GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אליהו מרידור:
לא, אבל אנחנו רוצים רגע לדבר, אבל על המכסות ועל הדרך להביא, כי אם יש צורך ולא על להתמודד עם ההשלכה, עם ברחנים, נתייחס לזה, אבל זה לא הדיון, בסדר? זה לא הדיון ואני אשמח ללמוד את זה לעומק, כי אני לא שמעתי את זה עד עכשיו
אליהו מרידור:
          הוא אומר לך שאין לו תמריץ להביא
ששון גואטה:
לא, יש לך 1,600, נכון?
דני פיין:
כן
ששון גואטה:
יש לך 600 בארץ?
ששון גואטה:
למה אתה לא מביא עובדים אז?
אליהו מרידור:
אומר לך, אין לו מוטיבציה
ששון גואטה:
אתה עושה עסקים, או אתה מחפש איזה מוטיבציה
דני פיין:
אנחנו חברה עסקית, כן ודרך אגב, ביקשתם חדשות חיוביות, החודש הבאנו 30 עובדים חדשים לארץ, אנחנו מביאים עובדים, אבל יש לנו - - -
ששון גואטה:
אחי, אתה יכול להביא הרבה יותר, אנשים פה נלחמים, רוצים להביא
דני פיין:
אז אני מסביר עוד פעם, יש לנו בעיה, שעל כל עשרה עובדים שאנחנו מביאים לארץ, אחד נעלם לנו ועובדים שנעלמים, אנחנו צריכים להמשיך לשלם להם אגרות, לרשות האוכלוסין - - -
ששון גואטה:
אז היית מגיע לנקודה הזאת, שאתה משלם כסף ולא מוטיבציה וזה בעיה שאתה צריך להציף ליושב ראש ונטפל בה
דני פיין:
אם אפשר רק משפט אחרון, אני רוצה להגיד שזה נקודה חשובה, כי יש לנו בארץ את כל הלוגיסטיקה והיכולת להביא הרבה יותר עובדים
אליהו מרידור:
הבנתי, אז תראה, אני רוצה רגע לומר לך משהו, המתחרים שלך ממלאים את פול המכסה המותרת להם, מתחננים לעוד, מוכרים להם פחות, אני לא אומר, אני אומר אבל אולי שווה לבדוק, את תנאי ההעסקה שלכם והיחס שלהם אליהם ולבדוק, אם יש לזה השלכה, כי המציאות שאתה מתאר, לא מקבלת ביטוי, אצל המתחרים שלכם, בסדר? ואם זה משהו שהוא רוח עורפי, אז אני יכול באמת להבין שיש בעיה, אבל אם זה משהו מצומצם, אז שווה לבדוק את זה, מעוד היבטים, לא כרגע
אליהו מרידור:
 הגברת מיכל ארן מתאפקת כבר איזה שעה, תאפשרו לה
מיכאל אורן:
רק כמה דיוקים, כי התאפקתי שעה
מיכאל אורן:
 המיון הראשון של הפרטי, התחיל ב-26
מיכאל אורן:
12, לא ל-11
מיכאל אורן:
 אלדד ניצן אמנם לא פה והאמת שהייתי שמחה שהוא יהיה בזום, כי הרבה מהשאלות ששאלת, הן שאלות שהתאגידים באמת, צריכים רגע שנייה, לענות עליהם, אנחנו לא הרגולטור של התאגידים, אנחנו נשענים עליהם לא מעט, במסלול הפרטי פה וזה שווה שאלה, אבל רגע, שנייה, אני אגיד, זה המצב הקיים
מיכאל אורן:
 ממה שאני מבינה מאלדד, כי הוא לא פה לענות על זה, זה שב-8 בפברואר, אמור להיות מטוס ראשון, של 200 עובדים שנכנסים, בעקבות המיונים ואם יש חסם מרכזי שהוא הציף מכיוונו, שוב, אני לא רוצה לדבר בשמו, פשוט הוא לא כאן ואני רוצה שנייה לשקף, מה הוא אמר לך, לנו יש ישיבה, אגב, ביום חמישי - - -
אליהו מרידור:
דוברת שלום
אליהו מרידור:
אל תדברי בשמו
מיכאל אורן:
אני לא אדבר בשמו
אליהו מרידור:
אז דברי רק בעניין משרדך, אתם לא, לא, לא - - -
מיכאל אורן:
אין בעיה, קיבלתי, קיבלתי
אליהו מרידור:
אני מבהיר את זה, כי אני קצר, קצר, קצר, נבצר ממנו מלהגיע, לרצף בלתי נגמר של ישיבות ודיונים, בסדר? בואו, עכשיו אני רוצה לספר לכם עוד איזשהו ספוילר, אני בתחילת חודש דצמבר, בתחילת חודש דצמבר, הם מסרו לי את התאריך שהמטוס הראשון ייצא, הם כבר ידעו מראש, מה יהיה התאריך הראשון שייצא המטוס, הם לא אמרו לי, אין בעיה, ברגע שנמלא את המכסה הראשונה, נעלה אותם על מטוס, לא, מה פתאום, מראש, שריינו טיסה ל-26 בינואר, מראש - - -
מיכאל אורן:
8 בפברואר
אליהו מרידור:
לא, אז מראש הם שריינו ל-26 בינואר, תבדקי איתם
מיכאל אורן:
אני אבדוק
אליהו מרידור:
עכשיו זה נדחה ל-8 בפברואר, סיפרו לי סיפורי פוגי
מיכאל אורן:
לנו ביום חמישי יש ישיבה מסודרת, כדי להבין סטטוס - -
אליהו מרידור:
עם מי?
מיכאל אורן:
עם התאגידים
אליהו מרידור:
אה, איזה כיף לכם
מיכאל אורן:
לא, זה מה יש
אליהו מרידור:
אליכם הם מסכימים להגיע, אליי לא
סימון דוידסון:
למה הם לא באים לפה? למה הם לא באים לתת תשובות?
מיכאל אורן:
אני לא יודעת לדבר בשם-
סימון דוידסון:
אני אגיד לך, אני תשמעו, טיפש אני לא, הם הגיעו בהתחלה, היה להם דבר מאוד חשוב, לבטל את האגרות לחודש אחד
סימון דוידסון:
הם הגיעו לפה ונלחמו ושמענו אותם, עד השמיים, זה מה שהיה חשוב להם
אליהו מרידור:
חבר הכנסת דוידסון, אתה צודק
סימון דוידסון:
לבטל את האגרות לחודש למחרת וזהו
מיכאל אורן:
אני לא הדוברת שלהם, לא רוצה להיות גם, אני משרד ממשלתי, אני רוצה להגיד שאנחנו, חשוב לנו להבין, מה קורה עם סטטוס הגעת העובדים וביום חמישי עושים איזושהי בקרה, בין שאר הנושאים, אנחנו צריכים להבין גם מה קורה עם תעודות היושר, כי אני מבינה שזה אתגר, זה מזוויתנו
אליהו מרידור:
שאגב, האתגר הזה, לא צף, עד שלא הוצף בפני אתגר של הבדיקות הרפואיות והמרכזים הרפואיים שרק אחרי שנתתי לזה מענה, האתגר הזה עלה
מיכאל אורן:
כשהייתי בסיור בסרילנקה, הלכנו לראות עוד בתי חולים, כדי לראות, מה עוד אפשר לאשר, אנחנו גם תוך כדי תנועה, הבנו שזה אירוע מהזווית שלנו
מיכאל אורן:
 טוב, מה שרציתי לדבר, על נושא המחליטים ועדכון, שאלתם לגבי המכסות, כרגע, נכון, אנחנו מדברים על ארבעת המקצועות שאנחנו יודעים לעבוד איתם, הנושא - - -
אליהו מרידור:
מזה יודעים לעבוד איתם?
מיכאל אורן:
אני אסביר, אני יודעת למיין היום, יש מסלול מיון שנכתב, בצורה מקצועית, לפני הרבה זמן, שבאמת, בשעתו הייתה גם וועדה מאוד רווחה, אגב, עבודה מאוד מקצועית שנעשתה, אני מדברת על פעם, אני לא מדברת על היום, לראות, מה עקב האכילס של ענף הבנייה, במצב שגרה, עקב אכילס של התקדמות הבנייה, הייתה באופן הכי בפרטו, השלד, בסדר? והבנייה המהירה שלו והצורך בעבודה בידיים שיודעות לעבוד בעבודות רטובות ולכן המסלולים נבנו בהלימה בהקשר הזה - -
אליהו מרידור:
מתי כונסה הוועדה הזאת?
מיכאל אורן:
כונסה הרבה פעמים, אני לא יודעת להגיד מתי הפעם האחרונה
אליהו מרידור:
מתי הבנתם שזה מה שחסר? אתם אומרים, אנחנו הגענו למסקנה שרק את זה צריך ולכן תאריך של המיון היה רק לאלה, אני רוצה לדעת, מתי בדקתם פעם אחרונה, מה מצב התשתיות במדינת ישראל? אני לא מדבר על מלחמה, עוד לא מלחמה
מיכאל אורן:
רגע, אני מבינה, במצב של שגרה, לא צפו אלינו בעיות בעולם התשתיות, אני רגע רוצה לשים את זה על השולחן, מעולם ואני עומדת מאחורי האמירה הזאת, באופן מלא, של המשרד - - -
אליהו מרידור:
אני מדבר על זה שמונה חודשים
מיכאל אורן:
לא, אני מדברת על שגרה, שוב
נילי ברוש:
אנחנו מדברים על זה כבר עשור, אבל לא עם משרד הבינוי והשיכון, אנחנו מדברים על זה, מול משרד התחבורה שמאגד מזמיני עבודה משמעותיים
מיכאל אורן:
אני גם חושבת שמשרד התחבורה הוא פונקציה מאד מרכזית באירוע וזה קצת מוביל אותי לנקודה הבאה של מה שאני רוצה להגיד, פעם היה פורום של תשתיות על והוא לקח את כל השחקנים של התשתיות בממשלה והושיב אותם סביב שולחן ואמר את הדרישות שלהם ואמר את הצרכים שלהם, משרד הבינוי והשיכון עסק במגורים לבניינים, מאז מצב הדברים הזה, זה בשגרה, בסדר? אני באמת, יש למשרד התחבורה מודל שלו, הוא צריך לדבר בשם עצמו, לגבי החברות שהוא מביא לפה לארץ, עם העובדים שלהם וכדומה, נוצר מצב בשמונה חודשים, מאז המלחמה, נכון? שיש פה מענה אחר שצריך לתת, לעולם התשתיות, בגלל באמת, החוסר בכוח עבודה, יחד עם זאת, אני עדיין צריכה את השחקנים בממשלה סביבי, הם יעזרו לי לגדר מקצועית, איזה מקצועות חסרים להם, איך בוחנים את המקצועות האלה, אני לא בוחנת את המקצועות האלה היום, כאילו זה מערך מסוג אחר
מיכאל אורן:
      ממה שאני כמשרד הבינוי והשיכון יודעת, מגורים, תעירו אותי באמצע הלילה, אני יודעת לדבר על מגורים, גם תשתיות תומכות מגורים, כמו שאמרת לרמת האבנים משתלבות בשכונה, גם את זה אנחנו יודעים לתת, גם עובדים בעבודות רטובות, יודעים לעשות את הפעילות הזאת, אני רגע אגיד, אבל העניין עכשיו של כבישים, של גשרים, של תשתיות אנרגיה, של תשתיות תקשורת, כל עולם החשמל, וואלה, זה דברים, שנייה, אני רגע אגיד, למיין אותם, להגיד, האם זה עובדים מקומיים שצריך הכשרות עליהם, או האם זה עובדים מחו"ל, זה לא משהו שמשרד הבינוי והשיכון יודע
מיכאל אורן:
ב-DNA שלו, מעצמו, עכשיו להחליט, אני צריכה פה, שותפות של שחקנים, סביב השולחן בממשלה, כדי להבין את הצרכים ולחשוב
מיכאל אורן:
      יכול להיות שיש עוד סל פתרונות נוספים, לא צריך לקחת את הסל הקיים היום, להיבט הזה ולשכפל אותו במדויק, צריך אולי לחשוב יותר יצירתי, יותר חכם, אני לא באה לתת את כל התשובות, אני חושבת שזה עבודה ממשלתית נדרשת, אני מקבלת גם את האמירה, אני נציגת הממשלה כרגע, לצורך העניין, בהיבט הזה, אז אני גם עונה את הזווית שלי
מיכאל אורן:
 אני מבינה שזה צריכה להיות עבודה ממשלתית, דיברתי הבוקר עם משרד התחבורה, אנחנו מדברים עם עוד שחקנים, על הצורך להסביר מה עושים פה, בסדר? אז ההחלטה הנוכחית היא לגבי הכלים שעומדים לרשותי כרגע והיא נכון, היא לא כוללת את הכבישים, גשרים וכדומה, אני לא יודעת, כרגע, מה נתיבי ישראל, מה הצרכים שלהם ואני כן צריכה יותר את משרד התחבורה - - -
אליהו מרידור:
אני לא מדבר על הצרכים של תשתיות לאומיות, בואו תפרידו
מיכאל אורן:
אני מפרידה, אבל אני רגע אגיד - - -
אליהו מרידור:
אל תבלבלו אותי שם
אליהו מרידור:
     אני רק רוצה שחברי הכנסת, יכנסו טיפה לאירוע, בסדר? תמיד אנחנו איכשהו נשאבים ואם לא מספיק ערניים, אז הדיון הולך למקום אחר, אני לא מדבר כרגע על תשתיות לאומיות
מיכאל אורן:
אבל ברמת השכונה, בעבודות הרטובות, יש פעילות, אבל אני מדברת על עכשיו - -
אליהו מרידור:
הבנתי, אז בואי שנייה, סליחה, יש פה נציג של חברת פיתוח ותשתיות?
נילי ברוש:
כבוד היושב ראש, אני יכולה להגיד לך בדיוק, על איזה מקצועות מדובר
מיכאל אורן:
לא רגע, אנחנו בדלת פתוחה פה, אני רגע שנייה, רוצה להגיד, אני אשמח להתייחסות של ויויאן
אליהו מרידור:
אוקי, מי גברתי?
ויויאן בן עמי:
ויויאן בן עמי
אליהו מרידור:
ברוכה הבאה, גברת ויויאן, את בעלת חברת תשתיות?
ויויאן בן עמי:
כן
אליהו מרידור:
מי הם קהל הלקוחות שלכם?
ויויאן בן עמי:
חברות הבנייה בעיקר והמדינה, בכל הנושא של תשתיות, כמו גשרים
אליהו מרידור:
הבנתי, בואי תבודדי לי רגע, בסדר?
ויויאן בן עמי:
תגיד לי מה?
אליהו מרידור:
בואי נדבר על חברות בנייה והזמנות פרטיות שהן לא מוסדיות, לא מטעם המדינה, בסדר? כמה עובדים אתם מעסיקים?
ויויאן בן עמי:
פלסטינאים וישראלים?
ויויאן בן עמי:
בוא ניקח חברת תשתיות אחת הגדולות שלנו, היא מעסיקה 180 עובדים
אליהו מרידור:
היום כמה? כמה פלסטינאים מתוכם?
ויויאן בן עמי:
פלסטינאים מתוכם, בערך 130
סימון דוידסון:
70 אחוז
אליהו מרידור:
זאת אומרת, שהיום את בחסר של 130, הבנתי
ויויאן בן עמי:
הנתונים האלה של ה-25 אחוז
אליהו מרידור:
הבנתי וחבל שרום יצא, אני שחררתי אותו, אני אשאל אותכם רגע שאלה, זה לא תת-ענף שמחייב התייחסות, עזבו רגע, מה הצורך שהוא עוד לפני המלחמה, עכשיו, עכשיו מלחמה
סימון דוידסון:
אבל זה לא חדש
אליהו מרידור:
אני שואל אתכם, זה לא תת-ענף שמחייב, הצדקת מתן מכסות? פשוט
מיכאל אורן:
אני לא אומרת שלא, אני רק אומרת שזה צריך להיות עבודה שאני לא לבד בה, זה כל מה שאני אומרת, מאה אחוז
אליהו מרידור:
הבנתי, מי חסר לך?
מיכאל אורן:
תחבורה, אנרגיה, או מים, מה שזה לא יהיה, כי זה תשתיות –
סימון דוידסון:
התחבורה נמצאים פה גם כל דיון
סימון דוידסון:
הרי שמענו פה לפני חודשיים, אין להם עובדים, אין להם
אליהו מרידור:
נכון, הוא היה גם שבוע שעבר, יש לנו פה נציג משרד התחבורה?
אורי סבג:
כן, אני נציג משרד התחבורה, מנהל תחום ממשקים, ביחידה לתאום תשתיות לאומיות
אליהו מרידור:
המשרד תומך בגיוס עובדים, בוודאי, חלף פלסטינאים, לתחום התשתיות? לא הלאומיות
אורי סבג:
המשרד והיום דיברתי בבוקר עם מיכל ארן, אנחנו גם בקשר עם התאחדות הקבלנים, אנחנו נשמח לשיתוף פעולה עם משרד השיכון ועם משרד העבודה, בהגדרת הרשימות הנדרשות, לתחום התשתיות, במסגרת התיקון להחלטת הממשלה
אליהו מרידור:
הבנתי, לגישת משרד התחבורה, טרם המלחמה, יש מחסור בידיים עובדות בתחום?
מיכאל אורן:
כן, זה לגישתי - -
אליהו מרידור:
אין בעיה, אני שואל אותך
אורי סבג:
טרם המלחמה, אני לא קיבלתי פניות בנושא, אני נציג - - -
אליהו מרידור:
מתי פעם אחרונה יצאת לשטח? מתי פעם אחרונה, הנעת את הרכב, נסעת לאתר בניה, ראית שופל עומד, גרדר מעלה אבק, שאלת, חבר'ה, מי בעל הבית, אני רוצה לדעת למה זה לא עובד, מתי עשית את זה פעם אחרונה?
אורי סבג:
לשטח יצאתי לפני, אני כל יום בדרך למשרד, אני רואה עבודות, אבל גם - - -
אליהו מרידור:
אתה רוצה לבדוק? לאפיין? לשאול? אתה קורא לקבלני תשתיות? את האישה הזאת, אתה מכיר?
אורי סבג:
את האישה לא, אבל - - -
אליהו מרידור:
מעסיקה במשק, מאות עובדים בחודש, אתה יודע מיהי? אתה יודע מה הפעילויות שלה? אתה יודע עם מה היא מתמודדת ביומיום? שואל אותך, אני עם כל הצניעות, אין נושא שאני מעלה לדיון פה, שאני לא מגיע, בכמה חזיתות לאותו מקום, בכמה חזיתות, מגיע לסיור וועדה מוגדר, מגיע כחבר כנסת עצמאי, מגיע כאזרח, כלקוח סמוי, צוות הלשכה שלי, מגיע לאותם מקומות, צורך שירותים, מתחזה לחולים, מתחזה לנכד של זקנה בבית אבות, מגיע לקטוף הדרים, אנחנו מכירים את זה מהשטח, אתם עושים את זה? אתה אומר שאתה לא מכיר את הצורך הזה, טרם המלחמה, כמה שנים אתה עוסק בתחום?
אורי סבג:
אני פחות משנה במשרד ה-
אליהו מרידור:
אז גם אני פחות משנה
אליהו מרידור:
 אגב, הפנייה היא לא ישירה אליך, תעביר את זה לממונים עליך, תעביר את זה לשרה שלך, או תעביר את זה לעובדים תחתיך, אני רוצה לדעת, אין ספק שנעים להיות בפלורסנט ולהגיד, אני ראיתי את הצורך, כשנסעתי מהבית למשרד, מתי איבקתם את עצמכם, נכנסתם לאתר בנייה, נכנסתם לשכונה מתפתחת, הנעתם את האוטו, נסעתם לראש עיר, שלום אדוני, כמה פרויקטים העיר שלך סיימה, כמה מתוכם לא מאוכלסים, רק כי אין תשתיות, מתי עשיתם את זה? איך תדעו באמת את הצורך?
אורי סבג:
אתה רוצה תשובה, או ש-
אליהו מרידור:
חובה
אורי סבג:
אז מה שידוע לי, הצורך עלה, בעקבות המלחמה, לפני המלחמה, אנחנו כולם יודעים פה, מה נאמר בתחילת הישיבה, לא עלה, לפחות בפני, או בפני האגף שבו אני נמצא, איזשהו מחסור משמעותי בכוח אדם שהיינו צריכים - - -
אליהו מרידור:
למה לא עלה, אני מקבל, אני מבין, זאת תשובה שענית, אני השאתי לך עצות, בסוף אני לא הבוס שלך, אתה תעשה איתם כחומתך
סימון דוידסון:
לא, אבל לפני שבועיים היה דיון על תשתיות, היה דיון - - -
אליהו מרידור:
שנייה, זה בדיוק מוביל אותי לשם, שנייה, לא לפני שבועיים, אומר מכובדי שמאז פרוץ המלחמה, הוא מכיר בצורך שנוצר ואני שואל, שלושה וחצי חודשים עברו מאז, מה אתה ושאר המשרד שלכם, שאמון על הנושא הזה, עשה לטובת העניין? איזה תהלכים הנעתם, תגידו לי מה?
אורי סבג:
אוקי, קודם כל, הייתה פה ישיבה ב-26 בדצמבר, אם אני לא טועה והיה בדיוק בדיון ממוקד, בנושא התשתיות, היו כמה החלטות, כמה שאני זוכר, היה אמור לקום שולחן עגול, עם רשות האוכלוסין, דיברנו וגם זה היה כתוב בסיכום, אני ציינתי שאנחנו בהקשרים עם התאחדות הקבלנים, באמת היינו בקשר עם התאחדות הקבלנים ומיפינו את הצרכים, מבחינת החסמים שיש היום, בהחלטות הממשלה הקיימות - - -
אליהו מרידור:
ואת זה הגשתם לבקשה להצעת מחליטים? אה, בעצם לא הגשתם, הבנת? בדיוק לזה, אני מתכוון, בוא נחכה, נפגש עוד איזה חצי שנה-שנה - -
משה סנה:
העסק שלה יכול לקרוס
אליהו מרידור:
מזה יכול לקרוס, אני לא יודע, איך הוא לא קורס, הנה, אני אומר לך, אני לא יודע
ששון גואטה:
אני אספר לכם, שהיה לי פגישה איתה, יש לה עסק סגור בכפר גלעדי, המפעל שלהם סגור, לא עובד המפעל
משה סנה:
מפעל למה?
ויויאן בן עמי:
לגריסת בזלת
ששון גואטה:
סגור, אין עובדים, כמה החבר'ה היו עובדים במפעל הזה?
ויויאן בן עמי:
26
ששון גואטה:
אין, לא עובד העסק
אוראל פרץ:
היי שלום, אני אוראל פרץ מחברת אוראל עבודות חשמל
אוראל פרץ:
 החברה שלנו מתעסקת בכל התשתיות ותאורת הכבישים, אם זה עם נתיבי איילון, עם נתיבי ישראל וכל החברות הגדולות, SRTG וטר ארמה וכל החברות הענקיות שעובדות בתוך התחום הזה
אוראל פרץ:
 כיום יש לי 14 אתרים מושבתים
אוראל פרץ:
14 אתרים הם מושבתים
אליהו מרידור:
זה לא מספיק, תנסה להגיע ל-100-140 אולי הצורך הזה יעלה ואז יחשבו על פתרון
משה סנה:
כמה עובדים?
אוראל פרץ:
יש לי 60 עובדים
משה סנה:
כמה עובדים חסרים לך?
אוראל פרץ:
אין לי כרגע עובד אחד, יש לי 14 אתרים מושבתים
אוראל פרץ:
 אני לא יודע, מה לעשות
משה סנה:
פניתם למשרד התחבורה?
אוראל פרץ:
אני דיברתי - - -
ששון גואטה:
הקבלן חייב בתאריך מסוים, לספק לו את הבית, הוא לא מצליח לספק לו, הוא משלם קנסות, יש שכירויות - -
אוראל פרץ:
יש לי אתר ברעננה, שכונה שלמה ענקית, אין עובדים, אין עובד אחד
אליהו מרידור:
ומה השלב של האתר, חוץ מהצורך בך?
אוראל פרץ:
אני העמדתי לבד, אני יכול להגיד לך, 100 עמודים בשלושה חודשים, לבד, הגב שלי שבור
אוראל פרץ:
 אין עובדים, אין עובדים ישראלים
משה סנה:
למי אתה פונה להגדיל מכסות? למי פנית?
אליהו מרידור:
לא להגדיל מכסות, הוא לא זכאי למכסה, חבר הכנסת סעדה, הוא לא זכאי, הם עוד לא מבינים שהוא צריך בכלל, אין הצדקה
משה סנה:
מי שאחראי עליו זה משרד התחבורה? מי אמור לבקש לתת - -
אליהו מרידור:
תשתיות זה תחבורה
משה סנה:
תחבורה לא עשו כלום
אליהו מרידור:
לא, הנה הוא אומר לך, עד המלחמה, אנחנו לא יודעים שצריך, שלושה וחצי חודשים זיהינו, אבל אנחנו חושבים מה לעשות, פשוט, פשוט
סימון דוידסון:
יש לי שתי שאלות, אחד, אני יודע שהנושא של התשתיות, אתם בתוך התאחדות הקבלנים?
אוראל פרץ:
כן, אבל זה משויך לענף
סימון דוידסון:
אז אני רוצה לשמוע מההתאחדות, מה עשיתם בנושא הזה ודבר שני, אני רוצה לשמוע ממשרד התחבורה, מתי יש החלטת מחליטים? מתי דואגים - - -
אליהו מרידור:
יש והולכים לעדכן אותה תיכף, אנחנו נגיע לשם, אנחנו נעזור להם להבין שאין מנוס, זה מה שאנחנו עושים עכשיו
סימון דוידסון:
וכמויות
אורי סבג:
אתם מתפרצים לדלת פתוחה
משה סנה:
לא עשיתם את זה, מה דלת פתוחה?
אליהו מרידור:
ברור, מזה אנחנו - - -
אורי סבג:
יש את הפרוטוקולים של הוועדות
משה סנה:
לא, אבל, פרוטוקולים לא עוזר לקיום של אנשים, אתה עובד ציבור, התפקיד שלך לחשוב, קם בבוקר ולחשוב, איך אתה עובד בשביל הציבור, זה אומר שהוא לא צריך לזעוק אליך, לפני שהוא זועק, אתה מבין שיש מלחמה, יש בעיה עם האוכלוסייה הפלסטינאית ואתה יוצר פתרון, אבל שלושה וחצי חודשים, מה הדבר היחיד שאתה אומר לנו, הייתי בוועדה בסוף דצמבר ואז אמרנו, איך זה עוזר? איפה האחריות?
אורי סבג:
מסוף דצמבר היו החלטות, שעד כמה שאני מבין, לא התקיימו, הלכנו לציר אחר, הלכנו לציר של התאחדות הקבלנים - - -
משה סנה:
למה לא התקיימו?
אורי סבג:
ההחלטות, לא חייבו דווקא את משרד התחבורה, אתם רוצים לעבור? אני מנסה ללכת קדימה, לא אחורה, בסדר?
משה סנה:
אבל אם לא נפיק לקחים, איך נלך קדימה?
אליהו מרידור:
אבל מכובדי, הוא ממנהל תחום ממשקים
אורי סבג:
נכון
אליהו מרידור:
נכון? זה לא משהו וועדת קישוט, זה תפקיד, זה בדיוק העניין, אתה אמור, אתה בין אלה שאמורים לתכלל את האינטראקציה הזאת, נכון? זה המינימום, אני לא חושב שזה, לא הבנתם את זה, עד המלחמה ומאז המלחמה, עד סוף דצמבר, לא הספיק לכם, אז טיפה ניסינו לסייע לכם להבין, הבנתם את זה, מה מאז? מה מאז? מה אתם רוצים לראות עוד חברה פושטת רגל? מה מאז?
רוני פנחס:
אני יכול להגיד לך, מה אני עשיתי מאז
אליהו מרידור:
מי אתה אדוני?
רוני פנחס:
אני בנאדם פרטי
אליהו מרידור:
אין בעיה, אני רוצה להקשיב לך
סימון דוידסון:
רגע, אבל אתה לא תשתיות, נכון?
סימון דוידסון:
לא, אני רוצה לסיים תשתיות, אני חייב לדעת - -
אליהו מרידור:
כן, כן, כמובן, בואו, זה לא - -
אוראל פרץ:
אני מפורק
סימון דוידסון:
לא רק אתה, תקשיב, ישבו פה לפני שלושה חודשים, קבלנים של תשתיות ודיברו מדם ליבם
אוראל פרץ:
זה מה שאני מדבר
ששון גואטה:
דוידסון, תקשיב, הם היו יתומים, הנושא של התשתיות, הם גם מה קורה, הם צריכים לקחת מתוך התאגידים עובדים, הרי, עכשיו מה אני אמרתי, למה אני לא אתן, נבדוק את הקיפי הפעילויות, ניתן להם מכסות לעובדים שיהיו אצלם
אליהו מרידור:
זה מה שאנחנו עושים עכשיו
ששון גואטה:
זה מה שצריך להיות, זה הפתרון שצריך להיות לתשתיות, לא כל התאגידים האלה, אחד כמו כל קבלן, יודע מה בערך הצורך שלו וייתן לו אנשים
אליהו מרידור:
טוב, מנכ"ל אשטרום, שי אתרוגי, ברוך הבא
שי אתרוגי:
צוהריים טובים
שי אתרוגי:
 תראו, מדינת ישראל, אני אתן לכם כמה נתונים, כי חשוב שנצא משם ואני אתחבר לדברים שגם אתה אמרת, חבר הכנסת אליהו רביבו וגם משה סעדה
שי אתרוגי:
 ב-91 היו פה 81 אלף עובדים זרים בישראל, היום בערך יש 20-22, יושבים פה נציגים שיוכלו לדייק את המספר הזה, 22 אלף עובדים זרים, הכול בענף הבנייה ועוד הכול נכון ל-6 באוקטובר ועוד סדר גודל של 80 אלף פלסטינאים עם רישיון, לצד, מערכות מדברות על בין 10-30 אלף עובדים שהתפלחו לישראל, נגיד את זה ככה, אבל הם עבדו, לא עבדו אצלנו בוודאי, אבל עבדו במקומות אחרים ובנוסף, 20 אלף עזתים, זאת אומרת, נעלמו מפה ב-7 בחודש, 120-130 אלף עובדים, כי הפועלים הזרים עבדו קודם לכן, הם לא היו מובטלים, בשכר של 900 שקל ליום, זה השכר של פועל סיני ביום, שתבינו, ערב ה-6 באוקטובר, היום פועל סיני בזול, זה 1,350 ואם אין לך מזל, מה זה אין לך מזל, הפועלים מפחדים שלא תשלם להם, אז 2,000 ₪
משה סנה:
כמה מקבל עובד פלסטינאי?
שי אתרוגי:
עובד פלסטינאי הרוויח 600-650 ₪ ליום, הכול נכון ל-6 באוקטובר
שי אתרוגי:
 עכשיו, תראו, זה אומר שיש פה ביום אחד, זה אומר שמ-91, מדינת ישראל מכוונת אותנו, לעבוד עם פועלים פלסטינאים, נכון? כי אם היו 81 אלף פועלים זרים, פה, ב-91 וערב ה-6 באוקטובר, היו כ-20 אלף, זה אומר, לצד גידול אוכלוסיית ישראל גדלה, זה לא הרצאה דמוגרפית, אבל בגדול, 91 ו- - -
משה סנה:
ב-60 אחוז ב-
שי אתרוגי:
בדיוק, תודה, אז אנחנו מבינים את ההיקפים, זה אומר שמדינת ישראל שלחה אותנו לעבוד עם פועלים פלסטינאים וזה הגיע לממדים של - - -
אליהו מרידור:
אינטרסים, אינטרסים
שי אתרוגי:
110-120 אלף ואכן, כמו שאמר חבר הכנסת סעדה, קודם כל, תחליטו, מה מכסת הפועלים הפלסטינאים שתיכנס בסופו של יום, תחלקו, תתנו החלטה, קודם כל, תתנו החלטה, לא, אפשר לצחוק עד מוחרתיים, אבל בסוף זה גופים עסקיים - - -
רוני פנחס:
לאן אתה רוצה להכניס?
שי אתרוגי:
אני לא רוצה להכניס כלום, אבל אני לא חושב שמדינת ישראל צריכה, או קבלני ישראל צריכים לשלם 1,800 שקל של פועל זר, שכל הכסף הזה עף מפה החוצה, מומר לדולרים ועף מפה החוצה
אליהו מרידור:
מר אתרוגי, שאלה ברשותך, אתה מעסיק עובדים זרים?
שי אתרוגי:
כן, בוודאי
אליהו מרידור:
דרך תאגיד?
שי אתרוגי:
נכון
רוני פנחס:
אתם תאגיד, לא?
שי אתרוגי:
לא, אנחנו - - -
אליהו מרידור:
לא, הבנתי, אתה עכשיו בוחן כליות ולב, לא הבנתי, מה זה הם תאגיד? הוא אומר לך שהוא לא תאגיד
אליהו מרידור:
 יש לך עובד זר, דרך תאגיד שהועסק אצלך לפני המלחמה והיום, עדיין עובד אצלך, אבל העלות היומית שלו השתנתה?
שי אתרוגי:
בוודאי, של כולם
אליהו מרידור:
תן לי בבקשה דוגמא
שי אתרוגי:
אתם רואים את המגדלים שאנחנו בונים ואת הגשר בגלילות, אז הגשר בגלילות נעצר והוא עומד, זה אייקון שאתם מכירים, כולם מכירים אותו, אני מניח אז הוא עומד ויש בו היום, במקום 60 פועלים שעבדו ב-6 באוקטובר, או 80 פועלים, רק על הגשר, רק על הלונה-פארק הזה באוויר, אז היום יש חמישה, השכר שלהם היה 600 שקל והפלסטינאים והיום, יש שם חמישה סינים, בשכר של 1,350
אליהו מרידור:
זה אותם סינים?
שי אתרוגי:
זה לא אותם סינים, אבל במקומות אחרים, בבניה מגורים שאנחנו מקיימים, אז נדרשנו להוסיף להם כסף, זה מאוד פשוט
אליהו מרידור:
הבנתי, אז תעצור את זה רגע, בבקשה
אליהו מרידור:
 האם עורכת הדין לינא סאלם, נציגת משרד המשפטים, מבינה שמדובר פה בשכר בבני אדם פר-אקסלנס וזו אולי, אולי, הסיבה שבעטיה תאגידים מעדיפים, לא להביא עובדים, כי אם יביאו עובדים, תהיה הצפה, יהיה פחות ביקוש, הביקוש ירד, המחיר ירד ואז שורת הרווח תפגע, יכול להיות?
ששון גואטה:
זה הנקודה שנגעת בה, זה הנקודה הכי משמעותית
אליהו מרידור:
יכול להיות, עורכת הדין - -
רוני פנחס:
יש לי פועל ב-60 שקל, הכול עניין של כסף
אליהו מרידור:
סליחה, סליחה, בפוקס עליתי על זה, בלי שעזרת לי, בפוקס, תודה, אני שואל אותך, גברת סאלם, האם מה שאני מעלה בפניך כרגע, זה סצנריו סביר, האם את מבינה את זה כמוני, שמדובר בשכר בבני אדם?
לינא סאלם:
אז כידוע לכבודו, אני לא רפרנטית המתאמת למניעת שכר, אני רפרנטית עובדים זרים, בייעוץ וחקיקה, אבל בכל זאת - - -
אליהו מרידור:
אבל זה לא מעניין אותך בכובעך?
לינא סאלם:
כמשפטית של משרד המשפטים?
לינא סאלם:
אוקי, אבל אם יכול לתאר לי בעצם, כבודו, מה בדיוק הסיטואציה שהוא מתייחס אליה
אליהו מרידור:
הסיטואציה שאני מתייחס אליה, אני שואל שאלה במשך זמן מאוד מאוד ממושך, באיזה היגיון, אם השוק דורש עובדים ויש מי שיכול להביא עובדים והוא מצא עובדים והמדינה מיינה אותם ויש חברות תעופה, זאת אומרת, יש את הכול, מה שנשאר לו זה להגיד לו, טוב, תבוא לארץ, למה הוא לא עושה את זה? כי הוא אומר להתפרנס, זאת השאלה שנשאלת, יש הבדל, אם עובד זר, אם עובד כלשהו, היה מבקש יומית 500, רואה שזה המצב, הוא אומר, אני רוצה היום 1,000, אני רוצה 1,600, אני רוצה 2,000, אתה מנצל את השוק, בסדר? אתה מוכר את עצמך ביותר, העובד לא מוכר את עצמו, העובד לא מוכר את שירותיו, העובד עדיין מקבל שכר מינימום - - -
משה סנה:
אליהו, אומרים לנו פה שהם גוזרים התאגידים וזה מחזק את מה שאתה אמרת, היא אומרת לנו, 50 אחוז משכר העובד, אתה מבין מה האינטרס שלהם?
אליהו מרידור:
אז יש להם לאן לשאוף, חבר הכנסת סעדה
סימון דוידסון:
למה שיביאו עובדים?
משה סנה:
הם מייקרים את המחירים
ששון גואטה:
ברור, זה הכול היצע וביקוש, אין פלסטינאים, יש כרגע 10 אלף עובדים, עכשיו הוא בא אליו, הוא בא אליו, הוא איפה טוב לו במחיר, הוא הולך, אין עובדים לבוא, הוא חייב לשלם לו את ה-1,300 שקל, אונסים אותו במחיר והוא משלם, כי הוא חייב לסיים את הפרויקט
אליהו מרידור:
אתה מייצר יובש בשוק ואז הביקוש הולך וגובר ואז בנאדם אומר, אני במקום להגדיל את היקף העובדים שלי, יכול להישאר בכמות מצומצמת ולהרוויח הרבה יותר
שי אתרוגי:
חברים, יש היום, תעשו חשבון, אנחנו עם 20 אחוז - - -
משה סנה:
תקשיב, 32 שקל, העובד מקבל וכל הייתר, זה הרבה יותר מ-50 אחוז
אליהו מרידור:
אבל הרגע אמרתי את זה, הרגע
ששון גואטה:
חברות הביצוע שהם מביאות עובדים, הרי שאני עכשיו מביא, אני בחקלאות מביא, שאני מביא לחקלאות עובד זר, הוא חייב להישאר אצלי, חמש שנים, נכון? זה הוויזה שלו
אליהו מרידור:
הוא לא חייב, הוא יכול
ששון גואטה:
הרי יש משבר ענק בתוך הענף, הבחור פה, התשומות שלו, השכר שלו, הכול עלה שם, אם אני עכשיו נותן לחברות ביצוע, חברות ביצוע, בגלל שכל האלה פה, טוב להם שהם לא מביאות עובדים, אם אני נותן לחברות ביצוע, לשנה, להגדיל את העובדים, בשנה אחת יש ביצוע, שאני רוצה שיביאו עוד עובדים, כי הרי הם כל פעם באים אלינו, הם יכולים להביא עוד עובדים ועוד עובדים, אם חברות הביצוע יביאו לשנה עובדים, לשחרר את הפקק הזה בבנייה, אנחנו יכולים אחרי זה להחזיר את העובדים האלה לחו"ל, או שהם באים לתקופה מסוימת, כאילו, גם להם יהיה וויזה לחמש שנים? הבנת מה אני מתכוון, כאילו אני אוכל לתת להם וויזה לשנה, כדי לשחרר את הפקק
משה נקש:
הבנתי מה אתה אומר
ששון גואטה:
הכול יהיה בסדר, אנחנו לאט לאט לומדים, אני לא בא מהתחום כמוך, אנחנו לומדים הכול
קריאה:
הקבלנים ייקחו להם אותם
ששון גואטה:
אז בוא נשאל, אנחנו רוצים לדעת
משה נקש:
לא, אני אתן למיכל תיכף להתייחס, אבל אני כן אגיד
משה נקש:
 היום המכסה לתאגידים זה 50 אלף עובדים ולחברות הביצוע זה 15 אלף עובדים, אוקי? אם רוצים לעשות שינוי במתווה הזה, אז זה באמת - - -
מיכאל אורן:
מה ההחלטה, רוצים להוסיף עוד מכסות
משה נקש:
מה שאתה מציע, זה באיזשהו מקום לעקוף את זה, להכניס אותם דרך חברות הביצוע ואחר כך שיעברו לתאגידים?
ששון גואטה:
לא, לא שיעברו
אליהו מרידור:
חבר הכנסת גואטה, אפשר רגע לגשר? אני אסייע
אליהו מרידור:
 חבר הכנסת גואטה שואל, האם ניתן לסכם עם עובד שהוא מגיע לארץ, מראש, לתקופה קצובה של שנה, זה מה שאתה שואל
ששון גואטה:
כן
מיכאל אורן:
זה לא קשור לחברות ביצוע, זה משהו אחר
משה נקש:
כן, זה בכל הענפים
אליהו מרידור:
לכן אמרתי
משה נקש:
בכל הענפים, עובד זר מגיע היום, עד 36 חודשים, עזבו את החריגים של הסיעוד וזה, אני שם את זה בצד, בבניין, העובדים באים לעד 36 חודשים, זה מה שהם יודעים, זה לא שהם מקבלים מראש, וויזה לחמש שנים, כל שנה מחדשים להם את הרישיון
משה נקש:
 חוץ מעניין של השתקעות - - -
סימון דוידסון:
יש הבדל, בין לאסוף ביצים בלול ולבין לעבוד עבודה מקצועית בבניין, זה משהו אחר, יש פה נושא מקצועי