטל?
עמית שפייזמן: אני אומנם עובד באגף התקציבים באוצר ואני נציגו, אבל אינני בקיא בענייני חקלאות.
עמית שפייזמן: אני יותר עוסק בנושא העובדים הזרים מהצד של משטרת ההגירה.
ישראל כץ: אני מקווה, שנקבל את ברכת הוועדה הזאת ונבקש שהסכום הזה יועמד לרשותנו במידה והוא איננו.
רן כהן: אנו מאוד לוחצים ודוחפים שהתקציב הזה יועמד לרשותכם ושיהיה במשרד החקלאות, שייצא בפרוייקט.
אפרים כהן: אינני חושב, שהיתה בעיה עם הנושא התקציבי.
אפרים כהן: אי-ניצול התקציב הביא את האוצר לכך- - -
ישראל כץ: אפרים כהן, למרות שניסו, מאורה נמיר והלאה, וכל אחד ניסה, זו אחריותנו.
ישראל כץ: אני מתכונן לנסות בכל דרך בשיתוף עם הוועדה והאנשים שנמצאים כאן להגיע לכך שיבואו אנשים שמכירים אנשים שלא מועסקים ורוצים לעבוד; אני מוכן לדבר עם שרת החינוך על עוד ניסיון לעשות בחופשות כמו שעבדנו גם כחקלאים וגם כמו שעבדנו בטיולים מטעם בית-הספר.
ניסן סלומינסקי: או שאפשר לחדש את הנח"ל.
ישראל כץ: כל רעיון יצירתי יתקבל בברכה.
ישראל כץ: אני מתכונן לנסות לעשות כל מאמץ.
ישראל כץ: נשמח לבוא לעוד ישיבה כעבור תקופה, כדי לדווח מה נעשה ואיזו תוצאה.
ישראל כץ: למרות שזה נוסה, הנושא כל כך חשוב שאינני רוצה להיות במצב שאני עצמי לא מנסה לעשות את המכסימום.
ישראל כץ: אין בעיה לעשות, וזה קשור לשאלות, כי בלאו הכי 28 האלף הם לא מספר שמספיק.
ישראל כץ: הלוואי שבתוספות נוכל להכניס כאלה שגם ילמדו מאלה ויעבדו איתם יחד.
ישראל כץ: דרך אגב, לגבי התאילנדים, אני חייב - למרות שלא צריך לעשות אוטופיה ממשהו שהוא בסך-הכל אילוץ, ואם היו עובדים ישראלים זה היה עדיף - ויכול להגיד שבחקלאות נוצר משהו שהוא ערך מוסף מעבר לעבודה נטו:
ישראל כץ: יחסי גומלין בחגים, בפעילות תרבותית ובלקיחת ידע חקלאי לתאילנד ע"י העובדים האלה.
ישראל כץ: זה לא בפני עצמו אמור לבוא במקום עובדים ישראלים.
ישראל כץ: למה נושא זה חריג ביחס למצב הכללי?
ישראל כץ: אולי בגלל האופי האישי כמעט של הקשרים והדברים האחרים.
ישראל כץ: כל מבנה היחסים הוא אחר ברוב המוחלט, ולפעמים קורים דברים חריגים כמו בכל מקום וצריך לטפל בהם.
ישראל כץ: למה זה תאילנדים ולמה אין כל כך הרבה מהבעיות שמאפיינות?
ישראל כץ: כנראה, שזה בגלל ההתאמה שלהם ובגלל האופי של החקלאים והקשר היותר אישי שיש בעניין הזה.
ישראל כץ: יוסי ישי, בעניין הזה אנו נעשה מאמץ ונפעיל את כל היצירתיות.
ישראל כץ: כל רעיון יתקבל בברכה.
ישראל כץ: אגיד מה אמר שר האוצר, וזה קשור לדברים שנדמה לי שעמי אוליאל אמר קודם.
ישראל כץ: בישיבת הממשלה על הקיצוץ הנוסף, הוא כבר אמר והצהיר.
ישראל כץ: אני תמיד מעלה זאת, כי אני מאמין שאין דברים שקורים במנותק מההבנה של שרי הממשלה.
ישראל כץ: חושבים שכל החלטה יכולה להתקבל.
ישראל כץ: בסופו של דבר, אני מאמין שלאנשים אכפת ממה שקורה במדינה.
ישראל כץ: היום הממשלה הזאת משוכנעת, ואמר זאת שר האוצר, שאין כרגע אלטרנטיבה לעובדים הזרים בחקלאות למעט תחומים אחרים כהגדרתם.
ישראל כץ: אמר זאת שר האוצר, והוא דיבר גם על הקורה בעולם ועל המצב הזה.
ישראל כץ: העליתי זאת סביב השאלה מדוע צריך להטיל היטל.
ישראל כץ: אם ההיטל נועד ליצר אלטרנטיבות - הוא מוצדק.
ישראל כץ: יקח עובד ישראלי, כי זה עולה יותר.
ישראל כץ: אם מראש אתה אומר שאין כאן אלטרנטיבה - ההיטל הוא קנס והוא בסך-הכל הכנסה למדינה והוא לא משיג את המטרה המוצהרת של החלפת עובד.
ישראל כץ: למה להטיל היטל על גורם יצרני, שגם כך מתח הרווחים שלו, אם הוא בכלל קיים, נמוך?
ישראל כץ: העליתי זאת, וזאת היתה התגובה.
ישראל כץ: גם שר הפנים אברהם פורז, שאינני חושב שהוא צמח מאיזה שהוא בית גידול חקלאי, ואחרים התבטאו ברוח הזאת אחרי שבחנו את הדברים.
ישראל כץ: הדברים עלו לא פעם אחת.
ישראל כץ: לצערנו, כרגע זה המצב.
ישראל כץ: לסיכום: אם זה המצב - אסור לנו להפיל אותו על החקלאים.
ישראל כץ: אם הממשלה יכולה וצריכה לנסות כל דרך לייצר אלטרנטיבות, צריך לעשות זאת.
ישראל כץ: כל עוד אין אלטרנטיבות, אתה חייב לתת לחקלאי שיושב איפה שהוא יושב, שאתה מכיר את זה שהוא עושה את מה שהוא עושה, את האמצעים כפי שהם כיום.
רן כהן: מאיר יפרח, מזכ"ל הסתדרות מגדלי הירקות, בבקשה.
מאיר יפרח: אמשיך מהנושא האחרון שהשר אמר בנושא המס שלא צריך להעניש את החקלאים.
מאיר יפרח: החקלאות היתה בנויה גם מעובדי שטחים, ועובדי שטחים היו חלק נכבד מהכמות שהיתה חסרה לנו בעובדים הזרים.
מאיר יפרח: כשקם חקלאי בבוקר, ויש סגר ופיגוע, והחקלאי לא מגיע ואין מי שיקטוף את העגבניות יומיים ושלושה ימים, אי-אפשר לתכנן חקלאות ואי-אפשר לבנות על משקים שמשקיעים הון עתק עד שמגיעים למצב של קטיפת התוצרת.
מאיר יפרח: ברגע שהוא השקיע את כל הכספים ולקח את האשראים בבנקים, הגיע למצב של הקטיף.
מאיר יפרח: באותו בוקר ארבעה פועלים, שכולם, נניח, היו מורכבים מעובדי שטחים, לא הגיעו.
מאיר יפרח: הוא עומד בפני שוקת שבורה, וזה גלגל מסתובב של פשיטות רגל ואי-אפשרות להחזיק את המשק.
מאיר יפרח: הנזקים הם בלתי הפיכים, כאשר בהחלט יש גם סעיף בתוך תביעות החקלאים שהממשלה איננה מכירה בנזקים מהסוג של חוסר כוח-אדם, גם בגלל שהיא לא ממלאת את ההיתרים כחוק ואז יש לנו תביעות כספיות שעורכי-דין עכשיו עובדים עליהן שחקלאים שהיה להם היתרים בחוק לא קיבלו זאת מהסיבות שלא ידעו את המספרים שצריכים להיות בכמות המיכסה של החקלאות.
מאיר יפרח: לאותו חקלאי - שבמיכסה המלאה שלו לא היתה לו את הכמות ולא קיבל את זה בגלל שהתווכחו על הכמויות אם הן ישנן או אינן - נגרם נזק כספי שהמדינה לא מכירה בו.
מאיר יפרח: אין שום מסלול: לא של ביטוח, לא של צורת תשלום אחרת ולא של תשלומים ע"י ממשלה.
מאיר יפרח: החקלאי לוקח את כל הסיכון על עצמו.
רן כהן: מה המצב עכשיו בפועל?
רן כהן: האם אתם, מגדלי הירקות, נמצאים עכשיו במצב של חסר?
מאיר יפרח: לפי מה שיוסי שישי תיאר בהתחלה, זה 65%, וחסר לנו כל הזמן ואנו נמצאים בחוסר.
רן כהן: אתה בא מארגון המגדלים.
רן כהן: גם יוסי ישי גדל בין המגדלים, אבל אני שואל אותך לגבי מה שאתה רואה בשטח.
רן כהן: לשם כך, מתקיימת הישיבה עם המגדלים.
מאיר יפרח: נכון לעכשיו, למיטב ידיעתי, ואני אמון על המספרים שהחברים אומרים, חסרים לנו כ-6,000 עובדים שיצאו מתוך ה-28 אלף.
מאיר יפרח: זה בהסדרה של ויכוח מתי ייכנסו או לא ייכנסו.
מאיר יפרח: אני יודע שהשר מאד מטפל בעניין.
רן כהן: אני קצת מכיר את זה.
רן כהן: מה קורה?
רן כהן: האם ירקות נרקבים בשדה?
מאיר יפרח: בסופו של דבר, החקלאים מסתדרים.
מאיר יפרח: אם הפועלים עובדים הרבה יותר שעות משמונה שעות, הם משלימים את החוסר ע"י תוספת שעות נוספות.
מאיר יפרח: משאירים עבודות האריזה לתוך הלילה, כדי להשלים את חוסר העבודה, ועושים את עבודות הקטיף ביום.
מאיר יפרח: עושים את האריזה, כדי לחסוך את ימי העבודה שחסרים.
מאיר יפרח: אני לא יכול להגיד שהיום חסרים עובדים לקטיף מסויים.
מאיר יפרח: אני חושב, שהחקלאים נאבקים ומסתדרים עם שכניהם, ולכל אחד יש את הלחץ שלו.
מאיר יפרח: נושא המיסוי - אמרת שמעמידים שלושה מליון שקל לטובת עבודת ישראלים והכנסתם לחקלאות, כאשר מטילים על החקלאות, ואני יודע שזה בניגוד לדעתו של שר החקלאות, 237 מליון שקל.
מאיר יפרח: יכול להיות שעוד מעט לא נצטרך את התאילנדים האלה, כי כדאי לנו להיות תאילנדים מאשר להיות המעסיקים שלהם, שכן אין לנו כסף לשלם את ה-237 מליון שקל בהינף יד.
יוסי ישי: זה 110.
מאיר יפרח: אני מדבר על מס מעסיקים - 8%, נקודת זיכוי - 2.25%, כשכל אחד זה 108 מליון שקל, ואני מדבר על אגרה.
מאיר יפרח: אני דווקא תומך במה שאמר השר.
מאיר יפרח: לא צריך להעניש את החקלאים על כך שאין אלטרנטיבה להעסיק: לא עובדים ישראלים ולא עובדי שטחים.
מאיר יפרח: אנו, החקלאות היום, במרווח של הרווחים האלה, לא מסוגלים, ויש הרבה בעיות של חקלאים שלא יכולים לעמוד במעמסה הזאת של תשלום ההיטלים.
מאיר יפרח: אנו חושבים, שזה לא סוף פסוק בזה שמישהו החליט ואמר שאנו צריכים לשלם.
מאיר יפרח: החקלאים פשוט לא יוכלו לשלם את זה.
ישראל כץ: הערה - משרד האוצר לא הציע לקחת את 200 מליון השקל האלה ולסבסד עובדים ישראלים.
יוסטה בלייר: שר החקלאות ישראל כץ, דיברת על עידוד הייצוא.
יוסטה בלייר: הנה, עידוד ייצוא אמיתי, כשמטילים היטלים על הייצוא.
רן כהן: אבי שדה, מרכז ועדה חקלאית בערבה התיכונה, בבקשה.
אבי שדה: ממש רוֹוח לי או אני יוצא מעודד באיזה שהוא מקום מהאוירה ששומעים יותר ויותר אנשים פוליטיים, אנשי מימשל, כאלה שמתחילים להבין או לעשות, להבדיל בין העובדים הזרים החוקיים לבין אלה שלא-חוקיים.
אבי שדה: האוירה היתה בארץ וגם בפורום הזה, אולי בפורומים של בעלי התפקידים האחרים, שקודם כל עובדים זרים זה מוקצה ואת זה צריך להעיף ולחסל וזה דבר שצריך לבטלו מהשורש שיהיה במדינת ישראל.
אבי שדה: אני שמח לשמוע שהדברים האלה משתנים, ואולי יותר ויותר אנשים מתחילים להבין: "יש כאן איזו שהיא תשומה שהיא ממש כמו מים וכמו קרקע, ואין מה לעשות.
אבי שדה: אי-אפשר לעשות היום ייצור חקלאי בלעדיה".
אבי שדה: בעצם, זה מה שקורה לנו בשטח.
רן כהן: זה לא מה שהציונות התכוונה לגבי מים וקרקע.
רן כהן: הציונות התכוונה למים וקרקע, והיא לא התכוונה לעובדים הזרים.
אבי שדה: היא לא התכוונה לזה.
אבי שדה: היא התכוונה, שייצור חקלאי צריך לעשותו עם קרקע ועם מים, ונכון להיום, בגלל התנאים שנוצרו, לצערנו כי רב, אנו נאלצים להשתמש גם בתשומה הנוספת הזאת של העובדים הזרים, ואנו מאד לא אוהבים אותה.
אבי שדה: קודם העלו את הנושא הזה, ואני רוצה בכמה משפטים להגיד זאת.
אבי שדה: אני חושב, שאנו עושים במהלך של שנים כל דבר שאפשר כדי להביא עובדים ישראלים אלינו.
אבי שדה: אנו בקשר עם שירות התעסוקה, ובכל לשכת שירות תעסוקה במדינת ישראל יש את מספרי הטלפונים שלנו.
אבי שדה: אנו עושים כל מה שרק אפשר כדי שבאמת אנשים יפנו ומציעים להם משכורות שהן בסדר גמור.
אבי שדה: אין אלה משכורות עתק, כי החקלאות שלנו איננה חקלאות היי-טק והיא לא יודעת לשלם זאת.
אבי שדה: אנו מציעים כ-4,500-5,000 שקל לחודש.
אבי שדה: אלה רמות השכר שהישראלים מקבלים אצלנו.
אבי שדה: לא הרבה חקלאים יכולים לשלם את הדבר הזה.
אבי שדה: הייצור החקלאי שלנו לא יודע לשלם להרבה עובדים.
אבי שדה: יותר גרוע מזה הוא, שאותם אלה, שמשלמים להם את הדברים האלה, הם אנשים שבאופן שגור מבינים שהם הגיעו לעבודה כמנהלי עבודה.
אבי שדה: עובד ישראלי, שצריך לעשות את עבודת הקצה, את הקטיף, יכול להחזיק מעמד בעבודה, לצערנו הרב, שבוע עד עשרה ימים וחודש זה כבר גג.
אבי שדה: בערבה התיכונה צורכים בשנה, בעונה, כ-2,500-3,000 עובדים לפי העונה.
אבי שדה: אם מתוך זה אנו מצליחים לגייס כ-30 איש שנשארים במהלך של יותר מחודשיים ברציפות, זו ממש עונה מוצלחת וזה מקרה נדיר שקורה לנו.
אבי שדה: גם אותם 30 איש זה לא כאלה שעושים את העבודות שתאילנדים עושים.
אבי שדה: אלה כאלה שבאים לנהל וכאלה שבאים לפקח על איזו שהיא קבוצה.
אבי שדה: לגבי כאלה שבאים כדי ללכת ולקטוף, אתה לא מוצא אותם, הם לא רוצים ובכלל לא מרכיב של שכר קובע זאת.
אבי שדה: זו עובדה, וזה מצער.
אבי שדה: אני בטוח שכל אחד מאיתנו מסתכל על בנו ושואל אותו האם הוא יהיה מוכן לעשות זאת לא כמקצוע חיים אלא לתקופה ולעונה, וזה לא קורה.
רן כהן: אתה אומר שהכנסת בישראל צריכה להשלים עם העובדה שלנצח נצחים הערבה התיכונה תתקיים על עבודת תאילנדים - האם אני צודק?
אבי שדה: אנסה לנסח זאת קצת אחרת.
אבי שדה: כל עוד אנו, כאיזור, מתמחים בגידולים עתירי עבודה, כאלה שמבקשים הרבה ידיים עובדות ועבודה שמבקשת מיומנות שישראלים כיום לא רוצים לעשותה או לא במספרי העובדים שאנו צריכים, אין מה לעשות וזה המצב.
אבי שדה: אני מבטיח לך שאצלנו המו"פ ואנשים פרטיים עושים כל מה שאפשר כדי לצאת מהגידולים האלה.
אבי שדה: הם לא מעניינים אותנו.
רן כהן: למה שלא יהיה אתגר לערבה התיכונה להכניס עובדים ירדנים, שללא ספק קרובים לאדמה ולעבודה - שחיים משכר חודשי של מאה דולר בירדן - שייכנסו בבוקר ויחזרו בערב לבתיהם?
אבי שדה: אנו כבר עשינו גם את הנסיון הזה והבאנו עובדים ירדנים.
רן כהן: גם הירדנים לא טובים.
אבי שדה: לא, הם בסדר גמור.
אבי שדה: הבעיה עם הירדנים היא, שכדי להגיע לעבוד, הם יוצאים מדי יום.
אבי שדה: כדי להגיע לעבוד בערבה, הם נוסעים כשלוש שעות סך-הכל הלוך חזור, ומדובר במרחקים של 150-200 ק"מ, כלומר 200 ק"מ הלוך ו-200 ק"מ חזור.
רן כהן: זה בגלל שאין מעבר בחצבה.
אבי שדה: כן.
אבי שדה: הם צריכים לרדת למעבר הערבה, ולא נותנים להם לעבור אצלנו.
יוסי ישי: יש בערבה הדרומית.
רן כהן: יש בערבה הדרומית.
רן כהן: יש בגשר עבדאללה.
הרצל גדז': מופיע בהסכם עם ירדן, שבמעבר צופר ניתן להעביר חקלאים.
רן כהן: מעבר צופר זה קרוב.
אבי שדה: אבל, אין ירדנים בצד השני.
אבי שדה: יש מדבר בצד השני.
ישראל טויטו: גם הירדנים לא רוצים לעבוד.
אבי שדה: אין ירדנים בצד השני, וגם אם אותם ירדנים שאני מדבר עליהם יעברו דרך מעבר צופר מדובר בסיבוב שהם צריכים לעשות.
אבי שדה: גם אז, מה?
אבי שדה: האם מדינת ישראל פה הרויחה איזה שהוא דבר?
רן כהן: הם לא יגורו פה, והם לא צריכים להתחתן פה.
עמי אוליאל: בחקלאות בירדן יש עובדים זרים ממצרים.
אבי שדה: מולנו, מול חצבה, יש חוה חקלאית חדשה שבה עובדים שם עובדים ממצרים.
רן כהן: האם אתה רוצה שנביא מצרים?
רן כהן: האם אתה חושב שאכפת לי ושהתאהבתי בירדנים?
רן כהן: ! אני מדבר עכשיו על איך לפתור את הבעיה לערבה התיכונה.
רן כהן: מה אתה רוצה ממני?
דובר: בכל מקרה, אלה עובדים זרים.
רן כהן: זה לא אותו דבר, וזה בדיוק ההבדל.
רן כהן: אני מודיע לך, ולא הספקתי להגיד זאת לשר ישראל כץ, שאחד הדברים שאני הולך לעשות בקרוב מאד זו ישיבה עם האלוף עמוס גלעד, עם אנשי השב"כ ועם המערכת הזאת כדי לראות איך אפשר להגיע לפתרון ששומר על כל כללי הביטחון של מדינת ישראל ואזרחיה, אבל שיתן מענה יותר גדול בנושא כניסת פלשתינאים בדוקים לעבודה בתוך ישראל.
רן כהן: זה אחרת לגמרי להביאם מעבר לים, וזה אחרת לגמרי להביא אנשים שגרים בשכנות שיכולים כל יום לחזור לבתיהם.
יוסטה בלייר: מבחינת העובדים הישראלים, זה אותו דבר.
רן כהן: לא, זה לא אותו דבר.
ישראל טויטו: צריך לתת להם שכר מינימום.
אבי שדה: שאלת אם חסרים אנשים, ואני יכול להגיד לפחות על האיזור שלנו שחסרים הרבה מאד.
אבי שדה: כולם מקבלים את כל ההחלטות הכי מתאימות והכי מעניינות שיכולות להיות, אבל באיזה שהוא - אולי זו תולדה של אותו פקק שמישהו עצר את השמים לתקופה של שנה וחצי ולא איפשר כאן לדברים לקרות - נכון להיום החסר הזה הוא כזה שלא נותנים או אי-אפשר אפילו לבוא ולאמת אותו מול המשרדים הרלוונטיים.
אבי שדה: נוצר כאן איזה שהוא מין מצב שחקלאים נכון להיום, וזה מצב אמיתי לגמרי, כתוצאה מסחבת בתוך משרדים שמטפלים בדברים, הולכים לקראת חסר של 50%.
אבי שדה: אני מניח שאם זה יקרה כך זה יהיה גם יותר גדול.
אבי שדה: אתה עומד במצב שאתה מתלבט: "מתחיל עונה, לא מתחיל עונה?".
אבי שדה: יש היום אצלנו הרבה חקלאים שמקבלים החלטות: "אינני יכול להרשות לעצמי להשקיע היום 500 אלף שקל באדמה, כשאינני יודע אם אני הולך להוציאם".
אבי שדה: זה דבר אמיתי אצל הרבה מאד אנשים.
אבי שדה: אולי כדאי שכנסת ישראל תדע שכל הסיפור שלנו זה לייצא לאירופה ולארצות-הברית ו-60% מהייצור שלנו הולך לשם.
אבי שדה: אותם אנשים מרימים ידיים, ואלה דברים שקורים מדי שנה, והולכים ומייצרים את אותו הדבר במכסיקו.
אבי שדה: הם מעבירים את החוות שלהם לשם.
אבי שדה: האם זה יותר מתאים שילכו הם לשם ואיבדנו כך אנשים?
אבי שדה: במהלך חמש השנים האחרונות כחמש-עשרה משפחות עזבו את הערבה והלכו לשם.
אבי שדה: האם זה מתאים לנו?
אבי שדה: אולי נחשוב גם כך.
רן כהן: ינון סטרשנוב ממושב ניר-בנים, בבקשה.
ינון סטרשנוב: ירקות לא נרקבים לי בשדה, כי אני לא מגדל, אבל זרקתי אלפי פרחים ואני זורק גם בימים אלה כי אין מי שיקטוף.
ינון סטרשנוב: ה-CATCH בחקלאות די ברור.
ינון סטרשנוב: בשכר מינימום ישראלים לא מוכנים לעשות את רוב עבודות החקלאות.
ינון סטרשנוב: היות והרווחיות ליום עבודה בחקלאות נמוכה, החקלאות לא יכולה לשלם הרבה יותר.
ינון סטרשנוב: אני טוען, ואני עושה זאת בפועל, שלחלק מהעובדים אנו כן יכולים לשלם יותר.
ינון סטרשנוב: במשק שלי עובדים חמישה פועלים מתאילנד ושלוש ישראליות שעושות מיון ואריזה.
ינון סטרשנוב: אני משלם להן 25 שקל לשעה.
ינון סטרשנוב: זה לא שאני מוכן לשלם, אלא אני משלם בפועל.
ינון סטרשנוב: אם תרצו, זה 200 שקל ליום או 5,000 שקל לחודש עבודה מלא.
ינון סטרשנוב: אני יכול לעשות זאת בתנאי המטבע של היום.
ינון סטרשנוב: מאחר ואני מייצא פרחים לאירופה, היום קצת יותר קל והרווחיות קצת יותר גבוהה ואני יכול לעשות את זה ואני עושה בפועל.
רן כהן: האם הייצוא לאירופה הוא ביורו או בדולר?
ינון סטרשנוב: אני מוכר ביורו, והיום אני מרויח יותר.
ינון סטרשנוב: אני מסוגל לעשות זאת, ואני עושה זאת בפועל.
ינון סטרשנוב: במקום לעשות איזה שהוא 'עליהום' כאילו שאנו איזה שהם אנשים שמתעשרים על גב הפועלים, מי שרוצה לראות איך אני מתעשר אני מזמינו להתייצב ליום עבודה מחר בשעה 04:30 בבוקר.
רן כהן: האם ב-25 שקל לשעה אינך יכול לקבל יותר עובדים או עובדות מקרית-גת?
ינון סטרשנוב: אם יהיה 25 שקל לשעה לכל הצוות, לא ישאר לי שכר מינימום.
יוסי ישי: הוא יכול לשלם לשלושה.
ינון סטרשנוב: אם אני אעסיק שלושה ישראלים מתוך תשעה, אני יכול לעמוד בזה ואני עושה זאת בשמחה וקל לי וטוב לי עם זה.
רן כהן: אתה אומר שמטעמים של המירווח שאתה צריך לחסוך אותו לעצמך, אתה צריך להעסיק כך.
יוסי ישי: זה לא רק המירווח, אלא גם מה שנקרא: עבודה רטובה.
יוסי ישי: עדיין לא ראיתי ישראלי עושה את הקטיף.
ינון סטרשנוב: אני גם לא יכול לשלם לתשעה ישראלים 5,000 שקל בחודש, שכן אז לי לא ישאר כלום.
ינון סטרשנוב: בצורה הזאת היום, חמשת העובדים התאילנדים מייצרים מקום עבודה לשלוש בנות, לאשתי ולי.
ינון סטרשנוב: אם הם לא יהיו, חמשתנו נהיה מובטלים.
ינון סטרשנוב: כך צריך להעמיד את העניין הזה.
ינון סטרשנוב: העובד הזר הזה מייצר מקומות עבודה או מייצר פרנסה לישראלים, ולא לוקח פרנסה מישראלים.
דובר: זה כמו בבניין.
ינון סטרשנוב: במקום להקים איזה שהוא מנגנון אדיר של מיכסות כאלה ואחרות, לכו לא רק לשיטת המקל אלא גם לשיטת הגזר; תבוא ותגיד לישראלי כמוני או למגדל אחר: "אתה מעסיק ישראלי?
ינון סטרשנוב: - נקצה לך 2-3 עובדים זרים", ואל תגביל אותי ואז יש אי-ודאות כזאת כמו שאבי שדה.
ינון סטרשנוב: שכני יצא לפנסיה ורוצה להשכיר את החווה.
ינון סטרשנוב: לקחת ולהשקיע שם 300-400 אלף שקל בשיקום החווה - מי יקטוף את זה?
ינון סטרשנוב: מחר אתם עשויים לקבל איזו שהיא החלטה חדשה.
רן כהן: אם הממשלה תגיד לך: "ההפרש בין הישראלי לתאילנדי שאתה מעסיק הוא, נניח, שבעה שקלים בחדש" - בין 18 ל-25 שקל, ואני מניח שאינך יכול פחות משכר מינימום - "ואני כממשלה רוצה שיעבדו ישראלים, ולכן אני נותנת לך את שבעת השקלים האלה בשעה ואתה תדווח על-פי החודשים ותקבל את זה", האם אתה תעסיק ישראלים וישראליות שיעשו זאת?
ינון סטרשנוב: אינני רוצה את הפתרון הזה ואסביר ואנמק הסיבה הראשונה היא, שהיינו בסרט הזה.
ינון סטרשנוב: אני זוכר את ה-30 שקל ליום בתקופת אורה נמיר.
ינון סטרשנוב: העסקתי אז ישראליות, שהיו באות אלי בסוף החודש עם עיניים דומעות שהן עדיין לא קיבלו את הכסף, כי הסידור היה שאני מעביר את הכסף למדור תשלומים והוא מעביר להן את הכסף לבנק.
ינון סטרשנוב: הן היו באות אלי בסוף החודש ואומרות "לא קיבלתי", והייתי נותן להם הלוואה עד שיגיע הכסף.
רן כהן: זה סידור מטומטם.
רן כהן: אני אומר: אתה תשלם להם את הכסף שלך, והממשלה תעביר להם את ההשלמה.
ינון סטרשנוב: הסיבה היותר חמורה היא, שנניח שיהיה את הסידור הזה, ואני הולך ומכין עונה ומשקיע בחממה מאות אלפי שקלים, ואחר כך באיזה שהוא ליל ברווזים אחד בכנסת התקציב הזה עובר לאיזה שהוא תקציב אחר והסיפור נגמר.
ינון סטרשנוב: במקרה כזה, אני נשאר עם הפרחים, ואין מי שיקטוף אותם.
ינון סטרשנוב: אני מאד לא רוצה את העניין הזה.
ינון סטרשנוב: אני אשלם להם.
רן כהן: מה יהיה אם יום אחד הכנסת תשתגע ותחליט שהיא סוגרת את השמים בפני כל התאילנדים ותגרש אותם?
ינון סטרשנוב: לכן, אני אומר לך שבשיטה שאני מציע העובדים האלה מייצרים מקומות עבודה לישראלים.
יוסטה בלייר: אני מבקש לומר מלה אחת בעניין הזה.
רן כהן: אני חייב לעבור לדוברים באגף הזה.
רן כהן: יוסטה בלייר, האם לא נתתי פתחון-פה לחקלאים עד עכשיו?
יוסטה בלייר: בסדר גמור.
רן כהן: אפרים כהן, אני מבקש אולי שגם תשלים לנו את הידע לגבי נושא עובדי החקלאות שיצאו מהארץ.
אפרים כהן: יש את הרצל גדז' שנושא באחריות כמוני.
רן כהן: או שהרצל גדז' יאמר זאת.
רן כהן: תשלימו את זה.
רן כהן: אפרים כהן, לגבי מנהלת ההגירה, תתיחס גם לאלה שהוצאו מהארץ.
רן כהן: זה כבר לא רק עניין של המשטרה.
אפרים כהן: אני חושב שיש הישג גדול שיש היום שיתוף פעולה יוצא מן הכלל עם משרד החקלאות, כי בעבר ההיתרים ניתנו ע"י פקידים, שצר לי לומר שלא הבינו בחקלאות, ולכן היתה החלטה והייתי שותף להחלטה שבנושא של קביעת קריטריונים מקצועיים יקבע משרד מקצועי.
אפרים כהן: אנו מצוּוים לבצע החלטת ממשלה, ולכן יש שיתוף פעולה.
אפרים כהן: יוסי ישי, בעבר מנכ"ל והיום מנכ"ל בפועל, היה שותף לכל התהליך הזה שהם קובעים את הקריטריונים והאחריות היא של משרד החקלאות בנושא הזה.
אפרים כהן: הוא יודע והוא מבין בנושא.
אפרים כהן: נתונים - עד שנת 2000 היו 18 אלף עובדים זרים בחקלאות.
אפרים כהן: משנת 2000 עברנו ל-2001 - ל-22 אלף.
אפרים כהן: החלטת הממשלה לשנת 2003 היא שצריך לרדת ב-5,000.
אפרים כהן: ההיתרים, שהוצאו ע"י שירות התעסוקה בשנת 2002, הסתכמו ב-28 אלף או ליתר דיוק 27,983.
אפרים כהן: מתוך המיכסה הזאת לנושא הערבה, ויש העדפה מתקנת לנושא הערבה התיכונה, הוקצו 1,892 עובדים בחקלאות, כולל התוספת של 30% כהעדפה מתקנת לנושא הערבה.
רן כהן: אבל, זה מכלל המיכסה.
רן כהן: זה לא הגדיל את המיכסה.
יוסי ישי: אין אקסטרה.
יוסי ישי: זו חלוקה פנימית.
רן כהן: זו חלוקה פנימית שונה.
אפרים כהן: זה גם בגלל היחודיות של המקום.
רן כהן: אני רק רוצה להבין שיש פה העדפה מתקנת, אבל זה נלקח גם ממישהו אחר כאילו.
אפרים כהן: בנושא החקלאות יש את היחודיות גם של העובדים התאילנדים, כי בעצם אין שם בריחה או נשירה.
אפרים כהן: הם מסיימים את העבודה ויוצאים החוצה, פרט למספר מסויים שמוחזק ע"י החקלאים כהעסקה בלתי-חוקית כלומר הם לא-חוקיים וממשיכים להיות מועסקים.
אפרים כהן: יש לציין פה את שגרירות תאילנד ששותפה ודואגת לנתיניה.
אפרים כהן: הם בפגישות תכופות איתנו על זכויות העובדים, על תנאי שכר, על תנאים הולמים ועל תנאי מגורים, וזה דבר יוצא מן הכלל לעומת שגרירויות אחרות.
אפרים כהן: השגרירות התאילנדית נמצאת בקשר מתמיד ויש לה נספחים מיוחדים, כולל השגריר שנפגש איתנו לעתים קרובות כדי לדאוג שהנתינים שעובדים בחקלאות יקבלו את מלוא הזכויות.
אפרים כהן: כמובן, שאנו, במסגרת אכיפה, גם בודקים את הנושא של תנאי שכר ותנאים הולמים וכל המשתמע מכך.
רן כהן: האם אתה אומר ש-100% של העובדים התאילנדים חוזרים לתאילנד?
אפרים כהן: לא הייתי אומר זאת.
אפרים כהן: הייתי אומר, בזהירות מירבית, שהתאילנדים בסיימם את העבודה בישראל חוזרים לארצם.
אפרים כהן: אני יודע, שיש חקלאים שעדיין מחזיקים תאילנדים ללא היתר.
חיים חדד: אפרים כהן, תסייג זאת.
אפרים כהן: לא אסייג.
אפרים כהן: אני אומר זאת בעדינות רבה, כי היום אתם נחמדים וטובים.
יוסי ישי: בסדר גמור.
יוסי ישי: זו הגדרה הוגנת.
רן כהן: אמרת בדבריך במובלע שיש איזה שהוא חלק של עובדים בלתי-חוקיים שנמצאים בארץ.
רן כהן: מי הם?
רן כהן: כמה הם?
רן כהן: איפה הם?
אפרים כהן: לפי הנתונים שהמציא מר גדז', יש 28 אלף היתרים, אבל אין 28 אלף עובדים בחקלאות.
אפרים כהן: בבדיקה שלו הוא הגיע ל-24 אלף לעומת 28 אלף היתרים.
אפרים כהן: התכנסנו כל גדולי הדור יחד עם מפקד משטרת ההגירה ואמרנו: "בואו ונעשה את הויסות ולעובדים הלא-חוקיים לתת ליגליזציה ולא לפתוח את שמי הארץ".
רן כהן: להפוך את הבלתי-חוקיים לחוקיים.
אפרים כהן: התכנסנו, אגף התקציבים, ראש מינהל האוכלוסין, אנוכי ומפקד משטרת ההגירה.
אפרים כהן: ויתרנו על משטרת ההגירה ואמרנו לתת לה את כל הסיוע הדרוש על מנת לווסת את העובדים הלא-חוקיים לבעלי היתר חוקי.
אפרים כהן: אדוני היושב-ראש, נכשלנו, כי הם, גם לא משטרת ההגירה, לא הצליחו.
זהבה גור: כי אין תאילנדים לא חוקיים.
אפרים כהן: יש.
אפרים כהן: לא הצלחנו.
אפרים כהן: הייתי אומר בעדינות רבה שהיו מקומות שהיתה בהם אלימות של חקלאים, וגם בתקופה לפני כן כשמפקחים הגיעו לישובים חקלאיים הם הותקפו והיתה אלימות כלפיהם.
אפרים כהן: חבר'ה, אני אומר את הדברים ברורים.
אפרים כהן: באו עם מזלגה והרימו את הרכב עם כל המפקחים, ובנס לא קרה אסון.
אפרים כהן: אני צודק.
אפרים כהן: אני יודע מה שאני אומר.
זהבה גור: אני צודקת.
דובר: היא אמרה, שהיא צודקת.
אפרים כהן: גם אני אומר שאני צודק.
אפרים כהן: גם משטרת ההגירה תוך כדי אכיפת הנושא הזה לא התקבלה, הייתי אומר בזהירות מירבית, ברוח טובה והיתה שם אלימות כלפי שוטרים עד להתערבות מפקד משטרת ההגירה בנושא הזה.
אפרים כהן: לאחר שמפקד משטרת ההגירה הופיע והרים ידיים, אנו הרמנו ידיים, כרשויות אכיפה, והמלצנו בפני כל הגורמים לפתוח את שמי הארץ לגבי היתרה.
רן כהן: זה נקרא:
רן כהן: האלימות משתלמת - מה שמלמדים אותי בכנסת בכל מיני נאומים.
אפרים כהן: חברי, הרצל גדז', עד לכך שאמרתי: "כולנו נכשלנו.
אפרים כהן: אנו, משרתי הציבור, נכשלנו במשימה הזאת".
רן כהן: כלומר, למעביד שמעסיק עובד בלתי-חוקי ולעובד בלתי-חוקי אצל מעביד שמעביד אותו באופן בלתי-חוקי יש חסינות עכשיו בגלל אלימות.
אפרים כהן: לא, אין חסינות.
רן כהן: האם החוק הישראלי נעצר בפתח המשק החקלאי?
אפרים כהן: אדוני, אני מתייחס לעובדות.
אפרים כהן: יש את התכנית של מר גדז', ואהיה שותף לה, לאחר שהוצאנו את ההיתרים ויתחילו לטפל בנושא הזה לגבי כל חקלאי, ומר גדז' יתיחס לתכנית בדיוק שמתחילה ב-19 בחודש, ואני מקווה שאנו נסגור מעגל לגבי מתן הזכות לחוקיים ואי-זכות ללא-חוקיים.
זהבה גור: אני רוצה לומר משהו קטן בהתייחסות לדבריו.
רן כהן: עוד אף אשה פה לא דיברה, ואפילו בזכות זה תדברי.
רן כהן: את תדברי בזכות עצמך ויהיה בסדר גמור.
רן כהן: הרצל גדז', בבקשה.
הרצל גדז': אני חושב, שגם פה צריך לבצע את האבחנה בין הצורך לתת את המענה, כפי שאנו מחוייבים, לאותם חקלאים שיש להם היתרים כחוק, לבין האם יש ברשותם את כל מצאי העובדים שצריך להיות או פחות.
הרצל גדז': בעצם, זאת אחת הסוגיות המורכבות שחובת ההוכחה מורכבת מאד.
הרצל גדז': בהמשך למה שאמר קודם אפרים כהן, אם יש חקלאים ויש עובדים זרים בלתי-חוקיים אצל מעסיק בלתי-חוקי שאין לו היתר חוקי, צריך לטפל בו.
הרצל גדז': לא צריך לוותר לו, לא צריך לפחד ממנו ולא צריך להירתע ממנו.
הרצל גדז': אבל, בד בבד עם הנושא הזה צריך ללכת אל מול החקלאים החוקיים, שיש להם היתרים כחוק, לעבוד מולם בצורה מסודרת ולוודא שכל מה שהממשלה נותנת אכן מגיע, ואם חסר - יש לראות איך משלימים זאת בצורה מסודרת.
רן כהן: הערת סוגריים - העונש הכי כבד כלפי מעסיק חוקי הוא שמוותרים למעסיק הבלתי-חוקי, כי זה עונש לכל מי שעובד באופן ישר.
רן כהן: אם אפשר להעסיק בשחור, אז לדפוק את המעסיקים הישרים.
הרצל גדז': לכן, גם בדיון הקודם שהיה בוועדת השרים, והיה נוכח כבוד שר החקלאות, אמרתי במפורש שצריך להסית את כיווני האכיפה כלפי הבלתי-חוקיים ולטפל בחוקיים בצורה הגיונית, לעבוד מולם ולראות מי בסדר ולתת לו את הפריבילגיה שהוא בסדר.
הרצל גדז': משום מה הדברים תפסו זוית אחרת.
הרצל גדז': במסגרת כל הטיפול בעובדים זרים בחקלאות, יש גורם די משפיע בנושא - חברות התיווך, שיוצרות דיס-אינפורמציה בין הקורה אצלנו ואצל החקלאי.
הרצל גדז': זו משוואה בלתי כתובה.
רן כהן: כמה חברות תיווך עוסקות בזה?
הרצל גדז': למעלה משלושים.
הרצל גדז': הנושא הזה מתנהל כמו שמתנהל כך שכולם סבלו מזה.
הרצל גדז': סבלו משרדי ממשלה כי לא סיפקו את הסחורה, ויש החלטת ממשלה שיהיו לא יותר מ-28 אלף.
הרצל גדז': בערבה התיכונה יש את מספר עובדים גדול ועוד כמה מאות עובדים שלא משחררים אותם בגלל המצוקה.
הרצל גדז': מתחילים ב-29 בחודש מבצע ארצי שיימשך כחודש וחודש.
הרצל גדז': כל חקלאי עם היתר יהיה חייב להתייצב בעצמו עם דרכוני העובדים שאצלו ולהציגם במשרד הפנים, ולכל עובד תודבק מדבקה מגנומטרית.
הרצל גדז': לא מתעסקים בבלתי-חוקיים כלל.
הרצל גדז': אורך המבצע כחודש במידה ותהיה היענות.
הרצל גדז': יש שאומרים: "אין לנו זמן.
הרצל גדז': תפנה לכוח-אדם שלי".