GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דודי פרץ: אני עד היום לא יודע מי נותן לי נותן אשרות עבודה.
דודי פרץ: כל אשרת עבודה היום עולה חמשת אלפים דולר.
יעקב מרגי: אתה דואג בדיוק לחברות כוח האדם.
יעקב מרגי: כי ברגע שאתה רוצה להקים רשות, אחרי חודשיים היא תופרט אותה רשות.
יעקב מרגי: והיא תופרט למי,
קריאה: אתם מדברים על זכויות של העובד, או.
קריאה: , זה בסדר, למה אתם בממשלה לא דואגים ,יש חוק, אמנה, שאסור לגבות מסים מעובד זר.
קריאה: אתם בכנסת, אתם המפרים הכי גדולים, ומירי לא מדברת עליו וקו לעובד לא מדברת עליו.
מירי שרון: רק שני משפטים, דבר שרציתי להזכיר, אנחנו מדברים פה רק על חקיקה אבל נבנו קריטריונים לטיפול בבעיה, מדובר על מניעה, מדובר על הגנת על הקורבנות וגם אכיפה כחלק מהעניין.
יעקב מרגי: אנחנו לצערנו הרב מדינה שלא מרתיעה.
יעקב מרגי: בהרבה תחומים אנחנו מדינה שלא מרתיעה מכלום.
יעקב מרגי: הפכנו להיות האנשים הכי אמיצים בעולם, שום דבר לא מרתיע אותנו.
יעקב מרגי: אז אולי אם לא הצלחנו בהסברה ובחינוך ובצלם האנושי שנבראנו בו להבין איך להחזיק בנאדם או איך להעסיק אותו או להתייחס אליו, אין מה לעשות, נעשה את זה בהרתעה.
מירי שרון: המשפט השני שרציתי להגיד זה שכאשר מסתכלים על המדינה ומה היא עושה מסתכלים על כל הרשויות וגם הכנסת בעניין הזה יכול להיות שיכולה להגביר,
יעקב מרגי: אם החקיקה הממשלתית לא תתקדם אנחנו נקדם אותה כחקיקה פרטית.
יעקב מרגי: אם כל זה שגב' גרשוני, אני מכיר את תפיסת עולמה, לא נעים לה לשמוע, אם זה לא יהיה אנחנו נקדם את זה כחקיקה פרטית.
רחל גרשוני: מצויין, אבל אין צורך.
יעקב מרגי: אני מבין אותך,
רחל גרשוני: מה שעו"ד שרון ממליצה שהכנסת יכולה לפעול לא רק על ידי חקיקה אלא גם בעניינים כמו מה שעשה אדוני יושב הראש, לפנות לראש הממשלה למנות מתאם, זה בהחלט בגדר מניעה, מה שעו"ד שרון אמרה, חקיקה ומניעה.
יעקב מרגי: הדובר ממשרד החוץ הגדיל לעשות להסביר כמה נזק זה עושה למדינת ישראל, ואני שואל אותו האם משרד החוץ שם את זה בראש סדרי העדיפויות.
יעקב מרגי: הרי זה נזק להסברה, אנחנו עוסקים בהסברה.
יעקב מרגי: יש יחידה כזו במשרד החוץ?
דניאל מרון: ודאי.
יעקב מרגי: אני רק רוצה לומר, אני לא בא לבקר, אני חושב, כשאת אומרת מניעה זה דבר חשוב,
רחל גרשוני: אתם עושים את זה,
יעקב מרגי: אנחנו נעלה את זה לסדר היום של הכנסת ונבקש למנות מתאם.
יעקב מרגי: אבל שוב, כשמעסיק אחד שעשה סחר בבני אדם למטרות עבדות או עבודה, איך שתגדירי את זה, ייכנס לעשר שנים, לא חמש עשרה שש עשרה, לעשר שנים במדינה, תאמיני לי שחמישים אחוז מהעבודה נעשתה.
יעקב מרגי: אני לא מזלזל לא באקט החינוכי, בהסברתי, במודעות, אבל אני לא מוכן לוותר מלכתחילה על חקיקה ואכיפה.
יעקב מרגי: משטרת ההגירה, כל הקרדיט נתון לה, המינהלת הוקמה בנושא עובדים זרים.
יעקב מרגי: אבל עם כל זה אם כלי העבודה שלה לא מספקים, אתה יודע מה, אני לא רוצה להיכנס לתיסכול שלהם, להשקיע עבודה אדירה ולראות שההוא יצא או בספק או בחודש מאסר אם בכלל, או קנסות, שהיה דיון פה כמה הקנסות.
יעקב מרגי: הרתעה.
שושנה שטראוס: אני רציתי רק לתקן, אני חושבת שהיתה אי הבנה פה במשהו שמירי אמרה מקודם.
שושנה שטראוס: הדו"ח האמריקאי לא אמר שרוב העובדים אבל חלק מהעובדים הזרים המגיעים לישראל מועסקים בתנאי סחר בבני אדם וחלק מהעובדים נמצאים בתנאי עבדות.
שושנה שטראוס: אני חושבת שזה השתמע שכל העובדים נמצאים בתנאים כאלה.
שושנה שטראוס: רציתי להתייחס לכך שהמסים, ההיטלים והאגרות מוטלים על המעסיק.
קריאה: זה קודם כל לא נכון, מכיוון שאני הגשתי את הבג"צ אז אני יודע על מה אני מדבר, בפועל על נקודות זיכוי ועל האגרות.
קריאה: והשופט ברק נתקע עם העניין הזה, הלך להתייעצות עם עצמו בלשכה, אבל כתב ההגנה שלכם הוא לא נכון, שתיים ורבע נקודות זיכוי זו זכותו של העובד ולא של המעסיק.
קריאה: שתיים ורבע נקודות זיכוי פגעתם בניגוד לאמנה שהמדינה חתומה עליה.
קריאה: וכשאת באה ואומרת שאנחנו פה פוגעים במעסיק, שתיים ורבע נקודות זיכוי מה שהיא אומרת זה של העובד והמדינה לקחה לו.
יעקב מרגי: צריך לחנך את הדור הבא שלנו במושבים לחזור לחקלאות.
דניאל מרון: באמת מלה אחת, אני רוצה להתייחס למה שאמרה חנה מקו לעובד.
דניאל מרון: את הזכרת נושא חשוב מאוד, הנושא הזה שכל עובד זר שמגיע לארץ חייב לקבל את הזכויות שלו בשפה שלו מייד עם נחיתתו, או עוד לפני זה במדינת המוצא שלו, שיידע את כל זכויותיו, שיידע למי להתקשר.
דניאל מרון: נציגי קו לעובד הגיעו אלינו למשרד החוץ ואמרו לנו אנחנו פונים לכל משרדי הממשלה, אף אחד לא משתף אתנו פעולה.
דניאל מרון: אמרתי להם אני לא יכול, אני משרד החוץ, איך אני יכול לעשות את זה.
דניאל מרון: אז אנחנו מצטרפים לנושא הזה.
דניאל מרון: אני מברך על מה שאמרו משרד הפנים שהנושא הזה בטיפול.
דודי פרץ: אנחנו נתקלים בהרבה תיירים שבאים והופכים להיות פה עובדים.
יעקב מרגי: אתה יודע שהאוייב של הטוב זה המצויין.
יעקב מרגי: אנחנו נשאף כמה שיותר, אין מה לעשות.
יעקב מרגי: רבותיי, אני רוצה לסכם את הדיון, כפי שאמר קודמי יו"ר הוועדה ח"כ רן כהן, הוועדה קוראת לראש הממשלה למנות מתאם בין משרדי הממשלה השונים בתחום הסחר בבני אדם למטרות עבודה ועבדות, בנוסף למה שקיים בתחום הסחר בנשים למטרות זנות.
יעקב מרגי: הוועדה מצהירה, מעבר לזה שמשטרת ההגירה ומינהלת ההגירה עושים כמה שהם יכולים, הם רואים כביכול שאין סחר בבני אדם, אין ספק שההצהרה והשיחה המאלפת נתנה לנו פה עו"ד גרשוני, כל הקונסטלציה, כל האוירה מסביב, בין אם אני רוצה להאמין לדו"חות של מחלקת המדינה האמריקאית, ואכן אנחנו במצב גרוע בתחום הסחר בבני אדם, ואם לא בסחר בבני אדם אלא כל תנאי העובדים הזרים במדינה.
יעקב מרגי: כמו כן הוועדה קוראת לעריכת דף המידע לזכויות לעובד שיחולק בכניסות לארץ, גם אם חולק בשגרירות וגם אם חולק במדינות המוצא, זה לא נורא אם לובשי המדים הכחולים בכניסה לארץ ישראל כשיבוא עם אשרה של עובד זר יתנו לו את זה מייד.
יעקב מרגי: כמו כן אני קורא למשרד המשפטים לזרז את החקיקה, להפנות את זה לסטנדרטים הבינלאומיים כדי שלפחות בנושא זה נהייה בין המובילים ולא בתחתית הדו"ח, זה צורם לשמוע את זה.
יעקב מרגי: עד כאן לדיון הזה.
יעקב מרגי: אני רוצה להפנות את תשומת לב משרד הפנים, הבוקר, למרות שבוועדה היה פה דיון בנושא אקדמאי, הבוקר התפרסמה כתבה שנעצרו מדענים בכניסה למדינה.
יעקב מרגי: זה מביש, זה פוגע.
יעקב מרגי: זה לא יתכן שאנחנו מזמינים, אני אומר לכם, גם אם לא הזמינו, האקט של העצירה ושל הכותרת, אני אומר לכם כמי שבא מגוף מחקר גדול, ואני הייתי אמון על טיפול במדענים שיוצאים לשבתון בחו"ל, אני יודע איך מקבלים את המדענים שלנו בחו"ל.
יעקב מרגי: זה לא יפה ולא טוב, בכל זאת היו פה הצהרות בוועדה, אבל במציאות זה לא עובד, אם מדברים על התדמית של מדינת ישראל, אז כשאקדמאי נפגע זה פי כמה וכמה.
רן כהן: קרוב לודאי שזו אחת הישיבות האחרונות שאני מקיים כיושב-ראש הוועדה הזאת.
רן כהן: יש כללי עבודה בתוך הכנסת, והבטחתי לקבל את הוועדה לשלום הילד עוד לפני שנתיים.
רן כהן: עדיין אין מחליף.
רן כהן: הנושא היום הוא: מדיניות העסקת עובדים זרים בענף הסיעוד.
רן כהן: אני מודה, בגילוי לב, שזה לנוכח לא מידע מדוייק או פורמלי שניתן לי אלא לנוכח שמועות שאני שומע שהכוונה היא להעסיק את העובדים הזרים בענף הסיעוד דרך חברות כוח-אדם.
רן כהן: אני כבר רואה את תנועות הראש של אפרים כהן.
רן כהן: אנו דנים בנושא הזה כי אני מאד דואג שמא יש כאן מצב שיכול להיות בכייה לדורות, שלא לדבר על כך שזה יכול להיות לרועץ להרבה אנשים שתלויים ממש לשבט או לחסד בנושא העובדים/העובדות הזרים שנותנים את הטיפול בענף הסיעוד.
רן כהן: אפרים כהן, מהו הסידור היום?
רן כהן: האם הסידור היום הוא כמו שאנו מטפלים בו כל השנים, לפחות ממה שאני מכיר אותו בשנתיים האחרונות - מי שנזקק לעובד סיעוד פונה, מבקש ומקבל את האישור מהביטוח הלאומי, ועם האישור הזה הוא פונה למשרד הפנים?
אפרים כהן: אקל עליך בהסבר.
אפרים כהן: אינני יודע מי הוא רב-סרן שמועתי בנושא חברות כוח-אדם בנושא סיעוד.
אפרים כהן: עם הקמת היחידה במאי 2003 האחריות למתן היתרים הועברה ממשרד העבודה ושירות התעסוקה למשרד התמ"ת, ליחידת-סמך.
אפרים כהן: המכסה שאושרה בזמנו, ב-2003 עמדה על 37,200 היתרים לעובדים סיעודיים.
אפרים כהן: אציין שיתוף פעולה עם המוסד לביטוח לאומי, ויושבת כאן הגברת אסתר רייס וזו הזדמנות לומר לה תודה על שיתוף הפעולה בנושא הזה.
אפרים כהן: עם גורמי משרד הפנים ועם כל הגורמים ייעלנו את המערכת בכך שלא ממתינים: לא 5, 6, 4 ולא חודשיים.
אפרים כהן: יכולים להעיד על כך כל היושבים כאן שהממוצע למתן היתר, ברגע שיש ADL לחדש או להארכה: להארכה - זה ניתן גם במקום ולא יאוחר מ-2-3 ימים, וחדש - זה יכול לקחת גם 2-3 שבועות, וזה תלוי ב-ADL.
אפרים כהן: המספר הכולל הוא 38 אלף.
אפרים כהן: התחלנו לבדוק בצורה יסודית כל בקשה ובקשה, כי היו היתרים ל-3 ול-4 שנים.
רן כהן: זה עד 27,800.
אפרים כהן: מעודכן להיום, זה 27,771.
אפרים כהן: אני חושב שזה הישג בלתי-רגיל.
אפרים כהן: קיבלנו החלטה פנימית: יש עובדות זרות שהיום נמצאות בארץ במעמד של עובדת סיעודית, ולכן ניתן לנייד כל אחת מהן לסיעודי שיש לו אישור לקבל.
אפרים כהן: לכן, הניוד הזה מתקיים.
אפרים כהן: לכן, אני גם שמח לבשר שאין כניסת רבים מחו"ל בנושא הסיעוד, אלא זה מתקיים במסגרת הניוד לאלה שנפטרו ולאלה שלא היה להם כדין.
אפרים כהן: פילוח קטן כדי להשכיל בנושא: היתרים לנזקקים ילדים בגילאי 0-18 - 672, ואלה ילדים נכים עם מוגבלויות.
אפרים כהן: היתרים לנזקקים נכים - 2,330, מתוכם גברים - 1,241, ונשים - 1,097.
אפרים כהן: סך הכל ההיתרים לנזקקים סיעודיים הוא 24,761, מתוכם: גברים 65 פלוס - 7,493, ונשים 60 פלוס - 17,268.
אפרים כהן: זהו הפילוח.
אפרים כהן: אלה הנתונים, ואין נתונים אחרים.
זהבה גור: האם זה כולל נכי צה"ל?
זהבה גור: אפרים כהן: זה כולל הכל.
רן כהן: התשובה לשאלה היא: כן, כולל נכי צה"ל.
אפרים כהן: ייעלנו את המערכת בכך שהיה ריכוז רק בירושלים, ולא היתה הצדקה שאדם שגר בעפולה צריך להגיע עם כל מסמכיו לירושלים בנוסף לביורוקרטיה והפניות.
אפרים כהן: קיבלתי החלטה, ויש האצלת סמכויות בצורה מוגדרת עם פיקוח ובקרה לארבעת המחוזות: חיפה בצפון, תל-אביב במרכז, באר-שבע בנגב, וירושלים.
אפרים כהן: כלומר, אזרח יכול לפנות לכל אחת מהלשכות ביחידת-הסמך במשרד התמ"ת.
אפרים כהן: לכן, נכון להיום, אינני מקבל תלונות אלא רק מקבל מכתבים על יעילות.
אפרים כהן: מדי פעם יש מישהו חריג.
אפרים כהן: בנוסף, יש ועדת חריגים הומאנית בראשות רופא ובה יש בכירים מהביטוח הלאומי, משרד הרווחה ויועצת משפטית.
אפרים כהן: יש דברים שלא נכללים בקריטריונים.
אפרים כהן: וזאת, על מנת להקל על אותם אנשים שלא נכנסים לקריטריונים לקבלת עובד סיעודי.
רן כהן: איפה משרד הפנים בתוך התהליך?
פנינה פירסטון: הוא רק נותן את האשרה.
פנינה פירסטון: הם מאשרים, ומשרד הפנים נותן את האשרה.
אמיר גל: מכיון שאין מדיניות "שמים סגורים" בתחום הסיעוד, נשמע קודם את הבעיות.
רן כהן: האם מי שמקבל את ההיתר פונה ללשכה של משרד הפנים ולאחר מכן מגיע למשרד התמ"ת?
בלה צור: קודם, הוא מחכה חודש.
אמיר גל: למה להגיד "חודש"?
אמיר גל: אמרתי, ששווה שקודם נשמע את הדברים.
אמיר גל: התחום הסיעודי - מהרגע שמגיע היתר, אין "שמים סגורים" ולכן יש הברקה.
אמיר גל: מה שאת באה ואומרת הוא שאת מחכה חודש להברקה או שאת מחכה חודש לגמור את הניירות בתוך הלשכה.
בלה צור: נכון.
בלה צור: אני צריכה לקבוע תור בלשכה.
רן כהן: אני מבקש מכל המייצגים של צרכני הנושא הזה להמתין, כדי שלא יהפכו לצרחנים.
רן כהן: אתם תישמעו.
רן כהן: ברצוני להבין עכשיו את הפרוצדורה כדי לדעת אפילו את מה לתקוף או את מה לשאול.
אמיר גל: אצלנו, במחלקת אשרות, אין הגדרה לנכה ולמזמין משפחה מחו"ל.
אמיר גל: מחלקת אשרות היא מחלקת אשרות.
אמיר גל: לכן, לגבי הזמנת תור, אני מניח שמי שפונה ללשכה שהיא עמוסה ממתין יותר ומי שפונה ללשכה פחות עמוסה ממתין פחות.
אמיר גל: יתירה מזאת, לגבי כל אלה שיש להם עובדים סיעודיים ברי-קיימא--
רן כהן: "ברי קיימא" הם כאלה שהם עכשיו.
אמיר גל: --מדובר בהארכה שגם מתבצעת אחת לשלוש שנים.
דוברת: שנה.
אמיר גל: במערכת ההיתר של אפרים כהן זה ניתן לשלוש שנים.
אמיר גל: התשלום הוא לבוא להאריך זאת כל שנה.
אמיר גל: במערכת פעם אחד אתה עושה זאת, הבאת עוד פעם והלכת לביטוח לאומי ואישרת את זה שמגיע לך והרי אתה צריך הארכה לאשרה - יש הארכה.
בלה צור: לא צריך.
אמיר גל: צריך.
אמיר גל: אם יש לך כבר עובד ואת באה להארכה השנתית שלך, זוהי הארכה טכנית.
אמיר גל: צריך להביא את הסיעודי או בא-כוחו ומגיע העובד עצמו, מזהים אותו בלשכה, ונותנים לו את ההארכה.
אמיר גל: יש גם שלב שבו יש לךְ היתר חדש או היתר מתחדש כלומר שפג תוקפו ומשרד התמ"ת צריך להציג נתונים מחדש.
אמיר גל: הוא מאשר לךְ את ההיתר, ואת צריכה לחדש אותו.
אמיר גל: יש גם את ההארכה שאנו נתנו ואמרנו שבעצם משרד הפנים הלך ושינה את החוק כך שעד שהסיעודי, חס וחלילה, ילך לעולמו, עובד בסיעודי שעובד איתו יכול להמשיך בקריטריונים - אחרי 5 או 7 שנים.
אמיר גל: כלומר, המערכת כן הלכה לקראת.
אמיר גל: מצד שני, יש מצב נתון של כמות דלפקים במחלקת השירות וכמות בקשות במחלקת השירות.
אמיר גל: זהו המצב שגורם לפקק.
אמיר גל: בנוסף, בן מעפולה שמטפל באמא שגרה בתל-אביב יכול לבוא לעפולה עם ייפוי-הכוח ויתנו לו לטפל בסיעודי.
אמיר גל: בזה גם הלכנו לקראת המעסיקים עם ייפוי-כוח.
אמיר גל: כלומר, אנו מנסים לקצר את התור.
אמיר גל: לצערי הרב, בדיוק מה שלוחץ לךְ הסיעודי לוחץ למישהו שמזמין את בן משפחתו.
אמיר גל: את גם צריכה להזכיר פה שאם יש לעובד סיעודי היתר במערכת ומצד שני תופסים את העובד הסיעודי שלו שיש לו מדבקה ויש פער, עושים בירור קטן.
אמיר גל: אולי יש איזו שהיא אי-נעימות, וזה בסדר וכבר דנו כאן כמה פעמים בסוגייה.
אמיר גל: בסוף העובד חוזר בחזרה.
אמיר גל: יש גם מקרים שהסיעודיים שוכחים לחדש את ההיתר.
אמיר גל: יש המון מקרים, וזו אוכלוסיה קשה מאד ומורכבת.
אמיר גל: אני חושב שבסך-הכל גם מה שאפרים כהן תיאר פה וגם המהלכים שאנו הלכנו ביחד - כל אלה נועדו לשפר את העניין ולא ללכת אחורה בתחום הסיעוד.
אמיר גל: כלומר, אנו מבינים יותר את המערכת.
אמיר גל: יש לנו בעיה קשה מאד עם סיעודיים נכים 100%.
אמיר גל: יש לנו בעיה קשה מאד.
אמיר גל: עובד זר מגיע לארץ ורואה שהנכה שעומד מולו הוא נכה קשה מאד, והוא מנצל את החוק שקבענו לגבי העברה ממעסיק למעסיק ועוזב את הנכה והולך.
אמיר גל: נוצרת אצלנו בעיה, ואנו גם על זה הולכים לעשות עבודה עם אפרים כהן וששי קציר.
אמיר גל: אנו הולכים לשבת על זה ולראות איך עושים היתר מיוחד ולפנות גם לסיעודיים שיחפשו בארצות המוצא כאלה שהתמחו שם בתחום ולא יעזבו את הנכים.
אמיר גל: זה עוד רעיון שאנו מדברים עליו.
רן כהן: טוב מאד.
אמיר גל: בתחום הסיעודי אנו גם ערים לתופעה של לשים עובד על ההיתר, ואחר כך להגיד שהעובד לא מתאים.
אמיר גל: אבל, התחום הסיעודי הוא בעייתי וקשה ואיננו יכולים להגיד: "אתה לא צריך.
אמיר גל: תחפש לך עובד מפה".
אמיר גל: אנו גם יודעים שאצלנו יש פרצות.
אמיר גל: אנו מודעים שלפרצות שאצלנו.
אמיר גל: חלקן גם נועדו להקל על התחום הסיעודי.
אמיר גל: מצד שני, כדי שחברי הוועדה ישמעו ויבינו, אני אומר שהתחום הסיעודי איננו נטול כל מיני 'מאכערים' מכל הכיוונים.
אמיר גל: יש לנו בעיה, כי אנו יודעים איפה הפרצה אצלנו.
אמיר גל: משרד הפנים, משרד התמ"ת והמשטרה יודעים איפה שיש זכות לסיעודי לומר: "אינני רוצה את הזר" וההוא מכוח-אדם שם לו.
אמיר גל: אנו יודעים זאת.
אמיר גל: בכוונה לא הלכנו לחומרה כדי לא לבוא לאוכלוסיה הזאת ולהגיד לה: "לך תחפש אותי".
רן כהן: אני מודה לך על ההבהרה.
רן כהן: ברצוני להיכנס בדיוק לעניין שאמיר גל סיים בו.
רן כהן: הוא גם אמר בדבריו שמדובר על המעסיק.
רן כהן: מי הם המעסיקים נכון להיום?
רן כהן: האם לגבי 100% נזקקי סיעוד המעסיקים הם הנזקקים לסיעודי או שיש גורמים אחרים בתוך התמונה?
רן כהן: מי הם הגורמים שמעסיקים את העובדים הללו?
אפרים כהן: ההיתר, שמונפק ע"י יחידת-הסמך במשרד התמ"ת, הוא לסיעודי, כלומר לאזרח ולא לשום חברת תיווך.
אפרים כהן: זה מונפק למעסיק שהוא הסיעודי והנזקק.
רן כהן: הוא גם זה שמשלם לו את התנאים.
רן כהן: כם, הוא גם האחראי עליו.
אפרים כהן: הוא אחראי על תנאים הולמים.
רן כהן: רבותי, אפרים כהן תמיד יודע אפילו לקלוט את "בין המלים" שלי.
אפרים כהן: האחריות היא של המעסיק.
אפרים כהן: אולי יכעסו כאן, אבל נתתי הנחיה למשרד יחידת-סמך; ברגע שאני נותן שירות מהיר ויעיל, אין צורך בתיווך חברות כוח-אדם לבוא ולבקש את האישור.
אפרים כהן: שירות מדינה יכול לתת את האישור ישירות לאזרח, ולא צריך את חברות התיווך באמצע.
רן כהן: האם בעניין הזה אין שום שינוי?
אסתר רייס: אני אסתר רייס מביטוח לאומי, וברצוני לומר תיקון.
אסתר רייס: יש היתר מיוחד שניתן לפני הרבה שנים ממשרד הפנים - ההיתר לעובד הוא של משרד הפנים, והיו הרבה ויכוחים אם ההיתר הזה היה צריך להינתן או לא.
אסתר רייס: לצורך גמלאות הסיעוד, העובדים הזרים יכולים להיות מועסקים דרך חברות הסיעוד רק לצורך מתן שעות הסיעוד ורק לאותו אדם שלו ניתן ההיתר.
רן כהן: האם חברות הסיעוד הן החברות המט"ביות?
אסתר רייס: כלומר, הם לא יכולים להעסיק את אותו עובד לצורך מתן שירותים לאנשים נוספים, אלא אם ההיתר הוא שלי אז החברה יכולה להעסיק את העובד לצורך האיש שקיבל את ההיתר.
רן כהן: האם את ממונה על הנושא הזה בביטוח הלאומי?
אסתר רייס: כן.
רן כהן: באיזה אופן זה פועל?
רן כהן: איך קורה שחברת מט"ביות יכולה לקבל את האישור, בה בשעה שאפרים כהן מנפיק את האישור לנכה, לנזקק או לקשיש?
אסתר רייס: זה לא קשור.
אסתר רייס: בדרך המלך אנו נותנים לזקנים סיעוד ע"י עובדים ישראלים.
אסתר רייס: אם יש אדם שאומר: "אני מעסיק עובד זר, ואינני מעוניין לקבל שירותים ע"י עובד ישראלי ביום החופשי או בחלופות אחרות.
אסתר רייס: מספיק לי ואני מסתדר עם המשפחה.
אסתר רייס: אני רוצה את השירותים דרך אותו עובד זר", העובד נרשם בחברה שהמשפחה יכולה לבחור אותה מתוך החברות שיש להן הסכם עם המוסד לביטוח לאומי.
אסתר רייס: החברה הזאת מעסיקה אותו לצורך מתן השירותים לאותו זקן.
אסתר רייס: אם יש לו 15.5 שעות שבועיות, היא תשלם לו עבור לו 15.5 שעות שבועיות.
רן כהן: יתרון הסיעודי במצב הזה הוא שאתם משלמים לאותו עובד זר גם את ה-15.5 שעות שמגיעות לסיעודי.
דורון רז: יש לו פיקוח, הדרכה וליווי לכל אורך התקופה שהוא עובד.
אסתר רייס: היתרון הוא, שבסופו של דבר, המשפחה מפחיתה מהתשלום לעובד הזר את הסכום שהוא מקבל מביטוח לאומי ב-99%, ובצורה כזו היא יכולה לשלם פחות עבור העובד.
רן כהן: האם אתם עובדים דרך כל החברות המט"ביות או חברה אחת?
אסתר רייס: כיום, המצב הוא שלכל ועדה מקומית יש חברות שהיא עובדת איתן.
אסתר רייס: הזקנים מטופלים במסגרת ועדות מקומיות במסגרת הרשות המקומית.
אסתר רייס: יש רשימת חברות שהוועדה עובדת איתן, וכל זקן מקבל אותה עם הזכאות והוא יכול לבחור מתוך החברות האלה.
אסתר רייס: אנו נמצאים ערב מכרז.
אסתר רייס: סיימתי לתת את המידע.
רן כהן: הצטרף אלינו בדיוק בזמן חבר-הכנסת עמיר פרץ, שגם הוזמן לישיבה.
רן כהן: אנו מדברים על החברות המט"ביות, ועתה מדברת אסתר רייס מהביטוח הלאומי שממונה על הנושא.
רן כהן: אסתר רייס, האם כל מחוז בביטוח הלאומי מוציא מכרז לחברות מט"ביות שזוכות במכרז הזה?
אסתר רייס: עד היום לא היה מכרז.
אסתר רייס: כל מי שעובד היום במסגרת נכנס בהליך של קבלת הוצאות, וכל מי שעמד בדרישות נכנס.
אסתר רייס: היום, מאחר שיש הרבה יותר חברות שרוצות להיכנס ממה שצריך, פורסם מכרז.
אסתר רייס: בסוף המכרז ייבחרו לכל ועדה כזו מספר חברות לפי צרכיהן.
רן כהן: האם יש, למשל, בחברות האלה העדפה לעבודת ישראלים, כשהם יכולים לתת את המענה?
אסתר רייס: נושא הסיעוד ברוב רובו הוא עובדים ישראלים.
אסתר רייס: יש 74 אלף.
רן כהן: כן, אבל זה אלה שעושים עד 15.5 שעות.
אסתר רייס: החברות עצמן לא יכולות להעסיק אפילו עובד זר אחד.
דובר: אבל, מי משלם?
רן כהן: פנינה פירסטון לא יכולה, בשום פנים ואופן, להסתדר עם 15.5 שעות.
רן כהן: היא צריכה מישהו שיהיה איתה כל היום.
אסתר רייס: בשאר הזמן המעסיק שלה הוא פנינה פירסטון שהיא הביאה את העובד.
אסתר רייס: במסגרת הסיעוד, יש הסדר רק לגבי שעות הסיעוד.
רן כהן: אלה שעות ההשלמה של ההיעדרות של העובד הזר.
פנינה פירסטון: אני נכה לפני גיל 60, קיבלתי שירותים מיוחדים לפני גיל 60, ואני זכאית לקבל את הכסף הזה גם אחרי גיל 60.
פנינה פירסטון: אני יכולה לשלם ישירות לעובדת הזרה.
פנינה פירסטון: מי שאיתרע מזלו ונהיה נכה או מוגבל אחרי גיל 60 או 65 לגבר - הוא יכול לקבל רק 15 שעות, כלומר חמישה ימים בשבוע ויומיים ישכב בחיתול אם אין לו כסף.
פנינה פירסטון: במקרה של העובדת שקיבלתי עכשיו שהיתה אצל משפחה, חמש שנים החברה לא שילמה לה את הכסף.
פנינה פירסטון: בסוף נתנו לה צ'ק.
יוסי אדלשטיין: הכסף הולך מביטוח לאומי לחברה, ולא למעביד.
רן כהן: אני מבקש לא להפריע לפנינה פירסטון.
פנינה פירסטון: ראיתי את הצ'ק.
פנינה פירסטון: זה היה על שמה וזה היה קרוס, ואין לה חשבון בנק.
דוברת: אז מה?
דוברת: נפלא.
דוברת: המשפחה משלמת את המלא.
רן כהן: האם יש פה עוד כאלה שמנהלים את הישיבה?
רן כהן: ! או שאני מנהל או מישהו אחר.
פנינה פירסטון: בקשה - כשעושים את המכרז, שחלק מהמכרז שמשלמים לעובדים מייד את הכסף ישירות ולא נותנים להם לחכות כמה שנים עד שהם מקבלים את הכסף הזה.
רן כהן: אסתר רייס, אני מניח שזה חלק אלמנטרי.
אסתר רייס: אם קרה איזה שהוא מקרה שאיננו יודעים עליו, תמיד נשמח לקבל נתונים ולבדוק.
אסתר רייס: אבל, זה לא מאפיין את מה שקורה.
אסתר רייס: אנו עושים בקרה.
אסתר רייס: יש אולי בעיה של פיצויים שהיא לא לגמרי פתורה, אבל החברות משלמות כסדרו לעובד עצמו, ואיננו נתקלים בבעיות של אי-תשלום במשך פרק זמן ארוך.
אסתר רייס: היו"ר רן כהן: אולי לכבוד דברי פנינה פירסטון ולכבוד זה שחבר-הכנסת עמיר פרץ הצטרף: האם הכללים של חוקי העבודה בישראל חלים על כל חברה כזו?
דוברת: בודאי.
חנה שניצר: החוק הוא טריטוריאלי.
אסתר רייס: רוב החברות משלמות לעובד הזר שכר הרבה יותר גבוה מאשר לעובד הישראלי בגלל החסכון שיש להם במרכיבים אחרים של התמחיר.
אסתר רייס: איננו נתקלים בבעיה מהסוג הזה.
אסתר רייס: הבעיה, שלאחרונה אנו נתקלים בה הרבה מאד, היא בעיה משפטית: באלו תנאים העובד הזר זכאי לקבל פיצויים?
אסתר רייס: בשכר השוטף אין כל בעיה.
אמיר גל: הדבר שמפריע לנו, ואנו נתקלים בו, והשאלה שלי אולי תפתח פה סוגיה: אתם גם עושים ביקורת האם חברת כוח-האדם אכן משלמת?
דורון רז: זו לא חברת כוח-אדם אלא חברת סיעוד.
אמיר גל: אני מתנצל.
אמיר גל: אני מוחה על מה שאתה אומר, אבל לא נורא.
אמיר גל: אני יכול להוכיח גם את ההפך.
אמיר גל: אני יכול להוכיח.
אמיר גל: יש לי את התיקים.
רן כהן: אני קורא לזה: חברה מט"בית.
עליזה סויסה: סליחה, אך אותן חברות סיעוד מייבאות עובדים זרים.
אמיר גל: גם יוסי אדלשטיין וגם אני נתקלים בתופעה שהכסף אכן משולם לחברות הסיעוד וגם המעסיק עצמו משלם את ה-600 דולר.
אמיר גל: אם אני מבין נכון - לכן, אני שואל האם יש לכם פיקוח - חברת הסיעוד, שאומרים שהיא חברת סיעוד, מקבלת פעם אחת כסף ולא תמיד מעבירה לאותו זר.
דורון רז: מה פתאום?
דורון רז: יוסי אלדשטיין: לכאורה, את ה-15 שעות את משלמת, וזה צריך להספיק--
זהבה גור: --מהשכר של העובד שהוא צריך לקבל מהמעביד.
רן כהן: לגבי מדיניות ההעסקה, מי הוא המעסיק של העובד שבא לתת את הסיעוד לאדם הסיעודי?
רן כהן: האם לגבי הבעייתיות הזאת יש למישהו כאן אינפורמציה על מדיניות שיוצרת כאן בעייתיות בעניין?
רן כהן: האם זה יוצר ניצול לרעה?
רן כהן: למעשה, זה נושא הדיון.
רן כהן: האם יש ניצול לרעה ע"י מדיניות העסקה שנראית לא ראויה?
רן כהן: והאם יש באמת איזה שהן כוונות לממשלה לשנות את מדיניות ההעסקה כפי שפורטה כאן ע"י אפרים כהן ואמיר גל?
יריב שוריאן: אני יריב שוריאן, מנהל חברת כוח-אדם.
יריב שוריאן: אני מתעסק בהשמה מתוך הארץ וגם בייבוא עובדים במקרים ספציפיים לפי הדרישה.
יריב שוריאן: יש איזה שהוא אבסורד - כנראה שעל זה לא נתנו את הדעת ב-level הגבוה - שחברות הסיעוד מתעסקות גם כחברות כוח-אדם בנושא עובדים זרים.
יריב שוריאן: נוצר איזה שהוא מצב שהם מחזיקים את המקל משני קצותיו.
יריב שוריאן: לשאלתך, לגבי ה-15.5 שעות, הם נותנים כל חודש, כי אחרת המעסיק יצעק חמס.
יריב שוריאן: הבעיה היא - ופה המשחק של חברות הסיעוד - היא בתנאים הסוציאליים.
יריב שוריאן: הוי אומר, עובד שעבד 11 חודש והמעסיק, לדוגמא עבר לבית-אבות או נפטר לא באשמת העובד, נמחקו לו 11 חודש של פיצויים או תנאים סוציאליים, אלא אם הוא נשאר תחת אותה חברת סיעוד.
יריב שוריאן: כלומר, אם הוא מצא מעסיק אחר שגם הוא משתייך למשל למט"ב, אז כביכול נשמר לו הפז"מ של התנאים הסוציאליים.
יריב שוריאן: מעבר לכך - פה יש איזה שהוא גול עצמי שהם עושים לחברות כוח-האדם - הם מרוויחים עליהם בשוטף מגמלת הסיעוד.
יריב שוריאן: מה נוצר?
יריב שוריאן: באים שרלטנים לתחום שלנו, כאלה שקצת מבינים בתחום, נותנים שירות לאותן חברות סיעוד.
יריב שוריאן: אותן חברות סיעוד מרשות לעצמן לא לגבות עמלה מהמשפחה.
יריב שוריאן: הרי אנו גובים עמלה כדי לתת שירות.
יוסי אדלשטיין: 15 שעות - העמלה.
יריב שוריאן: לא.
יריב שוריאן: העמלה שלנו היום בתחום הסיעוד נעה בין 300 ל-500 דולר, שזה כביכול נגזרת של שכר של חודש אחד.
יריב שוריאן: זו עמלה חד-פעמית, ואני מחתים את המעסיקים.
פנינה פירסטון: זו עמלה חד-פעמית לשנה.
יריב שוריאן: זה לא לשנה.
יריב שוריאן: אני נותן לשנתיים חתום עם הסכם.
יריב שוריאן: בגלל שיש את חברות הסיעוד שמתעסקות גם בכוח-אדם וגם בסיעוד, הן יכולות להרשות לעצמן לא לגבות עמלה.
יעקב סדן: מה רע?
רן כהן: רבותי, אני מניח כבר, בהשערה לא קשה, מה רע.
רן כהן: הרע הוא שהחברה הזאת מתקיימת ממשהו.
רן כהן: אם היא לא מקיימת זאת כדין, כפי שיריב שוריאן מתאר זאת, אז היא לוקחת זאת כחלק מזכויות העובד.
דורון רז: חס וחלילה.
דורון רז: בכלל לא.
דורון רז: אם תיתן לי את זכות הדיבור, אענה.
פנינה פירסטון: רק 5,000 דולר.
יריב שוריאן: בקיצור: יש מצב שחברות הסיעוד עושות, לדעתי, עם כל הרצון הטוב שלהן, ואני מכיר הרבה חברות טובות, נזק בעקיפין ובמישרין, ולא חשוב כרגע איך, לאוכלוסיית הקשישים.
רן כהן: הנזקקים.
דורון רז: אעמיד את הדברים על דיוקם.
דורון רז: צריך לדעת שמתוך כ-110-120 אלף זכאי חוק סיעוד רק כ-10,000 מקבלים טיפול ע"י עובדים זרים.
גדעון הוכנברג: - - -
דורון רז: אוכל לומר בצורה נחרצת, שחברות הסיעוד רוב עובדיהן הם עובדים ישראלים ומיעוטם עובדים זרים.
דורון רז: העובדים הזרים בחברות הסיעוד מקבלים את כל הזכויות כמו עובדים ישראלים.
דורון רז: לשם הדגשה, אני יכול לומר שאנו חתמנו עם ההסתדרות על הסכם קיבוצי שביטוח לאומי עדיין לא רצה לקבלו.
דורון רז: בהסכם הקיבוצי הזה במפורש - חבר-הכנסת עמיר פרץ יכול להגיד זאת - זכויות העובדים הזרים מעוגנות עם כל מה שמגיע להם ויותר ממה שהחוק מחייב.
דורון רז: את זה לא מקבלים.
דורון רז: אנו חושבים שבמסגרת חברות הסיעוד זהו המצב האידיאלי ביותר מבחינת העסקת העובדים הזרים, כי 100% בחוק הסיעוד הם עובדים חוקיים.
דורון רז: 100% הם חוקיים.
דורון רז: הביטוח הלאומי בודק.
דורון רז: העובדים מקבלים ליווי והמשפחה, הכשרה מקצועית והדרכה.
דורון רז: עובדת סוציאלית נכנסת מדי חודש הבעיה ופותרת את הבעיה.
דורון רז: יש החלפה של מטפל ישראלי, אם המטפל הזר חולה או איננו.
דורון רז: יש גם שילוב של טיפול של מרכז יום עם טיפול של עובד זר.
דורון רז: המון אופציות ניתנות למשפחה.
רן כהן: איך אתם עושים את כל זה בלי לקבל תמורה?
דורון רז: זה חלק קטן.
אפרים כהן: מדובר בתקורה.
דורון רז: אנו חברות טיפול ולא חברות תיווך, ואנו עושים גם דברים אחרים.
דורון רז: אסתר רייס יכולה להגיד שאנו, למשל, מפעילים שירותים.
דורון רז: אצלי, למשל, יש מרכזי יום שהרווח שלהם שואף לאפס, והם נותנים שירות לאנשים מתוך ראיית שירות שנותנים.
דורון רז: זו לא ראיית תיווך שנותנים.
דורון רז: ואכן נכון, כדברי הבחור, איננו גובים כסף עבור השמת מטפלים זרים, מתוך ראייתנו שזה חלק ממכלול שלם של שירותים.
דורון רז: יש אנשים שמקבלים אצלנו טיפול עשר שנים ע"י עובד ישראלי.
דורון רז: הידרדר מצבם והם זקוקים לעובד זר, והם ממשיכים לקבל את הטיפול ללא תשלום נוסף.
דורון רז: אינני רואה מה פסול בזה.
דורון רז: אני רואה חיוב בזה.
דורון רז: אני חושב שהוועדה צריכה לכוון דווקא לכיוון ההסכם הקיבוצי שיש בין ההסתדרות לבינינו לגבי תנאי ההעסקה של העובדים.
דורון רז: זה מוגדר וכתוב: זכויות העובדים מעוגנות בהסכם קיבוצי.
דורון רז: מי יכול לשמור על זכויות העובדים יותר מאשר ההסתדרות?
דורון רז: - אף גוף.