GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אהוד גנני: למיטב הכרתי חוקיות השהייה בארץ, צריכה להיבחן על ידי גופים ממשלתיים אחרים.
אהוד גנני: אנחנו מחויבים לקניות גומלין בכל עסקאות הייצוא שלנו.
אהוד גנני: חשוב שהוועדה המכובדת הזו וכל חבריה יבינו במה דברים אמורים.
אהוד גנני: היום כדי שתעשייה ישראלית בתחום הביטחון תהייה מסוגלת לבצע עסקאות בחו"ל, היא מחויבת לוותר על נתחי עבודה משמעותיים בשביל שהם ייוצרו בארץ הלקוח.
אהוד גנני: יש מדינות שמגדילות לעשות ודורשות נתחי אופ-סט בהיקפים שעולים על היקף החוזה שאותו אנחנו מקבלים.
אהוד גנני: אם אנחנו מקבלים הזמנה ממדינה כמו ספרד, בהיקף של 40 מיליון דולר, אנחנו מחויבים לתת עבודה בספרד בהיקף שלעיתים עולה על ה-40 מיליון דולר האלה.
אהוד גנני: יש מדינות חזירות שדורשות אופ-סט של 130%-200%.
אהוד גנני: הגרמנים דורשים היום 200% אופ-סט.
רן כהן: בימי לא היה דבר כזה.
טלי פרידמן: נכון.
טלי פרידמן: זה תהליך שמתרחש בשנתיים האחרונות.
אהוד גנני: בימיך כנראה רכש צבאי היה יותר פשוט.
אהוד גנני: היום התהליך מול הלקוחות הוא הרבה יותר מסובך.
אהוד גנני: הדרכים לממש מחויבויות אופ-סט הן רבות ומגוונות.
אהוד גנני: זה מתחיל מזה שאת חלק מהמוצר מייצרים בארץ הלקוח.
אהוד גנני: המשמעות של כך היא פחות עבודה בארץ.
אהוד גנני: אפשרות אחרת היא לעשות קניית גומלין.
אהוד גנני: מדינה שאין לה תעשייה ואין לה יכולת לתרום למוצר הספציפי, עושה מאזן רכש שלה מול מדינת ישראל, ואם מסתבר כי מישהו מהתעשייה בישראל קונה ממנה, מקבלים על כך קרדיט.
אהוד גנני: המשמעות של אי עמידה במחויבויות או-סט, היא לא נזיפה בתיק האישי.
אהוד גנני: שרון יודע כי מדינת ישראל מעמידה ערבויות על כל המחויבויות של תע"ש בעסקה הזו, כולל מחויבות שלנו לעמוד בקניות גומלין.
אהוד גנני: אם לא נעמוד במחויבות הזו, יהיה פצע משמעותי בתקציב המדינה.
רן כהן: אם כך, המצב יותר חמור.
רן כהן: זה כרוך בזה שאתם צריכים לשם קנס כספי של עשרות מיליוני דולרים.
אהוד גנני: היום ישנה ערבות לעסקה הזו.
שרון גמבשו: מדינת ישראל עדיין לא ערבה לעסקה הזו.
אהוד גנני: העסקה יצאה לדרך לפני שנה ושבוע מתוך הכרה שמדינת ישראל תערוב לעסקה הזו.
רן כהן: מי צריך לערוב לכך?
שרון גמבשו: היה ויכוח בין משרד הביטחון למשרד האוצר, שכל אחד ייקח חלק אחר.
אהוד גנני: בסופו של דבר מדובר בתקציב המדינה.
אהוד גנני: החברה שלנו היא ב-100% בבעלות ממשלתית.
אהוד גנני: המשמעות הנוספת של אי עמידה במחויבויות של אופ-סט, במיוחד עם מדינה שבה הלקוח הוא קפדן ועומד שלו, היא כניסה לרשימה שחורה.
אהוד גנני: אצלם אין הבדל עם מדובר בתעשייה צבאית או תעשייה אווירית.
אהוד גנני: אצלם כולם יהודים.
אהוד גנני: המשמעות היא פגיעה ביכולת שלנו להמשיך לעשות עסקים עם טורקיה.
אהוד גנני: הדבר הנוסף, הוא פגיעה במוניטין של התעשייה והמדינה.
אהוד גנני: כל דבר מיד עולה לרמה של משמעות לאומית.
אהוד גנני: חשוב להדגיש כי זה לא שנשלם רק קנס, אלא מדובר במשמעויות הרבה יותר כבדות.
אהוד גנני: אנחנו עלינו על ההזדמנות הזו במסגרת המכסה המותרת, בהתאם לעובדים הטורקיים הקיימים בארץ במסגרת החוק.
אהוד גנני: זו האפשרות הכי נוחה מבחינת התעשייה לממש מחויבות אופ-סט, כיוון לא מדובר בהעברת נתחי עבודה מהארץ לטורקיה.
אהוד גנני: יש נושא של מכפילים.
אהוד גנני: עבודה מסוימת נחשבת יותר ועבודה מסוימת נחשבת פחות, מבחינת העמידה במחויבויות אופ-סט.
אהוד גנני: הנתח הזה קיבל את המשקל הגדול ביותר, מבחינת היכולת הזו.
אהוד גנני: בתקשורת דובר רבות על הקשר שבין טנקים למים.
אהוד גנני: אי רוצה לומר, כי אין שום קשר בין טנקים לבין מים.
אהוד גנני: בכל פעם שהמשא ומתן על ייבוא מים מטורקיה עלה לכותרות, הזכירו את הקשר הזה.
רן כהן: זה לא משנה , כי העסקה נחתמה ללא קשר לעובדים זרים.
אהוד גנני: חשוב להבין, כי העסקה נחתמה ללא קשר לעסקת המים ובלי קשר לייבוא של עובדים טורקים.
אהוד גנני: איך תעשייה הגיעה למצב שבן היא נהנית מיכולת לממש מחויבות אופ-סט בקומבינציה שכזו?
אהוד גנני: אני לא אתאר את כל השתלשלות הפניות שלנו לגופי ממשלה שונים.
אהוד גנני: אני מצטער אם אנחנו טעינו בכך שלא ידענו איך הממשלה עובדת.
אהוד גנני: אנחנו בסופו של דבר פנינו למנכ"ל משרד ראש הממשלה, וב-18 לפברואר התקיימה פגישה בראשותו של מר אביגדור יצחקי, בנוכחות אפריים שוהם, ראש הרשפ"ת והשתתפות צוות ממשרד ראש הממשלה, מנכ"ל משרד התמ"ס ונציג משרד האוצר, יוסי גורדון.
אהוד גנני: בישיבה הזו קיבלנו את ההיתר, ושבוע לאחר מכן קיבלנו אישור מראש מינהל האוכלוסים לממש, כחלק ממחויבות האופ-סט שלנו, את התמורה בגין העסקתם של אותם 800 עובדים.
אהוד גנני: ההיתרים לאותם עובדים ניתנו תחת ההתניות הבאות, אישור מוקדם של שלטונות טורקיה שאכן הם יכירו בעסקה הזו כעסקה שבגינה אנחנו זכאים לאופ-סט, אישור של מינהל האוכלוסין בארץ/משרד ראש הממשלה, אישורים ביטחוניים לאותם עובדים על ידי משטרת נמל התעופה, תוכנית מפורטת ומאושרת לגבי הפרוייקטים של החברה שמעסיקה כדין את אותם העובדים, ערבות עצמית של החברה בגין אותם עובדים ואישור לכך שהמכסות בעקבות כל זה לא תגדלנה.
רן כהן: מתי נכנסו העובדים לישראל?
טלי פרידמן: הם נכנסו בכמה קבוצות, כאשר הקבוצה הראשונה נכנסה בחודש מרץ והקבוצה האחרונה טרם נכנסה.
רן כהן: כמה עובדים כאלה יש עכשיו בארץ?
טלי פרידמן: פחות מ-700 עובדים.
רן כהן: האם כל זה מספק את ההתחייבויות של תע"ש כדי למלא אחר ההתחייבות לאופ-סט לטורקים.
אהוד גנני: זה רחוק מלספק.
רן כהן: אולי תאמרו לנו במה מדובר.
רן כהן: נדמה לי שיש לכם התחייבות של 40 מיליון דולר.
טלי פרידמן: אם היו לנו מחויבויות של 40 מיליון דולר בלבד, היינו ישנים טוב בלילה.
רן כהן: אתם לא צריכים לדבר על דברים שהם בגדר סוד עסקי, כיוון שהישיבה פה היא פתוחה.
אהוד גנני: העסקה היא של 687.5 מיליון דולר בתמורה ל-170 טנקים מושבחים.
אהוד גנני: מחויבויות האופ-סט הן במאות מיליוני דולרים.
רן כהן: שזה מחייב את מספרי העובדים.
אהוד גנני: לא.
אסף אדיב: מי קבע את התניות האלה?
שומרון דאשט: צריכים להבין שאנחנו נמצאים בקשר שוטף מול הממשל הטורקי במסגרת העסקה הזו.
שומרון דאשט: הפעילות של רכש גומלין זו לא התחייבות שנצטרך לעמוד בה בעוד 10 שנים.
שומרון דאשט: הם יושבים איתנו בצורה שוטפת כדי לדון איתנו בנוגע לאייך אנחנו מתכוונים לממש תוכנית אופ-סט, ואיך אנחנו מתכוונים לממש את תוכנית הייצור והפיתוח.
שומרון דאשט: זה חלק מאבני הדרך שעושים, כמו בכל פרוייקט.
שומרון דאשט: במסגרת הפגישות האלה והצגת תוכנית העבודה, ישנם בטורקיה 4 קריטריונים שונים לכסות את האופ-סט.
שומרון דאשט: אנחנו לא יכולים להביא 10,000 עובדים ולסיים את ההתחייבות.
שומרון דאשט: זה חייב להיות נתח מסוים מהפרוייקט, נתח מסוים ברמת ידע או טכנולוגיה, חלק מחומרי גלם ומוצרים משלימים בפרוייקט.
רן כהן: בוא תגיד לנו על כמה עובדים זרים מדובר?
שומרון דאשט: הקריטריון האחרון הוא כיד הדמיון הטובה בין הממשלות.
שומרון דאשט: פה אנחנו נעזרים ברשפ"ת כמעט בכל נושא, החל מסחורה שמשרד הביטחון קונה בטורקיה ואנחנו מקבלים על כך קרדיט.
שומרון דאשט: אספנו את כל פעולות הקשר עם קבלני המשנה בטורקיה ואת כל ההתחייבויות של משרד הביטחון שהיה יכול או מוכן להעמיד חטובת הפרוייקט, ועדיין היה חסר.
שומרון דאשט: היוזמה באה מהצד הטורקי.
שומרון דאשט: הטורקים אמרו כי יש להם פנייה א רק מתעשייה אחת, אלא של הרבה תעשיות נוספות, לבצע שיתוף פעולה עם מדינת ישראל, וכי הם מוכנים לתת לנו היתר לחברה ישראלית-טורקית שעובדת בישראל, משלמת מס הכנסה, עובדת 5 שנים וכו'.
שומרון דאשט: אנחנו אמרנו כי אנחנו מוכנים לנסות.
שומרון דאשט: מ-7 לנובמבר 2002 התחלנו בתהליך סדור עם אבני דרך.
שומרון דאשט: התייעצנו עם מועצת עסקים טורקיה-ישראל, עם הרשפ"ת ומשרד החוץ.
שומרון דאשט: כל התהליכים היו תהליכים סדורים, כאשר כל אותן התניות נבנו תוך כדי תנועה.
שומרון דאשט: אנחנו אספנו את כל ההתניות שלהם ושלנו, ומילאנו ככתבם וכלשונם שורה אחר שורה, עד אשר הגענו לדיון מסודר שנערך ב-18 לפברואר.
שומרון דאשט: מבחינה חוקית אנחנו מכוסים.
שומרון דאשט: יש בידנו היתרים פורמליים של מדינת ישראל.
שומרון דאשט: בדיון הזה היו נציגים של הממשלה שדיברו על היבטים כלכליים, מדיניים והיבטים הקשורים לפרוייקט.
שומרון דאשט: חלק מהרעיון היה שהם יהיו שגרירים טובים של הטורקים במדינת ישראל.
שומרון דאשט: לזה אני לא נכנס, כיוון שזה לא השיקול שלי.
שומרון דאשט: השיקול שלי הוא למלא אחר ההתחייבות.
שומרון דאשט: בנוסף, עצם ההתחייבות חסכה לתעשייה הצבאית ולמדינת ישראל מיליונים רבים.
שומרון דאשט: לרכוש את האופ-סט באופן אחר, זה היה עולה יותר.
שומרון דאשט: נתח מסוים מהאופ-סט קיבלנו במתנה במסגרה זה שזה נעשה במכסות הקיימות.
רן כהן: אתה יכול לומר את רשימת ההתניות?
אהוד גנני: אישור מוקדם של שלטונות טורקיה שאכן הם יכירו בעסקה הזו כעסקה שבגינה אנחנו זכאים לאופ-סט, אישור של מינהל האוכלוסין בארץ/משרד ראש הממשלה, אישורים ביטחוניים לאותם עובדים על ידי משטרת הגבולות.
אסף אדיב: לא ברור למה זה נדרש, הרי הם לא עובדים עם נוסעים ביטחוניים.
רן כהן: כל מי שנכנס לישראל צריך את האישור הזה.
אהוד גנני: ההתניות הנוספות הן, תוכנית מפורטת ומאושרת לגבי הפרוייקטים של החברה שמעסיקה כדין את אותם העובדים, ערבות עצמית של החברה בגין אותם עובדים ואישור לכך שהמכסות בעקבות כל זה לא תגדלנה.
רן כהן: זאת אומרת שיש פה החלטה שהסיפור נסגר ב-800 עובדים.
אהוד גנני: יש מדיניות שמים סגורים, שמגדירה מספר סופי של עובדים זרים מאושרים לעבודה בארץ.
איריס גינסבורג: זה לא מדיניות השמים הסגורים.
רן כהן: כל המכסות שהממשלה החליטה עליהן במסגרת תוכנית השמים הסגורים, הן מכסות שלא נובעות מייצוא ישראלי או רכש גומלין ישראלי, אלא מהצורך לתת מענה לתחומי התעסוקה בישראל שאין להם מענה ישראלי.
רן כהן: זו התופעה הראשונה והיחידה שאני מכיר שאיננה נובעת מהמכסות הרגילות, ועל כן היא חורגת מהמכסות הרגילות.
רן כהן: אני לא יודע מה עשה אביגדור יצחקי, אני רק יודע שעל האפיונים של התופעה הזו חייבים לעמוד.
רן כהן: אני רוצה להבין, האם במסגרת האופ-סט שתע"ש מחויבת בו, ועוד לא נגעתי בחברות נוספות שיש בארץ שעובדות גם עם מדינות אחרות ומחויבות באופ-סט, מדובר רק על 800 עובדים או שמדובר על עוד דרישות וצרכים?
רן כהן: נציגי תע"ש, האם אתם מילאתם את האופ-סט שלכם?
אהוד גנני: אם מישהו לא יעצור אותנו, אנו נרצה להמשיך ולעשות את זה, במסגרת החוק.
אהוד גנני: יש לנו מחויבות אופ-סט ענקית.
שומרון דאשט: הנחת היסוד היא שהאנשים האלה יגיעו לפה בצורה כזו או אחרת, ואנחנו יכולים ליהנות מהפרות האלה.
רן כהן: האם 5,000 עובדים מטורקיה ימלאו את האופ-סט שאתם צריכים?
אהוד גנני: זה צעד גדול בכיוון הנכון.
שומרון דאשט: אחד מתוך ארבעת הקריטריונים יתמלא במלואו.
שרון גמבשו: יש פה אבסורד אחד קטן שלדעתי הוא עובר לידנו.
שרון גמבשו: אם הכל נעשה במסגרת המכסות וכולם עמדו בקריטריונים, למה היה צורך להגיע למשרד ראש הממשלה ולמה היה צריך את תע"ש בכלל?
רן כהן: אתה אמרת עכשיו אמירה מסוג האמירות שצריך להגיד חבר כנסת.
שומרון דאשט: אנחנו היינו בחזית גם מול הטורקים, היינו צריכים להגן על מדיניות הממשלה, ואנחנו גם בחזית מול העיתונאים, כאילו עשינו משהו בלתי חוקי.
שומרון דאשט: היום מדינת ישראל יכולה להשתמש בכלי הזה.
שומרון דאשט: יש צרכים אמיתיים לעוד 2,000-4,000 עובדים.
שומרון דאשט: יש מספר קבלנים טורקיים שהם בפשיטת רגל ועוזבים את המדינה.
רן כהן: ההבדל הוא שבארץ יש 300,000 עובדים מובטלים.
שומרון דאשט: אם כך, מדוע עסקים נסגרים?
גדי גולומב: אנחנו קיבלנו מהממשלה מנדט לסייע לתעשיות הישראליות במימוש התחייבויות לרכישות גומלין בחו"ל, התחייבויות בגין ייצוא ביטחוני.
גדי גולומב: זה לא אומר שהאחריות עוברת מהם אלינו.
גדי גולומב: החלטת הממשלה הזו התקבלה בעקבות ביקורת שעשה מבקר הפנים של משרד ראש הממשלה על בתעשיות הביטחוניות הממשלתיות, תע"ש, תעשייה אווירית ורפאל.
גדי גולומב: הוא בדק, והגיע למסקנה כי הם לקחו על עצמן סיכונים בנושאים של ההתחייבויות בחו"ל וכי צריך לקום גוף ממשלתי שיסייע להם על מנת שהם יוכלו לעמוד בכך.
גדי גולומב: יש היום לחברות שונות התחייבויות שונות.
רן כהן: אני מכיר את רשפ"ת.
רן כהן: אני מבקש שתדבר על טורקיה.
גדי גולומב: טורקיה היא ארץ קשה מאוד למימוש התחייבויות מכמה סיבות.
גדי גולומב: הסיבה הראשונה היא שהגוף שאחראי אצלם על רכש גומלין הוא גוף של אנשים קשי עורף שדוחים הרבה דברים על הסף.
גדי גולומב: בנוסף, יש גם מיעוט רכש ממשלתי מטורקיה, משום שהם מסוגלים להציע לקוחות ממשלתיים רק מוצרים בסיסיים.
רן כהן: זה בגלל שאין לכם דמיון.
רן כהן: תביאו בזאר טורקי לארץ.
גדי גולומב: אני לא אומר שאין ייבוא מטורקיה.
גדי גולומב: אנו מייבאים משם ברזל בניין , מלט ועוד, אבל אלה לא דברים שהממשלה רוכשת.
גדי גולומב: במסגרת מה שהממשלה רוכשת יש מעט טובים שרוכשים מטורקיה.
גדי גולומב: לגבי אותם טובין אנחנו משתדלים לסייע לחברות הישראליות המחויבות, כדי שזה יוכר להן כרש גומלין, כאשר צריך לזכור שההתחייבויות של תע"ש הן הגדולות ביותר, פי עשרות מונים מחברות אחרות כמו תעשייה אווירית, אלביט ורפאל.
גדי גולומב: צריך לזכור כי בשביל לממש התחייבות כזו, צריך לתת עבודה לטורקיה, כך שתעשייה טורקית תייצר מוצרים ששווקו לישראל.
רן כהן: איך תע"ש חשבה לעשות את זה כשהיא חשבה על העסקה, כאשר עוד לא היה לה מים ועובדים זרים?
גדי גולומב: זו שאלה שצריך להפנות לתע"ש.
גדי גולומב: אני רוצה לומר שזה יכול להביא לידי כך שתע"ש תרצה לייבא מטורקיה את כל המוצרים שמיוצרים היום בישראל, על מנת לעמוד במימוש ההתחייבות שלו.
גדי גולומב: היתרון של העסקת עובדים טורקיים בארץ, בתנאי שיש עמידה בכל הקריטריון, הוא מניעת הצורך לתת לתעשייה הטורקית עבודה עבור ישראל, שעושים אותה כיום בישראל.
רן כהן: זה לא מצב שבו קבלן ישראלי שיש לו פרוייקטים וכעת הוא נמצא במצוקת עובדים, ולכן הוא פונה להתאחדות הקבלנים ולמשרדים המתאימים ואומר כי הוא מקבל על פי פרוייקטים ומספר ימי עבודה, ומייבא את העובדים.
רן כהן: זה לא המצב.
רן כהן: אתה מדבר על מצב בו לחברות האלה אין כמעט יכולת קיום.
רן כהן: הן קיבלו את יכולת הקיום שלהן בעסקה עם תע"ש, אחרת הן לא היו מקבלות את המכסות.
גדי גולומב: אני יודע כי אם קיימת הדילמה לייבא עובדים מטורקיה או מתיאלנד, טוב יותר לייבא עובדים מטורקיה משום שזה נותן לנון גם אפשרות לממש את ההתחייבות של תע"ש בטורקיה, בה בשעה שייבוא עובדים מתיאלנד אינו מביא יתרון כזה.
גדי גולומב: היתרון הזה הוא מאוד חשוב, כיוון שמדובר פה בסכומים גדולים מאוד של התחייבויות.
גדי גולומב: להערכתנו גם ייבוא של עובדים וגם עסקת המים לא יספיקו לצורך המימוש.
איריס גינסבורג: השאלה היא לא מה עדיף יותר, לייבא עובדים מטורקיה או מתיאלנד, כיוון שעל פי מדיניות המדינה, עבור ענף הבניין השמים סגורים.
איריס גינסבורג: יש כרגע מספיק עובדים זרים לא חוקיים בארץ שהממשלה מניידת אותם למעסיקים בעלי היתרים, כך שהשאלה הזו אם לייבא עובדים מטורקיה או מתיאלנד היא בכלל לא רלוונטית.
איריס גינסבורג: יש פה שני מחסומים, מחסום של ההיתרים ומחסום שני שהוא איסור לייבא עובדים חדשים לענף הבניין.
רן כהן: השמים סגורים גם מסין.
רן כהן: אני מקווה שזה הדוק, כי ללא ספק העדפה של הטורקים היא נכונה ופחות מושחתת.
יעקב מרגי: אולי יושב עכשיו איזה מפעל אצל אביגדור יצחקי.
אלון ליאל: אני יו"ר מועצת העסקים ישראל-טורקיה.
אלון ליאל: המועצה הזאת מייצגת את החברות הישראליות שעובדות עם טורקיה בהיקפים של שני מיליארד דולר בשנה.
אלון ליאל: כך שגם שני מיליארד האלה מייצרים אלפים רבים של מקומות עבודה בישראל בכל תחומי הכלכלה והתיירות.
אלון ליאל: אם אני אסתכל על כל המדינות שמהן מגיעים פועלים זרים לישראל, תיאלנד, פליפינים, רומניה וטורקיה, אין בכלל מה להשוות מבחינת החשיבות האסטרטגית של היחסים עם טורקיה לעומת שאר המדינות.
אלון ליאל: אם אנחנו יכולים לבחור איזה פועלים מביאים ערך מוסף מדיני או אסטרטגי גדול יותר.
אלון ליאל: נאמר כי אין ספק שהיחסים עם טורקיה הם יחסים מאוד מיוחדים שעוברים זעזוע מאוד קשה בעקבות הביטויים האלה והערות האזהרה של משרד החוץ.
רן כהן: שהם די מטומטמות.
אלון ליאל: זה נוראי.
אלון ליאל: אני רוצה לברך את יורם שנמצא פה כי הוא נפצע בפיגוע בעמאן כאשר אני הייתי מנכ"ל, ואני שמח לראות אותו פה בריא.
אלון ליאל: יורם, תגיד למשרד שאני לא מבין איך אחרי 4 פיגועים באיסטנבול מוציאים הערת אזהרה לטורקיה, ומאצלנו יצאה אמירה לכל המדינות איך הן מעיזות לתת הערת אזהרה לישראל.
רן כהן: אנחנו אומרים אין דבר תבואו, למרות שיש פיגועים.
אלון ליאל: על היחסים האלה עם טורקיה אנחנו שומרים כבר עשור שנים בזהירות.
אלון ליאל: זה אחד הנכסים הכי חשובים שיש לנון במזרח התיכון.
רן כהן: לי יצא להתעסק עם עסקת אג"פ.
רן כהן: האם שם אין נושא?
אלון ליאל: עסקת אג"פ והמים כבר בקיפאון של יותר משנה, משום שקרן המטבע העולמית לא מתירה לממשלת טורקיה לתת ערבו ל-60 מיליון דולר לתכנון הפרוייקט.
אלון ליאל: לגבי התעשיות הביטחוניות, ובעיקר התעשייה הצבאית, בתקופות רבות, בעיקר בתקופות של משבר כלכלי במדינת ישראל, התנדנדו בין החיים ובין המוות.
אלון ליאל: עשינו בעבר, בייחוד בשנות ה-70, דברים איומים כדי לשמור על התעשיות בחיים, כולל מה שעשינו עם האפרט-טיים.
אלון ליאל: אני יכול לומר לך, כבוד היו"ר, כי אם לא היינו עושים מה שעשינו בשנות ה-70, לא היתה היום תעשייה אווירית וצבאית, וגם אלביט לא היה קיים, שהוא היצואן הכי גדול שיש למדינת ישראל.
אלון ליאל: גם היום התעשיות האלה נמצאות במשבר גדול, כולל התעשיה הצבאית.
אלון ליאל: בשביל התעשייה הצבאית לשלוח את היד לכיס של מדינת ישראל ולהוציא עשרות מיליונים, קנסות, לממשלת טורקיה, זה הופך את כל פרוייקט הטנקים הזה לפרוייקט מפסיד ולא כדאי, על כל המשמעויות של זה, גם מבחינת האמינות שלנו בעיני טורקיה, וגם מבחינת המשמעויות הכלכליות של כך.
אלון ליאל: לכן, כאשר עמדה בפנינו ההזדמנות הזו, תע"ש הלכה עליה.
אלון ליאל: אם תהיה הזדמנות אחרת להביא סחורות ללא פועלים, תע"ש תביא סחורות.
אלון ליאל: ועדה כזו צריה לפנות לתע"ש ולהגיד להם שכאשר יש לה הזדמנות לקנות משהו אחר, שתקנה משהו אחר, אבל במידה ואין הזדמנות כזו, אז זו עסקה שמונעת ממשלת ישראל ומהתעשייה הצבאית לשלם קנס כספי לממשלת טורקיה, שעשוי גם לפגוע בתדמית של התעשיות ושל מדינת ישראל.
אלון ליאל: מדינת ישראל התחייבה לטורקיה לקנות מים בהיקף של 50 מיליון מטר קוב ל-20 שנה.
אלון ליאל: ממשלת טורקיה עשתה לנו טובה והכניסה את עסקת המים לתוך האופ-סט, ואמרה לנו כי תע"ש, תעשייה אווירית ואלביט צריכים לעשות קניות בעשרות מיליוני דולרים בשנה.
אלון ליאל: העסקה הזו היא בסביבות 45 מיליון דולר בשנה שהוכנסה אותה לאופ-סט.
אלון ליאל: בשום שלב לא הסכים החשב הכללי לשכלל את זה בסך הכל השיקולים.
אלון ליאל: אם העסקה תיחתם, זה יקל מאוד על עניין האופ-סט, ואולי זה יפתור את רוב בעיית האופ-סט של התעשיות הצבאיות.
אלון ליאל: אני יכול לומר שנעשים הרבה מאוד ניסיונות ליצירת אופ-סט של סחורות, כמו הסחורה של המים, אבל אם זה קורה לא צריך להגיע למצב בו גורמים בארץ צריכים ללחוץ על ממשלת ישראל להוציא כסף מכיסם ולשלם לטורקים בגלל התחייבויות של אופ-סט.
רן כהן: תסכים איתי כי בעת חתימת העסקה היה צריך לשבת איזשהו פורום שיכלול גם את גורמי הממשלה שאחראים על העניין הזה.
רן כהן: אני באמת זוכר את זה מהתקופה שבה עסקנו בנושאים האלה.
רן כהן: יושב פורום ממשלתי, משום שעניין האופ-סט הוא עניין לא של רכישות פרטיות.
רן כהן: לא כל מי שקונה בבזאר הטורקי נכלל באופ-סט של תע"ש.
אלון ליאל: האם אתה מתכוון בעת חתימת עסקת הטנקים?
רן כהן: בנושא של המים אני מסכים איתך.
רן כהן: ברגע שבו תע"ש הולכת לחתום על עסקה של 700 מיליון דולר, שהיא בעלת חשיבות אדירה מבחינת תע"ש, כמעט קיומית, עסקה שיכול להיות לה המשך מאוד משמעותי מבחינה קיומית לתע"ש ומבחינה כלכלית לישראל, צריך שיהיה פורום ממשלתי שידון בעניין הזה כדי לתת לו מענה.
רן כהן: אז יכול היה להיכנס עניין המים, עניין רכישות אחרות, הקמת תת מפעל בטורקיה כדי לתת מענה וכו'.
רן כהן: מישהו צריך לתת לעניין הזה תשובה, כי בסוף הכל מתפרץ על עובדים זרים.
אהוד גנני: כאשר אנחנו חותמים עסקה, אנחנו לוקחים על עצמנו הרבה מאוד מחויבויות.
רן כהן: אני יודע כי אם אתם צריכים לשלם את הקנס בגין אי קיום האופ-סט, העסקה היא עסקה מפסידה.
שומרון דאשט: זה עניין של אלטרנטיבות.
שומרון דאשט: אני יכול מחר בבוקר להקים מפעל בטורקיה, להעביר נתח של 50% מהפעילות מתעשייה צבאית לטורקיה ולפתור את הבעיה.
שומרון דאשט: האלטרנטיבה של לא לשלם כסף מול אלטרנטיבה של להוציא כסף מהכיס בקנסות או השקעה בהקמת מפעל בטורקיה, שיכול להיות שזה נכון מבחינה עסקית, היא טובה יותר.
אהוד גנני: יכול להיות שמבחינה כלכלית, לעשות מה ששומרון אומר זה יותר רווחי, אבל כאשר עושים את המאזן של מקומות עבודה והתמורה לתעשייה בארץ, שכרנו יוצא בהפסדנו.
רן כהן: צריכה להיות ממשלה בישראל שתראה את כלל התמונה של מקומות התעסוקה בארץ.
רן כהן: נראה לי שכל העניין הזה הוא לוט בערפל.
רן כהן: אין מישהו חשוף שאומר כי הוא עסק בעניין הזה, שקל את כל השיקולים, הביא את כל התשומות לעניין והחליט כך.
רן כהן: החלטת הממשלה היא לא החלטת ממשלה, החלטת המנכ"ל היא לא בדיוק בסמכות, שר האוצר מתנגד ושר התמ"ת בכלל לא יודע.
רן כהן: מבחינה ממשלתית זאת אנרכיה.
רן כהן: אתם מרגישים כל הזמן צורך להצטדק, אבל תע"ש לא צריכה להצטדק.
רן כהן: הבעיה היא לא שלכם.
עופר פירעם: אין לי שום השגה על החלטות ממשלה כאלה ואחרות.
עופר פירעם: מבחינה כלכלית אם כל עובד כזה ברכישת גומלין שווה 1,000 דולר בחודש, מדובר ב-800,000 דולר.
עופר פירעם: בשנה אנו מגיעים ל-10,000,000 דולר לערך.
עופר פירעם: אם הם יישבו פה 5 שנים, מדובר ב-50,000,000 דולר.
עופר פירעם: בכלל העסקה זה לא נתח כל כך גדול.
גדי גולומב: אבל זה תורם.
רן כהן: אבל זו לא עסקה ל-5 שנים.
אהוד גנני: העסקה היא ל-5 שנים בערבות מימוש האופ-סט.
אהוד גנני: אמרו לי לא להמשיך לדבר על כך.
רן כהן: זה בסדר.
רן כהן: עסקים זה דבר חשוב.
עופר פירעם: אם מדינת ישראל היתה מחליטה לפתוח שמים ולייבא עובדים רק מטורקיה, לא היתה לי שום בעיה עם העניין.
עופר פירעם: פה לא פתחו שמים וזה לא נכנס לשום מכסה.
עופר פירעם: חוץ מאותם 680 עובדים שכבר נתחו בארץ, לא הגיעו עובדי בניין נוספים מאז שנסגרו שמים, אלא עובדים שיצאו לחופשה ועמדו בקריטריונים.
עופר פירעם: הממשלה עצמה סותרת את החוקים שהיא עצמה מחוקקת.
עופר פירעם: העובדים הגיעו לארץ לא בנוהל הרגיל של משרד הפנים ויחידת הסמך, אלא בהחלטה של משרד ראש הממשלה.
עופר פירעם: בנוסף, זה נעשה ללא שום הקצאה לקבלנים ספציפיים.
עופר פירעם: ללא מפתחות הגיעה חברת “יילמזלר” שרשומה בישראל כחברה זרה ואנחנו מכירים את ההיסטוריה של מי שעומד בראשה.
רן כהן: אני לא מכיר.
טלי פרידמן: זו חברה ישראלית לכל דבר.
עופר פירעם: מדובר באנשים פרטיים שמקורבים בצורה כזו או אחרת למי שמחליט.
אסף אדיב: יש עליה תלונות על הלנת שכר.
עופר פירעם: לפי חוק המחייב את חברות כוח האדם והלשכות הפרטיות, אמורים עובדים זרים להיות מטופלים ולעמוד תחת פיקוח טיפול של אותן לשכות פרטיות.
עופר פירעם: האנשים האלה עובדים בישראל בלי ששום חברת כוח אדם, כהגדרתה בחוק, מטפלת בהם.
עופר פירעם: אין גם למי לבוא בטענות על כך שאף אחד לא דואג לעובדים האלה ועל כך שהם מופלים מצד אחד לטובה, ומצד שני לרעה, החברה לטובה והעובדים לרעה.
עופר פירעם: הקבלנים לוקחים את אותם פועלים לא כעובדים בשכר, אלא כקבלנות ביצוע על ידי החברה הטורקית, וכתוצאה מזה הם גם לא מקבלים את כספם.
רן כהן: האם הם משלמים להם פה או שם?
עופר פירעם: שם.
עופר פירעם: כל בקשתי היא שבמידה ויוחלט שימשיכו להביא עובדים, שזה ייעשה בצורה שהחוק קובע, שחברות כוח האדם תטפלנה בעובדים, קבלנים יעסיקו אותם בצורה של איזושהי הקצאה.
עופר פירעם: אז אנחנו גם לא נקלקל את השם שלנו בגלל העובדה שמביאים עובדים טורקים לארץ ואחר כך הם בורחים ללא שכר.
אסף אדיב: לפי דעתי כל הנושא הזה של אופ-סט, של קניות תמורת עסקות הוא בא לשמור על מקומות העבודה של העובדים של המדינה מולה מתקיימת העסקה.
אסף אדיב: העובדים שמביאים לארץ לוקחים את מקומות העבודה בארץ כדי לשמור על מקומות העבודה בטורקיה.
יעקב מרגי: הם לא דופקים אף אחד.
יעקב מרגי: הם לא עובדים פה כי אין עבודה.
אסף אדיב: העובדים האלה נכנסו לארץ מחוץ למסגרות, ללא התניה של עמידה במכסות של התמ"ת ושבירה של השמים הסגורים, כי תע"ש צריכה 800 עובדים.
אסף אדיב: לפני שבוע גם אביגדור יצחקי הלך לנתב"ג כי הוא צריך 200-300 עובדים לפרוייקט ציבורי חיוני בנתב"ג.
רן כהן: הפחד הגדול הוא שיתחיל זרם שייהפך לפרץ אדיר של ייבוא עובדים זרים בגין הנושא של אופ-סט, כי הבעיה של אופ-סט קיימת.
אסף אדיב: אין מכרז לדבר הזה.
אסף אדיב: זה מחוץ למסגרות.
אסף אדיב: לחברה הזו יש יתרון כיוון שהיום יש מצב בו עובדים יכולים לעבור מחברה לחברה.
אסף אדיב: עובד זר חוקי שהחברה לא שילמה לו את שכרו, יכול היום ללכת לחברה אחרת ולהתחיל לעבוד שם ולבקש שהחברה תבקש בשבילו ויזה.
אסף אדיב: יגרעו את הויזה שלו מהחברה המקורית ויעבירו את הויזה שלו.
אסף אדיב: זה נותן לעובדים סוג של ניידות ומיקוח מסוים.
רן כהן: זה יותר טוב מהמצב הקודם.
אסף אדיב: החברה הזאת מתנהגת כאילו היא בעלת הבית.
אסף אדיב: היא משלמת לעובדים שלושה חודשים יותר מאוחר.
רן כהן: איפה היא עובדת?
אסף אדיב: בנהרייה עבדו 110 איש.
אסף אדיב: זו לא חברה שיש לה פרוייקטים, זאת חברת כוח אדם שמספקת אנשים, מוכרת אנשים.
קריאה: תפסיק.
רן כהן: הם לא נמצאים בנתב"ג 2000?
מיכל פרידמן: לא בהכרח.
אסף אדיב: החברה הזאת לא משלמת לאנשים בזמן.
אסף אדיב: היא משלמת להם שכר שהוא פחות משכר מינימום.
אסף אדיב: היא משלמת להם את השכר בלי תלוש שכר.
אסף אדיב: היא שולחת 500 דולר למשפחה, והם יודעים כמה קיבלה המשפחה רק על ידי שיחת טלפון עם המשפחה.
אסף אדיב: הם מקבלים ביד 500 שקלים במזומן וחותמים שקיבלו 500 שקלים.
אסף אדיב: הם מקבלים 650 דולר על 250 שעות, כל יום 10 שעות פלוס שעות נוספות ועבודה בשבת לעיתים.
אסף אדיב: הם מוחזקים בתנאים נוראיים.
אסף אדיב: הם חיים בצפיפות, מחוץ לכל תקנות ההשכנה של עובדים זרים.
אסף אדיב: השירותים שלהם הם מתחת לכל ביקורת.
אסף אדיב: אנשים ברחו משם לחברה אחרת.
אסף אדיב: חברה אחרת ביקשה בשבילם ויזה בפרוצדורה הקיימת, ואמרו להם כי הם יכולים לקבל ויזה מכל חברה, אך מ”יילמזלר” אי אפשר לצאת.
אסף אדיב: שם זה כמו שהיה בשריון.
אסף אדיב: אומרים לאותם עובדים, או שאתם חוזרים לטורקיה או שאתם חוזרים לחברה.
אסף אדיב: לחברה הזו ישנה הטבה לעומת כל החברות האחרות.
אסף אדיב: זה מצב שחברה שיש עליה תלונות כבר משנת 1999 שהוגשו לתמ"ת, מקבלת את כל הזיכיון הזה ומביאה את כל העובדים בניגוד לכל החוקים.
אסף אדיב: אנחנו טוענים כי יש פה פגיעה בהסכם שמים סגורים.
אסף אדיב: במקום להביא אנשים מבחוץ, תביאו עובדים מהארץ ותשמרו על מקומות העבודה.
מיכל פרידמן: העובדים האלה הגיעו במכסה הקיימת.
מיכל פרידמן: אין כאן חריגה מהמכסה הקיימת בתחום הבניין.
רן כהן: איך זה ייתכן?
רן כהן: הרי כל ההקצאות שניתנו הן הקצאות בגין פרוייקטים שהגישו קבלנים שכבר קיבלו אותם, ועל פי הפרוייקטים הללו, הם קיבלו את מספר העובדים על פי המכסה.
רן כהן: המכסה הכוללת שנקבעה בממשלה חולקה על פי הפרמטרים האלה.
רן כהן: החברה הזו לא קיבלה את זה דרך הביקוש של הקבלנים, אלא דרך הבקשה של תע"ש.
מיכל פרידמן: עד כמה שידוע לי החברה הזו קיבלה הקצאה במסגרת הכללית של המכסות הקיימות בתחום הבניין.
רן כהן: זה לא מאותו מין.
מיכל פרידמן: אני לא מבינה את הערתו של עפר שאומר כי העובדים חייבים לעבור דרך חברת כוח אדם.
מיכל פרידמן: אנו לא מחייבים את המעסיק לעבור דרך חברת כוח אדם.
רן כהן: אין חובה שהעובדים הללו יעברו דרך חברת כוח אדם, אלא שיהיה קבלן בעל פרוייקט שניתן למדוד אותו בימי העבודה והמכסה ועל פי זה הוא מקבל.
מיכל פרידמן: אם ישנן בעיות של יחסי עובד מעביד, אפשר להגיש תלונה בתמ"ת.
זהבה גור: אנחנו כל הזמן תובעים חברות כוח אדם.
זהבה גור: מה שונה חברת כוח האדם הזו מחברות אחרות שאתה כל כך מגן עליהם?
עופר פירעם: באותה מידה גם תובעים חברי כנסת.
רן כהן: אני כבר דיברתי על כך.
רן כהן: מדוע את מלבה את האש הזו?
אהובה זלצברג: העובדה כאן שאף אחד כאן לא יודע אם אותם עובדים נכנסו תחת מכסות של קבלנים ספציפיים או לא נכנסו, היא חלק מהתמונה העמומה הכללית.
יקי פרידמן: זה ברור שהם לא נכנסו.
אהובה זלצברג: כאן טענו כי הם כן נכנסו תחת המכסות.
אהובה זלצברג: אני חושבת כי הוועדה הזו יכולה לנסות לקבל מידע לגבי התמונה העמומה הזו.
אהובה זלצברג: מאז שהתחילה פעולת המנהלת ומאז שיש נוהל שמים סגורים, כמה עובדים זרים נכנסו לארץ?