GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ניסן סלומינסקי: יוציאו גם את החוקיים.
יהודה שגב: תכף נדבר על התכנית שאנו מציעים.
רן כהן: אם כך, היתה אי-הבנה.
יהודה שגב: זו היתה דוגמה אחת.
יהודה שגב: הדוגמה השניה היא תשתיות.
ניסן סלומינסקי: היושב-ראש, רד מזה.
רן כהן: אני יורד מזה.
רן כהן: המחקר השיטתי לא בא להגיד אם אלה או אלה.
רן כהן: הוא בא להגיד: אם 35 אלף לא יהיו - כמה ישראלים יהיו?
יהודה שגב: אינני רוצה להתפלמס.
יהודה שגב: סגן שר התעשיה, המסחר והתעסוקה מיכאל רצון: הפולמוס שלך הוא גם לא איתו.
יהודה שגב: בעניין הזה ענף הבנייה לא כולל רק בנייה למגורים אלא גם תשתיות, ואתן רק דוגמה אחת.
יהודה שגב: למה התפרצתי ואמרתי שהמחקר לא מתוּקף על 2002 ו-2003?
יהודה שגב: מסיבה אחת פשוטה.
יהודה שגב: קיראו למנכ"ל רכבת ישראל והוא יגיד לכם כהאי לישנה.
יהודה שגב: פגשתי אותו ביום שישי, והוא אמר: "מה קרה לכם?
יהודה שגב: העליתם את המחירים במכרזים".
יהודה שגב: אמרתי לו: "נכון.
יהודה שגב: מייקרים את עלות העבודה ואין זרים בפרוייקטים ישראלים.
יהודה שגב: מה אתה רוצה שאני אעשה?".
יהודה שגב: הוא אמר: "אתה מחייב אותי עכשיו בפרוייקטים ב-100 מליון שקל - זו רכבת ישראל", כי הוא העלה את מחיר המכרזים והתקציב הוא תקציב נתון.
יהודה שגב: מה זה?
יהודה שגב: מה ההוקוס-פוקוס הזה?
יהודה שגב: לכן, אני אומר עוד פעם שאני לא רוצה להתפלמס עם הממצאים.
יהודה שגב: לטעמנו, הדוח לא מקיף את כל בעיות הענף בקטע רק של תחלופת העובדים של ישראלים וכו'.
יהודה שגב: אנו הזמנו עבודה נגדית אצל פרופסור צבי אקשטיין, וכשהיא תסתיים נניח אותה על השולחן ונתווכח עם בנק ישראל ועם פרופסור אקשטיין שהוא מומחה לא קטן.
ניסן סלומינסקי: עדיין לא סתרת שום דבר.
נעם זוסמן: דרך אגב, העבודה הקודמת של אקשטיין הגיעה לממצאים דומים.
יהודה שגב: אני מכיר את העבודה של פרופסור אקשטיין, ויש אצלי את הטיוטות.
יהודה שגב: אנו לא רק מדברים, אלא גם עושים.
יהודה שגב: מה עשינו?
יהודה שגב: נציג בנק ישראל, כמה ישראלים נוספו לענף הבנייה ברבעון האחרון?
נעם זוסמן: ברבעון האחרון?
יהודה שגב: אתם פירסמתם: 3,600.
רן כהן: יש פה איזה שהוא מתח שאני חייב לפזרו.
נעם זוסמן: המחקר שלנו נוגע ל-1995-2001.
יהודה שגב: היו"ר רן כהן:
יהודה שגב: אחד הדברים שאני הכי שונא זה להשתמש בפטיש.
יהודה שגב: ביקשתי מאנשי בנק ישראל לבוא ולתת את עיקרי הממצאים לא כדי להתפלמס.
יהודה שגב: אנו לא ישיבה בשביל מחקר ולא בשביל שום דבר.
יהודה שגב: רצינו לראות דבר שבא להאיר איזה שהוא כיוון.
יהודה שגב: לבנק ישראל אין שום צ'אנס חיים לשנות את ענף הבנייה או לתקן אותו.
יהודה שגב: הוא עשה איזה שהוא מחקר, ואנו חושבים שאנו קצת אינטלגנטיים ורוצים ללמוד מזה.
יהודה שגב: יהודה שגב, לא פניתי אליך כדי לעשות ביקורת על בנק ישראל.
יהודה שגב: עזוב את בנק ישראל.
יהודה שגב: אני עכשיו רוצה לדעת מה עושים כדי שבענף הבנייה שיעבדו יותר ישראלים, ומה צריכה הממשלה והכנסת לעשות כדי שיהיו יותר ישראלים בענף הבנייה.
יהודה שגב: בוא ונעזוב את כל השאר.
יהודה שגב: אם לא יעצרו אותי ארבע דקות, אתן לך תשובה על כל השאלות.
יהודה שגב: קודם כל עושים, ואחר כך מדברים.
יהודה שגב: ראשית, הענף קלט 3,600 ישראלים ברבעון האחרון, ומתוכם 1,600 לעבודות רטובות ומתוכם כ-960 ערבים ישראלים.
יהודה שגב: זה בלי 'טרררם' גדול ו'טרררם' קטן.
יהודה שגב: תכף אגיד לך איפה אני תקוע וצריך את עזרתכם בעניין הזה.
יהודה שגב: שנית, הגשנו תכנית לממשלת ישראל וביקשנו שתהיה תכנית משותפת איך מכשירים ישראלים, כשכל שנה מכשירים 3,000-5,000 ישראלים ויורדים 3,000-5,000 עובדים זרים.
יהודה שגב: חולק בין הנוכחים קובץ בן שלושה עמודים בנושא (ראה נספחים מס' 6, 7, ו-8).
יהודה שגב: התכנית כללה שלושה נושאים מרכזיים: (א) מה אנו, הקבלנים, מתחייבים לשלם, ותכף אגיד את המספרים.
יהודה שגב: (ב) מהם התמריצים שאנו נותנים למעסיק ולמועסק.
יהודה שגב: (ג) מהם המסלולים שאנו מציעים לאנשים על מנת לבוא ולהצטרף לענף הבנייה.
יהודה שגב: אני מבקש לעבור לעמוד הבא שלפניכם, כדי לעבור על הדברים ולהגיד איפה זה עומד.
יהודה שגב: זו תכנית שסוכמה עם הממשלה.
יהודה שגב: היא סוכמה עם משרד האוצר.
יהודה שגב: בתחום השכר התחייבנו לשלם לעובד מקצועי מתחיל 6,200 שקל.
יהודה שגב: כשנזרק פה קודם המספר 8,000 שקל, מדובר על עובד ותיק שיש לו נסיון של שנתיים.
רן כהן: האם זה שכר ברוטו או עלות?
יהודה שגב: אנו מדברים רק במונחי ברוטו לעובד.
יהודה שגב: זו לא עלות.
יהודה שגב: העלות הרבה יותר גבוהה.
יהודה שגב: כאמור, מדובר על 6,200 שקל למי שגמר הכשרה מקצועית.
יהודה שגב: זה לא אחד שאומר: "אני בנאי", אלא אחד אמיתי שיודע לעבוד.
יהודה שגב: אסביר מאיפה המקורות.
יהודה שגב: אנו בנינו את 6,200 השקל על החוק שחוקק, שחבר-הכנסת סלומינסקי הזכירוֹ.
יהודה שגב: חוקק חוק במדינת ישראל בדצמבר 2002 לגבי 1,000 שקל מקרב מובטלים מקבלי הבטחת הכנסה למעסיק - תמריץ.
יהודה שגב: זה לא מבוצע, כי ביטוח לאומי לא הוציא הוראות ביצוע.
יהודה שגב: למה הוא לא הוציא הוראות ביצוע?
יהודה שגב: חבר-הכנסת שמחון, יושב-ראש ועדת הכלכלה, קיים דיון אך לפני שלושה שבועות על הנושא, והתשובה היא: אין תקורות, אין פקידים וכו'.
יהודה שגב: כשהתחייבתי על 6,200 שקל, התחייבתי, בין היתר, על סמך זה שנקבל 1,000 שקל מהממשלה.
יהודה שגב: אני היום מכשיר כבר 100 עובדים ישראלים, מתוכם 28 אתיופים, בבית-הספר להכשרה אצלי.
יהודה שגב: ענת מנהלת את העניינים אצלנו.
יהודה שגב: התחייבתי לתת 6,200 שקל, אבל את 1,000 השקל אינני מקבל.
יהודה שגב: בית-הספר נמצא בחולון, ואני מזמין את הוועדה לבקר ולקיים שם דיון ולראות בעיניים איך מכשירים ישראלים לענף הבניה.
רן כהן: נעשה זאת.
יהודה שגב: התחייבנו הוא לתת משכורת 13 למתמידים.
יהודה שגב: אם אתה מתמיד שנה - 6,200 שקל.
יהודה שגב: אם אתה מתמיד שנתיים - אנו מתחייבים למלגה.
יהודה שגב: שים לב שהקמנו קרן.
רן כהן: התחייבתי לא להפריע לך, אבל לא התחייבתי לא לעזור לך.
רן כהן: בעקבות החוק שציינת, מה צריך לעשות כדי שהחוק הזה יהיה?
יהודה שגב: זה פשוט - שביטוח לאומי יוציא הוראות ביצוע, וזה הכל.
ניסן סלומינסקי: כנראה שכאן מסובכים עם המעסיקים, ואני רק אומר מסברה ואני לא יודע.
ניסן סלומינסקי: אתה מפחד כל הזמן שאתה נותן למעסיק, וזה לא מגיע למועסק.
ניסן סלומינסקי: אבל, היום, השר נתניהו אמר שלפחות בתחומים מסויימים הם יתנו הוראת הפעלה של הדבר זה, כנראה, כדי שתהיה ביקורת יותר מלאה.
רן כהן: כמה זמן עבר מאז?
יהודה שגב: זה מדצמבר 2002.
רן כהן: אלך עם זה לבג"ץ נגד הביטוח הלאומי.
יהודה שגב: זה רעיון טוב.
ניסן סלומינסקי: תבדוק קודם.
ניסן סלומינסקי: אולי זה עדיין לא נגמר בוועדת הכלכלה.
רן כהן: האם הכנסת מחוקקת, והמדינה עושה צחוק?
רן כהן: זו נקודת מפתח, ואני רוצה לעזור.
רן כהן: האם מישהו פה יודע מה הסטטוס של החוק הזה?
אסתר רייס: לא.
אסתר רייס: אני מייצגת את נושא הסיעוד, ומי שקשור לזה לא נמצא כאן.
רן כהן: כלומר, אין פה אף אחד שמצוי בעניין ויכול לומר איפה זה עומד.
רן כהן: ניסן סלומינסקי: אני רק יודע מהיום, מהישיבה למעלה, ששר האוצר אמר שבאותם תחומים, שהוא דיבר עליהם שרוצים לתמרץ, הם יפעילו את החוק הזה באופן ממשי.
רן כהן: כלומר, כנראה, שיש כאן איזו שהיא בעיה לגבי מקומות אחרים שבהם לא בטוחים שזה זורם לכיס הנכון.
יהודה שגב: אתן לך את התשובה.
יהודה שגב: היה דיון אצל חבר-הכנסת שמחון, ובאו אנשי ביטוח לאומי ואמרו: "חסרות לנו תקורות".
רן כהן: אני אומר זאת בשיא הרצינות, ואני עכשיו חוזר על זה בפני סגן השר.
רן כהן: נחשף פה, שהכנסת חוקקה בדצמבר האחרון חוק שמחייב את התמרוץ של המדינה לעובדים בענף הבניין.
רן כהן: זה חוק שמחייב נתינת תמריץ למעסיק שמעסיק ישראלים נוספים בענף הבנייה.
רן כהן: חוק זה לא מופעל עד היום הזה.
מיכאל רצון: למה?
מיכאל רצון: זה חוק שמופעל.
יהודה שגב: לא מופעל.
יהודה שגב: ביטוח לאומי לא הוציא הוראות ביצוע.
רן כהן: לא מופעל.
רן כהן: אם חוק זה לא יופעל, אציע לחברי חבר-הכנסת סלומינסקי ולשאר חברי הוועדה שנלך לבג"ץ.
ניסן סלומינסקי: נעשה בדיקה לפני כן.
מיכאל רצון: אין שום בעיה.
מיכאל רצון: בוא ונבדוק את זה, ואין ספק שהוא ייושם.
יהודה שגב: כמו שאמרתי, התחייבנו על מענק ההתמדה.
יהודה שגב: התחייבנו לגבי מי שמתמיד שנתיים - מלגה סלקטיבית ללימודים למנהלי עבודה, לאדריכלים, למהנדסים ולימודי הנדסה וכו' והתחייבנו ללימודי המשך.
יהודה שגב: אנו תקועים בבעיה הבאה: מי משלם בתקופת ההכשרה את דמי הבטחת ההכנסה/דמי אבטלה?
יהודה שגב: לצערי הרב, לעניין זה הוראות ביצוע סבוכות ומסובכות שאף אחד לא מתמצא בהן.
יהודה שגב: בשורה התחתונה, כשבא אדם לבית-הספר או שהוא מופנה מטעם שירות התעסוקה, אנו צריכים להחזירו לביטוח הלאומי כדי שיגידו לו מה הזכאות שלו.
יהודה שגב: אם אתה בן 24 ואינך נשוי עם שני ילדים - מגיע לך כך, ואם אתה גר במרחק 70 ק"מ - מגיע לך כך, ויש 24 הוראות ביצוע בלתי ניתנות לקריאה ובלתי ניתנות להבנה ע"י אף אחד.
יהודה שגב: סגן שר התעשיה, המסחר והתעסוקה מיכאל רצון: יהודה שגב, עם האינטלגנציה שלך, אתה בטח מבין.
יהודה שגב: אני, עם האינטלגנציה שלי, עם הקב"א שלו לא מצליחים לסדר את זה.
מיכאל רצון: תצליחו.
מיכאל רצון: נכון שיש שינויים עם התכנית הכלכלית - שינויים לגבי מי שמגיעות לו קצבאות כאלה ואחרות, כולל דמי אבטלה בתקופת הכשרה מקצועית - אבל, הדברים אינם כאלה מסובכים.
מיכאל רצון: זה נכון שהם יותר קשים.
אשר דהאן: יש החמרה גדולה מאד.
מיכאל רצון: יש החמרה.
יהודה שגב: לא יצאו הוראות ביצוע של ביטוח לאומי, וצריך שהן ייצאו וזה הכל.
יהודה שגב: יש עוד כל מיני נושאים כמו דמי נסיעה שלא אעלה אותם פה אלא במשרד העבודה.
יהודה שגב: ההערה האחרונה נוגעת לנושא המקצועי.
יהודה שגב: אני מבקש להבהיר, וקשה לנו להסביר את העניין הזה: אי-אפשר לקחת עובד מהרחוב ולהגיד לו "לך ותהיה רצף" או "לך תהיה טייח".
יהודה שגב: זה לא 'עובד'.
יהודה שגב: הוא צריך להיות מקצועי.
יהודה שגב: בטח שאי-אפשר לומר לו שיהיה תפסן שצריך להסתכל קומה קדימה וקומה למעלה.
יהודה שגב: לא יכול להיות, שההתייחסות של מדינת ישראל תהיה באופן הזה.
יהודה שגב: כדי להיות מייסטר בטייחות ולקבל תעודה בגרמניה, צריך שנתיים, וגם ברצפות צריך שנתיים.
יהודה שגב: אנו מדברים עם אשר דהאן, שנמצא כאן, על קיצור הקורס לששה חודשים, שמתוכם שלושה חודשים האדם יהיה באתר ושלושה חודשים - בבית-הספר, וגם לגבי זה יש לנו בעיות ואישורים.
אשר דהאן: אבל, זה מתבצע.
יהודה דהאן: אמרתי: זה מתבצע.
יהודה דהאן: יש לנו עוד קרבות על השישה חודשים.
רן כהן: אם כך, מה לא מתבצע בנושא ההכשרה המקצועית?
יהודה שגב: בקטע של אשר דהאן אין לי בעיות, וזה דווקא 'עובד'.
יהודה שגב: אנו מדברים על איך מקצרים את הקורס עוד.
רן כהן: האם זה עובד על היקפים של 100 עובדים?
יהודה שגב: כרגע, זה מה שיש.
אשר דהאן: ב-2002 הכשרנו כ-160 קורסים - כ-3,500 איש.
אשר דהאן: מה-1 ביולי 2002 חלה החמרה מהביטוח הלאומי/האוצר, שחייל משוחרר לא יכול לבוא וללמוד ושעולה חדש לא יכול ללמוד.
אשר דהאן: זה רק לאוכלוסיות של אבטחת הכנסה.
מיכאל רצון: זה לא שהוא לא יכול ללמוד.
מיכאל רצון: הוא יכול ללמוד, והוא רק לא מקבל תשלום.
אשר דהאן: סגן השר צודק בהערתו.
אשר דהאן: הוא יכול לבוא ללמוד, אבל הוא לא מקבל את ההטבות.
יהודה שגב: אם כך, מי יבוא?
אשר דהאן: יש לנו הכשרה מקצועית מצויינת ברמה אירופאית וברמה אמריקאית, אבל אנשים לא באים.
אשר דהאן: גייסנו קבוצת אתיופים, ויש לנו 15 בתי-ספר בפרישה ארצית וחלקם עומדים ריקים.
אשר דהאן: שירות התעסוקה מפנה 200 איש לקורס אחד, ומביניהם יש אולי 15 שרוצים.
רן כהן: למה הטמטום שולט במחזוריות?
רן כהן: לפני 16 שנה חיילים משוחררים היו זכאים לששה חודשי דמי אבטלה אחרי הצבא ללא עבודה.
רן כהן: הם היו מסתובבים ומקבלים, ולא עבדו בבניין, בתעשיה או במלונאות.
רן כהן: באתי ואמרתי: "למה?
רן כהן: בואו וניתן להם חצי דמי אבטלה בנוסף לשכר".
רן כהן: האוצר צרח: "מה?".
רן כהן: בסופו של דבר, חוקקנו חוק, ולימים זה היה במסגרת חוק חיילים משוחררים.
רן כהן: הלכו לעבוד בעבודות נדרשות ועשו את כל הדברים האלה - חיילים ובנים שלנו.
רן כהן: אינני מבין למה שחיילים משוחררים לא ילכו לעשות את העבודות האלה.
רן כהן: האם רוצים להביא עובדים זרים?
מיכאל רצון: הם יכולים.
מיכאל רצון: אינני מבין מה הבעיה.
מיכאל רצון: היו"ר רן כהן: אין את ההטבה.
יהודה שגב: משפט סיכום - אנו מבקשים מהכנסת שני דברים: ראשית - להפעיל את החוק לתמרוץ מעסיקים ב-1,000 שקל.
יהודה שגב: שנית - להפעיל את דמי הבטחת ההכנסה בתקופת ההכשרה.
יהודה שגב: אם לא יתנו להם דמי אבטלה או הבטחת הכנסה בתקופת ששת חודשי הלימודים, הם לא יבואו.
יהודה שגב: חבל על הזמן.
רן כהן: מי זה "להם"?
יהודה שגב: לאנשים שיבואו.
יהודה שגב: אם אדם בא עכשיו לקורס של ששה חודשים ולא מקבל כלום, הוא לא יבוא.
יהודה שגב: למה שהוא יבוא?
רן כהן: האם כל אלה שבאים היום לא מקבלים?
אשר דהאן: מקבלים הבטחת הכנסה שקוצצה ביולי 2002 ובינואר 2003, וזה מגיע ל-1,200 שקל.
אשר דהאן: אדם לא יבוא בשביל 1,200 שקל.
אשר דהאן: הוא מחפש מאיפה להתקיים ולאכול.
אשר דהאן: 3,500 שקל זה מצויין היום בשבילו, והם מחפשים את זה.
אשר דהאן: אבל, לא באים לבניין ולתעשיה.
רן כהן: אני מבין, שאנו רוצים להבקיע גולים, אבל קושרים לעצמנו את הרגליים.
אשר דהאן: נושא ההכשרה המקצועית נמצא בפרישה ארצית.
אשר דהאן: בימים כתיקונם - 2001, 1999 ו-2002 בחלקה - הכשרנו כ-100 אלף עובדים בכל הענפים: סיעוד, תעשיה, בניין, חשמל, אלקטרוניקה ומתכת.
אשר דהאן: יכול להעיד על זה סטף ורטהיימר שיש לו מפעל גדול מאד בצפון והוא מקבל עובדים, ויכול להעיד על זה מפעל "אינטל" שהוא מפעל עתיר ידע.
אשר דהאן: לצערי, היום, אנו מתלבטים לפתוח איתו, כי הוא אומר: "אם אתה מביא לי הבטחת הכנסה, שזו אוכלוסיה שצריך לעזור לה, חסרת מוטיבציה וחסרת השכלה, אינני יכול להתמודד במוצרים שלי עם התעשיה הבינלאומית.
אשר דהאן: אתם צריכים להשקיע בהם".
אשר דהאן: אנו לא מוציאים אותם מכלל הטיפול, ואנו נותנים להם טיפול.
אשר דהאן: אבל, אינני יכול להביאו ישירות לקורס.
אשר דהאן: אני נותן לו מכינות והשלמות השכלה, והוא באיזה שהוא מקום בורח, קם ונוטש את העסק.
אשר דהאן: היום, מלת"ב הוא אחד מבתי-הספר שהוא שותף יחד איתנו, וזה בנוסף ל-15 נוספים.
אשר דהאן: בית-הספר הזה בתהילה שלו היו 20, 30 ו-40 קורסים, והיום יש שם בקושי שלושה קורסים.
אשר דהאן: אנשים לא מגיעים בגלל העסק הזה.
אשר דהאן: אנו קוצצנו בהמון כסף, והורידו לנו מליונים.
אשר דהאן: בנושא האוכלוסיה, שהוא הקטע הכי קשה, אנו לא מצליחים להביא אנשים ללמוד.
אשר דהאן: אנו לא יכולים לדבר על נושא החלפת עובדים זרים.
אשר דהאן: אין דבר כזה.
אשר דהאן: על מנת לממש יותר את הנושא של עשיית ה-MATCHING בין הישראלים לנושא הזרים, אני מציע לחוקק חוק שכר מינימום בענף הבנייה.
אשר דהאן: יש שכר מינימום לכל המשק, ואני אומר: שכר מינימום רק לענף הבנייה.
אשר דהאן: כמה?
אשר דהאן: לדעתי, 5,500 שקל פלוס 1,000 שקל שהוא רוצה סבסוד.
אשר דהאן: היו"ר רן כהן: זה מסתדר בערך כמו עם המחקר של בנק ישראל.
אשר דהאן: אני אומר לחוקק חוק שכר מינימום בענף הבנייה - רק לענף הבנייה 5,500 שקל, וכל השאר נשארים ב-3,500 שקל.
יהודה שגב: זה מקובל עלינו.
מיכאל רצון: אם זה מקובל עליך, למה צריך לחוק?
יהודה שגב: אני משלם 6,200 שקל.
מיכאל רצון: אם כך, תשלם וגמרנו.
יהודה שגב: אני משלם.
יהודה שגב: אני מוכן לשלם - לא באים.
רן כהן: אדוני סגן השר, נדמה לי שאם אני תופס נכון את העניין, המעסיקים בענף הבנייה מוכנים לשלם סכומים של מעל 5,500 שקל והם גם משלמים.
רן כהן: יש אנשים שמוכנים לעבוד בענף הבנייה, אבל או שאין להם הכשרה מקצועית או שאין להם מוטיבציה או שאין מה שיעשה את החיבור בין שני הדברים הללו.
רן כהן: כדי שיהיה החיבור לשני הדברים הללו, נחוצים, כמדומני, 2-3 דברים: (1) שתהיה מערכת עידוד מעבר מאבטלה לתעסוקה, וזה התמרוץ שדובר עליו קודם.
רן כהן: (2) שמערכת ההכשרה המקצועית הזאת תקבל את כל הגיבוי, כדי שהיא תכשיר את העובדים הללו שהם יודעים שהם הולכים לקבל שכר כזה וכזה בעבודות הללו.
רן כהן: (3) אם אינני טועה, הדבר הזה גם צריך להיות גם איזה שהוא שינוי תרבותי.
רן כהן: סליחה על ההגדרה, ואף אחד לא יחשוד בי.
רן כהן: שינוי תרבותי זה אומר שאם לעניין הזה הממשלה יוצאת גם בקמפיין שאומר "ישראלים בונים את ישראל ובונים את עצמם" או אני לא-יודע-מה - וזו סתם הגדרה לא מוצלחת ברגע זה - נדמה לי שהדבר הזה יכול לעבוד.
נעם זוסמן: אבל, התנאי ההכרחי הוא להוציא את הזרים.
רן כהן: אני בא מהאמהות החד-הוריות, והעלבון הכי גדול שלהן הוא על שני דברים: הדבר האחד - האם יש להן אוכל לילדים, והדבר השני שהן אומרות הוא "אנו גם רוצות שיהיה לנו איזה שהוא אופק.
רן כהן: שיהיה לי סיכוי ללמוד משהו ולעשות משהו יותר זה.
רן כהן: אני קבורה לכל החיים.
רן כהן: אני לא יכולה לחלום להיות במשהו קצת יותר מקצועי", וזה חבל.
רן כהן: דניאל אברהם: אני דניאל אברהם, מזכיר איגוד מגדלי הפרחים, ואנו מאוגדים בלשכת המסחר.
רן כהן: עסקתי עשר שנים בקליטת עובדים ישראלים לענף הפרחים, ולדעתי זה מתאים לכל המגזר החקלאי.
רן כהן: הוזכרה פה אורה נמיר.
רן כהן: בסגר הראשון שהיה ב-1994 ורבין ז"ל החליט על הבאת העובדים הזרים, היא התנגדה מאד ואמרה: "לא, רק ישראלים".
רן כהן: התחברתי אליה ביחד עם דוד לפלר, והתחלנו לפעול בעניין הזה.
רן כהן: באיזור חדרה מנהל הלשכה היה חיים בר, ונדמה לי שהוא המנהל גם היום.
רן כהן: הוצאנו אוטובוסים שלמים לישובים.
רן כהן: לצערי הרב, התחלנו באוטובוסים, וזה נגמר במיניבוס ואחר כך היו אנשים בודדים.
רן כהן: גילינו, שתוך כמה חודשים כולם הפכו להיות סרבנים בלשכה.
רן כהן: מה עשינו?
רן כהן: פתרנו את הבעיה של מדינת ישראל, כי היא לא שילמה דמי אבטלה.
רן כהן: אבל, מה קרה לנו?
רן כהן: אנו שילמנו את מלוא המחיר הן בתשלום הפיזי והן בנזקים שנגרמו לנו, כי לא היה להם רצון לעבוד.
רן כהן: אכנס גם למה שעשינו הלאה בהכשרה מקצועית.
רן כהן: הלכנו ועשינו עוד דבר, ויחד עם הג'וינט קלטנו עובדים אתיופים בחקלאות.
רן כהן: בסופו של דבר, כשכולם התרגלו והבינו מה זו מדינת ישראל כולם ברחו.
רן כהן: כך קרה בעברית הכי פשוטה והכי ברורה.
רן כהן: את מה שאני אומר לכם ניתן לבדוק ולאמת.
מיכאל רצון: מה הם "הבינו"?
דניאל אברהם: הבינו מה הן הזכויות של האזרח.
דניאל אברהם: בעברית הכי פשוטה: הבינו שלא כדאי לעבוד.
מיכאל רצון: תגיד את זה.
רן כהן: יהודים בטלנים.
רן כהן: הציונות נכשלה באבי-אביה.
יהודה שגב: אתה צודק.
מיכאל רצון: עד 1994 לא עבדו פה.
מיכאל רצון: לא היה כלום.
דניאל אברהם: יוסטה בלייר יום אחד בא והעלה רעיון לתת אזרחות לתאילנדים, ואמרנו: "אל תעשה זאת".
דניאל אברהם: הוא שאל למה, ואמרו: "יפסיקו לעבוד.
דניאל אברהם: גם הם ילמדו".
רן כהן: האם אפשר שתאמר לנו בכל זאת איך דואגים לכך שישראלים יעבדו בחקלאות?
יאל אברהם: הוא אמר את דעתו.
יאל אברהם: אני אומר את דעתי.
יאל אברהם: היו"ר רן כהן: עד עכשיו הוכחת לנו שישראלים לא רוצים לעבוד.
דניאל אברהם: קודם כל, אני מוכיח לך את הבעיה שישנה, ואחר כך נמשיך הלאה.
רן כהן: האם אתה חושב שהייתי מקיים את הדיון הזה אם הישראלים היו עובדים?
דניאל אברהם: אני הולך לדבר בנושא החיובי.
דניאל אברהם: תקשיבו לי עד הסוף.
דניאל אברהם: הגעתי למסקנה, שבמתכונת שהיתה אין סיכוי שישראלים ייכנסו למשקי החקלאות.
דניאל אברהם: חשבתי וחשבתי, והגעתי למסקנה: מכיון שאנו משקים גדולים והתחלנו להתפתח ליחידות גדולות, אמרתי שביחידה גדולה זקוקים למנהל עבודה.
דניאל אברהם: אמרתי: "אם נכשיר מנהל עבודה, יהיה לנו יותר קל לקלוט גם את העובד הרגיל".
דניאל אברהם: העובד הרגיל יגיד: "האם אלך לעבוד בשביל 3,000 שקל שכר מינימום?
דניאל אברהם: ! אלך לעבוד עם הערבים והתאילנדים?
דניאל אברהם: ! לאן אתקדם?
דניאל אברהם: אעבוד חודש או חודשיים ואחזור הביתה.
דניאל אברהם: אין טעם לזה".
דניאל אברהם: אם יהיה לי מנהל עבודה במשק, יש לי סיכוי שהאחרים יגידו: "יש פה מקום עבודה שניתן להתקדם ולהיות מנהל עבודה.
דניאל אברהם: זה 'על הכיפאק'.
דניאל אברהם: מה רע?".
דניאל אברהם: אפשר לשלם להם גם מעל שכר המינימום.
רן כהן: מר אברהם, אני מגלה את כל הסבלנות שיש לי.
רן כהן: אני מבקש לדעת מה תרומתך לדיון הזה שעניינו איך מעודדים ישראלים לעבוד.
רן כהן: עכשיו תאמר, ולא את כל הסיפור.
דניאל אברהם: אנו הכנו הכשרה מקצועית לעובדים.
דניאל אברהם: אני חושב, שאם ארצה לקבל עובד כזה כמנהל עבודה, אני צריך להכשירו.
דניאל אברהם: אנא ממך, באגף להכשרה מקצועית יש את התכנית המסודרת ובשיתוף איתם עשינו זאת.
דניאל אברהם: כנסת ישראל אמרה לי: "לא.
דניאל אברהם: לא מוכנים ללמוד חקלאות".
דניאל אברהם: זה מה שאמרו לי.
רן כהן: האם זו הכשרה מקצועית למנהלי עבודה?
דניאל אברהם: כן.
דניאל אברהם: האגף להכשרה מקצועית בהתחלה לא התייחס לעניין.
רן כהן: מר אברהם, אני מודה לך.
רן כהן: יש לי עשר דקות כדי לסיים את הישיבה.
דניאל אברהם: אני מציע להכשיר.
דניאל אברהם: היו"ר רן כהן: חשבת שהצלחת 'לסבן' אותי שאחשוב שאתה מדבר על השמת ישראלים בעבודה, ודרך נושא המנהלים אתה עוקף זאת שישראלים לא רוצים לעבוד.
דניאל אברהם: לא.
דניאל אברהם: לא אמרתי: לא רוצים.
רן כהן: את מי הישראלים האלה ינהלו?
רן כהן: - את העובדים הזרים.
רן כהן: אלא את מי?
דניאל אברהם: בוא ותחשוב טיפה בהגיון.
רן כהן: לא, בלי הגיון.
רן כהן: תעשה לי טובה.
רן כהן: מה הפתרון?
דניאל אברהם: הפתרון הוא להכשיר עובדים כמנהלי עבודה בחקלאות.
דניאל אברהם: אחרת, זה לא 'ילך'.
יוסטה בלייר: מתוך 54 אלף או 62 אלף המועסקים לפי העונות, יש בחקלאות 18-20 אלף ישראלים כל הזמן.
יוסטה בלייר: כלומר, שליש מכוח העבודה השכירה או מחצית מכוח העבודה השכירה הם ישראלים, אחרי כל מה שמדברים, באופן קבוע.
רן כהן: צריך לגרשם מהארץ, משום שהם מכזיבים.
מיכאל רצון: הם מקלקלים.
רן כהן: הם מקלקלים את תדמית היהודי שלא רוצה לעבוד, כי זה לא בסדר שהם עובדים.
יוסטה בלייר: יתר המועסקים הם עצמאים, ובעבר היו פלשתינאים ואת הפלשתינאים החליפו העובדים שהובאו מתאילנד.
יוסטה בלייר: זה המצב האמיתי.
יוסטה בלייר: כדי שיותר ישראלים יצטרפו לעבודה בחקלאות, צריכים להרים את השכר.
יוסטה בלייר: החקלאות לא מסוגלת להרים את השכר.
יוסטה בלייר: הישראלים בחקלאות הם מעל שכר המינימום, ושכרם גבוה, למשל, מהשכר במשרד התיירות ובמלונאות.
יוסטה בלייר: זו לא תחתית המשק.
יוסטה בלייר: כדי לקלוט יותר ישראלים, אנו צריכים חקלאות יותר רווחית.
יוסטה בלייר: החקלאות לא נהיית יותר רווחית, בעיקר כשגם מעמיסים עלינו מסים והוצאות נוספות כמו ייקור המים ודברים דומים.
רן כהן: זה לפחות נאמר באופן מפורש.
יהודה שגב: ענף הבנייה הוא היחידי שבא עם תכנית להכשיר ישראלים.
רן כהן: האם יש עוד מישהו שיש לו איזו שהיא תרומה?
רן כהן: חיים חדד, דיברת בכל הפעמים הקודמות.
חיים חדד: כל אחד צריך לתרום את תרומתו הקטנה לדיון היום.
חיים חדד: יכול להיות שבחקלאות צריך לקחת 500, 700 או 1,000 מקבלי דמי אבטלה ולהגיד להם: "קחו גם את דמי האבטלה וגם את שכר המינימום, ולכו ותעבדו בחקלאות".
רן כהן: אתה צודק.
רן כהן: זה מה שצריך לעשות.
מיכאל רצון: למדתי משהו אחד גדול פה, ולא רק פה אלא מאז שאני בשירות הממשלתי.
מיכאל רצון: לכולם יש פתרונות איך מכניסים את היד לכיס העמוק של הציבור ומוציאים את הכסף.
חיים חדד: ממילא מוציאים את הכסף.
מיכאל רצון: מה זה?
מיכאל רצון: צריך קצת הגיון.
דניאל אברהם: אדוני סגן השר, במה שאני העליתי לא ביקשתי כסף מהמדינה.
אשר דהאן: הכשרה מקצועית זה כסף.
נעם זוסמן: אחרי כל הדברים שנאמרו פה, אני חושב שרצוי להדגיש פעם נוספת שללא הוצאת העובדים הזרים התהליכים שאנו מדברים עליהם לא יכולים לקרות.
נעם זוסמן: רק הוצאה שלהם באמצעות כוחות השוק תביא לעליית השכר.
נעם זוסמן: הממשלה יכולה לסייע בשוליים באמצעות הכשרה מקצועית ולכל היותר סיבסוד מוגבל בזמן ועוד כל מיני אמצעים מקלים.
נעם זוסמן: אני חושב, שבלעדי המהלך הזה כל מהלך שפה דובר עליו - הכשרת מנהלי עבודה וכו' - זה מועד לכשלון.
נעם זוסמן: אני חושב, שהעבר הוכיח זאת.
רן כהן: אדוני סגן השר, האם אתה רוצה לסכם או שאני אדבר קודם?
מיכאל רצון: כל שאני יכול לומר כאן הוא, שהבעיה היא באמת בעייה סבוכה.
מיכאל רצון: לכולם יש פתרונות נהדרים החל ב-1,000 שקל שמגיע לכם וכלה בהכשרה מקצועית שהמדינה תשלם, וכן שהיא תשלם דמי אבטלה, קצבאות והבטחת הכנסה, ותשלם ותשלם.
מיכאל רצון: דרך אגב, צריך לשלם זאת ממישהו שמרוויח את הכסף הזה.
מיכאל רצון: לא יורד פה מן מהשמיים, אלא מישהו צריך לעבוד, להרוויח כסף ולשלם מסים כדי אפשר יהיה לקחת את המסים האלה ולחלקם לאן שהוא.
מיכאל רצון: אני מציע שנחשוב קצת בצורה קצת יותר יצירתית, כי המקורות מוגבלים.
מיכאל רצון: מאחר שהמקורות מוגבלים והולכים להיות מוגבלים יותר ויותר ככל הנראה בטווח הנראה לעין, אני מציע שנתחיל לחשוב מחשבות יצירתיות וננסה לתת פתרונות במשאבים שיש לנו.
מיכאל רצון: המשאבים שיש לנו הם, שאנו נחנך את עצמנו קודם כל לעבוד.
מיכאל רצון: כבר שכחנו שמותר לישראלים לעבוד בחקלאות, גם אם זה בחממה עם 40 מעלות חום, גם אם זה על הפיגום וגם בנקיון רחובות.
מיכאל רצון: אני מוכרח להסיר את הכובע ולומר שבעליה האחרונה שהגיעה אלינו בעשר השנים האחרונות פרופסורים, דוקטורים עובדים
מיכאל רצון: ברחוב ומטאטאים ולא מתביישים.
מיכאל רצון: זה אולי מחוסר ברירה, אבל הם לא מתביישים.
מיכאל רצון: הם עובדים, ובסיכומו של דבר מקיימים את משפחותיהם בכבוד ובסוף גם מוצאים את מקומם בחברה ובמקומות עבודה כפי שצריך.
מיכאל רצון: אני חושב, שאנו צריכים לשנות פאזה בעניין הזה.
מיכאל רצון: אני לפחות יכול לומר לכם מבחינתנו, מבחינת המשרד שאני מופקד עליו יחד עם שר התמ"ת אהוד אולמרט, שנעשה כל אשר לאל ידינו כדי לגבש את כל הכוחות האפשריים כדי לתת פתרונות מעשיים ככל שניתן.
רן כהן: אינני מתבייש לומר, ואני אומר זאת מכל לבי, שמי שאומר שישראלים לא יודעים לעבוד, לא יודעים לבנות את המדינה, לא יודעים לעבוד בחקלאות ולא רוצים לעבוד, בעיניי הוא כופר ענק בציונות.
רן כהן: אין כפירה נוראה יותר בציונות מאשר האמירה הזאת.
רן כהן: חדמשמעית, אינני מקבל אותה.
רן כהן: לא צריך לחזור להרצל, לימי גדוד העבודה או לימי האצ"ל.
רן כהן: הדבר הכי פשוט בעולם זה לראות מה קרה באמצע שנות ה-90, לפני שבע שנים.
רן כהן: האבטלה במדינת ישראל ירדה ל-6%.
רן כהן: האם העברנו קורסים לחינוך לעבודה?! אנשים הלכו לעבוד.
רן כהן: עבדו והיו משכורות יפות, והמשק צמח.
רן כהן: בנו בניינים, מכרו דירות והכל רץ.
רן כהן: זה היה רק לפני שבע שנים.
רן כהן: מה קרה בינתיים?
רן כהן: אצל חלק מהמעסיקים נכנס בראש שיהודים וישראלים לא רוצים לעבוד.
רן כהן: אם התאילנדי עולה 40% פחות והוא מפיק עוד 20% יותר, יותר כדאי תאילנדי.
רן כהן: אני אומר לך שמה שענף הבנייה בא להגיד פה היום- כשהם אומרים: ישראלים כן יכולים לעבוד.
רן כהן: בואו ונתאים את הכלים כדי שזה יהיה - זאת ציונות וזה לא רק עסקים.
רן כהן: שאלתיאל שרעבי: סלח לי, אבל האם התאילנדים דחקו את הישראלים?
רן כהן: עם כל הכבוד לאמירה הזאת, התאילנדים לא דחקו ישראלים.
רן כהן: גם אני לא תמהוני ורק הוזה בציונות.
רן כהן: אני מתאר לעצמי שיש כמה ענפים שבהם המצוקה תהיה יותר גדולה בתחלופה.
רן כהן: למשל, בענף הסיעוד אנו נשבור את הראש.
רן כהן: אם אנו לא נמצא פתרונות לגבי ענף הסיעוד, אנו נמצא את עצמנו בעוד X שנים עם למעלה מ-100 אלף פיליפיניות.
מיכאל רצון: יש כבר 37 אלף.
יהודה שגב: זה יותר מאשר בבניין.
רן כהן: אדוני סגן השר, השבוע קיבלתי פניה מבן של פיליפינית שנולד בישראל.
רן כהן: הוא בן 16, והוא רוצה להתגייס לצה"ל.
רן כהן: הוא מדבר עברית ואוהב את הארץ.
רן כהן: לא מעניינים אותו הפיליפינים, והוא לא רוצה לשמוע מהרי הגעש שם.
רן כהן: רוצים 100 אלף פיליפינים - אין שום בעיה.
רן כהן: נעורר את הרצל מקברו ונגיד לו: "הנה, הקמת מדינה לפיליפינים".
רן כהן: לכן, העניין עם הפיליפיניות יהיה יותר קשה.
רן כהן: אני לא משלה את עצמי שאפשר יהיה את כל ענף הסיעוד לעשות לחלוטין בלי פיליפיניות כך שרק ישראליות יעבדו בו.
רן כהן: נדון בזה.
רן כהן: אבל, לא להתמודד עם זה?
רן כהן: לא לנסות להציע אפיקים חדשים ונכונים?
רן כהן: אנו נתמודד עם זה.
רן כהן: אם לא נתמודד עם זה, לא נתמודד על המדינה שלנו, ואין מה לעשות.
רן כהן: אני מסכים שיהיה יותר קשה.
רן כהן: ישנה בעיה ספציפית בחלק מענפי החקלאות.
רן כהן: רוב חיי הייתי חקלאי, ואני מכיר את הבעייתיות.
רן כהן: אבל, להרים ידיים ולהגיד שמעכשיו יעבדו רק תאילנדים?
רן כהן: בעיניי, זו פשיטת רגל.
רן כהן: אני שמח על הדברים שאמרת בעניין הזה.
רן כהן: זה צריך להיות שינוי אוירה, שכר, תנאי עבודה וגם שכלולים טכנולוגיים - הכל ביחד צריך לתת איזה שהוא מענה.