GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אליהו מרידור:
 הם מתחילים בשכר של 7,000 או 8,000 שקלים בחודש
אליהו מרידור:
 יש להם גם כל מיני סוגי תמריצים
עופר:
זה משמרות, עבודה פיזית
עופר:
 זה לא הולך
שירן מוסקוביץ':
בדיוק
שירן מוסקוביץ':
 זה בשעות מאוד לא נוחות
שירן מוסקוביץ':
 יש הסעות רק מרהט שברהט יש הרבה אלטרנטיבות
עופר:
אתה צריך ללכת על שכר, תנאים ומרחק גיאוגרפי
עופר:
 עבודה פיזית או לא
עופר:
 לא כולם מסוגלים לעבוד פיזית
עופר:
 יש אנשים שבתפיסת העולם שלהם, הסביבה שלהם לא כזאת
מוסא נריין:
אני חושב שבסודה סטרים התפיסה הארגונית בתוך המפעל, החיבור עם האנשים, היחס שמגייסים, הכבוד, הערכים והשייכות
מוסא נריין:
 איך מחברים את העובד לארגון ומשם זה צומח
מוסא נריין:
 פגשנו הרבה מעסיקים שמגייסים להם עובדים, מראיינים אותם, פוגשים ורואים אותם ומשחררים אותם אחרי אותה אחרי תקופה
ואליד אלהואשלה:
מוסא, מה אנחנו צריכים לעשות כדי לקלוט עוד עובדים?
מוסא נריין:
שני דברים
מוסא נריין:
 קודם כל אתה מציב למעסיקים שכלל שהעובד עובד בתקופה של שלושה חודשים או יותר הוא צריך לקבל סבסוד וגם ההכשרות של העובד
מוסא נריין:
 במרכז ריאן יש לנו סדנאות, הכשרות וגם הכוון תעסוקתי לכל מי שמגיע אלינו
מוסא נריין:
 אנחנו קודם כל עובדים על האישיות של העובד
מוסא נריין:
 אנחנו לא חברת כוח אדם
מוסא נריין:
 היו לנו הרבה הצלחות, עבדנו עם כמה מעסיקים, הרוב המשיכו
מוסא נריין:
     אחד החסמים והקשיים של החברה זו תחלופת עובדים
מוסא נריין:
 עובד מתחיל ועובד שבוע או חודש ועוזב את העבודה
ואליד אלהואשלה:
למה עוזב?
מוסא נריין:
מכמה סיבות
מוסא נריין:
 קודם כל מבחינת המרחקים
מוסא נריין:
 שינויים בתוך המעסיק
מוסא נריין:
 אולי הוא לא מתחיל לחבר אותו ולשמר אותו
מוסא נריין:
 הצעות אחרות
מוסא נריין:
 הוא מתחיל לעבוד ויש הצעה אחרת
מוסא נריין:
 אבל מה שרציתי להגיד שאנחנו במרכזי ריאן עובדים על שלושה שלבים
מוסא נריין:
 השלב הראשון הוא האיתור
מוסא נריין:
 האיתור הוא הצעד הכי משמעותי, לאתר מי שמעוניין לעבוד
מוסא נריין:
     השלב השני הוא הכשרה בשפה העברית
מוסא נריין:
 הדבר השלישי הוא הניהול, בינינו וגם אצל המעסיק
מוסא נריין:
 בפגישות שלנו עם מעסיקים, לפני שהוא קולט אותו ליום הראשון הוא צריך להכיר אותו במשרד אצלנו
מוסא נריין:
 בוא תנהל איתו שיחה, תבין ואחר כך הצעד השני אתה יכול לאט לאט - - -
שירן מוסקוביץ':
מוסא אבל התנאים
שירן מוסקוביץ':
 אנחנו חייבים לשים את הדבר הכי משמעותי - - -
עופר:
מוסא, כמה השמות עשית ב-2023?
מוסא נריין:
אגיד לך מה לגבי השמות
מוסא נריין:
 הייתה לנו הרצאה בשבוע שעבר והצגנו את הנתונים
מוסא נריין:
 אנחנו תכנית מבוססת נתונים על ידי משרד העבודה ויש לנו יעד של השמות
מוסא נריין:
 נתנו לנו יעד של 42%, הגענו ל-46%
עופר:
כמה במספר?
מוסא נריין:
1,718
מוסא נריין:
 זה אומר שיש פוטנציאל החברה מעוניינת להשתלב במקומות התעסוקה
עדן ביטקובר:
את האנשים האלה בדקתם אחרי חצי שנה - - -?
שירן מוסקוביץ':
כן
שירן מוסקוביץ':
 אנחנו נשארים איתם בקשר
מוסא נריין:
 קיבלנו על ידי משרד העבודה והביטוח הלאומי ואלה הנתונים שיש לנו
עופר:
הוא מקבל דורשי עבודה שלא זכאים לאבטלה והבטחת הכנסה
עופר:
 אין להם את החסם של הקצבה
עופר:
 הם באים מרצון
עופר:
 זה הדבר הבסיסי ביותר, זה ההבדל המשמעותי
עופר:
 אנשים רוצים ויכולים ולא מעניין אותם הקצבה
שירן מוסקוביץ':
המסלול הוא מסלול להשמה, זה נכון, הוא לא מסלול לקבלת קצבה
עופר:
זה החסם העיקרי
עופר:
 וכמו שהוא אמר - - -
שקלים:
יכול להיות שיש פה סוג של גאוות יחידה, גאוות מקום
שקלים:
 אני שם לב שיש משפחתיות
שקלים:
 דיברתי גם עם ראש המועצה
שקלים:
 זה כנראה אחד הדברים ששומרים על יחד ושאנשים ירצו לבוא
שקלים:
 יש חבר מביא חבר וזה שומר את האנשים
עדן ביטקובר:
זה לא שונה מההייטק
עדן ביטקובר:
 גם בהייטק יש חבר מביא חבר
שירן מוסקוביץ':
אני מצטערת שאני אומרת את זה גם אבל אני חושבת שהמפתח הוא התאמת תנאים
שירן מוסקוביץ':
 אם יושבת סודה סטרים ואומרת שהיא התאימה לאותה אוכלוסיית נשים את שעות המשמרות יש כאן מאמץ של המעסיק לעשות את ההתאמה לאוכלוסייה
שקלים:
אני חייב לצאת, אני מתנצל מראש
שקלים:
 אני לא חבר בוועדה אבל הסיור הזה היה - - -
שקלים:
 הגעתי לראות אנשי כפיים שבאמת באים ועובדים על אחת כמה וכמה שזה מפעל שמשלב יהודים וערבים, דתות יחד, היה כיף לראות
שקלים:
 הגעתי חצי שעה לפני שאתם הגעתם אז יצא לי להסתכל על דברים לפני
שקלים:
 תודה רבה
ואליד אלהואשלה:
אני רוצה רק להגיד כמה דברים כאשר אתה עוד נמצא פה
ואליד אלהואשלה:
 חשוב לי, אנחנו גם כחברי כנסת, אני רוצה שאושר יחד איתי ועם אלי יושב ראש הועדה נביא יחד מהלך של חיבור הבדואים עם החברה הישראלית הכללית
ואליד אלהואשלה:
 זו המטרה שלי, לשלב כמה שיותר צעירים בשוק העבודה
ואליד אלהואשלה:
 זו המטרה של כולנו
ואליד אלהואשלה:
      אין עכשיו פלסטינאים
ואליד אלהואשלה:
 הבדואים לא יחליפו את הפלסטינאים ולא יחליפו את הערבים, אין סיכוי
ואליד אלהואשלה:
 אבל אם יש הזדמנות אני רוצה שיהיו שם
ואליד אלהואשלה:
 הדבר החשוב ביותר או שאם יש עוד יזמים ועוד משקיעים שיכולים לרדת לנגב, כמו סודה סטרים וכמו נוואף שהקים את המפעל הזה כאן יחד עם ראש המועצה
ואליד אלהואשלה:
 אני רוצה עוד יזמים
ואליד אלהואשלה:
     אם מוסא יכול לעשות לנו אחרי הבחירות של הרשויות המקומיות בנגב שנביא עוד משקיעים כאן יחד עם ראשי רשויות אני רוצה שכולנו נתגייס למטרה הזאת
שקלים:
בסדר גמור, בעזרת השם
דיקלה טקו:
צריך מחלקה של משאבי אנוש במפעל ושיהיה בה עובד שהוא אחראי על הגיוס של העובדים
דיקלה טקו:
 הוא יידע לדבר איתם, הוא יידע מה המפעל הצריך
ואליד אלהואשלה:
זה רעיון מצוין
עדן ביטקובר:
יש באוסם
עדן ביטקובר:
 אתה תצליח להביא להם עובדים בדואים נכון?
דנה אופיר:
אבל זה רק איפה שיש מחלקת משאבי אנוש גדולה
שירן מוסקוביץ':
במקומות שאין אני מביאה
שירן מוסקוביץ':
 הצוות שלי פרוס - - -
שירן מוסקוביץ':
 אני אומרת להם תנו לאנשים שלי לשבת - - -
שירן מוסקוביץ':
 לא כל מועמד - - -
ואליד אלהואשלה:
אני חושב שזה רעיון מצוין
נוואף אבו מעמר:
זה לא נכון
נוואף אבו מעמר:
 כשסודה סטרים התחילו בגיוס עובדים, היה להם מישהו מהצפון שקוראים לו - - -
נוואף אבו מעמר:
 ערבי מהצפון, הוא גייס להם האוכלוסייה הבדואית
נוואף אבו מעמר:
 אחר כך החזירו אותו למפעל השני והמשיכו
קריאה:
זה עוד יותר - - -
קריאה:
אפילו היו פה אצלנו לפני
נוואף אבו מעמר:
נכון
עדן ביטקובר:
ברגע שיש גרעין ראשון - - -
עופר:
אני יכול להגיד מהניסיון שלי, ניסיון של שירות התעסוקה
עופר:
 עבדנו בשני שלבים עם כמה מפעלים והייתה שם הצלחה
עופר:
 בסוף הכל נגמר בתקציב
עופר:
 היה מסלול אחד בו אנחנו נותנים למפעל את דורש העבודה, דרוש העבודה נקלט אצל המעסיק, המעסיק מקצה מדריך מטעמו והוא מקבל על כל עובד כזה 18,000 שקלים
עופר:
 18,000 שקלים נטו
עופר:
      היה מסלול שני שנקרא שובר מעסיק
עופר:
 הוא מקבל מענק והוא מתחייב מראש שנניח בסוף התהליך השכר של העובד יהיה 8,500 או 9,000 שקלים, מכשיר אותו ומקבל מענק של קרוב ל-12,000 על אותו דורש עבודה
עופר:
 זה הוכיח את עצמו
עופר:
 יש לנו הצלחות מסחררות בדבר הזה
עופר:
 יש לנו גרפים ואני מוכן להעביר לך את זה של שובר מעסיקים, משום מה לקחו את התהליך המצוין הזה שהיה
עופר:
 המעסיקים רצו את זה ואנחנו רצינו את זה בנוסף לכך דרושי העבודה נמצאים במפעלים ומרוויחים שכר של 12 אלף שקלים ואף יותר כשהפריון היה להם וזו הצלחה מסחררת
עופר:
 זה היה מסלול מוצלח מאוד ולצערי הרב משכו את זה
עופר:
      הדבר הכי חשוב לי במגזר הבדואי ואני אומר את זה פה ואמרתי לבני צרפתי גם, השפה
עופר:
 החסם של השפה הוא קריטי
עופר:
 כשאתה רוצה להביא עובד, ולאו דווקא למפעל הזה, אם אני רוצה לשלוח היום דורשת עבודה למעסיק, סליחה על החסמים שאני מדבר עליהם
עופר:
 דורשת עבודה שלבושה על פי המסורת, אין מה לעשות
עופר:
 זה הלבוש שלה, אלה הקודים ההתנהגותיים שלהם, זו התרבות שלהם
עופר:
     אם אני שולח אותה לעבוד במקום עבודה בגראנד קניון
עופר:
 הוא ראה את הלבוש שלה, היא לא יודעת לדבר, הוא אומר לה לחזור בחזרה ללשכה והוא לא רוצה לדבר איתה בכלל
עופר:
 אני אומר דברים קיצוניים אבל זה מה שקורה, אתה מכיר את זה נוואף
עופר:
במקרה הזה זה מפעל קלאסי שיכול לקבל את האנשים האלו
עופר:
 אין לנו הרבה מפעלים כאלה
עופר:
 מפעל שמבין את התרבות, השפה, החסמים ויודע מה הצרכים שלהם
עופר:
 אי אפשר להשוות את העוצמה הזאת שיש לו פה למעסיקים הקטנים
עופר:
     אני לא מצדיק אותם
עופר:
 אני חושב שלא, אבל לו מבחינתו אין את המשאבים והתקציבים כדי להתמודד עם זה
עופר:
 לכן אני אומר שצריך למצוא מקומות עבודה שמתאימים לתרבות
עופר:
 לא ללכת רק לפי חוק
עופר:
 לתת חוק ולתת הפניה שאם היא תחזור בחזרה תשלול לה את הקצבה זו לא הדרך
עופר:
     הדרך היא לעשות התאמה
עופר:
 כמו שאמר נוואף, לשמוע את דרוש העבודה, לשמוע את המעסיק ולעשות את ההצלבה הזאת כשמבינים את החסמים משני הכיוונים
עופר:
 יש כאן קודים תרבותיים
עופר:
 יש לי דורשות עבודה שנמצאות עשרה קילומטרים מהכביש והולכות ברגל לכביש בפזורה
עופר:
 הן הולכות עשרה קילומטרים בשביל להגיע לשירות התעסוקה, שלוש שעות נסיעה לכל צד
עופר:
 זה יוצא דופן
עופר:
     יש נשים שנמצאות עשרה קילומטרים מהכביש שאין להן פעוטונים לילדים בפזורה ואין איפה לשים את הילדים
עופר:
 אין דברים בסיסיים ביותר
עופר:
 אלו חסמים שאנחנו כמדינה וממשלה חייבים לטפל בהם
עופר:
 להסיר את כל החסמים ולאפשר להם את זה
עופר:
 אבל זה רק ברגע שאתה מבין את זה
עופר:
     אני כמנהל מחוז מבין את הצרכים האלו ולי קל יותר לדבר עם נוואף
עופר:
 נוואף בזמן האחרון לא פתח הזמנות לשירות התעסוקה
עופר:
 לא מתבייש להגיד את זה
עופר:
 הוא לא פתח כי הוא עבר לשיטה של נטוורקינג, חבר מביא חבר
עופר:
 יש פה ושם מקצועות שאני מגייס
עופר:
 אותו הדבר בסודה סטרים
עופר:
 יש לי 12 הזמנות פתוחות ל-12 עובדים בלבד
עופר:
 כל המפעל הגדול הזה רק 12 עובדים
עופר:
     למה? כי היא אמרה שם
עופר:
 אנחנו עובדים בנטוורקינג
עופר:
 אנחנו מביאים אנשים דרך חבר מביא חבר
עופר:
 זה שוק העבודה היום
עופר:
 87% משוק העבודה מתנהל ככה
עופר:
 אני מתעסק בכשל שוק
עופר:
 כשיש כשל שוק אני צריך להביא דורשי העבודה שאני מכיר את החסמים שלהם ולעשות להם השמות בהתאם למגבלות
עופר:
 יש כאן מגבלות שהן שונות מהמגזר היהודי
עופר:
 יש מגבלות של לבוש, שפה, השכלה
עופר:
     יש פה מלא חסמים שצריך  - - -
עופר:
 כמה משרדי ממשלה צריכים להתערב בנושא הזה, זה לא רק שירות התעסוקה
עופר:
 זה לא פשוט
עופר:
 לדעתי זו בעיה של כמה משרדי ממשלה שצריכים לעשות שולחן עגול, להוציא את המשימה הזו החוצה ולתת מענה הוליסטי
עופר:
 שכל מיני משרדי ממשלה, נניח משרד החינוך
עופר:
 אמרת היום משהו אלי
עופר:
 שים ארבע שעות במערכת של נושא של תעסוקה, יגיעו לגיל 18 יכולים ללכת גם לגיוס לצה"ל וגם לשוק התעסוקה
עופר:
     זה תהליך שצריך לבנות אותו
עופר:
 אי אפשר לבוא ולהגיד שירות התעסוקה או מרכז ריאן
עופר:
 זו חייבת להיות קבוצה
עופר:
 זה מה שאני חושב שצריך לעשות
עופר:
 איגום משאבים
ליאור כלפה:
אני רק רוצה להוסיף ברשותכם שאני חושב שבסופו של דבר כשמסתכלים על התהליך, שירות התעסוקה ומרכז ריאן מטפלים בזה כשהאדם מגיע לגיל 23, 24, 25 וכדומה
ליאור כלפה:
 אנחנו יודעים היום לזהות שהבעיה העיקרית שלנו היא סוגיית השפה
ליאור כלפה:
 אם נלך לדור הקודם של החברה בדואית, כולם ידעו עברית
ליאור כלפה:
 כשאני מגיע לאוהל בדואי אני יכול לדבר עם האבא והסבא בעברית שוטפת אבל הילד בן ה-17 או ה-18 לא יודע לדבר עברית
ליאור כלפה:
     בשבוע שעבר הייתי במגמת חמש יחידות מתמטיקה באבו תלול
ליאור כלפה:
 שאלתי מי יודע עברית ואף אחד לא ידע
ליאור כלפה:
 אתה מגיע לחסם מרכזי
ליאור כלפה:
 החסם היא חסם משמעותי לא רק בהיבט תעסוקה אלא גם בהיבט של השתלבות בחברה הישראלית ולפעמים גם מגיע לרמה של ניכור
ליאור כלפה:
 אני יכול להגיד שבדיונים פנימיים של משרד החינוך אנחנו מבינים שהפתרון של זה הוא קשה ויקר אבל אין לזה פתרון אחר
ליאור כלפה:
     לדעתי הפתרון זה ייתן מעטפת לשאר הדברים
ליאור כלפה:
 הפתרון הוא שילוב של מורים יהודיים בתמריצים, כמו שמעסיקים מורים למתמטיקה ואנגלית בפריפריה בחוזה אישי, להעסיק מורים יהודיים בתוך בתי הספר של החברה הבדואית
ליאור כלפה:
 אין הרבה קופצים על זה
ליאור כלפה:
 אני יכול להגיד לכם שביקרתי בבית ספר של חסן אל רנאמי באבו קרינת
ליאור כלפה:
 אתה מגיע לשם ויש מורה מנתיבות
ליאור כלפה:
 אישה שמגיעה יום-יום מנתיבות
ליאור כלפה:
     אתה מדבר עם ילד בכיתה ה והוא יודע לדבר איתך עברית
ליאור כלפה:
 הוא יכול לתת משפט בעברית
ליאור כלפה:
 זו נוכחות של מורים
ליאור כלפה:
 יש שניים או שלושה מורים יהודיים בתוך בית הספר
ליאור כלפה:
 כדי לפתור את העניין, וכרגע אין לזה תקצוב, שורשית ולא כל פעם לטפל בזה בפלסטר בסופו של דבר השפה העברית היא החסם המרכזי בחברה הבדואית
ליאור כלפה:
 היא הולכת ומחמירה ככל שצעירים יותר ואני חושב שעל זה יעידו גם אנשי ריאן ושירות התעסוקה שלדעתי פוגשים את זה אחר כך
ליאור כלפה:
     בשבוע שעבר ישבתי עם אנשי אקדמיה מאוניברסיטת בן גוריון
ליאור כלפה:
 מגיעים אליהם סטודנטים עם בגרות מצוינת אבל שלא יודעים להגיד משפט בעברית
ואליד אלהואשלה:
חלק גדול מהבעיה הוא משרד החינוך
ליאור כלפה:
נכון, אבל אני לא רוצה להפוך את משרד החינוך לאשם כי אחד הדברים שמשרד החינוך עושה הוא לגייס מורים
נוואף אבו מעמר:
אנחנו לומדים עברית מכיתה ג'
ליאור כלפה:
כן אבל זו לא עברית מדוברת
נוואף אבו מעמר:
כן אבל אני לא חושב שיש מישהו שלא יודע
קריאה:
זה כשל של משרד החינוך
נוואף אבו מעמר:
אם יש מי שבכיתה ט-יב לא יודעים ויש כאלה שיודעים זה כשל של המנהלים לא של משרד החינוך
בני צרפתי:
שיטת הלימוד היא אחרת
בני צרפתי:
 מלמדים אותם עברית כמו שמלמדים אותנו אנגלית, בגלל זה יש מי שיוצא מהתיכון ולא יודע להגיד משפט אחד באנגלית
בני צרפתי:
 למה? מי שמלמד אותו הוא לא דובר אנגלית בעצמו אלא בעצמו מדבר עם טעויות, אז איך הילד לא יהיה עם טעויות? אותו הדבר פה
בני צרפתי:
 רוצים ללמד עברית, צריך מישהו שמדבר עברית כשפת אם ובצורה שוטפת
אליהו מרידור:
אני חושב שהבעיה היא קצת יותר שורשית
אליהו מרידור:
 שיטת בחירת המנהלים ואנשי החינוך במגזר הבדואי צריכה להשתנות
מוסא נריין:
אל תיכנס למקום הזה
אליהו מרידור:
אם אנחנו רוצים לתת טיפול שורשי זה אמור להתחיל שם
אליהו מרידור:
 וליד
ואליד אלהואשלה:
כן?
שירן מוסקוביץ':
אפשר אולי לתמרץ מעסיקים לאפשר קורסי עברית בתוך המפעלים עצמם ואז לאפשר לאותו עובד - - -
קריאה:
או לפני שהוא מגיע למעסיק
שירן מוסקוביץ':
הרבה פעמים האנשים שמגיעים אלינו לא משתלבים בקורסי עברית, מאוד קשה לנו לשלב אותם כי הם צריכים כסף וצריכים עבודה
שירן מוסקוביץ':
 אם נצליח לייצר מסלול היברידי בו הוא גם לומד עברית וגם מדבר עברית כי הוא נמצא בסביבה מעורבת ולצד זה להשתכר ולהכניס כסף הביתה הצלחנו להרוג שתי ציפורים במכה
דיקלה טקו:
רק מעסיקים גדולים יכולים להרשות לעצמם את זה
שירן מוסקוביץ':
או תמריץ
דנה אופיר:
המעסיק הקטן חייב לקלוט את העובד ושייכנס לעבודה
שירן מוסקוביץ':
או תמריץ לטובת הדברים האלה או איזה סבסוד מהמדינה שיידע לכסות את זה
קריאה:
אני חושבת שהכשל הוא של משרד החינוך
קריאה:
 איך יכול להיות שהם לא יוצאים בכיתה יב עם עברית בסיסית? זה לא הגיוני בכלל
קריאה:
 אם חיים בישראל
שירן מוסקוביץ':
כשלים קל לנו למצוא, אנחנו כרגע צריכים פתרונות
בני צרפתי:
הסבירו את זה, לא מדברים איתם עברית
בני צרפתי:
 כמו שאנחנו יצאנו מתיכון בלי אנגלית
בני צרפתי:
 סיימתי חמש יחידות ולא ידעתי לדבר מילה אחת באנגלית
עדן ביטקובר:
לא חייבים לדבר עברית
עדן ביטקובר:
 יש לא מעט מעסיקים שאם העסיקו פלסטינאים אז מישהו דיבר ערבית
שירן מוסקוביץ':
כי הם מעסיקים בתוך הפלסטינאים קבוצה שיודעת לדבר עברית ומקשרת לשאר הפלסטינאים
שירן מוסקוביץ':
 צריך לייצר את זה
עדן ביטקובר:
היום יש מעסיק בבאר שבע עם 50 עובדים בתעשייה, אין אף אחד שמדבר ערבית? לא הגיוני
עדן ביטקובר:
 50 עובדים בתעשייה
ליאור כלפה:
בואו ניקח את עצמנו
ליאור כלפה:
 הביטחון העצמי שלי כשאני נמצא בראיון או שיח עם דוברי אנגלית בסביבה נמוך באופן אוטומטי
ליאור כלפה:
 אני חי החברה הבדואית שבע שנים מאוהל לאוהל ובית לבית
ליאור כלפה:
 הביטחון העצמי של בחור בדואי, בניגוד אלינו הישראלים שאנחנו עוברים שלוש שנים צבא לפני שאנחנו יוצאים לתעסוקה או ללימודים, הוא ישר בגיל 18 מתחיל אקדמיה או הולך לתעסוקה
ליאור כלפה:
 הוא רך בשנים
ליאור כלפה:
     אני קלטתי אצלי לא מזמן אצלי באגף עובדת בדואית
ליאור כלפה:
 זה תהליך
ליאור כלפה:
 להכניס בחורה צעירה, בת 19 וחצי בערך, שנכנסת לעבוד בתוך האגף, בתוך השירות הציבורי שיש לו ד-נ-א מסוים, אתה צריך לעזור לה לצבור את הביטחון העצמי
ליאור כלפה:
 לה למשל יש עברית שוטפת
ליאור כלפה:
 היא גדלה בבית שהעברית מדוברת בו
ליאור כלפה:
 את החסם הזה אין לה
ליאור כלפה:
 אבל כדי להיכנס לסביבה ולפרוץ את הדבר שהיה נראה מבחוץ תקרת זכוכית שהיא לא יכולה לעבור אותה
ליאור כלפה:
     הוא מגיע בלי עברית
ליאור כלפה:
 הוא מגיע למפעל ומגמגם
ליאור כלפה:
 הוא לא יודע להציג את עצמו בגלל העברית
ליאור כלפה:
 המעסיק לא יודע לדבר איתו בערבית
ליאור כלפה:
 אני חושב שזה אחד החסמים המרכזיים
ליאור כלפה:
 האתגר שלנו, שלי ושל אחרים פה, הוא להביא יחד עם אגף עובדי הוראה במשרד החינוך ולראות איך מוצאים מסלול לתמרץ מורים יהודיים להשתלב בבתי הספר בחברה הבדואית
ליאור כלפה:
 זה אינטרס לאומי
עדן ביטקובר:
לפני כמה זמן זיהיתם את החסם הזה?
ליאור כלפה:
החסם של העברית הוא מאז ומתמיד
ליאור כלפה:
 אני באגף הנוכחי שנתיים ואנחנו מזהים בעבודה שלנו במסגרת תכנית החומש שהסוגיה הזו של היעדר שילוב מורים יהודיים בתוך בתי הספר הוא חסם מרכזי לשפה העברית וזה דורש טיפול שורש
עדן ביטקובר:
תסלח לי - - -
עדן ביטקובר:
 בסוף אתם רשות ממשלתית
עדן ביטקובר:
 אם זיהיתם בעיה לפני חמש שנים ועד היום לא הבאתם - - -
ליאור כלפה:
אני מדבר איתך על ניתוח של השנה האחרונה במסגרת החומש שאנחנו מפעילים בשנתיים האחרונים
ליאור כלפה:
 זה ניתוח של השנה האחרונה שנמצאת בשיח
ליאור כלפה:
 אם בשבוע האחרון היית אצלי בחדר היית שומע ישיבה
ליאור כלפה:
 אנחנו בשיח מול משרד החינוך שהבעיה המרכזית שלנו ואנחנו מזהים שהפתרון לה הוא שילוב מורים יהודים
ליאור כלפה:
 כדי לשכנע מורים יהודים להשתלב בתוך בתי ספר בדואים וגם לנסוע צריך לתמרץ את זה
עדן ביטקובר:
פניתם לאוניברסיטת בן גוריון לשלב סטודנטים להוראה לדוגמה?
ליאור כלפה:
לא, מה שכן עשינו בשנתיים האחרונות שהיה פשוט יותר הוא שילוב שנת שירות וסטודנטים במסגרת תכנית מיוחדת שנקראת "בודו"
ליאור כלפה:
 תקצבנו את מחוז דרום במשרד החינוך בתקציב מיוחד יחד עם עמותת תמר, עשינו את זה כמיזם משותף איתם
ליאור כלפה:
 של איברהים נססרה למי שמכיר, אחד המעסיקים הגדולים בנגב
ליאור כלפה:
 פתחנו מסלול שנקרא "בודו"
ליאור כלפה:
 אנשי שנות השירות והסטודנטים מגיעים לתוך הבית הספר והם מסייעים להעלות את הרמה בעברית כי הם דוברי עבירת כולם
ליאור כלפה:
     זה סוג של מענה מידי
ליאור כלפה:
 ללכת למשרד החינוך ולשנות את כל הנושא של תמריצים לעובדי הוראה זה תהליך לא פשוט
ליאור כלפה:
 עשינו את זה בשנה שעברה בשבעה בתי ספר והשנה הגדלנו ל-25 בתי ספר
ליאור כלפה:
 שנה שעברה היה הפיילוט הראשון
ליאור כלפה:
 זה משהו שכן התחלנו במסגרת תכנית החומש לחברה הבדואית
נועם:
יש פה עוד נקודה, אם אפשר, נועם ממשרד הכלכלה
נועם:
 ליאור, נגעת בה
נועם:
 האוכלוסייה היהודית, ואני מדברת על אוכלוסייה כללית לצורך העניין, אחרי צבא הולכת לעבודה מועדפת או לומדת ואז עושה עבודות סטודנטים
נועם:
 הם נקלטים בשוק העבודה
נועם:
 לי החשיבו את שלוש השנים שעשיתי בצבא כניסיון תעסוקתי
נועם:
 לאנשים במגזר הבדואי אין את זה
נועם:
 אין את הניסיון התעסוקתי הזה
נועם:
 כשהם סיימו 12 שנות לימוד בגיל 18 אין להם ניסיון תעסוקתי והם לא יודעים איך מסתדרים במקום עבודה מבחינת יחסי מרות
נועם:
     אני עברתי צבא
נועם:
 נתנו לי פקודות, שלחו אותי - - -
עדן ביטקובר:
זה נכון גם לערבים באום אל פאחם ועדיין את רואה שם אחוזי תעסוקה גבוהים
עדן ביטקובר:
 זה לא טיעון
נועם:
אני לא אדם של נתונים
נועם:
 אני לא יודעת מה זה אחוזי תעסוקה גבוהים
נועם:
 אני לא יודעת אצל איזה מעסיקים, אני לא יודעת באיזה ענף
נועם:
 דבר איתי בצורה יותר איכותית ואוכל להגיב
נועם:
 אחוזי תעסוקה גבוהים לא אומרים לי כלום
עדן ביטקובר:
את טענת שהמחסור בעבר תעסוקתי בצבא של האוכלוסייה הבדואית מונע מהם להשתלב אצל מעסיקים
נועם:
לא, זה לא מה שאמרתי
נועם:
 אמרתי שכשאתה משווה אוכלוסייה יהודית כללית למגזר הבדואי באותו גיל כשהם משתחררים מהצבא לאוכלוסייה היהודית יש הרבה יותר ניסיון במערכות שיש בהם יחסי מרות
נועם:
 זה מה שאמרתי
עדן ביטקובר:
אני משווה את האוכלוסייה הבדואית בנגב לאוכלוסייה הערבית בתוך ישראל
נועם:
למה? אתה משווה אוכלוסייה יהודית לערבית? למה אתה משווה בדואית לערבית? איך זה קשור?
שירן מוסקוביץ':
עדן, גם פה זו אוכלוסייה יותר מסורתית מאום אל פאחם כמישהי שמכירה את שתי האוכלוסיות ועובדת עם שתיהם
שירן מוסקוביץ':
 האוכלוסייה הבדואית יותר מסורתית
עדן ביטקובר:
כדי להבין חסמים צריך להשוות תפוחים לתפוחים
נועם:
אבל זה לא תפוח לתפוח מה שאתה אומר
עדן ביטקובר:
זה תפוח למשהו שדומה
שירן מוסקוביץ':
בסופו של דבר האוכלוסייה הבדואית הרבה יותר שמרנית ומבחינת אישה בדואית לצאת מתוך הישוב לעבודה מחוץ הישוב זה אירוע טראומתי
שירן מוסקוביץ':
 עד עכשיו שמרו עליה במעטפת של צמר גפן של האבא או האח וזה אירוע טראומתי מבחינתה לצאת החוצה ולעבוד בבאר שבע לצורך העניין
שירן מוסקוביץ':
 היא לא ניידת - - -
עדן ביטקובר:
זה חסם אוכלוסייה
מוסא נריין:
זה לא חסם אוכלוסייה
מוסא נריין:
 זה לא שהחברה הבדואית לא רוצה להשתלב בעבודה
מוסא נריין:
 כן, יש חסמים תרבותיים אבל אם הייתי הולך לנתיבות או קריית גת והייתי מדבר עם האישה החרדית ואומר לה שתלך לעבוד בדימונה? הייתי פותח אצלה אזורי תעשייה ומפעלים
מוסא נריין:
 שלא נגיד שיש מחסור בתשתיות, מחסור בתחבורה, מחסור באזורי תעשייה ועם כל זה להגיד שהחברה הבדואית מסורתית ולא רוצה להשתלב בעבודה
מוסא נריין:
 הנה שתי דוגמאות מצוינות
מוסא נריין:
 פה וגם רהט, ששירותי המדינה ופתחו וישחררו את כל החיבורים עם אזורי התעשייה ויהיו מפעלים
ואליד אלהואשלה:
טוב, חברים
ואליד אלהואשלה:
 אני רוצה לסכם לפחות מבחינתי
ואליד אלהואשלה:
 אני מאו מודה ליושב-ראש הועדה שהלך איתי את כל הדרך הזאת מאז הסיור בשוהם, הקשיב ושמע ומאוד מחובר לחברה הבדואית
ואליד אלהואשלה:
 מאז שביקשתי שנסייר בשני המפעלים של סודה סטרים ועוף עוז הוא מיד נרתם וביקש להתקדם ולהכין את הסיור
ואליד אלהואשלה:
 הוא רוצה לסייע ולעזור לאוכלוסייה הבדואית כי הוא גר בלוד ומכיר את האוכלוסייה מקרוב
ואליד אלהואשלה:
 יש בדואים גם בלוד וברמלה
ואליד אלהואשלה:
 הוא מכיר אותם ומחובר לאוכלוסייה
ואליד אלהואשלה:
     אני רוצה להודות לנוואף מנכ"ל עוף עוז על האירוח המדהים
ואליד אלהואשלה:
 זו המנטליות שלנו והמסורת שלנו
ואליד אלהואשלה:
 תודה נוואף ותודה גם ליושב-ראש המועצה עמאר, אנחנו מאוד מעריכים את זה
ואליד אלהואשלה:
 היינו היום בשני מפעלים מצליחים שהצליחו גם לגייס עובדים בצורה טובה ולשמר אותם, אם זה בסודה סטרים ואם זה בעוף עוז
ואליד אלהואשלה:
 למה בחרנו דווקא בשני המפעלים האלה? אני רוצה להראות לוועדה ולשאר האנשים שהצטרפו איך אנחנו יכולים לשלב צעירים בשוק העבודה
ואליד אלהואשלה:
 מאיפה זה נבע? הייתי בוועדה לביקורת המדינה
ואליד אלהואשלה:
 ראיתי דוח חמור של מבקר המדינה שמבציע על כך שאחד מכל שלושה צעירים בדואים בגילאים 18 עד 24 הוא חסר מעש
ואליד אלהואשלה:
 לא עובד ולא לומד
ואליד אלהואשלה:
 זה נתון יוצא דופן
ואליד אלהואשלה:
 שמעתי בבוקר שהיו אנשים שאמרו שאנשים לא רוצים לעבוד
ואליד אלהואשלה:
 אני פוגש צעירים במגרשי כדורגל, באצטדיונים, בשווקים, בשכונות
ואליד אלהואשלה:
 איפה שיש צעירים אני פוגש אותם ושומע שלפחות חלק מהם, אני רוצה להיות אמיתי גם, חלק מהם אומרים שאין מקומות עבודה, שלא מצליחים להיכנס, שיש חסמים
ואליד אלהואשלה:
     מה עשיתי לפני שדיברתי עם - - -
ואליד אלהואשלה:
 לא בהקשר של תעסוקה, ביקשתי ישיבה עם יואב קיש וישבתי איתו בכנסת על העניין של השפה
ואליד אלהואשלה:
 הייתה לו תכנית ענק שהוא היה אמור להציג לפני כמה חודשים על איך מכניסים יותר תלמידים לתעשייה ואיך אנחנו מצליחים להכניס את התוכנית הזו לתיכונים
ליאור כלפה:
הייתה לו הצעת החלטה בנושא העברית לחברה הערבית
ואליד אלהואשלה:
בדיוק
ואליד אלהואשלה:
 ואז באה המלחמה ולא יודע מה התעכב שם והוא לא הציג אותה
ואליד אלהואשלה:
 אני בטוח שיואב יתקדם עם התכנית הזו, הוא מאמין בה
ואליד אלהואשלה:
 אליהו נמצא כאן איתנו והוא חבר מפלגתו וגם יושב-ראש הועדה לעובדים זרים וגם מרכז הקואליציה בוועדת הכספים
ואליד אלהואשלה:
 הוא יכול לעזור לנו בנושא הזה על מנת שנוכל להתקדם עם יואב קיש איתו
ואליד אלהואשלה:
      אני רוצה שקודם כל היזמים יגיעו לנגב
ואליד אלהואשלה:
 כמו שהגיעו לאזור התעשייה להבים-רהט אני רוצה שיגיעו גם לשגב שלום ושיהיה עוד מפעל ועוד מפעל בערערה ובכסייפה
ואליד אלהואשלה:
 יש כוח אדם אדיר
ואליד אלהואשלה:
 יש צעירים שמסיימים תיכון ולא הולכים לצבא, לעבודה או לשום מקום אחר
ואליד אלהואשלה:
 הם פשוט יושבים בבית
ואליד אלהואשלה:
 אין להם מקום
ואליד אלהואשלה:
 אני רוצה שהצעירים שלנו ישתלבו בעבודה
ואליד אלהואשלה:
 איך נשלב אותם? זו אחריות הועדה למצוא את הדרך לשלב אותם
ואליד אלהואשלה:
      אני רוצה שיהיה עוד דיון המשך אחר כך ואני רוצה שיחד עם הועדה, ואולי גם מרכז ריאן יזום יריד תעסוקה בנגב אחרי הבחירות, על מנת שנביא יזמים ונצליח אולי להקים עוד מפעל אחד או שניים שאנחנו יכולים להכניס - - -
שירן מוסקוביץ':
כנס יזמים ומעסיקים
ואליד אלהואשלה:
 אנחנו מוכנים להיות שותפים
שירן מוסקוביץ':
אני אשמח
ואליד אלהואשלה:
כולנו מגויסים למטרה הזאת על מנת שנצליח כמה שיותר לשלב את החברה שלנו בתוך החברה הישראלית
ואליד אלהואשלה:
 זה גם אינטרס של המדינה שהצעירים ישתלבו במקום ללכת לכיוונים אחרים שהם שליליים ולא מראים את הצד החיובי של החברה שלנו
קריאה:
ומסכנים את העתיד של החברה
אליהו מרידור:
טוב, אמנם בהגדרות פעילות הועדה לעובדים זרים לא נכללת שילוב אוכלוסיות ישראליות במסגרות העבודה, אבל כמו שואליד חברי הטוב ביטא, זה נושא קרוב לליבי
אליהו מרידור:
 המענה שהגענו לתת הוא קודם כל להראות למי שרצים כמוצא ראשון לבקש מכסות לעובדים זרים שניתן לשלב אוכלוסיות נוספות בהעסקה שהיא זולה יותר, יעילה יותר, חברתית יותר והומנית יותר
אליהו מרידור:
     אוכלוסייה שמודרת ומרגישה פחות שייכת לחיי חברה והפריון היא אוכלוסייה שמפתחת אנטגוניזם ומרחיקה את עצמה יותר ממעגלי השיח וחובה עלינו כנבחרי ציבור לדעת לתת מענה הוליסטי
אליהו מרידור:
 לכן ביקרנו היום בשני מפעלים שהם דוגמה ומופת למצוינות וקליטת עובדים מהמגזר הבדואי
אליהו מרידור:
 אני חושב שיש הרבה מה ללמוד משני המעסיקים האלה
אליהו מרידור:
 אני עדיין מפוכח ומודע לאתגרים ולמורכבות בהעסקת בני המגזר הבדואי, בוודאי בעסקים שהיקפי העסקת העובדים בהם הם פחות גדולים והדינמיקה החברתית בהם פחות באה לידי ביטוי
אליהו מרידור:
     נחשפתי לפעילות של עמותת ריאן שבעיניי עושה עבודה חשובה
אליהו מרידור:
 צריך למצוא דרך להעמיק את שיתוף הפעולה
אליהו מרידור:
 אין ספק שרכישת השפה העברית היא חלק מהתנאים הבסיסיים הנדרשים לטובת הצלחת תהליך קליטה והטעמת עובדים בעבודה במשק
אליהו מרידור:
 הדבר המרכזי שאני חושב שאני לוקח הוא לוודא שכל מעסיק, לא ברמה של עובד שניים אלא שיש לו אגף משאבי אנוש, שיפתח נציגות לבני המגזר הבדואי על מנת שיידעו להבין את המנטליות והמוגבלויות ויידעו איזה תמריצים אפשר לתת ולמי ואיך לקדם תהליכים
אליהו מרידור:
 אני חושב שזה יכול להיות פתרון מעשי להצלחה בקליטת עובדים
אליהו מרידור:
     לא נסתרת מעיניי העובדה שלצד הפלא בסודה סטרים, שזה משהו שמצדיק ממש עבודת מחקר, שכאילו במפעל עוף עוז סיכוי ההצלחה של קליטת עובדים מהמגזר הוא סיכוי גבוה יותר מכפי שנתין לשער ולצפות בקליטת עובדים
אליהו מרידור:
 אם המפעל הזה היה בבעלות יהודית או במרכז הארץ אין לזה שום שייכות
אליהו מרידור:
 הפנים של המפעל הם הבחור הזה
אליהו מרידור:
 והוא לא אלמוני
אליהו מרידור:
 הוא מגיע ממשפחה מכובדת, משבט נכבד, כריזמטי מאוד
אליהו מרידור:
 מילה שלו היא מילה שמקוימת כי הוא מגיע ממורשת משפחתית
אליהו מרידור:
 אנשים מסתכלים עליו ורואים אותו כמעסיק
אליהו מרידור:
 לא מעניין מי בעל הבית