GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אליהו מרידור:
 אפילו לא עובד אחד, כי בהתחלה הייתה טענה שצריך לאפשר הבאה יעילה יותר והתאגידים והקבלנים שעודדו את גישת התאגידים, גרסו שהבאת עובדים, באמצעות בי טו בי, תהיה יעילה יותר מג'י טו ג'י, אפשרנו להם, נתנו להם מכסות, נפגשנו איתם כאן, בסיורים
קריאה:
נסעו לחו"ל
אליהו מרידור:
נסעו לחו"ל, מיינו, הגעתי למצב שאני, מכאן מהארץ, מדבר עם חברות כוח אדם בחו"ל, לנסות לנטר באמת, את האתגרים, לנסות לייעל את התהליך, דיברתי עם חברות תעופה, ניסיתי להפעיל את לשכת ראש הממשלה ולשכת שר האוצר, בהקלת מציאת נתיבי טיסה, זמינים יותר שיקלו על המהלך, פנינו לחברות נסיעות, הגענו למצב שאנחנו מדברים עם עובדים שמתמיינים, מתחננים לקבל נתונים, כדי שיציבו באמת, את הכשלים שמעכבים את הבאת עובדים, שכן, ב-26 בנובמבר, כבר התחילו להתמיין עובדים, בפועל, אנחנו שלושה ימים לפני, עוד 26 בחודש, כן? 500 עובדים התמיינו ב-26 לחודש
משה סנה:
לפני חודשיים
אליהו מרידור:
אף עובד לא הגיע עד עכשיו
אליהו מרידור:
תיכף, אנחנו הולכים לברר את זה אדוני
משה סנה:
הבעיה שכל דיון אנחנו מבררים ועוד דיון מבררים
אליהו מרידור:
אנחנו באים להציף את זה, אתה תראה שבסוף, בסוף, בסוף, אנחנו לא נאפשר להם, לחכות עד שהפריץ ימות, או עד שהכלב ימות
משה סנה:
או שעד שהפלסטינאי יכנס
מאיר שמש:
הכלב כבר לא יהיה
אליהו מרידור:
לא יהיה כבר, חבר הכנסת סעדה
אליהו מרידור:
 המחסור בידיים עובדות, מאז המלחמה, גורם לעיכובים רבים ולמשבר גדול בענף הבנייה, לחוסר הבהירות של מדיניות הממשלה, לגבי כניסת עובדים פלסטינאים, עזיבת חלק מהעובדים הזרים והחוסר המערכתי, בגיבוי כלשהו, יצר משבר בענף הבניין, שהולך להשתקף במחירי הדיור, בשנים הבאות, הולך להכניס את המשק לצלילה, הולך להסב לנו נזקים רבים, כל זה שאני עדיין, מבודד, את האתגר שיש לנו, עם חבל תקומה, בהמשך לדיון הקודם
סימון דוידסון:
תשתיות וכבישים
אליהו מרידור:
חד משמעית, אני מודה לך שהצפת את זה עכשיו, חד-משמעית אתה צודק, מאה אחוז
אליהו מרידור:
 בלי נדר, אני מקווה לגעת ולצלול לזה לעומק, כי אני ממש מודה לך שביטאת את זה
אליהו מרידור:
 מאז שפתחנו כאמור, את האפשרות להבאה פרטית של עובדים, שלא בהסכמים בילטרליים וכאן התודה והערכה לרשות האוכלוסין ומנהל עובדים זרים, שגם הבינו את צו השעה, גם נרתמו, גם מצאו פתרונות יעילים, סייעו במה שפנו אליהם, אולי לא סייעו בהכול, כי אולי לא חשפו אותם לכל האתגרים, פתחו מדינות בהיקף רחב, כפוטנציאליות, להבאת עובדים זרים, בחלק מהמקרים, אפילו הפתיעו אותי, לגבי היקף המדינות, שניתן להביא מהן, מכך היצע מדינות קטן מאוד, לאיתור מועמדים פוטנציאלים לעבודה, על אף המאמצים הרבים של הוועדה בנושא, כפי שסקרתי ואצלול לכך יותר מאוחר
אליהו מרידור:
 במונופול על הבחינות במדינות המוצא, ערבויות גבוהות בעת הגדלת מכסות לתאגידים קיימים, השתלבות איטית ולא מספקת של התאגידים החדשים וכאן אני פונה גם כן, כמובן, לרשות האוכלוסין, למנהל עובדים זרים, נדרוש את התייחסותכם
אליהו מרידור:
 עבודה טורית ולא מקבלית, בהוצאת תעודות יושר ואישורים רפואיים במידות המוצא ואני שב ואומר, חוזר ואומר, כמעט שלושה חודשים, כאן בוועדה, בכל פגישה ושיחה אפשרית, נוהל המיונים המקצועיים, צריך להיות תעודת יושר והנפקת אישור רפואי מתאים, זה פשוט מתבקש
אליהו מרידור:
      אני מבקש טיפה להרחיב בפני החברים והנוכחים שמעט פחות מעורים בתהליך, כדי שעובד זר יגיע לארץ, לאחר שמאתרים אותו בלשכה חיצונית, חבר הכנסת סעדה, משרד השיכון שולח את נציגיו שהם אנשי התאחדות הקבלנים בוני הארץ, לבחור אתר ואז לאחר מכן, למיין אותם וכדי שהם יגיעו לכאן בפועל, צריכים לקבל אישור עקרוני, ממנהל עובדים זרים, יאמר לזכותם, הם אתגרו את עצמם והם התחייבו שעד 48 שעות, הם יחזירו תשובה, הם עושים את זה בהרבה פחות מזה, אגב, אפילו בדרך כלל, זאת האמת ואז מה שחסר, להכין צרופות מסמכים, שבתוכה תעודת יושר והנפקת תעודה רפואית ולאחר מכן, הברקה לאישור עלייה למטוס והגעה לארץ, לאתר, לכאורה, נשמע פשוט, אם כל אחד מאיתנו, היה נדרש לעשות את זה, בשביל לתת מענה, כדי להתפרנס, לקיים את העסק שלו, אנחנו אומרים, חבר'ה, זה ממש עניין פשוט ונגיש, רק שלפני כשלושה חודשים, אני זיהיתי שאותם תאגידים, שברוב חוצפתם וחדלונם וסיבותיהם שהם שומרים עימם, הם רק חושבים שאני לא יעלה על הסיבות האמיתיות, אבל הם טועים ושבאופן לא מפתיע, מאז שהתחלתי לשאול שאלות, יכול להיות קשות, יכול להיות מביכות, הם הפסיקו להגיע לכאן והמקסימום שלהם זה לעלות בזום, אז הם אף פעם לא אומרים שהם לא מגיעים והם מאשרים את השתתפותם, רק שבטווח של חצי שעה-שעה לפני הדיון, הם מודעים שנבצר מהם מלהגיע ובמקסימום, בחלק מהמקרים, כמו היום, מבקשים להשתתף בזום, אז אני הודעתי להם שאני מוותר על השתתפותם, במקרה הטוב, הם לא תורמים לנו, במקרה העצוב יותר, הם מפריעים למשק הישראלי ואני הולך לבדוק אותם, הנה אני מודיע לכם
אליהו מרידור:
 אלדד ניצן שלא תחשוב, שאם אתה הפסקת להגיע לכאן, אני לא אשאל את השאלות הנוקבות, אל תתבלבל, אתה יכול להיות לא זמין, אתה יכול לבקש עוד יום, אתה יכול למרוח אותי בעוד נתון, אני בסוף אגלה את הסיפור
משה סנה:
מה הוא בעל חברת תאגיד?
אליהו מרידור:
הוא יושב ראש - -
משה סנה:
איגוד
אליהו מרידור:
כן, כן, הנה אני אומר, אז אני לפני כשלושה חודשים, מבקש, שכשתאגיד פונה לחברת השמה בארץ המוצא ודורש, כדרישת סף, להזמין אנשים להתמיין, כמו שהוא דורש שהם יהיו בעלי מקצוע, שידאג גם, להמציא כבר את המסמכים, זה עולה מעט כסף, נכון, אני מעוניין שהאחוז שמגיע להתמיין, יעבור באחוז גבוה כמה שיותר, על ידי כך, בין היתר, שאני כבר אבצע סינון, כי אם בעל חברת השמה יודע, שהוא שולח עובד, לא מקצועי, או לא בריא, או ללא תעודת יושר, אני סתם יממן את התהליך, אני מראש, לא אשלח אותו, אבל משום מה, זה לא מתבצע, בסירוב, בחירוף נפש, בהגנה על חברות ההשמה, כולל של חלק מנציגי התאחדות קבלני בוני הארץ, הנה אני מודיע את זה כאן, כולל של חלק שממש מרגישים נבוכים, שאני דורש נתונים בסיסיים, מבעלי חברות השמה, שכן, אני לא מגיע לשם, אני נמצא כאן, אז עד שאני כבר אחרי תחנונים רבים, מצליח להשיג טלפונים של חלק מחברות ההשמה ומדבר עם בעל החברה, אני פשוט מתבקש, תוך כדי שיחת וועידה, לנהוג באיפוק, שמא לא יפגעו, כי בעל חברת השמה, מוסר נפש למען מדינת ישראל והוא חודשיים משבית את עסקיו, כדי לאפשר לעובדים להגיע לכאן והוא אפילו הגיע לארץ ונאלץ להיות בבית מלון, כמה שבועות, כדי להכיר את הצרכים, רק אותו נציג, שכל כך חושש על כבודו של בעל חברת ההשמה, שכח לציין בפניי, או לא לקח בחשבון שאני יודע, מעט מעט חשבון בסיסי, שאותו בעל חברת השמה, משתכר, לא מי יודע מה, שלא נחשוב, לא מי יודע מה, אבל סכום סביר, אותה פעילות בסיסית שהוא מבצע בלאתר עובדים ולשלוח אותם למיונים, מכניסה לכיסו בסבב הראשון, סכום צנוע, של כ-14
אליהו מרידור:
5 מיליון שקלים
משה סנה:
על כמה עובדים?
אליהו מרידור:
לא משנה, בעל חברת השמה אחת, במחזור אחד, מהודו, על אותה פעילות, של לגייס עובדים, שמתאימים לעבוד בישראל, מרוויח 14
אליהו מרידור:
5 מיליון שקלים, על סבב אחד, אחד, אבל זה כנראה לא מספיק, לגישת אותם נציגים, מהתאחדות הקבלנים, כדי שאני אהיה מספיק חוצפן לבקש ממנו, שלושה נתונים בסיסיים, שלושה נתונים בסיסיים, סטטוס, כמה עובדים הבאת? כמה מהם עברו את המיונים? כמה מהם אחרי חודש, הצליחו להוציא תעודת יושר וכמה מהם הנפיקו כבר תעודה רפואית? לגישתו של אותו נציג, שרק דרכו, כתיווך, הצלחתי להגיע לאותו בעל משרד, אלה שאלות פוגעניות מידי וצריך לנהוג באיפוק, שמא אותו בעל חברת השמה, לא יפגע, מופיע במקורות שלנו, חבר הכנסת סעדה, סופו של מי שמרחם על אכזרים, שיתאכזר על רחמנים, לא פשוט, אבל זה המצב, זה בדיוק המצב
אליהו מרידור:
 מיד אני אשמח להתייחסות, גם כן, של מנהלת אגף הבכירה, הגברת מיכל רם ממשרד השיכון, שכן היא חלק מהתהליכים הטריחה את עצמה ומכירה את תהליכי המיונים, מביקור במקומות
משה סנה:
קודם כל, אני מצטרף לדברים שאמרת בפתיח של הישיבה, על הלוחמים, על החיילים שלנו ואי אפשר להתחיל ישיבה, בלי להגיד את זה, זה מתבקש
משה סנה:
 ברשותך היושב ראש, לפני שנכנסתי לישיבה, קראתי מכתב שכתב חייל, אלקנה ויזל, חייל מילואים שנפל בקרב, הוא כותב בסוף המכתב, 'בצוק איתן כבר נפצעתי, הייתה לי את הבחירה להישאר מאחור, אבל אני לרגע לא מתחרט, על כך שחזרתי להיות לוחם, להיפך, זאת החלטה הכי טובה שהחלטתי אי פעם', הוא כותב את זה כמכתב פרידה אלטרנטיבי, שהוא לא יודע, אם הוא נפרד, או לא, זה הסוף של המכתב, הוא לחם בצוק איתן, יודע מה זה להיות קרוב לאש, מזה סיכון חיים ובוחר להמשיך להילחם, זאת הגבורה ובמכתב שלו הוא כותב, 'אם אתם קוראים את המילים, כנראה שקרה לי משהו', הוא כותב ככה, 'הניצחון המוחץ שלנו, יותר חשוב מהכול, אז אנא, פשוט תמשיכו לפעול בכל הכוח, כדי שניצחוננו יהיה כמה שיותר מוחץ, אנחנו צריכים להתגאות ולשמוח, אנחנו דור של גאולה, אנחנו כותבים את הרגעים הכי משמעותיים בהיסטוריה של העם שלנו ושל העולם כולו, אז בבקשה מכם, תהיו אופטימיים, תמשיכו לבחור בחיים כל הזמן, חיים של אהבה, תקווה, טוהר ואופטימיות', הוא ממשיך, אני קורא את המכתב הזה ואני מתפעל מהגבורה, מהעוצמה של העם הזה, זה העם שלנו, זה הילד שלנו, זה האח שלנו, זה הנופלים שלנו וכולם מודעים לצדקת הדרך של המלחמה הזאת וכמה אנחנו כאומה, באמת, מתגוננת, מתגוננת על עצם קיומה וברוך השם, מצליחה ומנצחת
משה סנה:
      וקרה לנו אירוע, לא פשוט ב-7 באוקטובר, אירוע לאומי מטלטל, אחד הקשים בהיסטוריה של העם היהודי והחובה שלנו להתפקח, אז ההתפקחות הראשונה, זה שכולנו מבינים את החובה לנצח וללכת עד הסוף, לא כאמירה כדברי רהב, אלא שעושים דברים, שמנצחים, שנלחמים, כמו שצה"ל עושה, ברוך השם
משה סנה:
 הדבר השני שזה לפתחנו שלנו ופה אני מתחבר, זה עניין של העסקת פלסטינאים ובסוף, בסוף, זה מה שמרחף בחלל האולם הזה
משה סנה:
 מדינת ישראל העסיקה, בין היתר, גם בבנייה, כ-170 אלף פלסטינאים, 21 אלף בעזה, קנינו שקט והשקט הזה, התפוצץ לנו בפנים, בענק, אף אחד לא שיער, אף אחד לא חשב, אף אחד לא העריך ועכשיו, אותם גורמים שביקשו מאיתנו להכניס את ה-21 אלף ואמרו לנו, כדי שנקנה שקט, אמרו לנו, בואו, תכניסו את ה-150 אלף ותכניסו אותם לתוככי מדינת ישראל ולהשאיר למעשה, את מדינת ישראל, חסרת הגנה, אין מכשול שצריך לעבור, לא צריך טרקטור, לא צריך כלום, הם יהיו בערים שלנו, בבתים שלנו ותחשבו מה יקרה, כאשר 150 אלף פלסטינאים יכנסו לארץ
משה סנה:
 אנחנו פנינו לראש הממשלה, מספר חברי כנסת בליכוד, 14 חברי כנסת, יחד עם השר ברקת, השר שיקלי וביקשנו להפסיק את התופעה הזאת, הגיע הזמן, שכאומה חפצת חיים, להתפקח ולצערי, עד היום, לא התקבלה החלטה
מיכה סלומון:
זה יעשה בעיה
משה סנה:
פה הבעיה שלנו וזאת הבעיה, עכשיו תבינו, זה שלא מתקבלת החלטה, אני בדקתי מול נציגי האוצר בדיון הקודם, זה עלות של 3
משה סנה:
1 מיליארד לחודש ומי שמשלם את זה, זה אתם, בגלל שהממשלה שלנו, לא מקבלת החלטה, היה אמור להתקיים דיון ולא התקיים דיון
משה סנה:
 עכשיו ברור לי שהקבלנים וכולם מחכים, ממתינים, אומרים, בעזרת השם, עוד חודש-חודשיים, יתנו להם להיכנס, אין מה לעשות, אני מבין את ה-
מיכה סלומון:
- - -
אליהו מרידור:
רק רגע, אתה מנהל את הדיון ושכחתי, אני לא יודע, באיזה חוצפה אתה קוטע כל פעם חבר כנסת אחר
משה סנה:
ברור לי שיש פה אינטרס, ברור שיש אינטרס כלכלי ואני מבין את התעשיינים, את הקבלנים, אני מבין אותם ולכן, קודם כל זה לפתחה של הממשלה, לקבל החלטה כאן ועכשיו, כן, או לא, הנזק הוא נזק משמעותי למשק כולו ואני ברור לי שאחרי שתתקבל החלטה ואנחנו נעשה את הכול שתתקבל, לא להכניס פלסטינאים, אתה תראה, אליהו, שדי מהר, יסתדרו ופתאום יתחילו, יפתחו השערים ונקבל עובדים זרים, כי אין מניעה, הם רוצים לבוא ואם אנחנו נרצה לקלוט, זה WIN-WIN והכי חשוב, הגנו על בטחון מדינת ישראל
אליהו מרידור:
ראשית אני יותר ממתחבר לדבריך, לפחות לחלק גדול מהם, כידוע זה שלושה חודשים שאני מבקש, קיימתי על זה אגב, שני דיונים, ספציפית על זה, נפגשתי עם ראש הממשלה ונשיא המדינה בעניין, אני מבקש דבר אחד, פשוט תקבעו, זו החלטת מדיניות, תחליטו, אנחנו והמעסיקים, ניערך בהתאם, אז ציינתי את זה בדברי הפתיחה שלי, זו הגישה גם של חברינו, חבר הכנסת סימון דוידסון, אבל לצד זאת, אני מבקש רגע שנשים את הזרקור בכך, שתאגידים כבר מיינו, זאת אומרת, אנשים כבר נסעו לחו"ל, איתרו עובדים, עברו מיונים, עדיין עובד אחד, אין עובד אחד, זה לא שאין הרבה, אין אחד, מישהו צריך לדעת לספר לי, מה הסיבה? מה ההיגיון? לא מצליח להבין את זה, חבר הכנסת סעדה, אני שואל שאלה, אני אומר, חבר'ה, מה קשה? אני אנסה לפתור, יכול להיות שזאת גזרת גורל ואז אומרים לי תשמע, אין זמינות של מטוסים, פניתי לחברות תעופה ואז אמרו לי, לא, סוכן הנסיעות אמר, אין בעיה, מי משרד הנסיעות, אני אפנה אליו וכן הלאה, אני עובר עוד שלב ועוד שלב ועוד שלב ופונה באמצעות השגרירים המקומיים שלנו, באותם מדינות ופונה לרשויות אכיפת החוק שם ויותר מזה, היה פעם אחת שעד איזה שלוש דקות לפני כניסת שבת, אני בקשר עם מרכזים רפואיים, לנסות לאתר, כי רק בדיעבד הודיעו לי, שהמרכזים הרפואיים שהם מכירים, יכולים לקבל, בין 30 ל-50 מועמדים ביום, אמרתי, חבר'ה, זאת שערורייה, בוא נפתח ופתרנו, עבדתי עד כניסת שבת וממוצאי שבת, נתנו מענה והנה ניתן לתת מענה ל-500 ביום
אליהו מרידור:
      נתנו מענה, אתה אומר, אוקי, אז עכשיו יגיעו? לא, עד שלא יסיימו בדיקה רפואית, לא יחתמו עליה, לא הולכים להוציא תעודת יושר, אני אומר, אוקי, למה אבל? למה? ואז בדיעבד אומרים לי, תשמע, לא, הבדיקה הנדרשת פה, היא בין שבועיים לארבעה שבועות, אז למה אתם לא מספרים לי? אולי ניתן לפנות לרשות האוכלוסין, כדי שיקלו את התנאים, הנה, אני עובר את זה עכשיו, ביממה האחרונה, באמת, עם מדינה שאנחנו בוחנים, אמרו לי שיש איזושהי דרישה, פניתי לקונסול, פניתי לראש רשות האוכלוסין, לשר, מנסים, תספרו, תגייסו אותנו, אנחנו ממש פה בשבילכם, הרי אתם מתפרנסים, לא אנחנו, זה עבודה שלכם ואז אני אומר, אוקי, בוא נלך למקרה המחמיר ביותר, הנה זה ארבעה שבועות וכולם ארבעה שבועות, עדיין אנחנו חודשיים ימים, חודשיים ימים זה קצת יותר מארבעה שבועות, איפה העובדים? תספרו איפה העובדים, מה אתם מתווכחים, איך מחלקים את הרווח? ספרו, בסוף אנחנו נדע את זה, זה קרה לנו בענפים אחרים, טרטרו אותנו, טרטרו אותנו, היום הם היו מתחננים לתת לנו תשובות, אנחנו כבר לא רוצים אותם כבר, שאחרים יבדקו את זה
אליהו מרידור:
 אז לכן אני מבקש רגע לפצל, נבהיר שאנחנו מדברים בדיון הזה, רק על ענף הבניין, בתוך ענף הבניין, אני ארצה התייחסות לתתי-הענפים, שזה מעבר לארבעת המקצועות הרטובים, בתוך זה תשתיות, בתוך זה פיגומים - - -
קריאה:
 ושיפוצים
אליהו מרידור:
שיפוצים, אני רוצה להתייחס להכול, אני רוצה רגע להבין, אז גם את זה אנחנו נחלק, למי שיש מכסה ולא ממש ולמי שעדיין, אין מכסה, אז אלה הם החלוקות שאני מבקש באמצעותם ולכן, חבר הכנסת דוידסון, או חבר הכנסת גואטה, מבקשים
סימון דוידסון:
אני קצר מאוד, אני לא אהיה ארוך
סימון דוידסון:
 קודם כל, חבר הכנסת סעדה, מה שאתה אמרת עכשיו, אני אמרתי כבר לפני חודש חודש וחצי וזה חד משמעית, עניין של החלטה, שאתה נמצא בהנהגה שלא יודעים להחליט כן, או לא, אנחנו בבעיה - - -
משה סנה:
ויש לזה מחירים
סימון דוידסון:
ויש לזה מחירים, אבל צריכים להחליט, אי אפשר להישאר במטולטלת הזאת, זה פעם אחת
סימון דוידסון:
 פעם שנייה, אדוני היושב ראש, אתמול, נגיד בנק ישראל, הגיע לוועדת – אתה היית?
סימון דוידסון:
הגיע לוועדת הכספים, שלוש פעמים הוא חזר על ההשלכות של עובדים בענף הבנייה, על המצב הכלכלי של מדינת ישראל, פעם אחת בנושא של האינפלציה, פעם שנייה, זה יוקר המחייה, עכשיו ופעם שלישית זה הנכדים שלנו, אנחנו נמצאים באירוע שהוא אירוע דרמטי למדינת ישראל, תתעוררו כולם, לא אכפת לי התאגידים, לא אכפת לי החברות, לא אכפת לי, מי צריך ללחוץ על הכפתור הזה, אבל אם אנחנו, בגלל זה אני נמצא פה ואני מדבר מדם ליבי, יש לנו אחריות, אם אנחנו לא נדע לשחרר את הפלומבה הזאת ולהביא עובדים לחברות במדינת ישראל, אני אגיד לך, מה יקרה ודיברתי גם עם יושב ראש תקומה, יבואו חברות חיצוניות, על הראש שלכם, עם העובדים שלהם והם אלה שיבנו את הדרום ולא החברות הישראליות
סימון דוידסון:
 כולם צריכים להתעורר, אנחנו נמצאים במצב, אנחנו לא מאמין שהיושב ראש התחיל את הדיון, במשפט, אפס עובדים הגיעו למדינת ישראל, אני לא מאמין
סימון דוידסון:
 כמה דיונים היו, כמה שיחות היו, חשבנו כבר, הסכמים בילטרליים ויפעת נסעה ויפעת חזרה ויפעת נסעה ואישרו, לחו"ל אני מדבר ואישרו ועוד פעם אישרו ועשו מיונים ועשו בדיקות, הייתי בטוח שזהו, שזה קורה, אבל זה לא קורה, לא קורה
אליהו מרידור:
אני מאוד מאוד מודה לך, אני יודע, עד כמה אתה מדבר מדם ליבך, אני רק אומר לך שהפתרון שאותו העלית כאפשרות, הוא לחלוטין, לא פתרון רע, הוא פתרון שיושב על השולחן, הוא נבחן והוא לחלוטין, שווה התייחסות
משה סנה:
להביא חברות שהן יביאו את העובדים
אליהו מרידור:
אין ברירה, הם גוזרים את זה על עצמם, הם לוקחים אותנו לשם וזו האפשרות שגם משרד האוצר, בוחן את זה
סימון דוידסון:
במקום שהחברות שלנו, שירוויחו כסף
אליהו מרידור:
קודם כל, העלית שאני אציין את השאלות שמופנות, גם למנהל עובדים זרים, גם למשרד העבודה, גם למשרד השיכון, כל אחד, אולי גם משרד המשפטים, כן, יש לי גם למשרד המשפטים שם ואתם, כל אחד יציין לו, מה התחום העניין והאחריות שלו, הופקד עליה כדי לענות לי ואז אני אבקש לתת גם רשות דיבור, למוזמנים
אליהו מרידור:
 אני מבקש לדעת ראשית, כמה עובדים זרים, יש בישראל היום, כמובן, כל מה שאני אומר, שיהיה ברור, אני מדבר רק על ענף הבניין, בסדר? אני לא רוצה כל פעם להכריז על זה, כמה מהם חוקיים, כמה מהם לא חוקיים, לעומת המכסה? כמה עובדים זרים, נכנסו לישראל מאז פרוץ המלחמה? מן הסתם, כולו בבילטרלי, כמה מהם עובדים חוזרים, כמה מהם מגויסים חדשים? אני מבקש לדעת, מה היקף הפעילות באתרי הבניה היום, אני מבקש לקבל סקירה, על המיונים להגעת עובדים זרים ומהו סטטוס ההבאת העובדים זרים מהודו, סרילנקה ואוזבקיסטן
אליהו מרידור:
 כמובן שאם אני כבר נגעתי באותו חלק רלוונטי, נרוויח את הזמן, כדי שלדוברים יהיה יותר זמן, לבטא את הזמן וכאבם, אז לא צריך לחזור על זה
אליהו מרידור:
 מהם החסמים, או הקשיים המרכזיים, בהבאת עובדים זרים בבניין? שאף אחד לא ינסה לצייץ לי עוד פעם, בבי טו בי, כי ראינו למה אתם מסוגלים, תתביישו לכם וגם מי ששלח לי את המכתבים ואמרתי לו בעבר, שאני מוכן לשקול את זה בחיוב, 'טול קורה מבין עיניו'
אליהו מרידור:
     מדוע לא קובעים בנוהל, תנאי לביצוע המיונים של העובדים הזרים, הצגת תעודות יושר ובדיקה רפואית, כפי שביטאתי, כיצד מבטאת המדינה שלא נגבים דמי תיווך אסורים? האם המדינה יודעת, על דמי תיווך אסורים, אולי מישהו מהנוכחים, שהוא לא נציג משרד ממשלתי, יודע לספר, אם יש, אם לא, אז אני אתן לכם ספוילר, נגבים דמי תיווך אסורים, אני יודעת את זה ממקור ראשון, הצלחתי לפגוש בשיחות זום שאני מקיים, על הראש שלכם, עם עובדים שמגיעים להתמיין בארצות המוצא שלהם, אני כבר מכיר את זה, אז אל תנסו להסתיר
אליהו מרידור:
 האם התאגידים ערוכים לקליטת אלפי עובדים זרים? היום יש פתרונות למקומות דיור? האם הסיבה שתאגידים מסוימים, לא נערכו למקומות קליטת עובדים, זו הסיבה שבגללה, הם לא מביאים אותם לארץ? כמו כן, בהחלטת הממשלה 1002, מ-27 באוקטובר 2023, נרשמה הודעת שר הפנים, להאריך עד לסוף 2024, את רישיונות העבודה של העובדים הזרים, אשר שוהים בישראל, מעל 36 חודשים, אני אשמח לדעת, אם ההחלטה הזאת, יושמה
אליהו מרידור:
 לכמה עובדים, אשר שהו מעל 36 חודשים, הוארך רישיון והם נשארו בישראל? האם רשות האוכלוסין, שאלה אחרונה במקטע הזה, נערכת לקליטת פקחים נוספים לבקרה על ענף הבניין, אני אבקש לדעת, גם האם הסתדרות העובדים, שאמונה על תהליכי הכשרה ופיקוח בעבודה בגובה, בין היתר, נערכת לקליטת קפסיטי מוגדל, האם נערכים בפתיחת אתרים נוספים? בקליטת עובדים חדשים וכן הלאה
אליהו מרידור:
 אני אשמח לקבל, את התייחסותו של נציג האוצר, מר רום בר-אב, שהיום מסתתר מאחרי המחשב, כמו שבדרך כלל, גברת משש מסתתרת, אבל זה רק בגלל שהוא צנוע, בבקשה ומראש, אני אומר לך שאני אחרי כל מפחי הנפש, גם הלאומיים וגם ההישגיים כאן, אני זקוק נואשות לבשורות אופטימיות והיום אני מטיל את המשימה המאתגרת הזאת, לפתחך, אז מראש, אם יש לך בשורה שהיא לא מעודדת, אל תבשר אותה, תודה
רום בר-אב:
לפני שאני אתייחס בצורה קונקרטית, למה שאתה שאלת, אני רוצה רק לציין בפני כולם, שהנושא של ענף הבנייה ופעילות החסר של ענף הבנייה, זה נושא כלכלי מאוד מאוד משמעותי, עם השפעות מאוד מאוד משמעותיות, גם על התוצר וגם על הכלכלה ואנחנו עוסקים בנושא הזה, לא מעט, זה חוצה את כל האגפים, אצלנו במשרד ואת כל הצוותים אצלנו באגף, גם בגלל הגודל של הענף הזה וההשפעה שלו והשפעה של מחירי הדיור ולא צריך להרחיב, אני חושב שכולנו מבינים את זה
רום בר-אב:
 אנחנו עושים את זה, גם ניתוחים שלנו בתוך האגף, בתוך המשרד ובתוך הממשלה וגם כחלק משיתוף הפעולה ההדוק עם הוועדה, כבר חודשים ארוכים, נראה לי, בין חודשיים לשלושה חודשים, שאתם יושבים עלינו חזק עם הנושא הזה
רום בר-אב:
 אנחנו מבינים שהסיטואציה היא מאוד מאוד ייחודית בענף הבניין, אני אנסה לסבר את האוזן, למה, קודם כל, השיעור של העובדים הפלסטינים, בענף הבניין, הוא מאוד מאוד גבוה, ביחס לענפים אחרים, בין 20-25 אחוז, זה אומר שהיום, רבע מהעובדים בענף, לא נמצאים - - -
אליהו מרידור:
המוצהרים, רבע מהעובדים המוצהרים, חשוב, בסדר?
רום בר-אב:
אני מתייחס כרגע - - -
אליהו מרידור:
לא, אבל, אין ברירה, חייבים לבטא, רבע מהעובדים המוצהרים, שכן יש אחוז לא מבוטל שהם לא מוצהרים ולא חוקיים
רום בר-אב:
אז 25 אחוז מהעובדים של הענף, שהם עובדים חוקיים, לא נמצאים, זה כמובן, פוגע בצורה מאוד משמעותית, ביכולת של הענף לייצר תפוקות עבודה וזאת סיטואציה מאוד מאוד חריגה, כלומר, אין לנו עוד ענף, שיש נתח כל כך משמעותי , מתוך העובדים שלו, שהם פלסטינים והם מנועי כניסה בעת הזאת, זה נקודה ראשונה
רום בר-אב:
 נקודה שנייה, בגלל חלקו של הענף בתוצר, זאת אומרת, זה ענף מאוד מאוד גדול, עם נפח פעילות כלכלית מאוד משמעותי, אם ניקח את גובה הפעילות הנוכחי ונמשיך אתו לאורך שנה שלמה, אנחנו מדברים על הפסד תוצר שנתי של שני אחוז, שזה משהו שקשה לי לתאר, כמה אנחנו נלחמים כאילו על כל אחוז תוצר, כל אחוז גרעון - - -
אליהו מרידור:
כל רבע אחוז
רום בר-אב:
אין הרבה ענפים במשק, שיש להם כזאת השפעה, על כל הפעילות הכלכלית ולכן אנחנו מבינים שיש פה אירוע, בסדר גודל מאוד מאוד משמעותי ואנחנו כולנו, כל משרדי הממשלה, אני חושב ומשרד האוצר בפרט, נרתמים לטובת מציאת פתרונות לאירוע הזה וכפועל יוצא, גם של כל הניתוחים האלה וגם של העבודה המשותפת עם הוועדה ועם יושב ראש הוועדה, לאורך החודשים האחרונים
רום בר-אב:
 אנחנו מבינים את הצורך בשינוי, בכל מיני דברים בענף וגם בהגדלת מכסות, כחלק מזה, קודמה ומקודמת, הצעת מחליטים של משרד האוצר ומשרד השיכון, שהייתה אמורה לעלות כבר ביום ראשון האחרון, בסוף, היא לא עלתה, שמכילה תוכנית כוללת להצלת ענף הנדל"ן, הסעיפים הראשונים בתוכנית, מתייחסים לעובדים זרים, גם הגדלת מכסת התאגידים, מ-50 אלף, שזה המכסה שהוגדלה באוקטובר, כפי שציינת, ל-65 אלף וגם הגדלה של מכסת חברות הביצוע, שהוגדלה באוקטובר, ל-15 אלף, ל-25 אלף, זה אומר, רק כדי שאני אסבר את האוזן, המכסה טרם המלחמה, בתחילת חודש אוקטובר, מכסת התאגידים עמדה על 30 אלף עובדים, עכשיו אנחנו מדברים על הגדלה ל-65 אלף, זאת אומרת, זה יותר מפי שתיים - - -
משה סנה:
כמה הענף צריך? כמה חסר?
רום בר-אב:
אז אולי, תיכף ידעו להתייחס פה, החבר'ה ממשרד השיכון, אבל אני רוצה רק להגיד שכיום - - -
משה סנה:
אתה משלים את המכסה, צריך להיות התאמה, בין המספר של העובדים הזרים, לצורך
רום בר-אב:
כמות העובדים שיש היום בפועל, היא באזור, תיכף ידייקו אותי אולי, 20-22-23 אלף, זה אומר שהמכסה - -
משה סנה:
לא התכוונתי, כמה - -
רום בר-אב:
אני מבין, אני אומר, משרד השיכון, תיכף ידעו להתייחס, אני רק רוצה לחדד את זה, שמדובר בכמות שהיא פי שלוש, מכמות העובדים הקיימת, זה רגע לעניין מכסת התאגידים
רום בר-אב:
 לעניין חברות הביצוע, היום יש באזור, יש 7, או 7
רום בר-אב:
5 אלף - יכולים לדייק אותי - עובדים למכסה הזאת ואנחנו מדברים על להגדיל אותה ל-25 אלף, זה אומר יותר מפי שלוש, מהמכסה הקיימת, זאת אומרת, שלאחר שהצעת המחליטים הזאת תעבור, אני מקווה שכבר בשבוע הבא, המכסה היא בוודאי, לא צפויה להיות החסם להגדלת נפח העובדים בענף וכך צריך להיות במצב הנוכחי ואנחנו סבורים שהדבר הזה, צפוי לתת מענה וככול שהמכסות האלה, עסקתם רבות בנושא של מילוי המכסות, אני מקווה, כולנו מקווים שנראה את המכסות מתמלאות במהרה, נבחן את המצב ואם זה יהיה עדיין החסם, אז כולנו, כל משרדי הממשלה, נתכנס יחדיו ונבין רגע, מה אפשר לעשות, אנחנו לא חושבים שזה ייקרה ושברגע שהמכסות האלה יתמלאו, אנחנו סבורים שנגיע למצב עולם אחר
אליהו מרידור:
ראשית, אני מודה לך שנענית לציפיותיי ובאמת, בפיך בשורות חיוביות, זה המקום להודות לך באופן אישי, חשוב שתדעו שבחלק לא קטן מהתקופה, מאז פרוץ המלחמה, רום היקר שעושה שירות מילואים משמעותי מאוד מאוד מאוד, היה בצו 8 וחרף כל זאת, בכל רגע פנוי שהוא יכול להרשות לעצמו, חתר ליצור קשר ולתת מענה ולטייב את התהליכים ועל כך, אני מודה לך ומאחל לך שאתה ביחד עם כל חיילינו האהובים, תסיימו את השליחות בהצלחה, יתרה, בביטחון ובשלום, תחזרו הביתה למשפחותיכם, בריאים ושלמים, בעזרת השם ומכאן, אני שואל אותך בבקשה, כשאתה אומר, ענף הבנייה, לאיזה פעילות בענף הבנייה, אתה מתכוון?
רום בר-אב:
אז מי שמגדיר את אופן הפעילות שנכנסת בתוך המכסה, הם משרד השיכון ורשות האוכלוסין, אם אנחנו רוצים להיכנס לזה, אני מציע שהם ירחיבו על הסוגייה
אליהו מרידור:
יפה, זאת אומרת, שאתה מדבר על הגדלות מכסות וגיוסים וזה, לארבעת המקצועות הרטובים, נכון?
רום בר-אב:
נכון, העובדים בארבעת המקצועות הרטובים
אליהו מרידור:
יפה מאוד וזה מוביל אותנו - - -
משה סנה:
רק, מה זה? לא כולנו מבינים
אליהו מרידור:
טיח, ריצוף, טפסנות, ברזלנות
משה סנה:
שלד
אליהו מרידור:
זאת אומרת שאנחנו מדברים על ענף הבנייה, אנחנו עדיין, לא אומרים, אנחנו מבדילים ומתייחסים, רק לארבעת המקצועות ואני רוצה לספר לכם, למה אני שואל את זה
אליהו מרידור:
 אני מכיר כמה פרויקטים שסיימו את כל עבודתם, הכול מוכן, על הצד הטוב ביותר, חסר רק דבר אחד, השלמת ביטוח, אי אפשר להגיע לבית, יש בניין, יש מיזוג, יש מטבח, יש מעלית, יש גינון, בתוך הבניין, אין פיתוח, אין פיתוח פשוט, נזק אדיר כשלעצמו, לפעמים זה יותר כואב, כשרואים כבר את הכול מוכן, אבל אי אפשר להיכנס ואז נדרשים לכל ההשלכות והפרות חוזה ואיחורים וגרימת ממש, נזקים ועוול נוראי ומכאן אני שואל את גברת ארן, האם נופל לנו האסימון, אחרי אינספור שיחות, פגישות, דיונים, על תתי-הענפים בענף הבניין, כמו פיתוח, תשתיות, פיגומים, אם אנחנו רוצים רגע, להתחיל להבין את האירוע
דני פיין:
כבוד היושב ראש, אפשר רק לומר הערה, על מה שנאמר כרגע?
אליהו מרידור:
כן, מי אדוני?
דני פיין:
שמי דני פיין, אני מנהל הכספים של צ'יינה סיוויל אנג'ינירינג, אנחנו אחת מחברות הביצוע הסיניות באר, היושב ראש גם של כל החברות הסיניות בישראל
דני פיין:
 רציתי רק לומר, לגבי הנושא של המכסות, אנחנו עקרונית יכולים להביא היום כ-1,600 עובדים, כלומר יש עשר חברות סיניות אבל יש לנו רק 600 עובדים בארץ, אז לעלות מכסות זה דבר טוב, אבל צריך גם להיות קשובים למוטיבציה למלא אותם ואחת הבעיות המרכזיות - - -
אליהו מרידור:
אתה יכול בבקשה להסביר את עצמך, כי אני קצת הולך לאיבוד - - -
משה סנה:
איפה הפער?
אליהו מרידור:
אם יש לכם מכסה, ביקשתם הגדלה, קיבלתם אותה, יש עכשיו עוד ואתם מעוניינים לעבוד, אז למה אתם לא מביאים את העובדים?
דני פיין:
אז אני מגיע לזה, הבעיה המרכזית שלנו היום, היא שאנחנו מביאים עובדים והם נעלמים לנו - -
משה סנה:
בארץ?
דני פיין:
בארץ, כן, כל שנה, עשרה אחוז מהעובדים נעלמים לנו
אליהו מרידור:
אתה מסכים להגיע איתי בבקשה לבג"ץ, לשכנע את השופטים אולי שיסכימו, שהעובדים יפקידו פה את דרכונם, יפקידו ערבויות, לפני שהם עולים למטוס, לא יודע
משה סנה:
כמה אחוזים נעלמים?
דני פיין:
עשרה אחוז
אליהו מרידור:
600 עשרה אחוז, זה 660, איפה?
דני פיין:
הבעיה שהעובדים האלה שנעלמים לנו, זה מוריד מהמוטיבציה שלנו להביא עובדים חדשים, כי עובדים נעלמים ואנחנו צריכים להמשיך - - -