GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דניאל סלומון: הייחודיות בהקשר של העובדים הסיעודיים הוא בכך שקודם כל אין מכסה ממשלתית, שנתית בניגוד למעסיקים אחרים בענף החקלאות ואחרים, אין מכסה מספרית ממשלתית.
דניאל סלומון: בניגוד לענפים אחרים, לא התקבלה החלטה של מה שמכונה סגירת השמיים דהיינו, עצירת הבאת עובדים זרים מחו"ל.
דניאל סלומון: לכן, בענף הסיעוד ברגע שיש לאדם היתר הוא פונה למשרד הפנים ומשרד הפנים צריך אם אין ביכולתו של האדם להשיג עובד זר מתוך תחומי ישראל, כזה שהיה עובד זר באותו תחום בעבר הוא זכאי בעצם להכניס עובד זר.
דניאל סלומון: התופעות ודבר נוסף שמיוחד לתחום הזה זה משך השהייה של העובדים בישראל.
דניאל סלומון: הסעיף היחיד בחוק הכניסה לישראל שמגביל זה לגבי משך שהייתו של עובד זר בישראל.
דניאל סלומון: כלל העובדים הזרים מוגבלים לשהות מכסימלית של 5 שנים ואם בענף הסיעוד מתקיימים מספר תנאים, העובד יכול להמשיך לשהות בישראל למעשה על מטפל עם אותו מטופל.
דניאל סלומון: הדבר הזה יוצר בעיות מכיוונים שונים.
דניאל סלומון: אנחנו ראינו תופעות של ניצול כזה או אחר של כוחות השוק שרוצים כמה שיותר להביא עובדים זרים מחו"ל ולא להשתמש באלה שנמצאים בישראל.
דניאל סלומון: ושוב, בגלל שמהסיבות שהזכרתי אנחנו לא רוצים לפגוע ולעכב את הטיפול בעובדים הזרים באופן כללי אנחנו נאלצים לאשר יותר משהיינו רוצים אולי הכנסה של עובדים נוספים מחו"ל על מנת לא לעכב את הטיפול.
דניאל סלומון: כך נוצר מצב שיש כאן בסך הכל מספר גדול יותר בארץ.
דניאל סלומון: זו בעיה שאנחנו מטפלים בענף הבניין למשל נעשה ניסיון של מעבר לשיטה חדשה של תאגידים מיוחדים שעוסקים בזה וכו', כאן אנחנו עובדים מול המעסיק הבודד ולכן כמו שאמרתי זה מבקש טיפולים מיוחדים.
דני יתום: האם באולם הזה יש מישהו שיכול למסור לי את הנתון הבא, כמה עובדים זרים בתחום הסיעוד לא מועסקים היום ומחפשים מטופלים?
משה ברסימנטוב: ממשרד האוצר קבלנו לפני מספר שבועות נתונים לגבי 2004 נכנסו לישראל כ- 12 אלף עובדים לעבוד בענף הסיעוד.
משה ברסימנטוב: בו בזמן שהגידול נטו בביקושים להעסקת עובדים זרים עמד על כ- 110.
משה ברסימנטוב: זה אומר שנכנסו לפה סדר גודל של 11,900 או יש בישראל 11,900 עובדים זרים בסיעוד משנת 2004 שאין להם עבודה בענף הסיעוד.
משה ברסימנטוב: אני מדבר על מספרים נטו.
משה ברסימנטוב: נכנסו 12 אלף חדשים בו בזמן שהגידול בביקוש היה 100.
משה ברסימנטוב: זה אומר שאם היו מגדילים את המלאי הקיים.
משה ברסימנטוב: ה- 12 אלף שנכנסנו ודאי שהם נכנסו לעבוד בענף הסיעוד העניין הוא שבו בזמן הופסקו ההיתרים בין אם בשל פטירה או בין מסיבות אחרות ל- 11,900 סיעודיים אחרים ואותם עובדים לא יצאו מן הארץ.
משה ברסימנטוב: זה אומר שהם עובדים פה בעבודות שאסור להם לעבוד והם בודאות מונעים תעסוקה של ישראלים.
דני יתום: אני רוצה לחזור חזרה לביטוח הלאומי לאסתר.
דני יתום: האם יש לך דברים נוספים להוסיף כי קודם רק נתבקשת להשיב תשובה לשאלה אבל האם יש לך מה לומר לנו בעניין זה.
אסתר רייף: הנגיעה שלנו בנושא של עובדים סיעודיים היא בשתי נקודות.
אסתר רייף: ראשית רוב האנשים שמגישים בקשות לקבלת היתר לעובדים זרים הם לקוחות של הביטוח הלאומי באחד הענפים ומהסיבה הזאת יחידת הסמך מסתמכת על הנתונים שיש לנו, על מבחני התלות שלנו כדי לקבל את ההחלטות שלה.
אסתר רייף: ונקודת הקשר האחרת, אני יכולה להגיד בנושא הזה שההצמדה של העניין הזה לחוק סיעוד גורמת לנו גם בעיות תדמית וגם עומס עבודה בעצם כי אנשים תופסים אותנו כאחראים למרות שאנחנו בתפקיד מספקי נתונים.
אסתר רייף: הנושא השני שאנחנו קשורים בו, מאחר ששירותי הסיעוד במסגרת ביטוח חוק סיעוד ניתנים גימלה בשירותים ולא גימלה בכסף אנחנו מאפשרים לאנשים שרוצים בכך שיש להם היתר לעובד זר לקבל את שירותי הסיעוד באמצעות העובד הזר, זה מקל עליהם כספית כי אנחנו משלמים דרך חברות הסיעוד לעובד הזר עבור עבודתו בבית ובדרך כלל המשפחה מפחיתה את הסכום הזה מהסכות הכולל שהיא התחייבה לשלם למטפל.
אסתר רייף: אבל עדיין המעסיק העיקרי שלו ברוב ימות השבוע כי השירותים שניתנים באמצעותנו גם לאנשים ברמה המכסימלית הם ב- 15.5 שעות בשבוע.
אסתר רייף: על כל יתר השעות קיימת אחריות של הזקן עצמו כמעסיק.
דני יתום: נחזור חזרה למשרד האוצר.
דני יתום: מעבר לתשובה לשאלה אם יש לכם מה להוסיף.
משה ברסימנטוב: המורכבות של ענף הסיעוד היא המורכת ביותר מכל הענפים בהם מועסקים עובדים זרים והאיזונים פה הם גם יותר מורכבים.
משה ברסימנטוב: עם זאת, אנחנו כן צריכים לזכור ולראות איך אנחנו משלבים את המטרות העיקריות של הממשלה וזה מצד אחד למזער את הפגיעות בשוק העבודה שציינתי קודם ומצד שני כן לאפשר שילוב של עובדים ישראלים במקומות בהם ניתן.
משה ברסימנטוב: הבעיה המרכזית כפי שאנחנו רואים אותה היא כמו שציינתי, שיש פה כניסה של עובדים זרים חדשים כי זה האינטרס, לשם מכוונים האינטרסים הכלכליים, להבאה של עובדים זרים חדשים לישראל וזה גורם לכך שבכל שנה אלפי עובדים זרים שנפסקה העסקתם נשארים בארץ ועובדים במקומות ובענפים שבהם הם לא אמורים לעבוד.
משה ברסימנטוב: לכן הממשלה צריכה לפעול למצות את מאגר העובדים הקיים בטרם מאשרים כניסה של עובדים זרים חדשים וזאת כמובן ללא פגיעה באותו סיעודי לו נדרש העובד.
משה ברסימנטוב: המורכבות הגדולה שגם עלתה פה מהדברים של גב' רייף ושל יחידת הסמך במשרד הפנים זה צורת ההעסקה של העובד הזר שהוא מועסק ישירות אמנם על יד הקשיש אבל יש גם קשר לחברות הסיעוד.
משה ברסימנטוב: כדי לבחון את המורכבות הזאת ולראות מה אפשר להקל בקשיים שהיא יוצרת, הממשלה החליטה ב- 9 לאוגוסט להקים צוות בינמשרדי לבחינת שיטת ההעסקה.
משה ברסימנטוב: בצוות יהיו חברים נציגים ממשרד הפנים, מביטוח הלאומי, ממשרד התמ"ת וממשרד האוצר.
משה ברסימנטוב: אנחנו נדווח ליושב ראש על עבודת הצוות.
דני יתום: הצוות כבר התכנס פעם.
משה ברסימנטוב: עכשיו קבלנו את כתבי המינוי של נציגי הממשלה הרלבנטיים.
משה ברסימנטוב: יושב ראש הצוות הוא רביב סוגלס, סגן הממונה על התקציבים במשרד האוצר ובימים אלה יקבע לו"ז העבודה של הצוות.
דני יתום: המשרד לביטחון פנים, משטרת ההגירה.
אורנה נחמני: אני אורנה נחמני ופה גם נמצא דודי פרץ שהוא אחראי על החקירות.
אורנה נחמני: הבאנו אותו לא בכדי כדי שהוא גם קצת ירחיב בנושא הפלילי שמתעורר בעקבות העסקת עובדים זרים בתחום הסיעודי.
אורנה נחמני: גם אצלנו התחום הזה הוא רגיש מאד.
אורנה נחמני: אנחנו מודעים לעובדה שבעצם עובד סיעודי זה רק מי שעובד אצל סיעודי אז הסיעודי זקוק לעבודה שלו ולכן האכיפה שלנו משתדלת מאד להיות רגישה.
אורנה נחמני: לא לבצע מעצרים ליד מי שנסעד אבל יחד עם זאת אנחנו רואים גם בתחום הזה המון פירצות שנמצאות בחוק ושגורמות לכך שיועסקו הרבה עובדים שהם בלתי חוקיים.
אורנה נחמני: לא לתחום שהם באו.
אורנה נחמני: אם הם באו לסיעוד הרבה פעמים זה לא לסיעוד אלא לדברים אחרים.
אורנה נחמני: מלבד זאת אנחנו גם בתחום של החקירות מתפתחות כאן חקירות בנושא הזה של העסקת עובדים שלא כדין ובעיקר דרך חברות כוח אדם שמייבאות לכאן עובדים זרים בתחום הסיעודי ואני אתן לדודי להרחיב בעניין הזה.
דודי פרץ: העבירות שאנו מתעסקים בהן זה למעשה עבירות למה בעצם מביאים לפה עובדים זרים מחו"ל ולא משתמשים באלה ששוהים פה בישראל.
דודי פרץ: למעשה אם תתקשר היום לכל חברת כוח אדם או יותר נכון לשכה פרטית שמביאה עובדים זרים ותבקש עובד זר, תגיד, יש לך היתר, תגיד כן אז יגידו לך כן, יש לנו במקום אבל תיתן לנו את ההיתר כי אנחנו צריכים להביא עובד זר.
דודי פרץ: הסיבה היא פשוטה .
דודי פרץ: כל עובד זר שמגיע לארץ משלם בין 3000 ל- 6000 דולר וגם 7000 דולר.
דודי פרץ: רוב הכסף הזה זורם לכיסן של חברות כוח האדם וזה הרווח העיקרי שלהן מהבאתו של העובד הזר.
דודי פרץ: לצורך העניין, כרגע ניתן כמה דוגמאות של חקירות.
דודי פרץ: יש לנו דוגמאות של איזה חברת כוח אדם שאתה מוצא היתר של מישהו שבהיתר זה בחודשיים האחרונים הביאו כבר 4 עובדים זרים על ההיתר הזה.
דודי פרץ: כלומר, בא בן אדם, אפילו לא ראה את האיש, בעל ההיתר עם אשתו, לא ראינו את העובדים הזרים האלה בכלל.
דודי פרץ: אנחנו רוצים עובד זר, יש לנו היתר, נתנו אותו בזמנו לחברת כוח אדם, אין לנו כסף לשלם ועל ההיתר הזה כבר 4 עובדים זרים נכנסו.
דני יתום: אין אפשרות לעצור את אלה שהגיעו?
דני יתום: אני רוצה לשאול אותך קודם כל מבחינת אמצעי האכיפה.
דני יתום: יש היתר, על ההיתר הזה מביאים עובד זר, איך אפשר להביא על אותו היתר עובד זר שני?
דודי פרץ: אני תכף אסביר.
דודי פרץ: קצת היסטוריה בקצרה ברשותך.
דודי פרץ: מאחר ואני מכיר את הנושא הזה משנת 98' על ועדותיו השונות פה בבניין הזה, מה שקרה, עד הקמת מנהלת ההגירה היה במשרד הפנים מותר להביא עובד זר אחר בתנאי שהעובד הזר שרשום על ההיתר יצא מן הארץ.
דודי פרץ: קמה צעקה גדולה ובצדק של הנזקקים לשירותי סיעוד, מה אנחנו אשמים שהם מוצאים עבודות ניקיון שיותר קלות ומכניסות יותר כסף, למה אנחנו צריכים לסבול מזה.
דודי פרץ: ואז משרד הפנים הקל ולמעשה אדם שלא מתאים מעבירים אותו מאשרת ב' 1 ל- ב2 באופן זמני ל- 30 יום שימצא מעסיק אחר.
דודי פרץ: ואם הוא לא מצא מעסיק אחר אז הוא מקבל עוד ב' 2 .
דודי פרץ: הוא מוצא כל מיני עבודות מה שדניאל כבר ציין קודם.
דודי פרץ: בדרך כלל בתחום הניקיון ואז הוא לא חוקי אבל הוא ממשיך להישאר פה בארץ כלא חוקי עד שמשטרת ההגירה שמה את ידיה עליו ואז זה כמובן קם איזה עורך דין שעסקו את העובד הזר הזה ויכול להיות שכן, ונא לא להוציא אותו מהארץ ולנסות למצוא לו מקום אחר.
דודי פרץ: תכף אני אסביר מה עושים למתווך.
דודי פרץ: למעשה כאן חוזרות החקירות שלנו ורוב העבודה שלנו, אני רוצה לומר, בשנה האחרונה היא סביב תופעת ענף הסיעוד.
דודי פרץ: תרצה, זה כשל שוק.
דודי פרץ: כל התופעה הזאת, אם אתה הולך לחוקי העצה והביקוש שחלים במדינה בענף הבניין או בענף החקלאות או אחר שיש היצע וביקוש מסוים שאתה יכול פשוט למצוא, פה זה כשל שוק מאחר שאתה על היתר אחד יכול להביא 4 ו- 5 עובדים.
דודי פרץ: אנחנו בסופו של דבר תופסים את העובדים האלה.
דני יתום: עוד לא הסברת לי איך.
דודי פרץ: איך אני אסביר.
דודי פרץ: לדוגמה, הילד של המשפחה משתף פעולה.
דני יתום: יש היתר של משרד המסחר והתעשייה.
דני יתום: משרד הפנים נותן היתר להביא עובד זר, העובד זר שקוראים לו מוישה, מוריס, נכנס לארץ על ההיתר הזה, אף אחד לא בודק שעל ההיתר הזה נכנס כבר מישהו?
דודי פרץ: בודקים.
דודי פרץ: אני מסביר שבאים למשרד הפנים ואומרים אלף, העובד נעלם, הוא לא קיים ואז נותנים אפשרות להביא עובד אחר.
דודי פרץ: העובד בדרך כלל באים עם העובד ואומרים, העובד איננו מתאים, לא טוב, לא מסתדר ועוד כהנה וכהנה סיבות.
דודי פרץ: ואז מביאים עוד עובד ועוד עובד ועוד עובד.
דודי פרץ: לדוגמה, במקרה הזה שאני מתאר בפניך עובדת משרד הפנים בלשכת מרשם אוכלוסים בעיר מסוימת הודיעה לבן שהיא יותר לא תאשר לו זר.
דודי פרץ: בשבוע שעברה בוצעה האשרה האחרונה ויותר היא לא תאשר לו להביא.
דודי פרץ: אבל יש לנו תופעות אחרות כמו 10 עובדים תוך שנה וחצי על אותו היתר ועוד כהנה וכהנה.
דני יתום: איך זה יכול להיות?
דניאל סלומון: צריך להבין פה את מצד אחד יש לנו את זכויותיו של הקשיש ומצד שני את זכויותיו של העובד שזה פן שהוא מאד חשוב בתי המשפט.
דניאל סלומון: אז יש לנו בייחוד על רקע התנאים תנאי רקע של ההגעה לישראל של אותם עובדים.
דניאל סלומון: עובד זר נמצא זמן קצר בישראל, אני לא עובד, אני לא כבול למעסיק הזה ואני רוצה לעבור ולעבוד אצל מעסיק אחר.
דניאל סלומון: אז הוא פונה למשרד הפנים מיוזמתו ומקבל רשיון תייר זמני ללכת ולחפש לו מעסיק חוקי אחר שגם הוא בעל היתר.
דניאל סלומון: בינתיים, הקשיש הראשון הוא חסר לו עבוד, הוא רוצה למצוא עובד, כמו ששמענו כאן, תמיד יהיה קל יותר לכל הגופים להכניס עובדים.
דני יתום: אני מבקש לשאול אותך.
דני יתום: בסדר גמור, מקרה וזה קורה , נעלם העובד הראשון ויש שני אבל אחרי הפעם השניה על אותה אשרה או על אותו היתר את השלישי?
דני יתום: איך יכול להיות?
דני יתום: אי אפשר לקבוע כלל ?
דני יתום: זה רגולציה, זו תקנה, זה לא חוק.
דני יתום: אי אפשר לקבוע כלל שעל אותו היתר לא יוכלו להכניס יותר מאשר שני עובדים תוך פרק זמן נתון?
דני יתום: כי אני מניח שעל אותו היתר הכניסו את זה לא תוך 10 שנים אלא תוך שנה בטח או תוך משהו כזה.
דודי פרץ: אני לא אומר שאי אפשר לקבוע למרות שזה הדבר הכי קל.
דודי פרץ: אבל אי אפשר לקבוע כי אין מה לעשות, כל מקרה פה זה מקרה לגופו ואם לאותו בן אדם ברחו 2 או 3, ברחו לו עובדים מפני שהעבודה אצלו קשה וזה קשיש שהוא מוגבל.
דני יתום: אבל אפשר לבדוק את הדבר הזה.
דני יתום: נכון, אם נותנים היתר, אני לא מקבל את זה, מדובר על מערכת שמטפלת ב- 70 אלף מקרים לצורך העניין.
דני יתום: פרטיים.
דני יתום: 70 אלף עובדים זרים בתחום הסיעוד.
דני יתום: הא, סליחה, 32 אלף משהו עובדים זרים.
דני יתום: 32 אלף פריטים, זה לא קורה עם כל אישור.
דני יתום: זה קורה לא יודע עם 10 אישורים בשנה או 20 אישורים בשנה או 100 או 2000 אישורים בשנה שעליהם מביאים יותר משניים תוך שנה.
דני יתום: אי אפשר לבדוק את זה לגוף העניין?
דני יתום: מה הבעיה?
דני יתום: למה לאפשר את השלישי?
דני יתום: ואת הרביעי?
דני יתום: ולעזור בעצם לייצר כאן מצב של עובדים זרים לא חוקיים.
דני יתום: אני שואל למה אי אפשר לעשות את זה?
דני יתום: דניאל, למה אי אפשר לעשות את זה?
דניאל סלומון: מה שאני אומר זה שמשרד הפנים מפעיל שיקול דעת.
דניאל סלומון: אם הוא יידע על מקרה מסוים שיש לקשיש עצמו איזה שהוא חלק בדבר הזה הוא ודאי לא יאשר אבל לא זה המקרה כפי שאנחנו שומעים פה.
דניאל סלומון: בסופו של דבר משחקים על גבם של הקשישים האלה.
דניאל סלומון: כמו שאמרנו כאן על המקרה ההוא של ה- 4 הוא לא ידע על אף אחד מהם.
דודי פרץ: ואי אפשר להגיד לחברה הספציפית הזאת, עד שלא תביא את הבחור הזה לא תקבל כרגע אישור חדש.
שרה לוי: הדבר היחיד שאני יכולה להדגיש שצריך לזכור שמאותה אוכלוסייה שלאוכלוסייה הזאת שזקוקה למטפל זר ואנחנו בגישה של משרד הבריאות לנסות להשאיר את הקשיש כמה שיותר בסביבתו הטבעית, דהיינו, בביתו ובסביבתו וללא העובדים הזרים, אני מקבלת שלא צריכות להיות כפילויות, המערך הזה לא יכול היה להתקיים.
שרה לוי: כי לא יעזור שום דבר, אין אף עובד מישראל שיישב בביתו של הקשיש 24 שעות ביממה ולכן כדאי לזכור זאת.
שרה לוי: אחר כך יש היבטים נוספים שזה לא הדיון היום, כל הנושא של איך לשמר אחר כך גם את העובד הזר כמו שאנחנו משמרים את הקשישים סביב ביטוחי הבריאות למיניהם.
שרה לוי: זה בשלב יותר מאוחר.
דני יתום: בסדר, תודה.
דני יתום: רוני ממשרד החוץ, משהו להוסיף?
רוני ידידיה: רק כמה מילים.
רוני ידידיה: קודם כל יש לנו נציגויות הן במזרח אירופה והן במזרח הרחוק שעובדות מאד קשה כדי להביא את העובדים.
רוני ידידיה: ברומניה ובמנילה אני שומעת שהם קורעים תחת העומס ממש במיוחד במנילה שמשם באים מרבית העובדים הסיעודיים.
רוני ידידיה: במנילה במיוחד צריכים להתמודד המון עם בעיה של זיופים, של זיופי מסמכים שהעובדים עצמם במקום מביאים להם.
רוני ידידיה: כלומר, אם העובד צריך להביא אתו תעודת יושר ובדיקה רפואית ועדו כל מיני מסמכים שונים כדי להוכיח שהוא זה באמת הוא ושהוא יכול להגיע לישראל, אז אנחנו נתקלים חדשות לבקרים שם בתעשייה ממש של זיופים.
רוני ידידיה: זו תעשייה שמוכרת שם, כל הנושא של ייצוא עובדים מהפיליפינים זה אצלם חלק מאד גדול מהתל"ג ותעשיית הזיופים עובדת שם מאד קשה.
רוני ידידיה: דבר נוסף שאנחנו נתקלנו בו בחודשים האחרונים ואני מקווה שיחד עם התמ"ת ועם משרד הפנים אנחנו נצטרך לשים לזה סוף וזכינו לאיזה שהוא לעג בעיתונות מזה וזה הנושא של עובדים סיעודיים מסין שביעות אחרונות היתה כותרת שמשרד החוץ דורש מהעובדים הסינים לדבר עברית אז לא בדיוק ככה.
רוני ידידיה: באותו גיליון של ידיעות אחרונות היה גם מאמר גדול על כך שהעובדות הסיניות הן קורבנות של סחר למעשה, הן מגיעות הנה והן לא מתאימות למעסיק שלהן אם בכלל הן מגיעות למעסיק אז מתברר כעבור יומיים או שבוע שהן לא מתאימות ואז הן נזרקות לרחוב וצריכות לרדת לזנות וכל מיני דברים אחרים שאנחנו לא רוצים לעוד אותם.
רוני ידידיה: אז זה דבר שיחד עם התמ"ת ועם משרד הפנים אני מקווה שאנחנו שמנו לו כבר סוף לפחות מהבחינה החוקית.
רוני ידידיה: כלומר, אנחנו לא נותנים יותר אשרות לעובדים סיעודיים מסין.
רוני ידידיה: זהו בגדול משרד החוץ.
דני יתום: בסדר, תודה רבה.
דני יתום: ממשרד הרווחה יש פ המישהו?
דני יתום: ביטוח לאומי, הסתדרות.
דני יתום: כן סימה בבקשה, קצר ולא לעורר מהומות.
סימה רמתי: אז כמו שאמרתי בפעם הקודמת וכמובן כמו שאמרו כאן שיש לאפשר ככל שיותר שעובדים ישראלים יעבדו איפה שצריך.
סימה רמתי: אחת הבעיות בהעסקה של העובדים הזרים בסיעוד זה שהמעסיק העיקרי זה המטופל.
סימה רמתי: לפעמים המטופל לא ער לעובדה שצריך לשלם את כל הזכויות ומה שקורה שבסופו של דבר מגיעים לבתי המשפט והתביעות הן נופלות עליהם בצורה כזאת הם לא יודעים מאיפה זה בא.
סימה רמתי: לשלם את כל הזכויות.
סימה רמתי: כמובן אנחנו טוענים שצריך לשלם אבל יחד עם זאת צריך למצוא את האיזון של המטופל שצריך לשלם עוד כסף לזכויות.
סימה רמתי: העלות של חברת הסיעוד היא 15.5 שעות בלבד וכל היתר זה על המטופל וצריך למצוא פתרון לזה.
סימה רמתי: או שהמטופל יעסיק באופן על כל השעות והוא יידע מראש מה הוא צריך לשלם ויחתימו אותו על הסכם של 500 דולר, או שחברת הסיעוד עם הבקרה של ביטוח לאומי תשלם את השכר על כל השעות.
סימה רמתי: מה גם שיש עוד תופעה חדשה שקשישים שיודעים שצריך לשלם, אומרים, תעבדו 4 שעות ותלכו ותחפשו עבודה אחרת.
סימה רמתי: ואז באופן אוטומטי הן מחפשים עבודה אחרת בניקיון או בכל מיני עבודות אחרות שהן לא במסגרת הסיעוד.
סימה רמתי: זה כדי לא להגיע למצב שהוא בא וטוען שאני עבדתי 24 שעות אצל הקשיש.
חמי דורון: הנקודה היא אחרת.
סימה רמתי: אתן לך 8 שעות שהוא ישן, לא שעתיים.
חמי דורון: עובדתית, האדם עובד ממש בעבודה רוב העבודה של העובד הזר היא להתלוות לאותו קשיש.
חמי דורון: אמי ז"ל היתה סיעודית והיתה לי עובדת זרה.
חמי דורון: בדקנו מה עשתה, כמה עבדה ואני זה שטיפל בכל העניינים האלה.
חמי דורון: העובד הזר , דווקא הנושא של ההסתדרות שהיא יצרה מצב עם כל מיני תביעות כאלה ונוצר מצב שבו אנשים לא יעסיקו עובדים וזרים והרבה אנשים יהיו ברחוב בגלל זה.
דני יתום: חמי, עוד לא התחלנו את הדיון.
דני יתום: חשבתי שאתה רוצה לשאול אותה רק שאלה להבהרה.
דני יתום: סימה תסיימי בבקשה כי אני רוצה לפתוח את הדיון.
סימה רמתי: העובד צריך לקבל את כל הזכויות שלו.
סימה רמתי: הוא יכול לישון 8 שעות אבל הוא לא יכול לצאת החוצה, הוא נשאר בבית.
סימה רמתי: ואני מקווה שאתה יודע על חוק חופשה וחוק העבודה והפסקות.
סימה רמתי: הוא לא יכול בהפסקה להסתובב איפה שהוא רוצה ונמתי שהוא רוצה, ללכת לסופר, ללכת לקניון וללכת למועדות לילה.
סימה רמתי: הוא חייב להישאר 24 שעות אצל הקשיש.
סימה רמתי: ובשבילי הוא עובד.
אסתר רייף: אני רק יכולה מידע קצר?
אסתר רייף: שהמוסד לביטוח לאומי גם חושב שבמקרה של אנשים שיש להם עובד זר ויש הוכחה מספיק טובה שהם מקבלים שירותים והפיצול לא משרת אף אחד ושי הצעת חוק שעברה בקריאה ראשונה והיא נמצאת לפני קריאה שניה שמציעה לפחות בניסוי בשלב ראשון בכמה אזורים לשלם גמלה בכסף לאנשים שיש להם עובדים זרים.
דני יתום: אני מבקש עכשיו את אורחינו הנכבדים שעשו את כל הדרך עד לכאן, כל אחד אני מקצה 4 דקות.
שרה טנן: הנושא המרכזי שנתבקשתי להעלות אותו כאן וזה מנהלת העמותה ביקשה ממני להעות כאן זה הבעיה של חברות כוח האדם הסיעודיות שמביאות לכאן את העובדים הסיעודיים על מנת להביאם.
שרה טנן: יש כיום תופעה שנקראת FLYING VISA שזה העובדים בין 5000 ל- 6000 דולר באמת הסינים שילמו 7000 דולר והחברות האלה משטרת ההגירה פשוט מאד לא עושים את עבודתם כיוון שהם יודעים טוב מאד איזה חברות מביאות, הם יודעים כמה כסף הם גובים מהעובדים אבל יותר קל להם לתפוס עובדים סיעודיים שמגיעים למשרד הפנים או לחילופין למשרדי קו לעובד וזה אנשים שעובדים בסיעוד, זה לא אנשים שעובדים בניקיון וזה אנשים שמגיעים למשרד הפנים כדי להסדיר את האשרה שלהם והם נתפסים על ידי משטרת ההגירה.
שרה טנן: מה שאני רוצה להגיד שה- FLYING VISA האנשים האלה משלמים כסף, הם מגיעים לישראל ואין להם מעסיק.
שרה טנן: המעסיק או שיש לו עובד אחר, החברה משתמשת בשם של מעסיק מסוים.
דני יתום: זאת אומרת החברה מזייפת.
שרה טנן: לא מזייפת.
שרה טנן: יש היתר, מגיעים לישראל, במקרה הטוב שהם מבינים שאין להם מעסיק החברה שולחת אותם אוטומטית לעשות ב -2 שזה אשרת תייר ל- 30 יום שניתן להאריך אותה לעוד חודש.
שרה טנן: וזו השיטה.
שרה טנן: למשטרת ההגירה אין להם שום בעיה להיאבק בתופעה הזאת והם לא עושים את זה.
שרה טנן: הם יכולים כיוון שהם יודעים טוב מאד איזה חברות מביאות את העובדים, הם מבצעים ואני לא יודעת את מי הם חוקרים ומה הם חוקרים, אני יודעת דבר אחד שהם עוצרים עובדים סיעודיים בכל מיני מקומות והם יודעים טוב מאד כי העובד הסיעודי אומר, שילמתי כך וכך כסף לחברה זו וזו.
דני יתום: אם אנסה לתמצת את הטענה שלך, הטענה שלך זה מדוע המשטרה לא חוקרת את החברה שהביאה את העובד עם ה- FLYING VIAS .
שרה טנן: למה היא לא עוצרת את בעלי החברות האלה.
פנינה פירסטון: אז קודם כל אתה אמרת שהעובדים הזרים בסיעוד הם החשובים ביותר.
דני יתום: לא, אמרתי שהמטופלים הם החשובים ביותר.
פנינה פירסטון: בסדר.
פנינה פירסטון: אז זה לא סתם כי זה נוגע באנשים אלא כי אם לי לא היו עובדים לא הייתי בחיים.
פנינה פירסטון: זאת אומרת, זה לא לוקסוס.
פנינה פירסטון: עכשיו אני רוצה לדבר על הנכים.
פנינה פירסטון: כשאני מדברת על חברות כוח אדם אני לא מדברת סיעוד של קשישים ואני לא מדברת על מטפלת של אישה זקנה , אני מדברת על אנשים כמוני שהמטפלת שלי לא יכולה מטפלת אחת לטפל בי, יש לי שתי אישורים כי אני צריכה שתיים כי אחרת היא תתמוטט לי אחרי יום אחד לא אחרי יומיים.
פנינה פירסטון: אני רוצה להגיד כמה דברים טובים , לפני שנה התלוננתי על יחידת הסמך ואני רוצה לשבח אותם על מה שקורה שם ואני גם רוצה לשבח על זה שהחליטו לא להביא סינים כי מה שקורה, חברת כוח אדם אין לה מושג איך להביא עובדי סיעוד וכשמתלוננים, הביאו לי עובדים שמי שמוכן לשלם מגיע הנה ואנשים שם, היתה לי עבודת שמכרה את ביתה והשאירה שני ילדים בלי קורת גג על מנת להרוויח כאן והיא לא יכולה לעבוד בסיעוד, היה לי בחור, זה פשוט קשה לתאר.
פנינה פירסטון: המצב האידיאלי מבחינתי זה שיהיה מאגר בארץ שהעובד יוכל לבוא אלי הביתה לחודש ימים, אני אוכל לנסות אותו וזה לא אומר שאם אצלי הוא לא מתאים , הוא לא מתאים.
פנינה פירסטון: לי הוא לא מתאים אבל הוא יכול למצוא מישהו אחרי.
פנינה פירסטון: הדבר החשוב ביותר, אני אם אני רוצה היום עובדים מהמאגר בארץ ואני רוצה מהמאגר בארץ, אני מסרבת להביא עובדים מחו"ל כי זה עולה לי כסף, הרבה כסף.
פנינה פירסטון: זה אמנם רק 225 לזה ו- 45 לזה אבל במצטבר זה המון כסף שאין.
פנינה פירסטון: הקצבה שאנשים זקנים כמוני שאני כבר לא נחשבת לנכה מבחינת הביטוח הלאומי היא 1400 שקל לחודש, אם לא הייתי נתמכת על ידי בנותיי אני לא הייתי יכולה לעמוד בשום תשלום, גם לא להחזיק עובד זר.
פנינה פירסטון: כי מה שמדינת ישראל עושה היא בעצם לא רוצה להגיד רמאות אבל זה אוטיזם.
פנינה פירסטון: אומרים לנו, קחו 3300 שקלים ואנחנו כולנו חייבים לעבור על החוק.
פנינה פירסטון: כי ב- 3300 שקל אם אני אעשה מה שהחוק מצווה עלי, יש פסק דין של כמה צריך לשלם לעובד זר, גם כן נותנים לי אישור להעסיק עובד זר 6 ימים בשבוע.
פנינה פירסטון: מה אני אעשה ביום השביעי?
פנינה פירסטון: אני שמעתי כל נכה יושבת עם חיתול 24 שעות.
פנינה פירסטון: איפה נשמע דבר כזה?
פנינה פירסטון: ככה אנחנו מתנהגים כמדינה של יהודים?
פנינה פירסטון: אז כל העניין הזה של העובדים הזרים עם הנכים העניין הזה צריך לעבור רביזיה כללית כי יש ועדה בינמשרדית כעת שקבעו בה, הם בעד אדם שיודע מה צריך עם נכים.
פנינה פירסטון: אז הועדה של האנשים האלה אף אחד מלבדנו לא יודע מה נכים צריכים.
פנינה פירסטון: ובועדה הזאת הבינמשרדית מוכרחה לשבת נכה שיש להם עובדים זרים ויודעים מה הבעיות.
פנינה פירסטון: כי אם יעשו מה שטוב לנו זה גם טוב למדינה.
פנינה פירסטון: לא יביאו עובדים זרים לא שווה כלום, יש חברות כוח אדם שיש להם אינטרס להביא אותם.
פנינה פירסטון: גם קרה לי וסיפרתי את זה פעם בועדה, נשארתי תקועה בשש בערב, העובדת שלי היתה חולה ולא היה לי אל מי לפנות ולא היה מי שיטפל בי.
פנינה פירסטון: מוכרח להיות מאגר של המדינה, לא של חברה פרטית, המדינה צריכה לסדר את זה שיהיה מאגר שכל עבוד שמתפנה אני אוכל להיכנס למחשב או להרים טלפון וישלחו לי עובדים ועובדים שלא מתאימים או עובדים שגונבים ויש כל מיני דברים כאלה, בבקשה, תשלחו אותם לארץ שלהם.
פנינה פירסטון: אם יש כאלה שמרמים אז תסדרו את זה.
פנינה פירסטון: עיקר הרמאות בינתיים מה שנראה לי זה מחברות כוח האדם לנכים ואני שוב מדגישה את זה שאני לא מדברת על סיעוד.
פנינה פירסטון: אלה הבעיות הכי בוערות מבחינתנו.
פנינה פירסטון: אני כבר לא מדברת שצריך את קצבת שירותים מיוחדים להתאים למציאות.
פנינה פירסטון: לא לכפות עלינו לשלם מינימום 4300 לחודש, חופשה שנתית, חופשות חגים, דמי הבראה וכל הדברים האלה.
פנינה פירסטון: מאיפה כל הדברים האלה?
פנינה פירסטון: אחר כך יש בעיה נוספת שהיא מאד חשובה וזה גם לטובת המדינה וגם לטובתנו.
פנינה פירסטון: יש עובדים זרים שעבדו אצל אותו מעסיק 5 שנים, 6 שנים, 7 שנים.
פנינה פירסטון: מתאימים אותם, עובדים טובים.
פנינה פירסטון: אבל אז שכאותו מעסיק שלהם נפטר אחרי 4 שנים אומרים לעובד, קום תיסע הביתה כי לא נותנים לו שנה חמישית אצל מישהו.
פנינה פירסטון: במקום להגיד, יש כאן עבוד זר, הוכיח את עצמו, לא ברח, עשה את העבודה נאמנה, מישהו רוצה להעסיק אותו אז שיתנו להעסיק אותו.
פנינה פירסטון: למה להביא במקום זה 5 עובדים זרים או 10 עד שמוצאים מישהו טוב?
פנינה פירסטון: אז באופן אישי לי נתנו את האישור ויש לי כאן עובדת זרה שהיא כבר שנה שמינית אצלי וזה טוב.
פנינה פירסטון: למה הייתי צריכה להביא במקומה עובדת זרה ועוד עובדת זרה?
פנינה פירסטון: אז לפני שבוע התקשרה אלי עובדת, גם היא מצאה מישהו טוב, איך עושים את זה?
פנינה פירסטון: אז במקום שאני אגיד לה איך עושים את זה זה מוכרח להיות מסודר, מוכרחים קטגוריה מיוחדת לנכים כדי לאפשר לנו לחיות כמו בני אדם.
פנינה פירסטון: אני לא רוצה לרמות.
פנינה פירסטון: אני רוצה שיתנו לי לחיות על פי החוק.
פנינה פירסטון: אני מוכרחה גם לשבח את שי קציר.
פנינה פירסטון: היה עניין של לחכות בתור, נכים לא צריכים יותר לחכות בתור, הם יכולים להזמין.
פנינה פירסטון: מה שאני רוצה לבקש, ששי קציר איננו אבל יש כאן אנשים שמיצגים אותו שבכל לשכה יהיו אנשים במשרד הפנים שהנכים יודעים שפשר לדבר אתם.
פנינה פירסטון: למשל באיזה לשכה יש האחראית על האשרות היא צועקת, מעליבה, מאיימת על אנשים.
פנינה פירסטון: אני אשלח לך את העתקי התלונות שאני שלחתי ושום דבר לא זז.
פנינה פירסטון: אז אני מבקשת שפשוט יזכרו.
פנינה פירסטון: אמנם הידיים והרגליים שלי כפותות אבל הראש של כולנו עבוד נהדר.
פנינה פירסטון: אז אפשר להתחשב במה שאנחנו אומרים.
פנינה פירסטון: אני חושבת שבכל אופן כל הסעיפים האחרים הם כתובים אצלך.
פנינה פירסטון: בכל דבר שמתקבל, בכל דיון עלינו שישתפו אותנו.
דני יתום: פנינה תודה.
דני יתום: בתור יוסי ואחריו רפי ואחר כך דורון.
דני יתום: אני מנסה לזכור את השמות.
יוסי בן דוד: אני מקווה שאני אצליח להעביר את כל הדברים ב- 4 דקות משום שנאמרו כאן דברים ראשית חמורים ולצערי גם מטעים.
יוסי בן דוד: אני נציג חברות התיווך וכבודו של הקצין היושב לימיני לצערי טועה ומטעה אבל אני רוצה לדבר על הדברים שהוא אמר כי זה מאד חשוב לאמת אותם מול משרד הפנים.
יוסי בן דוד: רבותיי, אין דבר כזה ואין דבר כזה שאפשר להביא עובד מחו"ל כאשר העובד נמצא על ב' 2 כך שזו טעות חד משמעית.
יוסי בן דוד: משרד הפנים לא יכול לאשר, אם הבאתי עובד לצורך העניין, אחר כך אדבר על התהליך, אבל עובד שהגיע לארץ תחת היתר אחד והעובד עבר לב' 2, משרד הפנים לא יאשר למשפחה, למעסיק, להביא עובד נוסף מחו"ל על אותה ויזה כאשר מצוין ב' 2.
יוסי בן דוד: אין מצב כזה.
יוסי בן דוד: כך אני לא מבין מאיפה מגיעה לכאן.
דני יתום: אז יכול להיות שהחקירה תסתיים בזה שלא היתה עבירה.
יוסי בן דוד: אז קודם כל, על 1 אי אפשר לעשות את זה אז בטח לא על 4 .
יוסי בן דוד: זה דבר ראשון.
יוסי בן דוד: שנית, נכון להיום, יש מערכת, רבותיי זו עובדה.
דני יתום: יוסי, תדבר על נושאים שחשובים לך.
דני יתום: לא על ויכוח בינך לבין האחרים.
דני יתום: אמרת את הנקודה ואני מציע שתתמקד בנושאים שחשובים לך.