GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
רן כהן: אני אומר, כל השוואה עם כל מה שנעשה במדינת ישראל, עם השואה ועם הנאצים, בעיניי היא תועבה וראויה להוקעה.
רן כהן: אין השוואה בשום דבר, בשום תחום, גם בדברים הרבה יותר ברוטליים מהנושא שאנחנו מדברים עליו פה.
רן כהן: אני שונא ומתעב את ההשוואה הזאת, כך שאני הוקעתי את זה בתחילת הדברים, ואני מצטרף לדבריך.
רן כהן: הדבר השני, אני חושב שאתה קצת מגזים להגיד שמתירים את דמכם.
רן כהן: אני לא מכיר אף אחד שמתיר את הדם של השוטרים.
רן כהן: השוטרים, עצם תפקידם הוא להתגייס למערכת משטרתית שמתמודדת עם פלילים.
רן כהן: אתה לא יכול להגיד למשל, שכאשר אתם הולכים לעצור את רוזנשטיין, אז מישהו מתיר את דמכם.
רן כהן: קרוב לוודאי ששם אתם מסתכנים יותר מאשר עם אותה פיליפינית מגאנה.
רן כהן: אף פעם לא חשבתי כאשר יצאתי לקרבות במדים של צה"ל שמישהו מתיר את דמי.
רן כהן: אני יוצא למלחמה, זה המאבק שלכם, זה המאבק של הצבא, זה התפקידים.
רן כהן: מה זה מתירים את דמכם?
רן כהן: מישהו מסית להרוג אתכם.
רן כהן: בוא נחסוך בביטויים האלה.
רן כהן: בכל אופן, יש לי שתי שאלות אליך.
רן כהן: אני יודע שהמשטרה מדי פעם, אפילו הרבה פעמים, כשיש סבירות של אלימות, היא מוציאה גם צלם שלה שיצלם את האירוע, כדי שתהיינה עדויות נגד האנשים שנוהגים באלימות נגד המשטרה.
רן כהן: האם משטרת ההגירה מוציאה צלמים כאלה לאירועים שהיא עוצרת כדי שיהיו לה עדויות לעניין?
רן כהן: ואם יש לכם צילומים מהאירוע הזה, האם תוכל להגיד לוועדה מה אתם יודעים בעניין?
רן כהן: השאלה השנייה שלי, אני מבין שאותה רבקה אדואמואה גורשה.
רן כהן: היא כבר לא בארץ.
רן כהן: אי לכך, באיזה אופן יגבו עדויות ממנה כדי שאפשר יהיה למצוא את האשמים לדעת אם היתה אלימות, לא היתה אלימות, ומה בדעתכם לעשות עם העניין הזה.
רן כהן: אתם תחזירו אותה לארץ, תשלחו אנשים לגאנה כדי לקבל ממנה עדויות, הרי היא כבר איננה פה.
רן כהן: נדמה לי אגב, שזה נוגד את המדיניות.
רן כהן: מה שאני זוכר, שהמדיניות היתה של מפקד משטרת ההגירה, שכאשר ישנה עדות על אלימות, ישנה תלונה על אלימות.
רן כהן: לא מגרשים, אלא נשארים בארץ עד שיש עדות מלאה שלה לצורך התביעה אם היא תגיע לבית המשפט.
רן כהן: מה תוכל לומר לי על שלוש השאלות האלה?
אליהו אהרוני: אני אענה לך על השאלות, על מה שאני מוסמך לענות.
אליהו אהרוני: אורית שהיא עוזרת הדובר, תגיב על החלק הראשון.
אליהו אהרוני: בעיקרון, כל מי שהגיש תלונה למחלקה לחקירת שוטרים, אני מניח שאותה גברת שפורסמה בעיתונים, ויש מאחוריה סוללה של יועצים וארגוני זכויות, יכלה לפנות למח"ש.
אליהו אהרוני: כאשר מח"ש יש לו עניין בעיכוב של עד מסויים שהגיש תלונה נגד שוטרים, והתלונה שלו נמצאה מוצדקת, אנחנו מעכבים אותו.
אליהו אהרוני: אנחנו מעכבים בגין פנייה של בית משפט לעכב, בין אם זה בית משפט מינהלי מחוזי בתל-אביב, או אם זה בית הדין למשמורת.
אליהו אהרוני: וגם אם מח"ש מבקש ממני לעכב, אז אני מעכב אותו.
אליהו אהרוני: לגבי מה לעשות איתה, זה מח"ש צריך להגיב, אני לא מוסמך.
אליהו אהרוני: יש תלונה אצלו, אם הוא יחליט שצריך להביא אותה לארץ כדי להעיד, אנחנו נכבד את זה, אם הוא יחליט שבשלב הראשון הוא רוצה תצהיר על ידי עורך דין ממדינת המוצא שלה שיתאר את מה שעשתה, ואחר כך הוא יחליט מה לעשות.
רן כהן: אז לא קיבלתם פנייה?
אליהו אהרוני: לא, לא קיבלנו פנייה.
אליהו אהרוני: אני רוצה לומר על מקרה אחר שהיה, שביקשו מאיתנו להחזיר מישהי לארץ, עשינו הכל כדי שהיא תיכנס חלק לארץ, פיקחנו באופן אישי.
אליהו אהרוני: אם תהיה פנייה כזאת, ויוחלט על החזרתה, נעשה הכל כדי לסייע לה לחזור ולומר את מה שיש לה.
אליהו אהרוני: זה יעזור לנו אם היה מקרה כזה.
רן כהן: ולשאלה הראשונה בבקשה.
אורית פרידמן: לשאלה הראשונה אני רוצה להתייחס ברשותכם.
אורית פרידמן: אני רב פקד, עוזרת הדובר במשטרת ההגירה.
אורית פרידמן: אני רוצה להתייחס לכל הנושא של הפעילות של התקשורת בסיפור הזה, ולומר כמה דברים.
אורית פרידמן: כל המפגשים שלנו, כל הפעילויות שלנו, כמעט כולן מתועדות על ידי מצלמות שהשוטרים שלנו נושאים איתם.
אורית פרידמן: באמת בעיקר בשביל אולי להחצין את הפעילות הזאת, ובשביל שהיא תגיע לידי האזרח הקטן ושיידע באיזה חוויות, או באיזה סוגיות שוטרי המינהלת נתקלים.
אורית פרידמן: כשהפעילות ממש מתועדת גם באמת כדי להחצין אותו, וגם למען הסר ספק.
אורית פרידמן: כדי שבכל המקרים האלה שאותם אומרים על התעללות, הכאה, יהיה לנו איזשהו תיעוד, ואנחנו הדוברים נוכל להשתמש בהם כדי לתת כל מיני צידוקים, או כדי לתאר את המקרה.
אורית פרידמן: ברשותך, אני רוצה להתייחס למקרה שהיה בתל-אביב, אותה בחורה שאמרה שהיא נעצרה ליד הכנסייה, והיה אסור לנו כי זאת ההנחייה.
אורית פרידמן: הבחורה הזאת נעצרה ברחוב לבנדה עין הקורא, כשזיהו שהיא נמצאת שם פנו אליה ואמרו לה שמבקשים שתציג מסמכים.
אורית פרידמן: היא שמעה את הפנייה של השוטרים והתחילה במנוסה.
אורית פרידמן: השוטרים הבינו שהמנוסה שלה היא כנראה כתוצאה מאי חוקיותה, וממש אחרי מספר מטרים היא נעצרה.
אורית פרידמן: היא נשכבה על הקרקע ועשתה את צרכיה, וצעקה שהיא לא מסוגלת לעמוד שכואבת לה הבטן.
אורית פרידמן: אז במקרה לבנדה 34 שם יש כנסייה.
אורית פרידמן: היא לא היתה בדרכה, היא לא היתה בתפילה, היא לא יצאה מתפילה.
אורית פרידמן: פשוט ניהלו אחריה איזושהי הליכה קצרה לכמה מאות מטרים, ושם היא נעצרה, היא נשכבה.
אורית פרידמן: המדיניות של המינהלת היא שלא מבצעים מעצרים ליד כנסיות, בוודאי לא בתוכן.
אורית פרידמן: אבל אם קרה ועובד זר נעמד ליד כנסייה, למרות שהוא כאילו לכאורה עבר על ידה, אני לא חושבת שזה איזשהו טיעון צודק להגיד שאנחנו פעלנו ממש ליד כנסייה.
אורית פרידמן: אני רוצה לומר משהו לגבי אלימות.
אורית פרידמן: אני חושבת שכמו שהשגרירים שלנו, הקונסולים, או כל בעלי התפקידים מגאנה כאן, שאומרים שהם לא מעודדים את העובדים הזרים לנהוג באלימות, ולא לעודד אותם להתנגדות, אני בטוחה שגם את השוטרים שלנו, אף אחד לא מעודד לנהוג באלימות.
אורית פרידמן: יש לנו המון מקרים, שבהם אנחנו כאנשי תקשורת, אלה שבסופו של דבר צריכים לענות לפניות של התקשורת, מזהים שנעשה כאן עוול ממש לא הוגן, בעניין שלוקחים איזשהו זוג על תמונה מסויימת, מנתקים את הסיטואציה ממה שקרה לפני, ומה שקורה אחרי, ומצלמים את השוטרים בסיטואציה שכאילו לכאורה הם אלה שהחלו את המגע, הם אלה שתקפו.
אורית פרידמן: בוודאי שרה תדבר על המקרה הפרטני שלה אם היא תרצה לדבר עליו.
אורית פרידמן: אבל אני מכירה את הסיטואציה מתחילתה ועד סופה, כשבסופו של דבר החליטו להתמקד על איזושהי תמונה אחת, שלא משנה מה קדם לה דקה לפני כן, ולא משנה מה קרה אחרי כן, ומי היו שותפים.
אורית פרידמן: זאת אומרת, שאנחנו מתמודדים עם סיטואציה שהיא מאוד בעייתית, להסביר תמונה אחת כשאף אחד לא מכיר את המכלול.
רן כהן: אורית, אני מכיר את הסיפור של שרה כמעט לכל אורכו.
רן כהן: למיטב ידיעתי, כמעט לכל אורכו הוא טראגי.
רן כהן: זו לא איזו תמונה יפה.
רן כהן: זה היה בתוך ביתה, זה היה על אדם שהוא לא גר איתה, ולא עם בעלה, והאלימות היתה בתוך דירתה, כאשר גידפו אותה ואת בעלה.
אורית פרידמן: תסכים איתי שאותו בחור שאולי הוא לא מתגורר איתה, השוטרים שלנו ביקשו ממנו לעצור.
אורית פרידמן: הוא נכנס לתוך הבית שלהם, היה שם דין ודברים.
שרה קדרי: סליחה, הוא לא נכנס אלי הביתה.
אורית פרידמן: אני לא רוצה להיכנס למקרה הזה.
אורית פרידמן: אני אכנס אליו אחר כך.
אורית פרידמן: אני רוצה לומר שבכלל, באופן עקרוני אנחנו מכירים המון סיטואציות שבהן שוטר הותקף על ידי עובד זר, וכל המכלול לא מובא בכלל לידיעת הציבור.
אורית פרידמן: אלא בסופו של דבר כאשר הוא נחבל ונאזק, אז זאת התמונה שמצולמת ומשרתת את האינטרסים של כולם.
אורית פרידמן: אני אומר עוד יותר מזה, כשהוא דיבר על הסתה פרועה, בעניין הזה אני פונה אליך באופן אישי, למרות שאין בינינו שום היכרות, אנחנו רק דרך התקשורת.
אורית פרידמן: כשאתה אומר אין הסתה, הבאתי לפה שני תמלולים שנאמרו על ידך.
אורית פרידמן: המקרה האחרון של פיטר הינומה, זה משהו אקטואלי אחרון שבו היתה השתלשלות של אירועים, שלדעתי לא נבדקה עד הסוף.
אורית פרידמן: בסופו של דבר, כאשר העלית את הדברים שלך בתקשורת, אמרת על השוטרים שזה נראה כמו איזו רישעות וטמטום, למרות שבסופו של דבר אתה מנהל ועדה שאמורה לייצג את המשטרה ואת העובדים הזרים.
רן כהן: אני לא מייצג לא את המשטרה ולא את העובדים הזרים.
רן כהן: אני מייצג את הכנסת, את הוועדה בכנסת.
רן כהן: אמרתי שמהלך של דברים שהובאו לפניי, נראה כמו רישעות וטמטום, זה מה שאמרתי.
אורית פרידמן: זה לא נבדק עד הסוף, משום שאם היית מזמן אותנו ובודק את הדברים לעומקם - - -
רן כהן: הנה, אני מזמן.
רן כהן: את רואה שהישיבה הזאת מתנהלת כדי לברר את הדברים.
אורית פרידמן: זה לא נבדק עד הסוף.
אורנה נחמני: מה שנאמר נאמר.
קריאה: זה מה שנעשה.
אליהו אהרוני: זה לא מה שנעשה, ואל תסלף את הדברים.
רן כהן: כל רשות הדיבור זה כדי לענות לי על השאלה שלי.
רן כהן: אורית עוד לא ענתה על השאלה שלי.
אורית פרידמן: השאלה שלך היא אם אנחנו מתעדים - - -
רן כהן: אתם מצלמים, אתם מתעדים.
רן כהן: אבל גם שאלתי את התוכן.
רן כהן: שאלתי האם יש לכם תיעודים לגבי המקרה הזה של רבקה.
אורית פרידמן: של רבקה אני צריכה לבדוק.
אורית פרידמן: אני לא מכירה אותו, הוא הועבר ישירות למח"ש, ולא ניתנה לנו בכלל זכות התגובה על המקרה הזה.
רן כהן: אני שואל אם יש לכם צילומים.
אורית פרידמן: אני אומרת שאני לא יודעת להגיד לכם.
רן כהן: איך באתם לישיבה?
אורית פרידמן: אני לא ידעתי שאנחנו באים לדבר על המקרה הספציפי של רבקה.
רן כהן: את זה בעליל ידעתם.
רן כהן: על זה הוזמנתם.
אורית פרידמן: אני ידעתי שאנחנו באים לדבר על שני מקרים אחרים.
רן כהן: אורית, אודה לך אם תוכלי לברר במשך היום על הסרטים ועל התמונות.
אורנה נחמני: גם אם יש לנו צילומים, בתנאי שמח"ש לא מבצע חקירה בעניין.
אורנה נחמני: ניתן את הצילומים למח"ש, למי שחוקר את העניין הזה.
אורנה נחמני: אני מבקשת שאנחנו לא ננהל פה חקירה על העניין הזה, אם חקירה כזאת מתנהלת כבר במשרד המשפטים.
רן כהן: לא חקירה, אני לא מבקש חקירה.
רן כהן: אני מבקש רק דבר אחד.
אליהו אהרוני: גם אם יש צילום, לא נהיה רשאים למסור חומר מבלי שמח"ש ירשה.
אליהו אהרוני: אם מח"ש ירשה להציג לך אותם, לנו אין בעיה.
אליהו אהרוני: לגבי הכנסיות.
אליהו אהרוני: הייתי נוכח בחודש שעבר במקרה שבו שוטרים שלנו בירושלים, במדרחוב בן-הלל נכנסו לדירה.
אליהו אהרוני: בתוך הדירה נצפו עובדים זרים בלתי חוקיים ממוצא פיליפיני.
אליהו אהרוני: אתה נכנס לתוך דירה, הדלת פשוטה, זה נמצא בתוך מרכז מסחרי, גרים שם גם אנשים.
אליהו אהרוני: בחדר נוסף בתוך הדירה, מסתבר שהיתה כנסייה.
אליהו אהרוני: הגעתי לשם תוך כמה דקות מקריאה, כשהסתבר לנו שזו כנסייה, ידענו שיש שם עובדים בלתי חוקיים, גם הכומר אמר לנו, יש כאן בלתי חוקיים.
אליהו אהרוני: אמרתי לחבר'ה, וגם אם לא הייתי אומר, כך היה מתבצע.
אליהו אהרוני: אנחנו יוצאים מהמקום, אף אחד לא נעצר, לא בתוך הכנסייה, גם לא כשהם יוצאים.
אליהו אהרוני: אז לגבי נושא של כנסיות, אין ספק, וזו מדיניות, וגם אנחנו פועלים כך, שאף אחד לא נעצר בכנסייה ולא בדרך אליה.
אליהו אהרוני: אבל כל מי שנמצא בסביבה שם, טוען שהוא בדרך לכנסייה.
אליהו אהרוני: אם יש כנסייה בסדר, זה תירוץ טוב.
רן כהן: המקרה הזה שהיה בשבת האחרונה לגבי הצילום שהצלם צילם, אתה צילמת את הצילום ליד הכנסייה?
עזיז דיוף: כן, אני צילמתי מול הכנסייה.
רן כהן: מה קרה אחרי שצילמת?
עזיז דיוף: אחרי שהמשטרה הלכה, אספו את הבחורה, והכומר בא ואמר לי שהשוטר ביקש ממני לא לפרסם את התמונות שבגללן אספו את הבחורה.
עזיז דיוף: הוא אמר לי לא לכתוב על זה, כי השוטר ביקש ממני, לא לפרסם.
רן כהן: השוטר ביקש ממך?
עזיז דיוף: לא, הכומר ביקש ממני לא השוטר.
רן כהן: אם לא תפרסם את התמונה, אז ישחררו את הבחורה?
סיגל רוזן: על סמך הבטחה של הכומר.
אליהו אהרוני: לא על סמך הבטחה של הכומר.
אליהו אהרוני: היתה פנייה וציינה זאת אורית, של נציג הקונסוליה במקום לשחרר אותה.
אליהו אהרוני: גם היא היתה במצב שהוא ביזה אותה, ביזה אותנו, עשתה את צרכיה במקום, והחלטנו לשחרר אותה.
אליהו אהרוני: אין קשר בין מה שהוא אומר, כי זה מקור שני שהוא אומר.
אליהו אהרוני: הכומר לא נמצא כאן, אני לא יודע אם אמרו לו, לא אמרו לו.
אליהו אהרוני: אם הבין נכון, לא הבין נכון.
אליהו אהרוני: השיחרור שלה נעשה אך ורק על פי פנייה של נציג הקונסוליה.
אליהו אהרוני: ציינתי זאת בתחילת דבריי, שיש לנו קשר טוב עם הקונסוליות.
רן כהן: נציג הקונסוליה היה במקום?
אליהו אהרוני: כן, היה במקום.
אליהו אהרוני: הוא הכומר.
אליהו אהרוני: יכול להיות שמה שהוא אמר זה על דעתו, זאת לא היתה פנייה שלנו.
אליהו אהרוני: יש לנו מערך דוברות מפואר.
עזיז דיוף: הבעיה היא לא אם ישחררו אותה או לא ישחררו אותה.
עזיז דיוף: הבעיה היא שזה היה ביום שבת, וגם מול כנסייה.
עזיז דיוף: לפי החלטת הוועדה אסור לעצור מתפללים ביום שבת מול כנסייה.
עזיז דיוף: לפי דעתי גם הבחורה יצאה מהכנסייה.
עזיז דיוף: דיברתי גם עם הכומר, הוא אמר לי שהבחורה הזאת היתה איתנו באותו יום בכנסייה, ויצאה מהכנסייה לפני חמש דקות.
עזיז דיוף: אז קראו לנו לרדת למטה בגלל המשטרה.
רן כהן: איך אתה ידעת להגיע לשם?
עזיז דיוף: אני הייתי שם באותו זמן.
רן כהן: בבקשה, אילן ספירא, מה אתה עושה?
אילן ספירא: אני גם צלם.
אילן ספירא: הייתי שם, התקשרו אלי שתופסים אנשים מול הכנסייה.
אילן ספירא: הייתי ברמת גן, לקחתי את האוטו נסעתי.
רן כהן: כמה זמן זה לקח לך?
אילן ספירא: עשר דקות.
אילן ספירא: יש לי מספר רכב של המשטרה, של השוטר שאני מכיר.
אילן ספירא: הצעתי לא פעם אחת, אפילו בשיחה עם אורית לפני שלוש שנים, להצטרף למשטרת ההגירה, לא אגיד אובייקטיבי, כמו שהם לא אובייקטיבים, גם אני לא.
אילן ספירא: אני לא נגד המשטרה, וגם לא בעד העובדים הזרים.
אילן ספירא: הצעתי להצטרף כצלם, לא עבדתי ב"ידיעות אחרונות", עבדתי בבית הספר של הילדים של העובדים הזרים.
אילן ספירא: לא הסכימו.
אילן ספירא: ראיתי את האשה שעשתה מה שעשתה.
אילן ספירא: עזבו אותה, אבל זו לא הפעם הראשונה - - -
רן כהן: הניידת של המשטרה חנתה על יד הכנסייה?
סיגל רוזן: יש פה תמונה שרואים את הקצה שלה.
אילן ספירא: היו שתי ניידות.
אילן ספירא: אחת עם מספר אדום, ואחת 15259050.
אילן ספירא: הם חנו ממול.
סיגל רוזן: מול לבנדה 34, הנה הקצה של הרכב.
אליהו אהרוני: כשהיה הסיפור עם נציג השגרירות אז כן, אבל לא בתחילת הפעילות, תציג את האמת.
אילן ספירא: אני מספר מה שראיתי, אני לא משקר.
אילן ספירא: אני מספר את האמת שלי מהרגע שהגעתי, מה היה קודם אני לא יכול להגיד.
אילן ספירא: הגעתי, ראיתי את האישה, השוטרים מעליה כי היא שכבה, עשו את מה שעשו, ואחר כך הלכו.
אילן ספירא: אפילו לא עזרו לה לקום, או משהו שיכול להיראות כעזרה, כי זה התפקיד של המשטרה.
אילן ספירא: הנקודה היא לא עובדים בלתי חוקיים, אין פה הבדל בין חוקי או לא חוקי.
אילן ספירא: כשרואים אחד כמו אנדרו קואצ'י, שבעטו בו ושברו לו וריסקו לו את הברך, והשאירו אותו ואפילו לא קראו לאמבולנס, וזה לא מקרה יחיד, אז לאף אחד לא משנה אם יש לו ויזה או אין לו ויזה.
אילן ספירא: מדובר בבני אדם.
אילן ספירא: תפסיקו להפקיר.
רן כהן: אני רוצה להגיב גם לגבי התמונות, וגם על מה שאת יודעת.
יעל קוטיק: הזכירו פה נושא של אלימות הדדית.
יעל קוטיק: אולי השוטרים יוכלו להציג בפנינו נתונים.
יעל קוטיק: כל הזמן מדובר על אלימות הדדית, אני רוצה מישהו שיציג לנו פה נתונים.
רן כהן: עם כל הכבוד, אתם מפספסים את כל העניין.
רן כהן: לא מדובר פה על שני צבאות או שתי משטרות שהולכות מכות אחת מול השנייה.
רן כהן: התפקיד של המשטרה זה להילחם באלימות.
רן כהן: זה התפקיד שלה, והיא צריכה לקיים את החוק.
רן כהן: מה זה נקרא שמשטרה מתלוננת על זה שמישהו מתנגד לה?
רן כהן: זה טבעי שמתנגדים לה.
רן כהן: עוד יבואו להגן גם על הפליליים, גם על רוצחים.
רן כהן: המשטרה תתלונן שהרוצחים רוצחים.
רן כהן: אני מבקש שלא תפספסו את התמונה.
אורנה נחמני: אנחנו לא מפספסים, אנחנו רק רוצים לאזן את התמונה.
רן כהן: אגב, זאת צורת בכיינות שעוד לא שמעתי אף פעם.
רן כהן: שמשטרה תבוא להגיד שגורמים שהיא באה להתמודד איתם נוהגים באלימות, ולכן מתירים את דמם, זאת ממש פעם ראשונה בחיים שאני שומע את זה.
רן כהן: תפקידה של המשטרה להתמודד עם גורמים שלעתים הם אלימים.
רן כהן: להציג לי עכשיו שני צדדים, ואני צריך להיות פוסק בין שני צדדים, אני לא פוסק.
רן כהן: אנחנו יושבים בכנסת, דנים בעניין.
רן כהן: אין אפילו מחלוקת.
רן כהן: המשטרה אומרת שלמרות שלפעמים השוהים הבלתי חוקיים הם אלימים, המשטרה רוצה לא לנהוג באלימות.
רן כהן: אז מה אתם רוצים, אני מבקש שתנהג לא באלימות.
סיגל רוזן: רציתי לומר שאין פה נציג של מח"ש, מפני שבאמת כאן הבעיה.
סיגל רוזן: ניצב אהרוני צודק שהם לא יכולים להתייחס למקרים שנמצאים בטיפול מח"ש.
סיגל רוזן: הייתי מבקשת מאוד להתייחס לטבלה הזאת שגם אתה קיבלת ממנה עותק, שמראה מה קורה לתיקים.
סיגל רוזן: יש לנו פה מתוך 76 תלונות שהגשנו למח"ש, ואלה תלונות שהגשנו שיש להן מספרי תיק, 36% מהמתלוננים גורשו לפני שהם אפילו נחקרו על ידי מח"ש, וזה למרות שאת התלונות אנחנו מגישים סמוך מאוד למעצר.
רן כהן: את צודקת.
רן כהן: אני לא יכול לעשות את זה בלי שיש פה נציגות בכירה של מח"ש לעניין הזה.
רן כהן: אני אזמן ישיבה, אני אבקש מבת שבע לזמן ישיבה עם מנהל מח"ש שבירו הרצל, לאחת הישיבות הקרובות.
רן כהן: נדון בכל הנושא של התלונות, החקירות והגירוש לפני ואחרי.
רן כהן: אני לא רוצה, סיגל, לעבור על זה דרך אגב.
רן כהן: עכשיו אני רוצה לדבר על המקרים הללו, ועוד אני גם אבקש מחבר הכנסת אהוד רצאבי להציג סוגייה שהוא העלה בעניין הזה.
רן כהן: אבל אני רוצה שתחזרי בכל זאת לשני המקרים האחרונים של רבקה, ושל שבת.
אמיר גל: אני חייב להעיר שמח"ש במקרים שהוא מוצא לנכון, הוא מעכב.
רן כהן: אני גם אעמוד על זה שבאותה ישיבה גם אתה תהיה.
רן כהן: אני מחליט עכשיו שאנחנו לא דנים עכשיו בבדיקה של מח"ש, בלי שנציג בכיר של מח"ש יהיה פה.
רן כהן: בואו לא נחליף אותו, שהוא יעשה את העבודה.
רן כהן: הוא יבוא וייצג את הדברים הכי טוב.
סיגל רוזן: על המקרה הספציפי הזה אותה אישה רבקה אדואמואה, בזמן שהיא טרם גורשה, כבר הגיבו לעיתון גם מהמשטרה וגם ממח"ש שקרתה תקלה ואנחנו פועלים שמקרים כאלו לא יישנו.
סיגל רוזן: עדיין ניתן היה למנוע כי היא עוד היתה בארץ, אבל לא מנעו את התקלה שקרתה אחרי הפירסום בעיתון.
סיגל רוזן: רק יום למחרת היא גורשה מהארץ.
סיגל רוזן: יש לנו קשר איתה, ודרך אגב, האשה נבדקה בגאנה, והיא טוענת שהיא עדיין בהריון.
סיגל רוזן: אני לא יודעת, יכול להיות שהיא לא בהריון, אני לא אומרת.
סיגל רוזן: אני חושבת שהיא בהריון.
סיגל רוזן: לא זאת הנקודה.
סיגל רוזן: הנקודה היא שמה שקורה שמתלוננים מגורשים מהארץ, ואחר כך החקירה נסגרת, ובזה נסגר העניין.
סיגל רוזן: כך שכל ההפנייה הזאת למח"ש לא עוזרת לאף אחד.
סיגל רוזן: ביקשנו נוהל פעולה עם מח"ש איך למנוע מקרים כאלה.
רן כהן: נעזוב את מח"ש.
רן כהן: אני שואל שאלה, למיטב המידע שיש ברשותך, באותו אירוע עם רבקה, היתה אלימות יתר נגדה, או לא?
סיגל רוזן: לפי עדים כה רבים, כנראה שכן.
סיגל רוזן: כך זה נשמע מכל העדים.
סיגל רוזן: טוענת פה אורית פרדימן, שרדפו אחרי אותה אישה ניגרית מרחוב אחר, מרחוב עין הקורא לכיוון הכנסייה.
סיגל רוזן: אז איך זה שהניידת של מינהלת ההגירה יושבת לה בדיוק בפתח הכנסייה ויש תמונה?
רן כהן: לכן שאלתי את אילן.
רן כהן: הניידות עמדו מול הכנסייה.
אליהו אהרוני: היא לא חונה שם בתחילת הפעילות, אדוני.
אליהו אהרוני: על זה בדיוק דיברה אורית.
סיגל רוזן: היא חנתה שם.
סיגל רוזן: בעיניי זה חמור שהניידת חונה שם בכלל.
סיגל רוזן: למה בשבת כאשר אנשים מגיעים לכנסייה, למה חונה שם ניידת?
סיגל רוזן: היא חנתה בשעות הצהריים, ופעם נוספת בסביבות השעה ארבע.
אליהו אהרוני: על זה בדיוק דיברה אורית, שמציגים מיקטע כאילו שזאת האמת.
אליהו אהרוני: אני מניח שתוך כדי ניהול הדברים עם נציג השגרירות, נסעו עם האוטו כדי לדבר איתו.
אליהו אהרוני: אותו קצין שנסע ברכב, נסע לדבר איתו.
אליהו אהרוני: לבוא ולהציג שכאילו בתחילת הפעילות וזו האמת.
אליהו אהרוני: ..
רן כהן: סיגל, תודה.
רן כהן: אנחנו מסכמים בשתי דוברות אחרונות.
רן כהן: אולי כדאי שתמתיני, למרות שעכשיו תורך.
רן כהן: אני אבקש משרה לומר בקצרה, כדי שניצב אהרוני יוכל להגיב.
שרה קדרי: מכירים פה פחות או יותר את הסיפור שלי, שצילמנו עובד זר כשמשטרת ההגירה היכתה אותו.
שרה קדרי: אנחנו לא בבית משפט עכשיו, ואני לא רוצה להרחיב.
שרה קדרי: אני רוצה לעמוד שנייה, יש פה בחורות ויש פה גברים.
שרה קדרי: אני רוצה שתגיד לי אדוני אם אני בהריון או לא.
שרה קדרי: תסתכל עליי מהצד, איך אני נראית לך.
אליהו אהרוני: אני לא מבין את השאלה שלך.
אליהו אהרוני: אני נביא?
אליהו אהרוני: אני אענה לך.
שרה קדרי: זה לא להשפיל, אני רק שואלת.
אליהו אהרוני: אני גם לא רוצה להשפיל אותך.
אליהו אהרוני: את שואלת בצורה כזאת, שכל תשובה תוכלי לפרש אותה כהשפלה.
שרה קדרי: יש פה אנשים שיפרשו את זה, אני לא אפרש אותך.
אליהו אהרוני: את יכולה להיות בהחלט בהריון בגלל מבנה הגוף שלך, כי יש לך בטן שמראה כאילו שאת בהריון.
שרה קדרי: תודה רבה.
שרה קדרי: אם אני בהריון, זה ענייני אם אני בהריון או לא.
שרה קדרי: אמרתי לשוטרים ממשטרת הגירה להניח לי לנפשי, ולא לשים אותי באזיקים, ולתת לי את הכדורים שלי, כי אני בהריון אחרי טיפולי הפרייה, והם פשוט החליטו שאני לא בהריון.
שרה קדרי: אחרי ארבעה ימים התחלתי לדמם.
שרה קדרי: אני חושבת שאתם לוקחים את החוק שלכם יותר מדי לידיים.
אליהו אהרוני: הגשת תלונה למח"ש?
שרה קדרי: כן.
אליהו אהרוני: אני שמח.
רן כהן: שרה, מה קורה באמת עם התלונה הזאת?
שרה קדרי: בעלי היה בחוץ לארץ, והם סגרו את התיק במח"ש, מכיוון שבעלי לא מסר הודעה מפורטת על מה שקרה.
שרה קדרי: אחרי שמח"ש צילם את בעלי עם הפגיעות שלו בידיים, ואחרי שנתתי להם את כל האישורים הרפואיים, הם סגרו את התיק.
שרה קדרי: לא משנה, עכשיו זה בבית משפט.
שרה קדרי: אנחנו מחכים לתהליך, בגלל זה אני לא רוצה לפרט יותר מדי, כי יש מי שישפוט את זה.
שרה קדרי: אבל מי שופט את זה, שהייתי בהריון, ואלה השוטרים שלכם, שאזקו אותי חמש שעות בכיסא עם ידיים מצולבות בצורה שכזאת, בלי לקבל את הזריקות שלי, בלי לקבל את הגלוקפאט שלי בשביל הסכרת.
שרה קדרי: אחרי חמש שעות הם נתנו לי להחזיק את הכוס בצורה שכזאת, ולהיות בלי אוכל.
שרה קדרי: אתה יכול לשלם על תינוק שמת?
שרה קדרי: העניין מאוד חורה לי, וזו הפעם הראשונה שאני מבטאת את עצמי בצורה שכזאת.
שרה קדרי: כי אני רוצה לדעת אם זה בגלל שאני נשואה לנוצרי, ומדינת ישראל לא רוצה ילדים נוצריים במדינה הזאת, או שבגלל שאני עם כושי, כי כל בחורה פה שאומרת שהיא בהריון, אתם אומרים "את לא בהריון".
שרה קדרי: תביאו רופא איתכם בניידת שיבדוק אותה, ושיהיה עם ערכת אולטרסאונד ועם מבחנה לבדיקת דם.
שרה קדרי: אין לאף אחד זכות להגיד אם אני בהריון או לא בהריון.
רן כהן: תודה רבה שרה, אני משתתף בכל הכאב שאת מבטאת בדברים שלך, ובסיפור מחריד.
רן כהן: אורית, את מבינה למה אני חושב לפעמים שזאת רישעות?
רן כהן: אולי עכשיו תביני, אני לא מצפה לתשובה.
אורית נחמני: אני תמיד שמחה להגיע לוועדה הזאת, באיזשהו מקום יש לנו הזדמנות לעשות איזון של מה שנעשה בתקשורת.
אורית נחמני: לצערנו אנחנו צריכים להתמודד עם נושא תקשורתי שאני כיועצת משפטית, זה לא ענייני להתמודד עם התקשורת, ואני שמחה על זה.
אורית נחמני: אני מתמודדת עם הטענות האלה מול בתי המשפט, ובמקומות שאנחנו צריכים להתמודד איתם עניינית, תוך כדי זה שאנחנו בודקים את העובדות לאשורן, ונותנים תשובות עובדתיות עד כמה שהדבר ניתן לפי בדיקה מדוקדקת שאנחנו עושים.
אורית נחמני: כדי להתכונן לוועדה הזאת, אנחנו גם עשינו בדיקה מדוקדקת, לראות מה קורה בצד ההפוך.
אורית נחמני: אכן, בשנת 2004 נפתחו 70 תיקי פ.א.
אורית נחמני: על תקיפות של שוטרים.
אורית נחמני: תיק כזה שנפתח - למה אני אומרת את זה - אתה צודק שאתה אומר שאין לנו מה להתבכיין.
אורית נחמני: כי תיק כזה שנפתח, הוא נפתח אחרי בחינה מדוקדקת.
אורית נחמני: לא על כל אלימות שנעשית בשטח נגד שוטרים פותחים תיק פ.א.
אורית נחמני: עובדה שנפתחו 70 פ.א.
אורית נחמני: רק בשנת 2004.
אהוד ראצבי: מה זה פ.א.?
אורית נחמני: פ.א.
אורית נחמני: זה פרטי ארוע.
אורית נחמני: לא רק נגד זרים.
אורית נחמני: הרוב זה זרים.
אורית נחמני: רק במינהלת ההגירה, ורק בתל אביב.
אורית נחמני: למה אני אומרת, באחד התיקים האלה כבר נשפט האדם ונדון על מאסר על תנאי וקנס כספי.
אורית נחמני: למה אני אומרת את זה?
אורית נחמני: כי תמיד צריך להסתכל על התמונה הפתוחה.
אורית נחמני: הרי בחוק הכניסה לישראל כתוב במפורש, ששוטר או פקח של משרד הפנים, שנתקל בהתנגדות, יש לו סמכות של שימוש בכוח סביר.
אורית נחמני: תמיד אנחנו נעים בין סמכות של שימוש בכוח, סביר או לא סביר.
אורית נחמני: הרבה פעמים השימוש בכוח סביר, הוא לא נראה טוב, מה לעשות.
אורית נחמני: אם יש תקשורת צמאת דם, אז הוא בטח לא נראה טוב.
אורית נחמני: אנחנו יודעים את זה, לא מהיום ולא מאתמול.
אורית נחמני: העובדה היא שהעניין לא מאוזן.
אורית נחמני: לכן אני באה לומר כך, תיקי תקיפות שטענה ששוטרים תוקפים עובדים זרים, אנחנו מעוניינים ורוצים שהם יגיעו למח"ש וייחקרו על בוריים והאמת תצא לאור.
סיגל רוזן: אתם קונים את הכרטיסים - - -
רן כהן: הדבר השני שאני רוצה להגיד, שמינהלת ההגירה גם נמצאת בשלב כזה שהיא עורכת פיקוח.
רן כהן: נכון שמעוכבים בשטח אנשים, שאולי פעם שנייה ופעם שלישית דיברו איתם.
רן כהן: אבל זה חלק מהעבודה שלנו.
רן כהן: לפקח, לראות שמי שנמצא כאן שוהה כדין, וכתוב גם בחוק את העניין הזה.
רן כהן: כתוב בחוק שאדם ששהייתו מחייבת רישיון, ניתן לבדוק אותו.
רן כהן: אני רוצה לסכם את הנושא הזה.
רן כהן: אבקש מחברי, חבר הכנסת רצאבי, להציג את הנושא הבא.
רן כהן: אני רוצה לומר שני דברים, קודם כל סיכום טכני.
רן כהן: אנחנו נקיים ישיבה בקרוב, יחד עם מנהל מח"ש בעניין של התיקים עם כל העדויות, מה נעשה בהם וכו'.
רן כהן: אנחנו נבדוק מה יקרה עם כל התיקים.
רן כהן: אני מקבל את זה שמשטרת ההגירה לא מכה את כל העצורים שהיא עוצרת, ושהשיעור אולי הוא אחוז או פחות מאחוז, או שברי אחוז.
רן כהן: צריך לזכור רק דבר אחד, שלא יעזור כלום.
רן כהן: המקרה הברוטאלי היחיד, הוא החמישי או העשירי, אלה שיוצרים מהו פרצופה של מדינת ישראל בעולם, ומהו פרצופה כלפי אזרחים זרים שנמצאים.
רן כהן: לכן חייבים לעקור את האלימות הזאת מידי המשטרה.
רן כהן: אני כמובן מתנגד לאלימות של השוהים הבלתי חוקיים, אני חושב שהיא לא לגיטימית, וצריך לעצור אותה.
רן כהן: אבל היא לא נותנת לגיטימציה לאלימות של שוטרים.
רן כהן: בשום פנים ואופן, בוודאי לא מעבר למידה שכרגע סגן ניצב אורנה נחמני אמרה את זה.
רן כהן: לא מעבר למידה הסבירה.
רן כהן: מה לעשות, כאשר מדובר על זה ששוברים ידיים, ורגליים, אנשים מגיעים לבתי חולים ונזרקים, זה לא סביר.
רן כהן: אני קורא לכם לעמוד בעניין הזה מאוד מאוד בנחרצות נגד אלימות במצבים האלה.
רן כהן: האמינו לי, אתם עכשיו צריכים להגן על מדינת ישראל ועל דמותה, אז תעשו את זה.
רן כהן: אבקש מחברי אהוד רצאבי להציג את הסוגייה הזאת.
אהוד ראצבי: מה שאני עומד להעלות כאן, מחוויר לכאורה ליד סיפורה של שרה, אבל עדיין אלימות זאת אלימות, אנחנו נדבר בהחלט על אלימות של שוטרים, משטרת ההגירה.
אהוד ראצבי: האלימות היא לאו דווקא ורק לגבי עובדים זרים, אלא אלימות לגבי תושבי ישראל.
אהוד ראצבי: אמרת שאנחנו צריכים לשמור על פרצופה של המדינה, כלפי חוץ.
אהוד ראצבי: אני חושב שאנחנו צריכים לשמור קודם כל על פרצופה של המדינה כלפי התושבים שלנו עצמם.
אהוד ראצבי: המקרה שמדובר עליו, אפרט אותו כרגע.
אהוד ראצבי: כבר קראתי על זה בעיתונים, אבל הגיע אליי ישירות מאדם שאני מכיר.
אהוד ראצבי: אשה בת 81 חולת אלצהיימר, מחזיקה עובדת פיליפינית ברשיון בביתה.
אהוד ראצבי: הפיליפינית הזאת יוצאת בשבע בבוקר כל בוקר לסופר, לעשות קניות מהר מהר לפני שהאשה שבה היא מטפלת תתעורר.
אהוד ראצבי: כשהיא יצאה מהסופרמרקט עם עגלת הקניות, עצר אותה שוטר.
אהוד ראצבי: ביקש מסמכים.
אהוד ראצבי: הראתה לו מסמך של בריאות שיש לה, יש שם את השם שלה.
אהוד ראצבי: את ה-FOREIGN NATIONAL IN ISRAEL יש לה ביטוח רפואי.
אהוד ראצבי: אמרה להם שהם רוצים את הפספורט, היא גרה חמש דקות, בבקשה שילוו אותה, והיא תמציא להם את הרשיונות.
אהוד ראצבי: העלו אותה על הרכב, הסתובבו איתה שעה ועשרים בעיר, לקחו לה את הטלפון הנייד.
אהוד ראצבי: אחרי שעה ועשרים, הורידו אותה בקצה השני של העיר, ושבת שלום.
אהוד ראצבי: תודה רבה, תסתדרי.