GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יחיאל מחדון: אנחנו לא נותנים רק שירות בתל-אביב, כל עובד זר שנכנס לפה מקבל שירות, לא תהיה תשובה לעובד זר שהוא לא מתל-אביב לכן לא יקבל שירות.
יחיאל מחדון: אנחנו יודעים שבאים אלינו מרמת גן ומחולון ומפתח תקווה מעולם לא דחינו מצוקה של עובד זר.
רן כהן: מה גודל הקהילה הזו?
יחיאל מחדון: הקהילה הזרה בתל-אביב הוערכה על ידי הגורמים המשטרתיים בין 60,000 ל- 80,000 עובדים זרים, זה היה לפני תחילת התהליך האינטנסיבי.
יחיאל מחדון: 17% מתושבי עיריית תל-אביב היו עובדים זרים.
רן כהן: ולא הקציבו חצי מיליון ש"ח?
יחיאל מחדון: בתקופת השיא של הקהילה הזרה הגענו ל- 17% מתושבי המטרופולין הזה שהם עובדים זרים.
יחיאל מחדון: המהלך האגרסיבי של הגירוש השפיע כנראה על התמונה, ואנחנו עכשיו בבדיקה שלה איפה היא נמצאת ומה קורה אתה.
רן כהן: אולי נשמע את הנציגים של מנהלת ההגירה.
אמיר גל: אנחנו יושבים במשרד הפנים.
רן כהן: ומה עם משטרת ההגירה, אין נציגים?
רן כהן: אני רוצה להבין, משטרת ההגירה ומנהלת ההגירה עובדות באופן מאד מסיבי באזור הזה כאשר ברור לחלוטין שבלי מסיל"ה ובלי שהקשרים של מסיל"ה יהיו על גבול הוולונטרי, הסיכוי לעבוד עם האנשים האלה באופן אנושי הוא כמעט אפסי.
רן כהן: אני יודע שבמנהלת ההגירה או במשטרת ההגירה יש תקציב עודף שלא הוצא, במיליונים, למה אתם לא מוצאים את הדרך כדי לסייע לה.
אמיר גל: זו שאלה לברטי אוחיון לא אלינו, כי התקציב הועבר בזמנו.
רן כהן: אני מבקש להציג עוד היום את השאלה הזו לניצב ברטי אוחיון ואני מקווה שנקבל תשובה.
יחיאל מחדון: אני רוצה לדבר על הילדים, בשונה מרוב המקומות האחרים בארץ, לקהילה הזרה כאן בתל-אביב יש אפיונים מיוחדים משלה.
יחיאל מחדון: קודם כל ברובה היא לא חוקית ואנחנו יודעים שהעובדים הזרים החוקיים הם עובדים בודדים לא נשואים ולא בעלי משפחות.
יחיאל מחדון: כאן הם לא חוקיים לכן המבנה המשפחתי הוא אחר.
יחיאל מחדון: פה יש משפחות הם מולידים פה ילדים ונישאים וחיים עם צרכים של משפחה מלאה ולא צרכים של קהילות בודדות כמו הקהילות של החקלאות שהן הקהילות התאילנדיות בעיקר או הקהילו לש הבניין שהן קהילות של רומנים.
יחיאל מחדון: כאן אלה קהילות שחלקם עובדות בנושא הסיעוד שבתל-אביב ובגוש דן הוא אזור גדול מאד או עובדים בתחומים של מסעדנות ובעזרה לכל מיני דברים.
יחיאל מחדון: הקהילות הן קהילות שלמות.
רן כהן: יש הרבה משפחות חד הוריות?
עדנה עטר: יותר ויותר, ככל שמנהלת ההגירה פועלת יותר יש יותר משפחות חד הוריות.
יחיאל מחדון: רובן משפחות חד הוריות והנושא של הגירוש מחדד את התופעה הזו בשני מובנים, דבר ראשון מגרשים את ראש המשפחה ולא מגרשים את האמא והילדים, ודבר שני, חלק מהעבודות הזרות מצאו שהנושא של ילדים מהווה כעין תעודת ביטוח נגד גירוש כי לא מגרשים ילדים, אז יש פה אקט של כניסה להריון והתופעה הזו הולכת ומתחדדת אצל נשים חד הוריות.
יחיאל מחדון: התחלנו בנושא הילדים וערכנו לאחרונה סקר בשיתוף עם ג'וינט ומכון ברוקדייל, כדי למפות את מספר הילדים שיש, ומצאנו שיש כ- 1700 ילדים מגיל אפס עד שש.
עדנה עטר: כל ילד שביעי בתל-אביב מגיל אפס עד שש הוא ילד זר.
רן כהן: 13% מילדי תל-אביב עד גיל שש?
עדנה עטר: צריך לזכור שאלו נתונים מאוגוסט 2002 שהמציאות השתנתה.
יחיאל מחדון: צריך לבדוק מה תופעת הגירוש עשתה לעניין הזה.
יחיאל מחדון: הילדים האלה נקלטים בשתי מערכות עירוניות באופן מלא.
יחיאל מחדון: האחת זו המערכת של טיפות החלב כל ילדי הזרים או רוב ילדי העובדים הזרים נמצאים בטיפות החלב העירוניות, מעבר לקיר כאן יש טיפת חלב צמודה שכ- 85% מהילדים שלה הם ילדי עובדים זרים.
יחיאל מחדון: יש טיפות חלב שמשרתות כמעט רק את ילדי העובדים הזרים.
יחיאל מחדון: אחת נמצאת פה, בטיפת חלב של פלורנטין יותר מחצי הילדים הם עובדים זרים.
רן כהן: וזה מופעל על ידי המדינה?
יחיאל מחדון: על ידי עיריית תל-אביב.
יחיאל מחדון: יש שתי עיריות בארץ שמפעילות את טיפות החלב אלה ירושלים ותל-אביב, שאר טיפות החלב בארץ מופעלות על ידי המדינה דרך קופות החולים.
יחיאל מחדון: פה זה מופעל על ידי העירייה וזו מערכת שנותנת שירות לילדי העובדים הזרים, הם כולם מקבלים את השירות.
רן כהן: זה חלק ממסיל"ה?
יחיאל מחדון: זה חלק מהמנהל לשירותים החברתיים, גם התחנה הזו כפופה אלי וזה חלק מהמנהל.
יחיאל מחדון: נושא נוסף שילדי העובדים הזרים מקבלים שירות זה החינוך, הם נקלטים במערכת החינוך של עיריית תל-אביב בגנים ובבתי הספר.
יחיאל מחדון: היה לנו כאן בית ספר שהפך כמעט ב- 100% לילדי עובדים זרים, זה בית ספר ביאליק שעבר בחלקו לבית ספר רוגוזין ובחלקו הוא כמעט משרת את העובדים הזרים.
עדנה עטר: החיינו את שבט הצופים שם.
יחיאל מחדון: זו פעילות שהתחילה פה עם הנוער, הקמנו קבוצה חיברנו אותה לצופים והיום הם חניכי הצופים, נפתחה מועדונית לילדי עובדים זרים של גלעד חריש שבודאי שמעתם עליו, יש לו הרבה רצון טוב וחיברנו את הרצון הטוב שלו לאוכלוסייה הזו והוא מפתח מבנה שהוא קיבל בתחום האזור הזה של התחנה המרכזית, אנחנו מפעילים מתנדבים בתחומים שונים לטובת ילדי העובדים הזרים, עמותות שונות לטובת ילדי העובדים הזרים, כניסה לתוך הגנים של העובדים הזרים שאתם תראו אותם, שנמצאים בתנאי חרפה כשנכנסנו אליהם זה היה בלתי נסבל.
יחיאל מחדון: גם עכשיו זה בלתי נסבל אבל זה קצת השתפר.
רן כהן: והכל מתקיים מתרומות?
רן כהן: כמה אתם מעריכים את התקציב של העמותות המתנדבות.
יחיאל מחדון: אני אגיד לאן הגענו מהבחינה התקציבית, מסיל"ה בנויה על כך יש פה גרעין של אנשי מקצוע שהופכים לטריגר להפעלה של מתנדבים בארגונים שונים לטובתה של הקהילה הזרה.
יחיאל מחדון: ברור שעם החצי מיליון ש"ח גם נביא את האנשים הכי טובים לא נוכל לתת את השירות באופן ישיר לכל הקהילה הזרה.
יחיאל מחדון: מסיל"ה מגייסת משאבים ומפעילה מתנדבים לטובתה של הקהילה הזרה כשכאן הגרעין של אנשי המקצוע.
רן כהן: איפה הוחלט?
יחיאל מחדון: עיריית תל-אביב לא יכולה לתקצב את זה הלאה מכספי העיר.
רן כהן: זו קטסטרופה.
יחיאל מחדון: עיריית תל-אביב, בברירה שיש לה עכשיו לאור המצב הכספי, ללא שותפות של גורמים נוספים, לא תוכל להמשיך ולתקצב את מסיל"ה למרות שזה מבחינתנו אחד הארגונים הכי נכונים הכי צודקים הכי ראויים והכי יעילים שיש.
רן כהן: אבל הסגירה של מסיל"ה תסתיים בקטסטרופה, הנזקים כבר לא יהיו בחצי מיליון ש"ח הם יהיו בהרבה יותר.
יחיאל מחדון: אין לנו ויכוח על העניין הזה, ואנחנו חושבים שמשרדי הממשלה שמלווים את העניין הזה, והיום מדובר בסכומים שהם לא גבוהים, יכולים לסייע לעיריית תל-אביב שלקחה על גבה היא בלבד במשך מספר שנים את הנטל הזה, ולתת לנו את הסכומים שיאפשרו המשך הפעלתה של מסיל"ה.
יחיאל מחדון: מדובר ברמה השלטונית בסכומים זניחים.
רן כהן: מדובר שוב במשרד הפנים.
עדנה עטר: צריך לזכור גם שהבעיה היא לא רק בעיה מקומית, היא בעיה שמתרחשת היום בתל-אביב אבל לא מדובר בבעיה מקומית אלא מדובר בבעיה לאומית.
עדנה עטר: האמירה היא שלא יכול להיות שרשות מקומית תיקח על עצמה במימון מלא, טיפול בבעיה שהיא בעיה לאומית, זו לא בעיה מקומית.
עדנה עטר: הקהילה הזרה, כמו שאמר יחיאל, מתרכזת היום בתל-אביב, פה הם מנהלים את המשפחה שלהם ואת חיי החברה שלהם, אבל התופעה היא תופעה של כל מדינת ישראל.
רן כהן: בשביל משרד הפנים או המשרד לביטחון פנים או כל משרד ממשלתי היום, להקים את מסיל"ה מחדש זה לא סיפור של 470,000 ש"ח זה סיפור שגם ייקח שנים וגם יעלה פי מאה.
רן כהן: במקום שהיום משרדי הממשלה ימצאו את התקציב, אפילו לתגבר את העבודה של מסיל"ה, אז נעשה הטמטום הזה שבו הולכים לסגור את מסיל"ה.
יחיאל מחדון: אני חייב להגיד אמרנו לכל משרדי הממשלה מתחילת הדרך, אנחנו מציבים פה מודל של פעולה ואנחנו מוכנים להוכיח שהוא אפשרי והיחס בין עלות לתועלת זה יחס שאנחנו לא מוצאים אותו בהרבה מקומות אחרים, בחצי מיליון ש"ח אנחנו חושבים שמסיל"ה הוא סכום זניח בהפעלת שירות.
רן כהן: זו החלטה של ראש העיר?
רן כהן: של מועצת העיר?
רן כהן: של מי?
יחיאל מחדון: ההחלטה נעשתה במסגרת הקיצוצים במנהל השירותים החברתיים, ישבנו עם אנשי המקצוע ודנו בברירה מה להשאיר, כשהברירות כולן כואבות, נותרנו עם שירותים שאנחנו לא מחויבים בהם על פי חוק, כי לשירותים אחרים אנחנו מחויבים על פי חוק, וכשאין השתתפות כספית של שום גורם אחר, הייתה החלטה שהשירותים האלה יורדים, ובמסגרת הזו נכללה גם מסיל"ה, ואני אומר שוב, למרות כל הכאב שבזה כי מה שנותרנו זה עם משאבים להפעיל שירותים שאנחנו מחויבים להם על פי חוק.
רן כהן: אם היום חבר הכנסת לייבוביץ' ואנוכי, פונים בשם הוועדה לשר הפנים ודורשים ממנו לתקצב לאלתר את התקציב של מסיל"ה ל- 2004 בסכום של חצי מיליון ש"ח, יש אפשרות שזה יזרום ישר ממשרד הפנים למסיל"ה ולא ייבלע במקומות אחרים?
יחיאל מחדון: כן בוודאי, נשמח לאפשרות הזו.
רן כהן: אז נעשה את זה עוד היום.
אילן ליבוביץ: האמת היא שאני לא יודע איך אחרי שקיצצו לו 2.5 מיליארד ש"ח ואין לו משכורות לשלם לעובדי עיריית קריית מלאכי, איפה מוצאים את החצי מיליון בתוך משרד הפנים לארגון מסיל"ה, אני מזכיר לכולנו את פרדס חנה שראינו ביום שישי את העובדים עם התלושים, יש את קריית מלאכי ששנינו ישבנו במליאה כשהעובדים היו, צריך לבחון גם את זה.
רן כהן: אני אתן לך פתרון אחד, הייתי שר עם 4 מיליארד ש"ח בתקציב תאמין לי שלמצוא חצי מיליון ש"ח למשימה הומנית והכרחית מהסוג הזה, אין בעיה לשום שר להוציא מהתקציב שלו.
רן כהן: צריך רק רצון, אבל אני מסכים שצריך לפנות גם לזבולון אורלב כשר הרווחה.
יחיאל מחדון: יש פה נציגים של משרד העבודה והרווחה ומשרד החינוך.
רן כהן: מה אתכם באמת?
רמי בורנשטיין: משרד החינוך למשל יצטרך לגייס ולתקצב את התלמידים באופן מלא, יש תקנים שהם שווה בשווה בלי שום אפליה.
רמי בורנשטיין: לגבי גני הילדים, הגננות הן עובדות מדינה, בגנים הרשמיים שבהם יש עובדים זרים הגננות הן עובדות מדינה של המשרד וכל השירותים ניתנים בלי שום אפליה.
מאיר הרמתי: משרד הרווחה לא מתקצב תקציב דיפרנציאלי לאגף בעיריית תל-אביב אלא נותן תקציב והוא מתחלק לפי סדרי עדיפויות של האגף.
מאיר הרמתי: יחיאל הציג את סדרי העדיפויות.
רן כהן: אבל משרד הרווחה קיצץ את תקציבי הרווחה של עיריית תל-אביב?
מאיר הרמתי: תקציבי עיריית תל-אביב יקוצצו או יתוקצבו ב- 2004 כמו יתר 260 הרשויות המקומיות בארץ ובהתאם לזה כל רשות מקומית נדרשת לסדרי עדיפויות.
מאיר הרמתי: ברור שתקציבי הרווחה קוצצו והמשמעות היא קיצוץ בכל הרשות.
רן כהן: למרות שדרישות הרווחה גברו במידה ניכרת, יש הרבה יותר עניים ומובטלים.
מאיר הרמתי: אם האוצר יעביר תקציב למשרד הרווחה נשמח מאד להעביר תקציבים גם לאגף הרווחה כמו יתר אגפי הרווחה בארץ.
רן כהן: אנחנו נפעל בעניין הזה.
יחיאל מחדון: מדינת ישראל, במסגרת האמנות הבין-לאומית מחויבת בכמה דברים כלפי העובדים הזרים.
יחיאל מחדון: מה שהיא לא מחויבת זה הנושא של הביטוח הרפואי - - -
רן כהן: גם זה נמסר בוועדה לגבי קופת חולים מאוחדת גם לגבי ילדים שהם לא ילדי עובדים זרים חוקיים.
רן כהן: גם בזה יש בעיות.
עדנה עטר: לפני שנצא לסיור אני רוצה להגיד משהו קצר, אני חושבת שבהקשר של התפקיד של מסיל"ה יש משמעות לגוף שהוא חלק מהרשות העירונית, חלק מהממסד, בעבודה מול הקהילה.
עדנה עטר: מדובר בקהילה שלמה שהוגדרה כלא חוקית על ידי מדינת ישראל, אנשים שהם לחלוטין לא נראים, כולל המשפחות שלהם והילדים שלהם, והמשמעות של גוף שיוצר אמון עם האנשים האלה ומצליח לחדור ולהיכנס לבתים ולדעת מה קורה היא מאד גדולה, והיא יותר גדולה ברגע שאנחנו בכל זאת חלק מהממסד ומקיימים איזשהו שיח שוטף ושיתוף פעולה עם הארגונים האחרים.
עדנה עטר: לכן החשיבות היא מאד גדולה בייחוד בכל מה שקשור בילדים.
רן כהן: אני רוצה לשאול אותך שאלה והיא לא צינית, היא אמיתית, מדברים על זה שמהארץ סולקו/ גורשו/ יצאו משהו כמו 80,000 עובדים זרים.
רן כהן: לכאורה היה צריך להיות מצב שיהיה לכם פחות נטל של העניין.
עדנה עטר: לצערנו, מה שקרה זה בדיוק ההפך, לפני חצי שנה או שמונה חודשים, הייתה פה קהילה שהיו לה רשתות חברתיות היו לה ארגונים חברתיים משלה, שמבחינת העינינים של מנהלת ההגירה היו פה מנגנונים שהצביעו על השתקעות.
עדנה עטר: גם אנחנו אמרנו שבהחלט אנחנו רואים שהקהילה הזרה משתקעת ומגלה כוונות של השתקעות.
עדנה עטר: זה משהו שמדינת ישראל לא רצתה.
עדנה עטר: רק מסוף השבוע האחרון נתקלנו במקרה של אלימות במשפחה אצל אישה דוברת ספרדית, פעם לא היה מצב שאישה דוברת ספרדית מגישה תלונה במשטרה וצריכה מקום לינה ללילה בשיחת טלפון אחת שהיינו פונים לרווחה לא הייתי מצליחה לסדר את זה, ולא הצלחתי לסדר את זה.
עדנה עטר: כעבור שלוש שעות ננטש תינוק בן 8 חודשים בנווה שאנן, פעם הייתי ישר יכולה לדבר עם מנהיגים פיליפינים ולברר מי המשפחה ולאתר אותה, היום פשוט אין למי לפנות.
רן כהן: לפי זה מתקבלת ממש תמונה של קטסטרופה, זה אומר שגם הארגונים של העובדים הזרים עצמם וגם הארגונים הוולונטריים התפרקו במידה רבה בשנה האחרונה, בגלל ההגירה ועכשיו אם מסיל"ה נסגרת בכלל תהיה פה אנרכיה, זה בעצם מה שיקרה.
יחיאל מחדון: המספרים המוחלטים אמנם ירדו אבל האופי של הקהילה השתנה.
עדנה עטר: באופן מפתיע, כשאנחנו מסכמים את שנת 2003, לכאורה, למרות שיצאו הרבה משפחות, כמות המקרים שפנו אלינו לא הצטמצמה, ולהפך המצוקות הן הרבה יותר קשות.
עדנה עטר: פעם לא היה מצב שאנשים היו באים לפה ואומרים אין לי אוכל, היום יש לפחות שתי נשים בשבוע שמגיעות לפה שבעלן נעצר ואין להם מה לאכול.
רן כהן: לפני שנצא לסיור אני רוצה לשאול שאלה את נציג משרד הביטחון, שאלה ששאלתי קודם בהעדרך, לפי מיטב ידיעתי בתקציב של משטרת ההגירה היו עודפים מאד גדולים, זה היה נכון לגבי 2003 את זה אני יודע, האם אתה יודע מה המצב התקציבי היום ואם ניתן באיזושהי דרך לסייע כדי שארגון כמו מסיל"ה וארגונים אחרים יוכלו לסייע הלאה לאוכלוסייה הזו?
רן כהן: ככלות הכל ממה שאני מכיר, מסיל"ה מאד מסייעת גם לכם והיא בעצם נותנת יציבות למצב.
דוד מונדני: לצערי הרב ולשמחתי אני לא מתעסק בענייני תקציב כך שאין לי מושג כזה או אחר לגבי הכספים שאמורים להיות בתחום הרווחה.
דוד מונדני: בעניין מסיל"ה זה גוף שמסייע לקהילה הזרה ואנחנו בקשר הדוק אתם בתחום הסיוע ולא אחת אנחנו נעזרים בהם והם נעזרים בנו ואכן יש שיתוף פעולה פורה.
רן כהן: כלומר אתה רואה בהם גוף חיוני שימשיך להתקיים כל עוד המצב בתל-אביב הוא כזה.
דוד מונדני: מהגופים שקשורים לענייני ארגון הזכויות סך הכל מסיל"ה היא הגוף שאתו אנחנו עובדים בצורה יותר מסודרת.
דוד מונדני: לעניין משפחות עם ילדים, למדנו מצבים, כמו ציינה עדנה, קיימנו גם בזמנו פרוייקט של משפחות שיעזבו את הארץ מבלי לאסור את ראש המשפחה ובימים אלו אנחנו מתחילים בשלב השני, בין היתר יש גם סיוע למשפחות שאין להם כסף לעזוב את הארץ.
אילן ליבוביץ: מה המשמעות של סגירת מסיל"ה כלפי העבודה שלך פה בתל-אביב?
דוד מונדני: קודם כל מסיל"ה אחראית על אזור תל-אביב, אני אחראי על מנהלת ההגירה בתל-אביב ולמעשה זה כולל את האזור מחולון בת-ים בדרום ועד הרצליה ורמת השרון בצפון, כולל כל גזרת אור יהודה קריית אונו ורמת-גן.
דוד מונדני: אם היו עוד ארגונים נוספים זה היה עוזר, יכול להיות שאם לא יהיה הארגון הזה אז יהיו מקרים מסוימים בהם כן נצטרך סיוע כזה או אחר ואני מניח שתהיה בעיה לטפל במקרים ההומניים ללא ארגון כמו מסיל"ה.
אור קשתי: שמי אור קשתי מערוץ 10, רציתי לדעת מה המדיניות בקשר לכניסה של שוטרים לגני ילדים ומוסדות חינוך, כיוון שהובאו לידיעתי מספר מקרים ששוטרים כן נכנסו.
רן כהן: כולל בתי ספר יסודיים?
אור קשתי: גם יסודי אבל בעיקר גני ילדים
דוד מונדני: ההוראות ההנחיות והמדיניות היא לא להיכנס למוסדות חינוך לא לגני ילדים ולא למוסדות דת, אם יש מקרים כאלה שאתה טוען להם אני בשמחה אבדוק אותם.
אמיר גל: גם לא לקופות חולים
דוד מונדני: גם לא למוסדות הציבוריים ולא למוסדות רפואה אבל לא לגבי כאלה שעוצרים אותם במקום מסוים והם טוענים שהם בדרך ל...
דוד מונדני: יש מצבים שנעצר ראש משפחה וטוען שיש לו ילד בגן ילדים.
דוד מונדני: האפשרות היחידה לבדוק אם אכן יש לו ילד, ואם כן אז לטפל בו, זה ללכת לגן ולראות אם יש לו ילד, זו האפשרות היחידה.
רן כהן: אבל אולי לא ראוי לעשות את זה דווקא על ידי אנשי משטרה אלא לבקש מישהו ממסיל"ה שייכנס לשם.
רן כהן: את התמונה של שוטר וילד אני מכיר עוד מבגדד, אני לא רוצה לראות את התמונה הזו של שוטר וילד.
רן כהן: השאלה שלך מהותית גם ברמה של העניין, השאלה אם במצבים האלה כדאי להשתמש בארגונים מהסוג הזה שהם ארגונים אזרחיים מקובלים שהקשר בינם לבין הילדים הוא לא קשר שפוצע פצעים קשים.
דוד מונדני: ניתן לעשות את זה.
רן כהן: אז אני מבקש לטפל בזה.
דוד מונדני: אבל אני עדיין לא יודע על מקרים כאלה.
רן כהן: אני מסכם שני דברים, הבקשה של אור קשתי תיבדק לגופו של עניין ואני מבקש שתיידע את הוועדה על הדברים.
רן כהן: הדבר השני היא בקשתי שהמשטרה תבדוק ברצינות את האפשרות שאירועים מהסוג הזה יעשו על ידי הארגונים השונים.
פאר לי שחר: בשבוע שעבר בתל-אביב הגיעו אנשי משטרת ההגירה לגני ילדים של עובדים זרים נכנסו לשם הפחידו את המטפלות ואת הילדים, אני הייתי שם.
דוד מונדני: אני מוכן לבדוק את זה כי המדיניות ההוראות וההנחיות זה לא להיכנס, ואולי כמו שציינתי במקרים בודדים של כאלה שטוענים שיש להם ילדים אנחנו בודקים את זה.
רן כהן: אני מאד מבקש שבנושאים האלה ננהג כבני אדם ונבין שכל ילד הוא כמו הילד שלנו שיכול להיפגע חלילה לכל ימי חייו וצריך להיות רגישים עם זה אני מבקש שזה ייבדק.
פאר לי שחר: לפני שנמשיך, האם אתה יכול להתייחס לנושא העובדים הזרים במישור הארצי ולומר, לאחר שאתה רואה את פעילות מסיל"ה פה, אם אתה לא חושב שהגיע הזמן שהמדינה תיקח על עצמה את הטיפול ברווחתם של העובדים הזרים?
רן כהן: גם הדברים של חבר כנסת לייבוביץ' וגם שלי הם ברורים לחלוטין, מה שחייב להיות הוא מוסד שבעצם במידה רבה הוא מאד התנדבותי, למרות תפקידו היום, להתקיים בתוך רשות מקומית כמו עיריית תל-אביב.
רן כהן: זה חייב להיות מוסד ארצי שיקבל גיבוי ארצי ומימון ארצי שיטפל באוכלוסייה הזו על מנת לתת לה גם את הזכויות האנושיות שלה וגם תהיה הלימה בין פעולתו לבין הפעולה של המדינה לצמצמם ככל האפשר את העובדים הזרים באופן אנושי ולהגביר ככל האפשר את העבודה של עובדים ישראלים.
עדנה עטר: לפני ארבע שנים התחלנו ללכת בשטח וליצור מערכת יחסים מאד עדינה כי האמנו, ואנחנו עדיין מאמינים, שעדיף להיות בקשר ועדיף לדעת מה קורה.
עדנה עטר: מי הילדים שנמצאים פה וליצור מערכת של אימון.
עדנה עטר: אנחנו גם היום לא חושבים שהמסגרות האלה הן מסגרות הולמות אבל אנחנו חושבים שבכל זאת ישנה איזושהי עבודה.
גיפטי: שמי גיפטי ואני מגאנה אני בישראל כ- 13 שנה, מסיל"ה עזרה לנו הרבה בלימוד, היא מביאה לנו צעצועים והיא בודקת אותנו איך אנחנו עם הילדים.
גיפטי: עברנו קורס ועשינו הרבה יצירות ולימדו אותנו איך לדאוג לילדים.
גיפטי: יש לי כ- 14 ילדים חלקם באים כל יום וחלקם לא.
גיפטי: בצהרים מגיעים עוד ילדים לצהרון.
עדנה עטר: אנחנו יודעים שהיום פחות אנשים שולחים את הילדים לגן הילדים העירוני את יכולה להסביר למה?
עדנה עטר: גיפטי היא דווקא אחת האמהות שכן שולחת את הילדים שלה לגן.
גיפטי: יש לי שני ילדים בגן העירוני ואחד בבית הספר.
גיפטי: חלק מההורים פוחדים שאם ישלחו את הילדים המשטרה תבוא ותאסור אותם.
רן כהן: היו לך בעיות עם המשטרה כאן במקום הזה?
גיפטי: לא, הם לא באים לכאן, אבל בעלי נעצר ועכשיו הוא שוחרר.
גיפטי: ההורים מביאים לכאן את האוכל אנחנו לא מבשלים להם.
רן כהן: מה אנחנו יכולים לעזור לכם.
גיפטי: הבעיה הראשונה היא אם המשטרה יכולה להפסיק לעצור את האנשים כי זה מפחיד מאד את הילדים.
גיפטי: יש לי שלושה ילדים כאן שהאבות שלהם לא פה, רק האמהות שלהן נשארו.
גיפטי: הם נכנסו לבית ולקחו את האבא, והילד הזה למשל, לא הפסיק לבכות אחרי זה, ולא יכל לאכול כי הוא ראה הכל, הוא אפילו אמר לאמא שלו שלא תפחד המשטרה לא תיקח גם אותו.
רן כהן: מה את צופה לעתיד?
רן כהן: תחזרו למדינות שלכם?
גיפטי: הילדים האלה לא יישארו כאן לנצח, הם לא ילכו לאוניברסיטה כאן, כולם יחזרו בסוף, הם באים לכאן לאסוף קצת כסף לחיים טובים יותר שם.
גיפטי: אי אפשר לעשות את העבודה הזו לנצח.
רן כהן: תודה רבה לך, אנחנו מאחלים לך כל טוב ובעיקר לילדים.
רן כהן: היית רוצה שהילדים האלו יקבלו אזרחות ישראלית.
גיפטי: היינו רוצים אם תוכלו לעשות את זה, אבל זו משאלה, זה לא אפשרי, אז אנחנו לא נלחמים על זה, בינתיים רק אנחנו רוצים לעוד מעט כדי לתת לילדים עתיד טוב יותר.
עדנה עטר: נמצאים אתנו שני חברה שמייצגים את שבט צופי איתן
רן כהן: נמצאים אתנו אדוארד וסטיבן משבט הצופים.
רן כהן: ספרו קצת על עצמכם ועל השבט, מה אתם עושים, כמה זמן אתם בתנועה איך אתם מרגישים שם.
אדוארד: אני התחלתי שנה שעברה, והשנה אני מרכז צעיר, השנה השבט גדל עם יותר מדריכים וממש אחלה שם.
רן כהן: מאין המדריכים?
אדוארד: מכל מקום.
רן כהן: אתה עברת כבר קורס הדרכה?
אדוארד: כן.
עדנה עטר: קיבלנו בקיץ תרומה שבאמצעותה מימנו לקבוצה של בני הנוער שחיברנו לשבט את קורס ההדרכה והם עשו בקיץ קורס הדרכה כולל מחנה קיץ.
רן כהן: ועכשיו אתה מדריך?
אדוארד: אני מרכז צעיר.
סטיבן: אני מדריך.
רן כהן: בני כמה אתם?
אדוארד: אני בן 18.
רן כהן: תלך לצבא?
אדוארד: ניסיתי ללכת לצבא אבל הם אמרו שאני צריך תעודת זהות כדי ללכת לצבא אז שלחתי מכתב התנדבות.
רן כהן: אבל למה אתה רוצה ללכת לצבא?
אדוארד: כי אני מרגיש חלק מהמדינה הזו ואני רוצה לתרום.
סטיבן: אני בן 15.
רן כהן: אז יש לך עוד זמן.
רן כהן: מה הייתם רוצים שיהיה לכם בעתיד, אתה בן 18 וסטיבן בן 15, מה אתם רוצים שיהיה לכם בעתיד.
אדוארד: שתהיה לי אזרחות ישראלית.
אדוארד: אני רואה את העתיד שלי פה אני רוצה להמשיך ללמוד רפואה.
רן כהן: וזה למרות שאני מבין שלך ולמשפחה שלך לא היו פה חיים קלים.
אדוארד: נכון.
רן כהן: איך הילדים מקבלים את הצופים?
אדוארד: השבט לנו נפתח לפני שלוש שנים, בשנה שעברה לא היו הרבה והשנה אנחנו 90 חניכים ו- 27 מדריכים.
רן כהן: אנחנו רוצים לאחל לכם בהצלחה, שיהיו לכם חיים טובים בעתיד שתוכלו להתפתח ללמוד להשכיל ולזכות בחיים טובים ותודה רבה למסיל"ה על התרומה המיוחדת הזו.
רן כהן: אנחנו לקראת סיום וסיכום הישיבה, רציתם לשאול עוד משהו.
יחיאל מחדון: רצית לשאול את זיווה, שהגיעה בינתיים, על תקציבים כי היא נמצאת ברמה הארצית.
רן כהן: מה ששאלתי בעקבות הסכנה של סגירת מסיל"ה, אני יודע מהישיבות שקיימנו אתכם שלכם יש כ- 400 תקנים - - -
זיווה אגמי: 470 תקנים, מאוישים כולם.
רן כהן: ויש לכם תקציבים שלמיטב זכרוני נאמר לי שחלק מגדול מהתקציב אתם בכלל לא מוציאים.
זיווה אגמי: אני לא יודעת מי אמר לך את זה, אבל אם נשאר מהתקציב, אתה זוכר שיש לנו פרוייקט חדש והוא הביומטרי וכל מה שנשאר הוסת לטובת הביומטרי.
זיווה אגמי: הביומטרי זו המערכת החדשה שאמורה לסרוק ט"א טביעת אצבע ופנים יש לנו שלוש מערכות ועד סוף פברואר נקבל 15 ערכות חדשות שאמרות לפתור את הבעיה של האנשים שלא מזהים בשטח.
זיווה אגמי: כשזה ייכנס זה יפתור הרבה בעיות של אכיפה.
רן כהן: גם חבר הכנסת ליבוביץ' וגם אנוכי מאד מבקשים שבאופן מאד נחרץ כאשר מדובר בילדים המשטרה תימנע מלהיכנס עם המדים לתוך הגנים או לתוך מקום שיש בו מפגש עם ילדים, זה מפגש טראומטי בכל מקרה וראוי לעשות אותו או דרך מסיל"ה או דרך הארגונים הוולונטריים או דרך הגננות או כל דרך אחרת אם יש לכם אנשים או נשים בעיקר שיוכלו לעשות את זה באזרחי ובלבד לא להגיע למפגש הזה.
זיווה אגמי: לטובת הגברים אני אומר שהם עושים את זה בכלל לא רע עם המדים אבל בכלל אני מוכרחה להגיד שהנוהג שלנו לגבי התופעה הוא לא להיכנס למוסדות חינוך לא לגנים לא בתי כנסיות מכל סוג שהוא, אנחנו לא מבצעים שם אכיפה.
רן כהן: אני יודע שהיו מקרים שבהם הזדקקתם, בגלל סיבות שגם פורטו קודם, להגיע לגנים כמו למשל עם אבא שהיה צריך להגיע לילד שלו בגן, יש מקרים מהסוג הזה וצריך לדעתי להימנע מזה בכל מחיר ולהגיע למצב כזה.
זיווה אגמי: אם יורשה לי להגיד מילה אחת לטובת מסיל"ה, אני באמת חושבת שהם גורם מתווך יוצא מהכלל לקהילה של הזרים ואנחנו מאד נעזרים בהם.
זיווה אגמי: נעזרנו בהם למבצע של משפחות א' ואנחנו נעזרים בהם למבצע משפחות ב' שמתנהל עכשיו.
זיווה אגמי: כל קשר, כל התייחסות, כל חוות הדעת, הקשר הוא פשוט מעולה.
זיווה אגמי: גם בהתחלה, כשהגענו לכאן ומאז אנחנו מבקרים פה קבוע, ברטי יושב כאן אחת לחודשיים ומנהל שיחות.
זיווה אגמי: זה גוף שנותן מענה של ממש לצרכים של הקהילה.
רן כהן: גם לנו יש את כל השבחים למסיל"ה, חצי מיליון במדינה הזו לא כל כך בעיה למצוא, בגדר ההפרדה בתוך השטחים הולכים ארבעה מיליארד עודפים אז אין בעיה עם חצי מיליון.
רן כהן: אגב שמעתי גם שמקצצים בגדר, וכל קיצוץ כזה שווה איזה מיליארד אז שייתנו מיליון מתוך זה לסיפור הזה.
יחיאל מחדון: לגבי העבודה מול מנהלת ההגירה ומול משטרת ההגירה, יכול להראות שמה שאנחנו טוענים שבמקרה הזה של הקהילה הזרה בארץ הזו ניתן לאחוז את החבל משתי קצוותיו, גם לבצע מדיניות הומנית לאלה שנשארים פה וגם שהמדינה תנקוט בכל האמצעים שעומדים לרשותה באופן סביר והגיוני ועל פי חוק לצמצום התופעה בארץ.
יחיאל מחדון: לקחנו אתכם גם לנושא הגנים הפירטיים גם כי הסיור הוא בענייני ילדים וגם כי הדוגמא כמה המדינה, למרות כל הלחץ שלנו, לא נכנסה לנישה הלא מטופלת של גילאי אפס עד שלוש בקהילה הזרה ועל רקע הואקום המאד גדול הזה נוצרו התמונות שראית פה.
רן כהן: גם בגיל חודשיים, כמו התינוק שראינו, אי אפשר שיהיה בתנאים של זוהמה ושל סרחון וסכנה בריאותית.
יחיאל מחדון: אז זה דבר שלא קבלנו עליו מענה מהמשרדים הממשלתיים המתאימים והרלוונטיים למתן שירות.
יחיאל מחדון: שתשב ועדה ותגדיר אותו כשירות בסיסי, היינו בוועדת רכלבסקי ובכל הרכב שהתעסק עם העובדים הזרים כדי להניע את המדינה לקראת קבלת החלטות של מתן שירות ברמה זו או אחרת.
יחיאל מחדון: חוץ מנושא הבריאות ששם אכן הצלחנו ונקבע מה שנקבע, לא הצלחנו במערכות האחרות כולל בבית שלנו שזה משרד הרווחה.
אילן ליבוביץ: שני דברים לסיכום, האחד הוא לגבי המשך הקיום של מסיל"ה שאני חושב שהוא ארגון מבורך והפעילות שלו מבורכת וראינו חלק מהדברים האלה לא רק היום אלא גם בפעמים קודמות.
אילן ליבוביץ: אם אני מבין נכון הייתה בסוף השנה העברה, שאם אפשר יהיה לממש את הכסף הזה ממשרד הפנים זה יכול לתת המשך חיים למסיל"ה לפחות בשנה אם לא בשנתיים הקרובות, כי אם אני מבין נכון מדובר במיליון ש"ח.
יחיאל מחדון: הייתה העברה ביתרות של תקציב 2003 על ידי משרד הפנים לעיריית תל-אביב שהגיע בסוף דצמבר וזה כבר לא היה רלוונטי לנו כי זה היה עבור 2003 ומיצינו את הפעילות ב- 2003 והיא נגמרה.
יחיאל מחדון: הכסף הוחזר כבר דרך אגב למשרד הפנים ונמצא במשרד הפנים, אם משרד הפנים יעביר לנו מכתב בחתימת החשב והשר או כל גורם אחר שהוא מייעד סכום כספי לטובת 2004, נשמח לזה.
אילן ליבוביץ: זאת אומרת לקחת את אותו סכום ולהעביר אותו ל- 2004 אם הוא לא נוצל ב-2003 וזה יוכל להבטיח לפחות ב-2004 אם לא יותר מזה את המשך ההפעלה של מסיל"ה.
אילן ליבוביץ: הדבר השני שאני רוצה להזכיר לכולם שבסופו של דבר אנחנו מתעסקים לא בעובדים שהם עובדים חוקיים אלא בעובדים שלרשויות, למנהלת ההגירה למשטרת ההגירה לכולם יש את האינטרס שהם יעזבו.
אילן ליבוביץ: אז נכון שיש הרבה עבודה לעשות, בטח בכל נושא הגנים שעברנו בהם, אבל כולנו צריכים לזכור שהאינטרס של כל הגורמים שאותם הורים עם אותם ילדים יעזבו את מדינת ישראל.
עדנה עטר: אבל צריך להיות גם אינטרס שכל עוד הם כאן נתנהג אליהם כאילו הם גם בני אדם.
אילן ליבוביץ: אין ויכוח בעניין הזה אבל צריך לזכור את המתח הזה שקיים תמיד בין שני הגורמים.
רן כהן: לפני שאני אומר תודה גדולה למסיל"ה גם על הסיור ובעיקר על העבודה אני רוצה לומר שני דברים, אחד, אני חושב שאנחנו חייבים לנוכח מה שראינו לפנות לשרת החינוך ולתבוע חד משמעית שכל זמן שילד קיים במדינת ישראל הוא יזכה לתנאים הולמים ושיינתן מענה לתינוקות ולילדים הללו כמו שהוא ניתן היום בגן העירוני הרגיל, עד שהם עוזבים.
רן כהן: אבל כל זמן שהם פה שישראל תתייחס באופן אנושי כמו מדינה יהודית דמוקרטית הוגנת שיש לה ערכים.
אילן ליבוביץ: מעונות יום הם על בסיס של ההורים, זה משרד הרווחה זה ויצ"ו נעמת והמעונות הפרטיים.
עדנה עטר: אבל הבעיה של האנשים האלה היא שהעבודה שלהם לא מוכרת כעבודה שמזכה לזה.
רן כהן: מאחר ומדובר על קהילה חריגה מאד אין דרך אלא שזה יעשה באופן חריג.
רן כהן: הדבר השני הוא דבר שמאד מזעזע אותי, מוקד סיוע לעובדים זרים בעיקרו של דבר הוא מוקד סיוע לילדי העובדים הזרים.
רן כהן: מסיל"ה עובדת בעיקר בנושא הזה של גורל ילדי העובדים הזרים.
רן כהן: נכון שהוא עושה עוד כל מיני נושאים אבל זה בלב העניין.
רן כהן: סגירתו משמעותה מעשה מחריד כלפי ילדים.
רן כהן: זה מעשה אכזרי לא אנושי רע והוא יגרום למדינה נזקים אדירים אם מסיל"ה חלילה תיסגר.