GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אליהו מרידור:
 תמיד כשאתה מביא עובד זמני – אתה משלם עליו יותר
אליהו מרידור:
 זה טבעי
אביבית אסרף:
אני לא כל כך מבינה
אביבית אסרף:
 אנחנו ישבנו ואתם מכירים את התהליך שאנחנו עשינו לנוהל תעשייה כדי לקבוע את רמות השכר
אביבית אסרף:
 בסופו של דבר רמות השכר נקבעו על פי השכר שניתן היום
אביבית אסרף:
 ואל תגידי לי שכללנו שעות נוספות כי השכר הסופי בסוף נקבע לפי 182 שעות חודשיות, זאת אומרת גם לפי שכר לשעה
חגי אדרי:
כן, אבל הוא לקח את הברוטו לפי אותם 200 שעות וחילק את זה ל-182
קריאה:
תוספות משמרות, ומענקים ועוד הרבה תוספות שיש בהסכמים קיבוציים
קריאה:
 זה מדויק
קריאה:
 זה חשוב מאוד כי זו טענה שחוזרת על עצמה
חגי אדרי:
הוא משקף ממוצע – יש עובד שעובד יום, יש עובד שעובד שנה, ויש עובד שעובד 20 שנה, והממוצע הוא של כולם, ולכן הוא באמצע
חגי אדרי:
 כשאני מביא עובד זר בשכר הממוצע הוא משתכר כמו עובד שעובד אצלי שש או שבע שנים
חגי אדרי:
 כל מי שמתחת לממוצע – כנראה ירוויח פחות ממנו
אביבית אסרף:
זאת אומרת שאתה אומר שעובדים פה שעושים לדוגמה את המריטה של הנוצות ונקרעים –  מקבלים פחות מ-7,000 שקל
חגי אדרי:
תלוי
אביבית אסרף:
אם זה עבודת כפיים וזה השכר הנמוך שנקבע - - -
חגי אדרי:
אם הוא התחיל אתמול – כנראה, אם הוא שנה בעבודה – יותר
אביבית אסרף:
אם הוא בעל השכר הנמוך ביותר וזו העבודה שהוא עושה – הוא מקבל פחות
מיכל חילי:
אם כך אני הבנתי מה הבעיה
מיכל חילי:
 זה לא נכון
מיכל חילי:
 יש הרבה תוספות שלא קשורות לעובד אם לא משלמים לו ביחס - - - ענבל, אני לא מצליחה לסיים, אני רק רוצה להעביר משהו
מיכל חילי:
 חוזרים ואומרים את זה
ענבל משש:
אנחנו לא שם
ענבל משש:
 עברה החלטת ממשלה שאתם הייתם חלק ושותפים להחלטת הממשלה, כל הזמן אתם מכניסים אחורה
מיכל חילי:
אבל מצד שני את רואה שהמימוש נמוך אז אנחנו צריכים לדבר על החסמים
מיכל חילי:
 חייבים לדבר על החסמים, אי אפשר לדבר רק על ההחלטה הזאת ולומר "הנה קיבלנו החלטה, ויש לכם החלטה"
מיכל חילי:
 כולם רואים שיש בעיה
מיכל חילי:
     אדוני, יש דבר שחוזר על עצמו, אולי כדאי להבהיר את זה פעם אחת
מיכל חילי:
 יש כמה חסמים שהם בעייתיים מאוד עבור המעסיקים
מיכל חילי:
 אפרופו מה שאמרת על שכר של 7,100 שקל
מיכל חילי:
 יש הרבה תשלומים
ענבל משש:
מיכל, אבל הייתם שותפים להחלטה בממשלה, הייתם חלק ממנה
מיכל חילי:
זה מה שאני מנסה רגע להבין
ענבל משש:
הנה משרד הכלכלה שעשה עבודה מולם יחד עם הצוות הבין משרדי - - -
מיכל חילי:
כל מי שישב כאן עשה עבודה מעולה
מיכל חילי:
 אבל עכשיו אנחנו לומדים מניסיון
אליהו מרידור:
אבל אתם בעצמכם שותפים לתהליכים האלה
לירן אהרון:
לא, הרי בסוף זה - - - של פשרות
לירן אהרון:
 אנחנו לא רצינו לשלם את זה, זה מה שהגיע בסופו של דבר, זה לא אומר - - -
אליהו מרידור:
חברים, אני ממש מתנצל, סליחה רגע, ברשותך
מיכל חילי:
יש הוצאות שלא קשורות לתשלומים לעובד
מיכל חילי:
 ההוצאות על אגרות מאוד יקרות, של מגורים יקרים שמשולמים בתעשייה מכיוון שמזמינים מספר קטן של עובדים שאתה משכן אותם בדירה העלויות הן הרבה יותר גדולות
מיכל חילי:
 זה לא להכניס שמונה אנשים לדירה, רובם מקבלים שני עובדים שצריכים לשכן אותם
מיכל חילי:
 ועוד דבר לגבי המחיר, אבל יש משהו שחוזר על עצמו
אליהו מרידור:
אני מקשיב בקשב רב אבל את חייבת להיות קוהרנטית
אליהו מרידור:
 יחס בין פר עובדים לשטח דירה – הוא אחיד, בין בנייה ל - - -
מיכל חילי:
בסדר, אבל אתה שוכר דירה
מיכל חילי:
 יש דירה שיש לה מינימום
מיכל חילי:
 אתה שוכר דירת שלושה חדרים
מיכל חילי:
 אז אם זה בסדר אז זה בסדר אבל צריך לשמוע את זה
אליהו מרידור:
חברים, אם החברה המדוברת הולכת להעסיק שני עובדים – אין פה אירוע, אין אירוע מטי
אליהו מרידור:
 מדובר כשצריך מסה
אליהו מרידור:
 כי אם זה מתחיל בעובד-שניים שההוצאות הקבועות מתחלקות בפחות עובדים, זה היחס
אליהו מרידור:
 אין לנו מה להועיל פה
מיכל חילי:
אבל הם זקוקים לזה, גם אותם קטנים זקוקים לשניים
אליהו מרידור:
לירן, לכמה עובדים היום, אם אני מתיר את כל החסמים, כמה עובדים באופן ריאלי אתה מבקש להביא לפה שהם לא מהארץ, כמה עובדים זרים?
לירן אהרון:
מקצוענים הייתי מביא באזור ה-20
מיכל חילי:
הוא בסדר, אבל אנחנו דיברנו על חסמים
מיכל חילי:
 אני מרגישה שצריך להבהיר פה משהו, יש את החסם, אנחנו מדברים לא רק על לירן אהרון, אנחנו מדברים בכלל על התעשייה
מיכל חילי:
 רבים מהתעשייה קיבלו שני עובדים, לשכן שני עובדים בדירה זה מאוד יקר
מיכל חילי:
 תוסיף לזה אגרות
לירן אהרון:
אבל את שוב חוזרת, דיברנו על זה למטה
לירן אהרון:
 את מעלה נושא שדיברנו עליו לפני שנייה
מיכל חילי:
עם כל הכבוד, אתה דיברת איתי ברמה האישית, סליחה אני רוצה לדבר ולומר דברים לוועדה
לירן אהרון:
אבל יש פתרון, הפתרון הוא שהם ישתפו ביניהם פעולה
מיכל חילי:
אבל זה לא עובד ככה
לירן אהרון:
למה?
מיכל חילי:
אני עוד מעט אסביר גם למה, אבל רגע
מיכל חילי:
 יש את העניין הזה, יש את האגרות
מיכל חילי:
 השכר שכולם אוהבים לדבר עליו ולומר "הנה גזרנו את זה מהלמ"ס" זה כולל את כל התוספות שהם גזרו את זה מהלמ"ס זה כולל תוספת משמרות זה כולל הכול
מיכל חילי:
 על זה אני אמורה להוסיף – תוספת משמרות, שעות נוספות וכל מה שיש שם
אליהו מרידור:
את אומרת שיש פה כפל תחשיב
מיכל חילי:
אמרת בדיוק את המילה, כי אני כתבתי את זה באותו המועד
אליהו מרידור:
ואני שואל אותך שאלה, איפה הייתם בשלב גיבוש המסקנות?
מיכל חילי:
אנחנו התנגדנו לזה, אפשר להגיד מה שרוצים, אנחנו לא רצינו שזה יהיה השכר
קריאה:
אין לנו אצבע בוועדה
אליהו מרידור:
חשוב רגע שנבין, אני לא שר הכלכלה, ואני לא משרד הכלכלה
אליהו מרידור:
 אני לא
מיכל חילי:
שלא יישמע אחרת
מיכל חילי:
 האנשים שיושבים פה עשו את עבודתם נאמנה כולם ושאף אחד לא יחשוב משהו אחר
מיכל חילי:
 ענבל ושרון, הם תמיד מסייעים לנו, אבל יש החלטת ממשלה ובסופו של יום יצאה החלטה של הצוות הבין-משרדי שקבעה משהו שאנחנו לא רצינו
מיכל חילי:
 תקן אותי אם אני טועה
עדן ביטקובר:
אבל למה? 15,000 הוא משלם לרתך, נכון?
מיכל חילי:
יפה, נתת דוגמה
עדן ביטקובר:
110% מהשכר הממוצע זה 13,200
עדן ביטקובר:
 נו, יש לך עוד 1,800
מיכל חילי:
על זה אתה מוסיף משמרות, במתכת תוספת המשמרות מגיעה ללילה, 42
מיכל חילי:
5%, על זה יש לך תוספת של שעות נוספות
עדן ביטקובר:
אבל זה הוא גם משלם לרתך
מיכל חילי:
רגע, אבל אתה מוסיף את זה תוספת אחוזית על ה-15
לירן אהרון:
עם שעות נוספות, שם ייצא יותר
מיכל חילי:
ויש תוספות משמרות
לירן אהרון:
  15 זה הברוטו שלו הכללי
מיכל חילי:
מפה הוא מתחיל
מיכל חילי:
 העובד הזר מתחיל מ-15 ומשהו או מ-13 ומשהו לא משנה
לירן אהרון:
העובד הזר מתחיל ב-15
מיכל חילי:
תלוי מה
מיכל חילי:
 זה לא מדויק, חלקם ב-15, חלקם ב-13, על זה אני מוסיפה את הכול
קריאה:
אנחנו לא באנו לפה בשביל להתנגח בעבודה שעשה משרד העבודה
מיכל חילי:
אנחנו לא מתנגחים אבל שאלו שאלות אז אנחנו עונים על השאלה הזאת
מיכל חילי:
 אתם נכנסתם לשאלה, אז אנחנו משיבים
מיכל חילי:
 אפשר לשאול שאלות ואז לא נענה, זה גם בסדר
קריאה:
אתם הבאתם אותנו לכאן
קריאה:
 בסיור הקודם מה שעשינו שם, היה ברור
לירן אהרון:
חברים בואו נעשה סיור ונחזור
אליהו מרידור:
לא, לא, בואו נמצה פה, כי אנחנו לא נחזור
לירן אהרון:
אני בטוח שעובדים זרים ייצרו פה עוד מקומות תעסוקה
לירן אהרון:
 מצד שני, עובדים זרים יעלו את המקצועיות בתעשייה, יכשירו את העובדים הפחות מקצועיים שנמצאים פה
לירן אהרון:
 בכל החברות, כמו בכל פלוגה בצבא, כמו בכל יחידה – יש תמיד את האנשים שרצים ומושכים את כולם קדימה
לירן אהרון:
 אנחנו מדברים על האנשים האלה שיבואו מקצועניים, וצריך להביא כמה שיותר מקצועניים שימשכו את התעשייה קדימה
לירן אהרון:
 אנחנו רוצים להכשיר את כוח האדם המקומי
לירן אהרון:
      דרך אגב, אנחנו התחלנו לעשות שיתוף מאוד מעניין עם חברה שיושבת בבית ג'אן, אנחנו מנסים לפתוח שם פעילות יצרנית עם הדרוזים שנמצאים שם
לירן אהרון:
 משפחה מקסימה, אנחנו מנסים גם למצות את כוח האדם שיש שם
לירן אהרון:
     אבל אנחנו צריכים לנהל תעשייה צבאית, אנחנו לא צריכים כל היום להתעסק – בלמצוא עובדים, לחפש אנשים ברחוב, להיות יצירתיים בשביל להביא עובדים, ללכת להתחיל לחפש עובדים באוזבקיסטן, לראיין אותם, למצוא להם דירות, למצוא להם ביטוח רפואי
לירן אהרון:
 זו לא העבודה שלנו
לירן אהרון:
 אנחנו צריכים להביא אנשים, מדינת ישראל צריכה לדאוג לנו
אליהו מרידור:
אתה מפספס, אני אסביר לך למה, אתה מפספס בענק אגב
אליהו מרידור:
 ברשותכם חברת הכנסת צרפתי
מטי צרפתי:
קשה לי להתפרץ בוויכוח
מטי צרפתי:
 אני רוצה להגיד לכם תודה
מטי צרפתי:
 לא מובן מאליו, חברה, תעשייה ישראלית, פטריוטית, נאמנה לערכים של מדינת ישראל
מטי צרפתי:
 אני מצדיעה לכם
מטי צרפתי:
 אני אומרת לכולנו, יכול להיות שיש החלטת ממשלה עם איזשהו מתווה, צריך לתקף אותה בסוף במבחן המציאות
מטי צרפתי:
      אני לא אומרת שכל הבעיות ייפתרו אבל תפקידנו הוא לראות איך אנחנו אומרים כן ולא איך אנחנו אומרים לא, כי "לא" קל יותר להגיד
מטי צרפתי:
 מתוך הניסיון יכול להיות שיש דברים שצריך לדייק אותם
מטי צרפתי:
 אני לא יודעת, צריך לשבת יחד ולראות
מטי צרפתי:
      כמדינה אנחנו צריכים לתת מענים לא רק לתעשיות הגדולות אלא גם לתעשיות הגמישות, הזריזות
מטי צרפתי:
 הכי קשה שאין לנו כוח ישראלי לפעולות האלה שהן פעולות מקצועיות, שהן לא עבודת כפיים ופס ייצור
מטי צרפתי:
 אנחנו כחברה צריכים לראות איך אנחנו פועלים
מטי צרפתי:
 יש לנו גם - - - כאן ועכשיו שאולי עובד זר יוכל לפתור את זה
מטי צרפתי:
 אבל אנחנו כחברה צריכים לדעת איך אנחנו מייצרים את העתודות של – הכרסמים, המסגרים והרתכים, כי זו משכורת ראויה
מטי צרפתי:
 אנחנו יכולים להלין רק על עצמנו שמערכות החינוך שלנו, החינוך הטכנולוגי המקצועי במצב כזה
מטי צרפתי:
     אדוני יושב-הראש, גודלה של שוויץ דומה לגודלה של מדינת ישראל, כמו כן בדומה לנו היא דלה במשאבי טבע ובכל זאת בתמ"ג שלה היא מקום שביעי בעולם כפול ממדינת ישראל, עשו מחקר
מטי צרפתי:
 שאלו למה השוויצרים הם כמו שהם
מטי צרפתי:
 הסיבה היא שהם לא בוחלים בשום עבודה, כולל עבודה בתור כרסם או רתך
מטי צרפתי:
       סיבה שניה – זו הגישה
מטי צרפתי:
 אנחנו נבדלים משוויץ בגישה, ואם אנחנו נשנה את הגישה שלנו לגבי חינוך טכנולוגי וההכשרות מסוג זה
מטי צרפתי:
 לא מדובר בקוטף פטרוזיליה בשדה, קוטף פטרוזיליה לא זקוק להכשרה וניתן להביא עובדים זרים
מטי צרפתי:
      אבא שלי זכרונו לברכה היה מסגר, והיה מוערך
מטי צרפתי:
 לא זכיתי להכיר אותו, אבל הוא היה מסגר בבית חרושת וזה היה מקצוע נחשב
מטי צרפתי:
 ממתי מקצוע כמו כרסם או רתך הפסיק להיחשב?
מטי צרפתי:
בנוסף, אנחנו צריכים לצאת בקריאה בדיון בוועדת העבודה או בוועדת החינוך ולומר שאנחנו  מזהים פער ברמה של הכוח הישראלי
מטי צרפתי:
 בואו נעשה
קריאה:
בעבר הלא רחוק היו בתי ספר
קריאה:
נכון אבל הם נסגרו, הכול נסגר
מטי צרפתי:
ברור, אני למדתי בבית ספר מקיף, היינו כיתה עיונית אחת ותשע כיתות מעשיות
קריאה:
אגב, זה גם אחלה שכר
קריאה:
 היום רתך זה שכר מצוין
קריאה:
אתה צריך להפריד בין טווח קצר לטווח ארוך
מטי צרפתי:
מה קרה לנו בדרך? אתה צודק
מטי צרפתי:
 העלייה הרוסית נתנה, מצד אחד ברכה אך מצד שני נכנסנו לשאננות
מטי צרפתי:
 הברכה של העלייה הרוסית – הם היו סופר מקצועיים
מטי צרפתי:
     אני זוכרת שהייתי באיזה מקום עבודה, והייתה מנקה רוסיה וישר ראיתי שהיא הייתה משכילה, שאלתי "מה את עשית ברוסיה?" היא אמרה "הייתי מהנדסת מכרות"
מטי צרפתי:
 היא עבדה כמנקה במפעל
מטי צרפתי:
 היא אומרת אין מכרות בישראל אבל מה שחשוב לי שהילדים שלי ילמדו
מטי צרפתי:
  במידה מסוימת כולנו ילדים של מהגרים
מטי צרפתי:
 ההורים שלי היו פועלי ייצור ואפשרו לי ללמוד
מטי צרפתי:
 זו חובתנו כחברה ואנחנו צריכים לראות מה קרה לנו בדרך
מטי צרפתי:
      אני רוצה להצדיע לכם כי אתם תעשייה פטריוטית מרגשת מאוד ואנחנו צריכים לעזור לכם בכל מה שאנחנו יכולים כדי שתעדיפו את ישראל
מטי צרפתי:
 אתם לא תלכו לשום מקום אבל צריך לעזור לכם
לירן אהרון:
אפרופו "תעדיפו את ישראל", לפני חמש שנים משרד הביטחון לקחו אותנו לסיור בארצות הברית, לבדוק – בשביל כספי הסיוע – איך אנחנו פותחים חברות בארצות הברית
מטי צרפתי:
מה איבדנו בדרך? זאת השאלה
לירן אהרון:
היו פקקים בוושינגטון וכולם היו צריכים לדבר באוטובוס ולספר מה ההתרשמות שלהם
לירן אהרון:
 אני עליתי למקום, אמרתי להם "אני חייב להגיד לכם שאנחנו השתגענו, אני יושב פה באוטובוס בוושינגטון ולא מאמין מה אני עושה
לירן אהרון:
 במקום שאנחנו נחשוב – איך אנחנו משאירים את העבודה בארץ, מייצרים כיפת ברזל בישראל, מייצרים טילים בישראל, אתם מביאים אותי לאמריקה? אני רוצה לעשות קידוש ביום שישי בבית, אני רוצה לחיות פה, למה אני צריך ללכת לאמריקה?
מטי צרפתי:
אנחנו מדינת אי, אנחנו צריכים לייצר את הכול בעצמנו
לירן אהרון:
למה? הכול מסביב לכסף הזה שגם ב-MOU עולה פי חמש, פי עשר יותר ממה שהוא צריך לעלות
לירן אהרון:
 ואפרופו קונספציה, הכול תקוע בקונספציה הזאת
לירן אהרון:
 בסוף כסף זה רק נייר, יכולת וחיים – חשובים
מטי צרפתי:
לירן אנחנו מדינת אי
מטי צרפתי:
 בשכונה לא הכי נחמדה
מטי צרפתי:
 ואנחנו צריכים לדאוג בהכול, גם במזון, וגם אם זה יעלה לנו קצת, בטווח הארוך זה יותר זול
מטי צרפתי:
 גם – בחקלאות, בתעשייה, באנרגיה ובמחזור
מטי צרפתי:
 ובוודאי במים
מטי צרפתי:
      אנחנו מדינת אי ומבחינת העצמאות שלנו אנחנו צריכים להתנהג בהתאם
מטי צרפתי:
 בטווח הארוך זה יהיה זול יותר
מטי צרפתי:
 גם בחקלאות זה יהיה זול יותר
אלמוג כהן:
יש לך חיסרון נוסף משמעותי מאוד, לא רק שאנחנו מדינת אי, אנחנו מדינת אי שקל לשנוא
מטי צרפתי:
בשכונה ככה, ככה
אלמוג כהן:
קל לשנוא ובתקופה הזאת ביתר שאת רואים את החיסרון של ייצור ישראלי
מטי צרפתי:
אז למה אנחנו מתנהגים כמו כוכב נוסף בדגל ארצות הברית או עוד מדינה באיחוד האירופי? אנחנו לא
מטי צרפתי:
 בכדי להבטיח את הקיום שלנו פה – אנחנו צריכים להיות עצמאיים
מטי צרפתי:
 תעשה רפורמה בחקלאות ותביא - - -
אלמוג כהן:
תראי מה קורה היום, בעקבות כך שמדינת ישראל הייתה מספיק אמיצה לקבל את ההחלטות לבד ולהקים את פרויקט המרכבה
מיכל חילי:
העניין הוא שבגלל שלא חשבנו על זה שנים אסטרטגית עכשיו צריך לתת מענה מיידי, והמענה המיידי –עובדים זרים
מטי צרפתי:
לכן המענים צריכים להיות במקביל
מטי צרפתי:
 במיידי – לשמר אותם, בטווח הארוך – איך אנחנו מייצרים את העצמאות הזו במקצועות ליבה כולל - - האקדמיה בורחת, מחקרים משותפים נעלמים לנו, פרופסורים מהאקדמיה מעדיפים להיות בחוץ לארץ
יואל בן שושן:
יש החלטת ממשלה, משרד הכלכלה סיים לכתוב אותה, כבר עברו הערות של רשות האוכלוסין
יואל בן שושן:
 ווידאתי את זה, זה עבר הערות שלכם
יואל בן שושן:
 אפשר להביא מכל מדינה בשכר מינימום
אליהו מרידור:
אני יכול לברך על כל תהליך סדור שיהיה
אליהו מרידור:
 אני מאוד מקווה שזאת לא עוד הצעה פופוליסטית של השר שלכם
אליהו מרידור:
 בואו נצא
אליהו מרידור:
     (סיור במפעל אהרון יוסף)
לירן אהרון:
זה סבא שלי
לירן אהרון:
 הוא היה איש מיוחד כל כך ואני אומר את זה לא רק בגלל שהוא סבא שלי, הוא היה איש של אנשים
לירן אהרון:
 הוא לא היה מנהל גדול הוא היה איש של עבודה, בשנים האחרונות שלו היה יושב פה ועובד
לירן אהרון:
 הוא ידע מה כואב לכל עובד, מה שלום אשתו, מה שלום הילד
לירן אהרון:
 הוא היה בא עם שלייקס ומכנס עבודה
מטי צרפתי:
כשדיברת במה נזכרתי? ואם רביבו לא ראית, ודקלה וכולכם אם לא ראיתם את הסרט על פליקס זנדמן "הניצחון הסופי"
מטי צרפתי:
 היום תראו
מטי צרפתי:
 פליקס זנדמן הוא ניצול שואה, הוא הקים את התאגיד של ווישי
מטי צרפתי:
 פליקס זנדמן הניצחון, אבל סרט התעודה איתו, סרט מעצב תפיסה
מטי צרפתי:
 חייבים לראות, מי שלא ראה, היום במקום חדשות ללכת לראות את הסרט
לירן אהרון:
אנחנו מכירים אותו, הוא גם חבר בהתאחדות התעשיינים, המפעל, כן
לירן אהרון:
 חברה ציונית
לירן אהרון:
     זה המכסה האחורי של כיפת ברזל, פה יושבים התאים של הירי
לירן אהרון:
 אנחנו תעשייה יצרנית
לירן אהרון:
 המפעל נבנה עקב בצד אגודל במשך הרבה מאוד שנים
לירן אהרון:
 יש מכונות שלא בדיוק נמצאים במקום האופטימלי מאחר ומדובר ב-70 שנה של בנייה
לירן אהרון:
     יש פה מכונות לייזר, מכונה חדשה שהגיעה
לירן אהרון:
 מכונות שחותכות את חומר הגלם שאנחנו מקבלים
לירן אהרון:
 חומר הגלם שאנחנו מקבלים זה בעיקר – או פחים, זה נקרא Sheet Metal בעגה המקצועית שזה פחים Flat , או שזה יציקות או חומרים גדולים לכרסום ולעיבוד שבבי
לירן אהרון:
 כך מתחיל תהליך הייצור, מחבילות פחים
לירן אהרון:
 מתחילים לעבד אותם, חותכים ואז בונים אותו ומחברים אותו עם חלקים אחרים
לירן אהרון:
 או גלילים, לא משנה
לירן אהרון:
 הפח מגיע בצורת גליל וחותכים אותו
לירן אהרון:
      חבר הכנסת אליהו, זה סמיון
לירן אהרון:
 הוא מכיר אותי מאז שאני הייתי בן שש-שבע
לירן אהרון:
 והוא עובד שאי אפשר בלעדיו, הוא מגיע יום-יום
אליהו מרידור:
מה אתה עושה פה?
לירן אהרון:
הוא עובד שנים רבות על כל הנושא של הקידוח ועבודות גימור
לירן אהרון:
 הוא היה חבר טוב של סבא שלי
לירן אהרון:
 איש מקסים
לירן אהרון:
  עובד 31שנים
אליהו מרידור:
איפה אתה גר?
סמיון:
בראשון
אליהו מרידור:
מחלקת ריתוך שלנו
אליהו מרידור:
 אלה חלקים לטנקים, זה הולך לתע"ש לאלביט
אליהו מרידור:
 חלקים שהולכים למרכבה, אריזות לכלים שאנחנו מרתכים פה
אליהו מרידור:
 זה כלים למטוסים
אליהו מרידור:
 בואו נתקדם, ניקח אתכם למקומות יותר מעניינים
אליהו מרידור:
      חבר הכנסת אליהו, זו מחלקה שקשה מאוד להביא אליה אנשים, זו המחלקה המקצועית
אליהו מרידור:
 השחזות – תפקיד פחות מקצועי אבל גם צריך יד
אליהו מרידור:
 לפני שנתיים בקורונה לא היה לי פה אף אחד, לא יכולתי לרתך, ולסיים עבודה
אליהו מרידור:
 לא ידעתי מה לעשות
אליהו מרידור:
 חיפשתי, ואני לא יודע איך הצלחתי אך מצאתי כמה חבר'ה מרהט, בדקתי על המשפחה מי הם, כי אני מפחד
אליהו מרידור:
 אחד הביא את השני, הבאתי לפה שלושה
אליהו מרידור:
 זהו, הם עזבו
אליהו מרידור:
 בתעשייה שלנו באים ונעלמים
אליהו מרידור:
 כל מיני חתכים באוכלוסייה
אליהו מרידור:
      הנה רתך אחד היום בבוקר, עבד פה חודש, הכול בסדר
אליהו מרידור:
 ביום חמישי בבוקר הוא לקח את הדברים שלו והלך
אליהו מרידור:
 אתה לא יכול לדבר איתו, הוא לא עונה לך, אנחנו מתעסקים עם הרבה אנשים כאלה בתעשייה אצלנו
אליהו מרידור:
 יש כמובן הכול מהכול, אבל בגלל שאתה לא מצליח למצוא – אתה מתפשר על האנשים
אליהו מרידור:
 הוא נשאר אחרון, הוא מרהט, קוראים לו סאמר
אליהו מרידור:
 יש לי רק אחד
אליהו מרידור:
אהלן סאמר
אליהו מרידור:
 נעים מאוד, אני חבר הכנסת רביבו
אליהו מרידור:
 באתי לראות את תנאי העבודה ואיך עובדים
אליהו מרידור:
 כמה זמן אתה עובד פה? מי הביא אותך לפה?
סאמר:
אני הגעתי - - -
אליהו מרידור:
אבל איך שמעת על המפעל? מי סיפר לך על המפעל הזה?
סאמר:
מישהו עבד פה
סאמר:
 אני מרהט
אליהו מרידור:
אתה כל יום מגיע לפה מרהט וחוזר לבד?
סאמר:
כן
אליהו מרידור:
למה המשפחה לא עובדת גם כן?
סאמר:
היו אנשים אבל עזבו
אליהו מרידור:
למה? מי לימד אותך לעבוד? אתה ידעת כבר לפני זה? מה המשכורת פה?
סאמר:
לשעה מקבלים, 40
אליהו מרידור:
40 לשעה? אתה עובד ראשון עד חמישי? שישי לא?
מטי צרפתי:
אתה נוסע הביתה כל יום?
אליהו מרידור:
זה 40 דקות מפה, חצי שעה
לירן אהרון:
שאלת, אז קודם כל הוא מרוויח 43 שקל לשעה
לירן אהרון:
 נתתי לך העלאה, נכון? ונסיעות אני משלם את כל הדלק מרהט לפה, 2,000 שקל בחודש דלק
לירן אהרון:
 העלות שלו בערך 11,000-12,000
לירן אהרון:
 אני נותן לו רק על עוד דלק 2,000 שקל נסיעות בשביל שיבוא לפה
אליהו מרידור:
	איפה הם עושים הפסקות?
לירן אהרון:
	 	יש לי חדר אוכל
לירן אהרון:
 יש לי קייטרינג
אליהו מרידור:
לפה הם מביאים את האוכל?
לירן אהרון:
חדר אוכל
לירן אהרון:
 אני עובד עם יקיר, יש לו את הממלכה למטה
לירן אהרון:
 זה חדר אוכל יפה, יש ארוחות חמות
אליהו מרידור:
כמה מנות?
לירן אהרון:
70-80
לירן אהרון:
 לא כולם אוכלים, יש הרבה שמביאים מהבית
אליהו מרידור:
ומה אתה מחייב אותם? 10 שקלים?
לירן אהרון:
10 שקלים
לירן אהרון:
 כבר הרבה שנים, לא נגעתי בזה, גם כשהאוכל עלה לא שיניתי
אליהו מרידור:
אתם מעסיקים טובים
לירן אהרון:
הוא  גם מקבל 2,000 שקל בחודש דלק כי הוא בא מרהט
לירן אהרון:
 הוא משחיזן
אליהו מרידור:
הוא משלם לו 43 שקל לשעה, פלוס דלק 2,000 שקל בחודש, שזה יפה
לירן אהרון:
יבגני הילל גם התחיל לעבוד בקורונה
לירן אהרון:
 הוא הראשון שבא לפה, הוא אהב את המקום והוא הביא עוד ארבעה חברים, אנשים מעולים שקיבלתי
לירן אהרון:
 הם לא מדברים, הם אילמים, אנחנו מתקשרים איתם, הוא קורא שפתיים
לירן אהרון:
 ואנחנו חברים טובים והוא עובד ומרוצה מאוד
לירן אהרון:
      אני בצבא בכלל הייתי שלוש שנים בעזה, רק פיצוצים הייתי שומע
לירן אהרון:
     את זה משחיזים, זה הולך לגיפור בחברה שנמצאת ביוקנעם שנקראת תגל, מגפרים את זה בגומי
לירן אהרון:
 וזה חלק מהמכסה האחורי של כיפת ברזל
קריאה:
אתה יודע שאם אתה מלטש את זה ואז משנע את זה, אתה צריך ללטש עוד פעם, כי זה צובר - - -
לירן אהרון:
אתה לא בקי בתחום
לירן אהרון:
 אם הוא אמר את זה הוא לא בקי בתחום
אליהו מרידור:
אתה פספסת בענק, הוא מדען, הוא מהנדס חומרים
לירן אהרון:
אבל מה שהוא אומר – לא נכון
לירן אהרון:
 זו מכונה מאוד מעניינת, זו מכונה לחיתוך בסילון מים, שני ראשים דינאמיים
לירן אהרון:
 חותכים איתה קרמיקה בליסטית, פחי שריון, - - - כל הרכבים, כל המיגונים, כל מה שאי אפשר לחתוך במכונת לייזר אפשר לחתוך במכונה בסילון מים
לירן אהרון:
 היא חותכת - - - ב-400 מילימטר גם חומרים מורכבים מעולם התעופה
לירן אהרון:
 טיטניום, כל מיני חומרים
לירן אהרון:
 הכל ביחד עם שילוב של חול מיוחד שמגיע, הלחץ החזק והחול מייצרים את החיתוך הזה
לירן אהרון:
 בלייזר לא חותכים דברים כאלה
קריאה:
זה שאריות?
לירן אהרון:
כן, זה שארית
לירן אהרון:
 זה הולך למפני האלומיניום, הברזל, זו שארית
לירן אהרון:
 אלה החלקים
לירן אהרון:
 אנחנו חותכים, עושים כמו פאזל, זה נקרא Nesting, אופטימיזציה של הפח
מטי צרפתי:
מה האחוז הזה מתוך כל מה שחתכתם?
לירן אהרון:
זה לא אופטימלי אבל לעומת החלקים אי אפשר היה להוציא מפה עוד חלקים אחרים, זה החלקים שיש
מטי צרפתי:
זו תוכנה עושה לך את האופטימיזציה הזאת?
לירן אהרון:
כן, הכול מכונות חכמות
לירן אהרון:
 הכל תוכנות הנדסה
מטי צרפתי:
להערכתי יש פה איזה 20% פחת
לירן אהרון:
אני רואה את שולטת, נכון, יש פה הרבה פחת
מטי צרפתי:
אתה לא יכול לא למחזר את זה
לירן אהרון:
לא, זה הולך למחזור
לירן אהרון:
 לוקח נגיד את הפלדות
לירן אהרון:
 בואו נלך לכיפת ברזל ונחזור
קריאה:
 גדלתם ב-2000 לכזה נפח?
לירן אהרון:
לא, לפני שנתיים, זה לא היה
לירן אהרון:
 עם השנים, עקב בצד אגודל, אנחנו מתקדמים לאט, לא חייבים כלום לאף אחד ולאט, לאט
לירן אהרון:
 מכים שורשים באדמה
מטי צרפתי:
זו הדרך בראייה רב דורית, בסוף אין לזה תחליף
לירן אהרון:
פה אנחנו בונים את המיירטים של כיפת ברזל
מטי צרפתי:
והתפוקה שלכם?
לירן אהרון:
במוצר הזה – הכי גדולה בעולם
מטי צרפתי:
היחידה בעולם אולי, לא?
לירן אהרון:
גם ארצות הברית עושים, אבל אנחנו עושים פי ארבע-חמש
מטי צרפתי:
מה הוא עושה? מדביק?
לירן אהרון:
מדביק, זה דבק
לירן אהרון:
 יש פה עניין של אטימויות בתוך המערכת
לירן אהרון:
      כאן אנחנו בונים את מיירטי כיפת ברזל
לירן אהרון:
זה גם המפעל שלנו
לירן אהרון:
 יש לנו שתי קומות שם ושתי קומות פה
לירן אהרון:
 פה אנחנו בונים את המיירטים, יש לנו מתקני הרכבה
לירן אהרון:
 אנחנו גם שותפים בפיתוח המכני, אנחנו מקבלים שרטוט ומייצרים את זה
לירן אהרון:
 המוצר מורכב מאוד, כרגע פה זה רק הבנייה המכנית פלוס כל האטימה
לירן אהרון:
 יש פה אטימה מאוד - - - צריך לעשות כי יושבים טילים בתוך המערכת
אליהו מרידור:
זה רב פעמי?
לירן אהרון:
אני עושה ככה עם היד
לירן אהרון:
 אל תשאל אותי שאלות שאתה לא רוצה לשמוע את התשובות
לירן אהרון:
  חיל האוויר עכשיו עושה השמשות
לירן אהרון:
 עד עכשיו זה לא היה רב פעמי
קריאה:
גם טנקים הרי השמישו אותם
לירן אהרון:
חיל האוויר פתח מפעל בתוך הבית, ואנחנו עוזרים לו עם חלקי חילוף
אליהו מרידור:
למה הם עובדים פה בלי מסכות של ריח?
לירן אהרון:
הם עובדים עם מסכות בבוקר
לירן אהרון:
 עכשיו הם רק עוברים על המסמררים
לירן אהרון:
 אין פה בעיה
לירן אהרון:
 המקום פה מבוקר, שבוע שעבר הייתה לנו בדיקה פה בכל המפעל
לירן אהרון:
      אז הם בונים אותם על הליפטים, זה מגיע לפה, עושים להם כל מיני בדיקות
לירן אהרון:
 אוריה, אתה רוצה להסביר להם קצת? אוריה הוא מנהל הייצור, אפרופו חבר'ה צעירים בתעשייה
לירן אהרון:
 אז יש לנו כמה חבר'ה שאנחנו בונים אותם הרבה מאוד שנים, והם פה איתנו והם חלק מהמשפחה ואוריה הוא מאוד בולט במערכת והוא מוביל תהליכים
לירן אהרון:
 הוא גם אחראי, ומנהל – את כל הקו של כיפת ברזל, מיירטים ימיים ויבשתיים
לירן אהרון:
 הוא הגיע לפה מהבריכה בגן יבנה לפני 14 שנים, ועכשיו הוא אלוף האלופים
לירן אהרון:
      יש לנו צוות צעיר שאנחנו מכשירים אותו כדי לקחת את החברה לשלב הבא
לירן אהרון:
 תשאלו אותו איזה לגייס עובדים לפה, איך מגיעים העובדים יום כן יום לא
לירן אהרון:
 כמה זמן לוקח למצוא - - -
אוריה שרעבי:
אני אציג את עצמי
אוריה שרעבי:
 אני אוריה שרעבי, לא הגעתי מהבריכה אלא הגעתי מחיל האוויר
אוריה שרעבי:
 אשתי גם מחיל האוויר
אוריה שרעבי:
 הם כל הזמן מסתלבטים שהייתי מציל בחיל האוויר אבל לא חשוב
אוריה שרעבי:
 הגעתי בדיוק בשלב הפיתוח של המארזים, זו הייתה תחילת דרך קשה מאוד
אוריה שרעבי:
 זאת אומרת, בעבר עשינו כמעט מארז אחד ביום, לקח לנו 24 שעות להרכיב אחד
אוריה שרעבי:
 היום אנחנו בקצב מהיר יותר, אני לא אגיד את המספרים
אוריה שרעבי:
 אנחנו עושים הרבה יותר מאחד ביום
אוריה שרעבי:
      המכונות יודעות לייצר את הפחים, אבל את המוצר הסופי – רק עבודה עם הידיים ואת זה אי אפשר להחליף
אוריה שרעבי:
 יש לנו למשל הזמנות מרפאל שכל פעם יש הפסקות במארזים, לוקח כמעט חצי שנה להכשיר את כוח האדם מחדש
מטי צרפתי:
כמה זמן לוקח להכשיר עובד מקצועי?
אוריה שרעבי:
קרוב לחצי שנה, בהרכבה
אוריה שרעבי:
 בואו נלך לשם אני אראה לכם איך זה נראה
אוריה שרעבי:
      לא ראיתם את הכול אבל יש לנו שם את מחלקות הייצור, פה אנחנו עושים את כל המוצרים של המארז, מתחיל ממסילות התחתונות –החלק הכי קריטי במארז, עליו יושב הטיל, והמסילה העליונה – עם החלקים שתופסים את המייצבים של הטיל שבזמן שהמיירט יוצא, שהוא ייצא בצורה מדויקת מאוד
אוריה שרעבי:
     יש לנו את מתקני ההרכבה
אוריה שרעבי:
 כשמיירט אחד יוצא אסור שהוא יפגע במיירט אחר לידו
אוריה שרעבי:
 בגלל זה, ההרכבה היא לא כמו אצל החמאס שהם עושים ככה את הכול
אוריה שרעבי:
      אנחנו מוודאים כשמיירט אחד ייצא הוא לא יפגע במיירט אחר שיוצא איתו בו זמנית, וגם שהפגיעה תהיה מדויקת
אוריה שרעבי:
 זו הרכבה מדויקת מאוד ולכן זה לוקח זמן רב
מטי צרפתי:
אתם מתחילים מלוחות אלומיניום חלקים?
אוריה שרעבי:
זה למשל הרכבה של היום
אוריה שרעבי:
 הכול מתחיל מפחים, אתם תראו גם למעלה את המוצר הסופי איך זה נראה, זה נראה קצת יותר מורכב
מטי צרפתי:
כמה עובדים יש לך במחלקה?
אוריה שרעבי:
יש לי 32 עובדים רק בקו ההרכבה
מטי צרפתי:
מאיזה אזור בארץ?
אוריה שרעבי:
מאשדוד, אשקלון, יש לי קצת חולון
אוריה שרעבי:
 אבל אשדוד, אשקלון זה העיקר
מטי צרפתי:
והם מתמידים בעבודה?
אוריה שרעבי:
לא
אוריה שרעבי:
 עבודה קשה מאוד
אוריה שרעבי:
 הנה למשל היום לדוגמה שבעה אנשים לא הגיעו
אוריה שרעבי:
 עבודה במארזים קשה מאוד
מטי צרפתי:
- - - לעשות בלייזר ופחות כאן בהרכבה ולעשות להם את זה - - -
קריאה:
הסתובבנו בשטח והשמשנו ונרתמנו
קריאה:
 זה לא רק זה
קריאה:
 עשינו את הפרגולות, עשינו את המגנים שלא יצמידו מטעני חבלה
אוריה שרעבי:
לפה מגיעים כל המארזים אחרי שלבי הייצור, אחרי צבע
קריאה:
הצביעה פה?
אוריה שרעבי:
לא, אחרי שהם עברו את כל הבדיקות למטה ואנחנו יודעים שהמארז הגיע תקין הוא יוצא לצבע ופה מתחילה האינטגרציה המלאה
אוריה שרעבי:
 זאת אומרת כל הרכבת – מנגנוני הנעילה, הבלוקים, צמות חשמל, הרכיבים שבפנים, מכסה הפריצה של המיירטים, זה נקרע בזמן הירי
אוריה שרעבי:
 זה מכסה מאוד מיוחד, זה פרויל 05, ומה שראיתם בשלב של הליטוש זה המכסה הזה, שהוא גם נפרץ מהרשף בזמן הירי
אוריה שרעבי:
 רפאל מקבלים את המארז מוכן
אוריה שרעבי:
 מה שהם צריכים לעשות זה לפתוח את המכסים של המייצבים של הטיל
אוריה שרעבי:
 זה נקרא מכסה Sabot, מכסה קדמי, הם מכניסים את המיירטים פנימה, שמים מנוע הפעלה למיירט, סוגרים מכסים
אוריה שרעבי:
 בדיקה חשמלית, בדיקת אטימות והמארז מוכן