GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
לינור דן:
 הוא לא יודע שסבתא שלו, כרמלה, ובת הדודה שלו, נויה, נרצחו באותו יום שבו הוא נלקח מהבית שלו
לינור דן:
      סהר וארז לא נמצאים עם אבא שלהם, עופר
לינור דן:
 את זה אנחנו יודעים
לינור דן:
 אנחנו יודעים שעופר פצוע, וחוץ מזה – אנחנו לא יודעים כלום
לינור דן:
 מה אנחנו כן יודעים? משפחת קלדרון באה מאותו קיבוץ של משפחת מונדר
לינור דן:
 מה עבר על הקיבוץ הזה ב-20 השנים האחרונות – כבר שמעתם
לינור דן:
 ארז נולד לתוך טפטופים; לתוך סבבים; לתוך דברים שילדים קטנים לא צריכים לעבור; דברים שמבוגרים לא צריכים לעבור
לינור דן:
      ארז לא מפחד ממפלצת מתחת למיטה; ארז מפחד שיבואו מחבלים לתוך הקיבוץ – וזה קרה
לינור דן:
 הסיוט של ארז – התממש
לינור דן:
 באו מחבלים ולקחו אותו, מתוך המיטה שלו, בפיג'מה
לינור דן:
 אנחנו לא יודעים איפה הוא, ואנחנו דואגים
לינור דן:
 זה הסיפור, אבל זה היה הסיפור ב-07 באוקטובר
לינור דן:
 אנחנו כבר באמצע נובמבר, וזה עדיין הסיפור
לינור דן:
      איך יכול להיות שאנחנו הזמנו את עצמנו לכנסת, ולא הכנסת הזמינה אותנו, כל יום, כדי לספר את הסיפור? כדי להגיד מה הכנסת עושה בשביל להחזיר אותם מעזה? איך זה יכול להיות? איך זה יכול להיות שאתם לא פותחים כל ישיבה שיש לכם ב- "שלום, מה אתה עשית למען החטופים והחטופות היום?", או: "מה תעשה למענם עד הערב?", ולא מה קורה מאחורי הקלעים; ולא "יש כמה אנשים שעשו מהם את צוות החטופים"
לינור דן:
 לא
לינור דן:
     כולכם החטופים
לינור דן:
 כולכם צריכים להחזיר אותם, ולא משנה במה אתם עוסקים
לינור דן:
 לא משנה אם זה כלכלה, בריאות או כספים
לינור דן:
 אני לא יודעת
לינור דן:
 אני לא מדינאית
לינור דן:
 אני לא יודעת לעשות משא ומתן; יכול להיות שגם אתם לא, אבל אני, בבית שלי, עושה יותר ממה שהכנסת עושה מאז ה-07 באוקטובר, ואני לא מבינה איך זה יכול להיות שאנחנו יושבים פה היום, מדברים איתכם על אזרחים – לא חיילים; אזרחים – שנחטפו מהמיטות שלהם
לינור דן:
 מי שלא נרצח, בנס – נחטף מהמיטה שלו, ויושב בתוך עזה, או רפיח, או חאן יונס; לא משנה
לינור דן:
      אני לא מבינה איך זה יכול להיות
לינור דן:
 אני דורשת מכם – לא מבקשת; דורשת – שמעכשיו, מהרגע שאנחנו יוצאים מפה, מהחדר – אין רגע שבו לא עוברים לכם החטופים בראש; אין רגע שבו אתם פוגשים מישהו במסדרונות ולא אומרים לו: "תגיד, דיברת עם ההוא?"; "תגיד, מה אמרו לך פה?" – ולא לתת שיגידו לכם שזה במחשכים, עמום
לינור דן:
     אין דבר אחר, עכשיו, חוץ מלשקם את הביטחון
לינור דן:
 הביטחון – אני לא יודעת, אולי שלכם לא – שלי, ואני גרה ברעננה, נלקח ממני ב-07 באוקטובר
לינור דן:
 אין לי ביטחון במדינה; היא לא שמרה על כרמלה
לינור דן:
 היא לא שמרה על סהר
לינור דן:
 היא לא שמרה עליהם
לינור דן:
 אף אחד לא היה שם כדי לשמור עליהם
לינור דן:
 אז מדינה שיודעת לא לשמור על האזרחים שלה – איבדה את האמון ב-07 באוקטובר
לינור דן:
 אני לא מאמינה במדינה יותר
לינור דן:
 מתי אני אתחיל, אולי, קצת, להאמין? כשהם יחזרו הביתה
לינור דן:
 אולי
לינור דן:
 אולי, כי יש עוד כל כך הרבה מה לתקן מההפקרות הזו
לינור דן:
 תודה
גיל דיקמן:
 שלום לכם
גיל דיקמן:
 קוראים לי גיל
גיל דיקמן:
 אני בן דוד של כרמל גת, שחטופה עכשיו בעזה
גיל דיקמן:
 כרמל נחטפה מהבית בקיבוץ בארי
גיל דיקמן:
 יחד איתה בבית היו אמא שלה, כנרת; אבא שלה, אשל; אחיה, אלון; אשתו, ירדן; והבת הקטנה שלהם, גפן, בת שלוש וחצי
גיל דיקמן:
      על מה שקרה שם – אנחנו למדנו לא מכם ולא מהרשויות
גיל דיקמן:
 למדנו בעצמנו
גיל דיקמן:
 ביום של האירוע אני דפדפתי בין סרטוני טלגרם, שיצאו בכל מיני ערוצים רוסיים, כדי לנסות ולמצוא מידע על מה שקרה בקיבוץ בארי, שהופקר לחלוטין באותו הבוקר
גיל דיקמן:
 בין כל הסרטונים האלה – מצאתי את דודה שלי, מובלת עם ידיים כפותות מאחורי הגב, בשבילים של הקיבוץ
גיל דיקמן:
 כך – למדנו מה קרה לה
גיל דיקמן:
     ביום שאחרי – מצאנו עוד סרטון, שכנראה צולם כמה דקות אחרי, ובסרטון הזה – היא, וכל מי שצולם איתה – כבר לא בחיים
גיל דיקמן:
 זה היה מאוד ברור
גיל דיקמן:
 בת דודה שלי גם נחטפה מאותו הבית, ובאותו הבית, בממ"ד, ישבו אלון; אשתו, ירדן; והבת הקטנה שלהם, גפן
גיל דיקמן:
 המחבלים פרצו לממ"ד
גיל דיקמן:
 הם הוציאו משם, קודם כל, את אלון
גיל דיקמן:
 אלון אמר להם: "אני היחיד כאן; תיקחו רק אותי"
גיל דיקמן:
 הם לקחו אותו, אבל אז הם חזרו פנימה, ולקחו גם את ירדן אשתו, ואת הבת בן השלוש וחצי, גפן
גיל דיקמן:
      הם העלו אותם על מכונית והסיעו אותם לכיוון עזה; דחפו עוד מישהו בבגאז' ונסעו
גיל דיקמן:
 כאילו שזה השטח שלהם
גיל דיקמן:
 הם נסעו, וממש דקות ספורות לפני שהם חצו את הפרצה בגדר – הגדר שהייתה אמורה לשמור עליהם – הופיע, משום מקום, טנק, שאיים, כנראה, על המחבלים, והמחבלים נבהלו וברחו מהרכב
גיל דיקמן:
 אלון, בן דוד שלי, וירדן, אשתו, הבינו שיש להם הזדמנות לברוח
גיל דיקמן:
 הם פרצו את הדלתות של הרכב, התגלגלו החוצה והתחילו לברוח
גיל דיקמן:
      ירדן החזיקה, בידיים שלה, את הבת בת השלוש וחצי
גיל דיקמן:
 היא הייתה יחפה
גיל דיקמן:
 היא הבינה שהיא לא תצליח לרוץ ולהציל את הבת שלה, אז היא נתנה את גפן לאלון, ואמרה להם: "רוצו"
גיל דיקמן:
 אלון לקח אותה ורץ
גיל דיקמן:
 הוא נתן מבט אחד אחורה, וראה את ירדן מתחבאת מהיריות שעברו לו ליד הידיים, ושכמעט פגעו בה
גיל דיקמן:
 היא התחבאה מאחורי עץ
גיל דיקמן:
      זו הייתה הפעם האחרונה שבה הוא ראה אותה
גיל דיקמן:
 אנחנו לא יודעים, עכשיו, איפה ירדן
גיל דיקמן:
 אנחנו מבינים – אחרי הרבה מאוד מאמצים – שהיא חטופה בעזה
גיל דיקמן:
 אלון וגפן בת השלוש וחצי התחבאו במשך 20 שעות בשטח
גיל דיקמן:
 אלון אמר לה שמשחקים מחבואים, והיא הייתה נפלאה; היא לא הגה
גיל דיקמן:
 בשעה 07:00 – אחרי שהם התקדמו במהלך הלילה – הם הגיעו לשער של הקיבוץ
גיל דיקמן:
 אלון לקח טלפון מאחד מחברי כיתת הכוננות שנשארו בחיים, התקשר לאבא שלו ואמר לו: "אבא, אני בחיים, גפן איתי, ואני לא יודע איפה ירדן"
גיל דיקמן:
      זה קרה ב-08 באוקטובר בבוקר
גיל דיקמן:
 אנחנו, היום, ב-13 בנובמבר
גיל דיקמן:
 אנחנו באותו המצב
גיל דיקמן:
 אמרו פה מספיק, לפניי, לא על כמה הופקרנו, אלא על כמה שאתם הפקרתם אותנו
גיל דיקמן:
 כל אחד ואחד מכם; אופוזיציה וקואליציה
גיל דיקמן:
 כל אחד ואחד מכם
גיל דיקמן:
 קודם כל, ב-07 באוקטובר, ואז – בכל מה שעברנו בחודש האחרון
גיל דיקמן:
     אין לנו יום ואין לנו לילה
גיל דיקמן:
 אני לא יודע איפה אתם ישנתם; אנחנו לא ישנו
גיל דיקמן:
 על כל חבר כנסת במשכן הזה – יש שני חטופים
גיל דיקמן:
 שניים
גיל דיקמן:
 על כל אחד מכם צריך להיות מקועקע, שם כאן, ועוד שם כאן
גיל דיקמן:
 אתם אחראים להחזיר אותם הביתה
גיל דיקמן:
 אתם שליחי ציבור
גיל דיקמן:
      חלק מהאנשים שנמצאים עכשיו בעזה – שילמו מס הכנסה ב-10 באוקטובר
גיל דיקמן:
 הם שילמו את המשכורת שלכם
שחר מור:
מהחור בעזה – הם עדיין משלמים את המשכורת שלכם
שחר מור:
 אתם עובדים בשבילם מעכשיו
שחר מור:
 סליחה שאני נכנס לך
גיל דיקמן:
כל מילה
שחר מור:
אתם עובדים בשבילם
שחר מור:
 זו החובה שלכם
שחר מור:
 הם משלמים לכם את המשכורת
שחר מור:
 הם עושים אתכם אנשי ציבור
שחר מור:
 אנשי ציבור זה לא להופיע בטלוויזיה, וזה לא להחזיק עוזרת פרלמנטרית שתעלה אתכם ב-Social
שחר מור:
 אנשי ציבור זה להיות אחראים לציבור שלכם
גיל דיקמן:
מבחינתי – היום אנחנו מתחילים דף חדש
גיל דיקמן:
 ובדף החדש הזה – לכל אחד ואחת מכם יש אחריות לכל מי שנמצאים עכשיו בעזה
גיל דיקמן:
 אתם לא תישנו; אתם לא תחייכו, לא תצחקו ולא תשמחו; אתם לא תעזו לדבר אל הציבור – עד שאתם לא תחזירו הביתה את כרמל, את ירדן, ואת כל החטופות והחטופים
גיל דיקמן:
 כי אנחנו לא נוותר – עד שכולם יחזרו
גיל דיקמן:
     אתם הפקרתם 1,400 איש, שנרצחו – כולל את דודה שלי
גיל דיקמן:
 אותה – אי אפשר להחזיר עכשיו
גיל דיקמן:
 אבל 240 איש – אתם לא מפקירים אותם עכשיו; אתם מקריבים אותם, ואני ממש לא יודע בשם מה, ומי הסמיך אתכם לעשות את זה
שחר מור:
	בשם הנקמה
גיל דיקמן:
המשימה שלכם, מהיום – ואין לכם משימה אחרת – היא להחזיר את כל החטופות והחטופים הביתה
גיל דיקמן:
 חבר הכנסת דוד ביטן, אני רואה שמה שאני אומר קשה לך
גיל דיקמן:
 אני רואה שקשה לך עם מה שנאמר כאן
גיל דיקמן:
 אני רואה שזה נוגע ללב שלך
גיל דיקמן:
 אני רוצה שתבטיח לי, לכולנו, ולכל מי שצופה בנו עכשיו, שזה הדבר הראשון על סדר היום שלך ושל הוועדה הזו; לא שום דבר אחר
גיל דיקמן:
 כי אין מדינה כל עוד חלק מהמדינה נמצא עכשיו בעזה
גיל דיקמן:
 אין
גיל דיקמן:
 ולא יהיה ניצחון עד שלא כל החטופים חוזרים
גיל דיקמן:
 לא יהיה
גיל דיקמן:
 לכן, אני רואה בזה משימה אישית, של כל אחד ואחת מכם, לתת לנו תשובות: איך ומתי החטופים שלנו חוזרים הביתה, כולם?
אסנת מאירי:
אני רק רוצה להגיד משפט אחד
אסנת מאירי:
 אני אסנת, ממשפחת מונדר
אסנת מאירי:
 אני רוצה לשתף אתכם שבאותו בוקר שבת, ה-07 באוקטובר, רועי, בן הדודה שלי, שהוא גם בן הדוד של - - -, התעורר בבוקר למה שקרה בקיבוץ, וכתב בפייסבוק שלו: "ביזיון סוכות שלנו – רחמים לא ידע"
אסנת מאירי:
 זה מה שהוא כתב
שחר מור:
מילותיו האחרונות
אסנת מאירי:
	אחרי שהוא כתב את זה – ואנחנו לא יודעים בדיוק באיזו שעה – המחבלים שרפו את הבית שלו; העלו אותו באש
אסנת מאירי:
 הבית שלו נשרף לחלוטין
אסנת מאירי:
 כשמצאו את רועי – הוא נמצא שוכב על חלקה של דשא סינטטי, ירוי, עטוף במעיל
אסנת מאירי:
 כל הזמן לא הצלחנו להבין: למה, לעזאזל, הוא לבש מעיל בחום הזה? ואחרי זה, כשהגענו לקיבוץ וראינו את הבית השרוף – הבנו שהוא פשוט נמלט מהלהבות, מצא מעיל בממ"ד שלו, התעטף בו ורץ
אסנת מאירי:
      	מה שאני רוצה להגיד לכם זה שמבחינתי – יש אנשים שיגידו שאין זכות קיום למדינה הזו כבר עכשיו, אחרי מה שקרה ב-07 באוקטובר
אסנת מאירי:
 אני לא אומרת את זה
אסנת מאירי:
 אני אומרת שאם כל החטופים והחטופות – התינוקות; הילדים; הגברים; החיילים; הזקנים – לא יחזרו – אז למדינה הזו אין זכות קיום
אסנת מאירי:
     	וזה מה שאני רוצה לשאול אתכם, כל אחד מכם: האם אתם מבינים שאם אתם לא מחזירים הביתה את החטופים – אנחנו; כולנו; ראש הממשלה; לא יודעת מי; מי שצריך – למדינה הזו אין זכות קיום יותר? זה נורא פשוט, כי זה כך, על השולחן
אסנת מאירי:
 כי אם אתם לא תחזירו אותם – מה כל אחד במדינה הזו יגיד? מה אתם תגידו? זה יכול לקרות לכולנו
אסנת מאירי:
      	בחודש האחרון, אנחנו אומרים הרבה לאנשים בחוץ לארץ, בראיונות בעולם: "זה יכול לקרות גם לכם
אסנת מאירי:
 זה כבר שם, אצלכם"
אסנת מאירי:
 אבל היום – אני מדברת על המדינה הזו
אסנת מאירי:
 אם החטופים לא חוזרים – למדינה הזו לא תהיה זכות קיום
אסנת מאירי:
 תודה
דוד ביטן:
תודה על הדברים
דוד ביטן:
 כמובן שהדברים נגעו לליבנו, ואנחנו נעשה את הכל על מנת ליישם את מה שביקשתם
דוד ביטן:
 זה קשה להתחיל ישיבה מיד אחרי זה, אבל אנחנו נאלץ לעשות את זה
גיל דיקמן:
אתם יכולים גם להתייחס למה שאמרנו, אם אתם מרגישים שיש לזה טעם, כי אני לא בטוח שיש, כרגע, דיונים אחרים שהם חשובים יותר
דוד ביטן:
שום דבר לא חשוב מעבר לזה; ודאי שזה הכי חשוב, אבל אנחנו נאלץ לקיים את הישיבה
דוד ביטן:
 אני יודע שגם חלק מהמשפחות קבעו איתי פגישה ב-14:00
אסנת מאירי:
תודה רבה
דוד ביטן:
תודה רבה לכם
אלי אפללו:
דוד, אני חושב שצריכה לצאת מפה איזו שהיא קריאה: שכל חבר כנסת יהיה בקשר עם משפחה אחת, או חטוף אחד, לפחות
אלי אפללו:
 אני כבר עשיתי את זה; אני נמצא בקשר עם משפחת אשר, שבה האמא נחטפה עם שתי הבנות שלה: דורון, רז - - -
אסנת מאירי:
מהקיבוץ שלנו; קיבוץ ניר עוז
אלי אפללו:
 אני חושב שזה יהיה נכון
אסנת מאירי:
גם אמא שלה נרצחה
אלי אפללו:
 אפרת
אלי אפללו:
 אני לא מצליח, אפילו, לומר את השמות
אלי אפללו:
 ילדות בנות שנתיים וחצי וארבע וחצי; האמא בת 34; והסבתא, אפרת כץ – נרצחה
אלי אפללו:
 אני חושב שאם כל אחד מאיתנו ידאג לזה, באיזו שהיא צורה – אנחנו 120 חברי כנסת
אלי אפללו:
 אני מניח שכולם ייקחו את הנושא הזה, ואם לא 120 אז 100
אלי אפללו:
 אני חושב שזה יהיה מעשה נכון
אלי אפללו:
 כל אחד מאיתנו יהיה בקשר יום-יומי איתם; ישאל לשלומם וינסה, לפחות, להיות איש הקשר, ככל שניתן
דוד ביטן:
אני בעד ההצעה שלך
דוד ביטן:
 לא צריכים קריאה; כל חבר כנסת שרוצה לקבל על עצמו את המשימה הזו – שיעשה את זה
אלי אפללו:
אז הנה, קראתי לכל חברי הכנסת
גיל דיקמן:
37 ימים מאוחר מדי
אלי אפללו:
אתה טועה; אני עשיתי את זה כבר בימים הראשונים
אלי אפללו:
 בוא לא נעיר הערות; אני חושב שכל אחד מאיתנו, בפינה הקטנה שלו, עושה את המיטב
אלי אפללו:
 תודה רבה לכם; שמענו אתכם בקשב רב, ואני מאוד מעריך אתכם
דוד ביטן:
אני פותח את הישיבה בנושא: יישום החלטות הממשלה והרשויות ובחינת פתרונות נוספים להכנסת עובדים זרים לסיוע לענף החקלאות
דוד ביטן:
 זו ישיבת המשך לדברים שכבר דיברנו עליהם בוועדת הכלכלה
דוד ביטן:
 במסגרת הזו – ביקשתי לעשות ישיבה משותפת עם הוועדה לעובדים זרים, שמטפלת בזה יום-יום ועושה עבודה מצוינת
דוד ביטן:
      רביבו, אתה רוצה להגיד משהו?
לעובדים זרים):
 אמנם הן כבר יצאו, אבל אני מבקש, בכל זאת, לבטא כמה מילים: כשעודכנתי, הבוקר, שנציגי משפחות חטופים אמורים להגיע לדיון – נתבקשתי להיאזר באורך רוח ולאפשר להם להתבטא, למרות שזה לא נושא הדיון
לעובדים זרים):
 מבחינתי, כל מה שאנחנו עושים, מאז ה-07 באוקטובר, עוסק אך ורק בשני נושאים: האחד – לנצח במלחמה, והשני – להחזיר את החטופים, במקביל
לעובדים זרים):
 שניהם – ראשונים
לעובדים זרים):
      לגישתי, ולגישתנו – כדי לנצח במלחמה צריך, בין היתר, לחזק את העורף, שהוא חזית בפני עצמה
לעובדים זרים):
 אם אויבנו וצוררנו, הקמים עלינו, יראו אותנו נשברים, עם משק מתפורר וחוסן לאומי שממשיך להיפגע – זה ניצחון בפני עצמו
לעובדים זרים):
 אם אנחנו נראה שאנחנו משתדלים, לכל הפחות, לתת מענה לכל החלקים הנוספים בציבוריות הישראלית – זה יחליש אותם, ויחזק את המשא ומתן שלנו ואת התהליכים לשחרור החטופים
לעובדים זרים):
 זהו אספקט נוסף בדרך להילחם במלחמה באופן עקבי ונחרץ
לעובדים זרים):
     לגופו של עניין, שלום לכולם
לעובדים זרים):
 אני מודה לחברי ושותפי, יושב ראש ועדת הכלכלה, דוד ביטן, על קיום דיון שלישי בנושא הבאת עובדים זרים לחקלאות
לעובדים זרים):
 בהזדמנות זו, אני שולח מכאן את ברכותינו ואת איחולנו להצלחת המשלחת הישראלית, שעושה דרכה, בשעות אלה, לסרי לנקה, כדי לזרז את התהליכים להבאת עובדים
לעובדים זרים):
 אני מקווה שהם יחזרו לכאן עם סיכומים, עם תאריכים ועם שמות של עובדים שכבר מאתרים להם כרטיסי טיסה והם בדרך לארץ, כדי להניע את התהליך הזה, שניזוק בצורה קשה ביותר
לעובדים זרים):
     רבותיי, זה לא סוד שענף החקלאות נפגע באופן הקשה ביותר
לעובדים זרים):
 חקלאים נרצחו; עובדים נרצחו; משקים נשרפו ונפגעו
לעובדים זרים):
 חלק גדול מהעובדים עזבו את ישראל; אלפים רבים של עובדים מיומנים ומסורים
לעובדים זרים):
 אני מעדכן אתכם שאתמול נפגשתי פעם נוספת עם שגרירת תאילנד
לעובדים זרים):
 היא הביאה לידי ביטוי, שוב, עד כמה הם כואבים ופוחדים
לעובדים זרים):
 זו האמת
לעובדים זרים):
 לצערי הרב, ממשלת תאילנד מהססת לשלוח לכאן עובדים
לעובדים זרים):
      אני עושה את הכל כדי לשנות את זה, ואני יודע שגם שר החוץ ומשרד החוץ, לצד יושב ראש ועדת הכלכלה, עובדים, כמונו – מאחורי הקלעים, באופן שפחות מצטלם ומקבל תקשורת, כי אנחנו רוצים להביא תוצאה, ולא רק כותרות
לעובדים זרים):
     סיפרתי לשגרירה המקצועית והאדיבה על הביקור שלי אצל חקלאי העוטף המסורים, ועל השיחות שלי עם החקלאים ועם העובדים מתאילנד בשטחים ובחממות – גם מחוץ לשעות הפעילות הרשמיות של דיוני הוועדה
לעובדים זרים):
 אמרתי לה שהשותפות בין ישראל לבין תאילנד היא חזקה, חיונית, ובאינטרס של שני הצדדים
לעובדים זרים):
      מטרת הישיבה כאן, היום, היא להבין את הפרקטיקה ואת לוחות הזמנים להגעת עובדים ומשתלמים, שהיו פה ואמורים לחזור
לעובדים זרים):
 החלטות ממשלה זה מצוין, אבל בלי ליישם אותן, אדוני היושב ראש, הן לא שוות יותר מהנייר שהן נכתבו עליו
לעובדים זרים):
      אני מבקש להבין מהרשויות את לוחות הזמנים ואת התנאים להגעת העובדים; למנוע דמי תיווך לא חוקיים, ולשמור על זכויות העובדים
לעובדים זרים):
 במהלך הדיון יעלו עוד כמה שאלות, ואני אעלה עוד כמה רעיונות
לעובדים זרים):
 אני אשמח, בבקשה, אם תוכל להעלות את השאלות הראשונות
דוד ביטן:
ראשית, וזה גם חשוב לנושא של העובדים הזרים: משרד החקלאות כבר נתן 30 מיליון ₪ ל-500 מיגוניות שיועברו לשטחים החקלאיים, וגם משרד האוצר התחייב בפניי לתת, לשם כך, עוד 30 מיליון ₪
דוד ביטן:
 בגדול – 1,000 מיגוניות יועברו לאזורים החקלאיים בשטחים שצריכים לקבל אותן, לפי קריטריונים שכבר דיברנו עליהם
דוד ביטן:
 1,000, לדעתי, זה מספר גדול מאוד, מכיוון שהעובדים הזרים רוצים איזה שהוא ביטחון; המערכת שלנו לא מורידה את הטיל אם הוא נופל בשטח פתוח, ושטח פתוח – הוא השטח החקלאי
דוד ביטן:
 לכן, צריך את המיגוניות האלה
מטי צרפתי הרכבי:
גם הרבה מהיישובים הכפריים הם מתחת לשטחים פתוחים
דוד ביטן:
לכן, 1,000 זה הרבה
דוד ביטן:
 לדעתי זה יספק את הצרכים, נכון לעכשיו
דוד ביטן:
 יכול להיות שצריך יותר, אבל 1,000 זה יפה
קריאה:
מבורך לחלוטין
מטי צרפתי הרכבי:
אדוני, רק אציין שעלו עוד אפשרויות למיגון שהן יותר זולות ממיגוניות, ואז הן יכולות לתת מענה יותר רחב
מטי צרפתי הרכבי:
 את זה – כן כדאי - - -
דוד ביטן:
יכול להיות
דוד ביטן:
 בינתיים יהיו כ-1,000 מיגוניות
דוד ביטן:
 קשה מאוד לייצר אותן מהר, אבל הן יהיו
דוד ביטן:
 יש לנו גם בשורה, שסוכמה כבר אתמול בין משרד הבריאות לבין משרד האוצר, בתיווך שלנו
דוד ביטן:
 נציגת האוצר נמצאת פה, נכון? בבקשה
נועה שוקרון:
בוקר טוב
נועה שוקרון:
 נועה שוקרון, רכזת תעסוקה באגף תקציבים, משרד האוצר
אלון שוסטר:
יש חדש? אנחנו מבטלים מכסות של עובדים זרים? מאפשרים כלכלה חופשית?
דוד ביטן:
תן לה לדבר, ואחר כך
נועה שוקרון:
אנחנו בחנו את העלויות העודפות על החקלאים, כתוצאה מהלחימה, ובחנו מה אנחנו, כמשרדי ממשלה, יודעים לעשות, בטווח זמן מהיר, על מנת לאפשר הקלה שהיא מיידית
נועה שוקרון:
 מה שהחלטנו לעשות, לעת הזו – ביחד עם רשות האוכלוסין, ועם משרד החקלאות – זה לדחות את תשלומי אגרת הבקשה לשנת 2024 עבור 30,000 ההיתרים הקיימים, ובכך לייתר את התשלומים עבור 30,000 העובדים הקיימים בשנה - - -
דוד ביטן:
אגרת הבקשה היא 650 ₪, נכון?
נועה שוקרון:
נכון
דוד ביטן:
לכל ה-30,000?
נועה שוקרון:
לכל ה-30,000
לעובדים זרים):
אין היום 30,000
לעובדים זרים):
 יש 20,000
לעובדים זרים):
 בואו נדייק בעובדות
לעובדים זרים):
 יש 30,000 על הנייר, אבל כ-10,000 עזבו
לעובדים זרים):
 בפועל – אנחנו עם 20,000
לעובדים זרים):
 מה שנועה אומרת זה שה-10,000 שיגיעו - - -
דוד ביטן:
רביבו, לאט-לאט
דוד ביטן:
30,000 זה מספר העובדים שהיו
דוד ביטן:
 כל מי שיבוא במקומם – לא ישלם, אבל אם יקבלו מכסה נוספת – אלה כן ישלמו
דוד ביטן:
 עד ה-30,000 – הם פטורים
דוד ביטן:
 זה הכל; לא נפתח על זה דיון
דוד ביטן:
 זה הסיכום
מטי צרפתי הרכבי:
זו דחייה
דוד ביטן:
לא יהיה סיכום אחר, וזה הרבה מאוד כסף שהאוצר והחקלאות נתנו לעניין הזה
דוד ביטן:
 בשביל מה צריך לפתוח כל דבר לדיונים? זו החלטה ראשונה, ואני מברך אתכם על הסיכום הזה; גם את משרד האוצר וגם את משרד החקלאות
קריאה:
מה עם האגרה השנתית? מה עם הוויזות?
דוד ביטן:
שוב יש לך טענות? אנחנו הולכים צעד אחר צעד, לא? נותנים לכם דבר אז אתם כבר שואלים מה עם הדבר השני
דוד ביטן:
 מדברים גם על זה; אין שום בעיה
דוד ביטן:
 זה – דבר שפתרנו
דוד ביטן:
 עכשיו נדבר על הדברים שעדיין לא פתורים עד הסוף, או שלא פתורים בכלל
דוד ביטן:
 רצית להגיד משהו?
יצחק קורן:
 אני מתנצל – אני אדבר מהר, כי אני צריך לרוץ לדיון בוועדת הכספים
יצחק קורן:
 קודם כל, אני מצטרף למה שאמר אלי דלל, על להתחבר למשפחות של החטופים
יצחק קורן:
 גם אני נמצא בקשר עם משפחת גת מקיבוץ בארי
יצחק קורן:
 היום פגשתי בן דוד אחר, שלא יצא לי לפגוש – את גיל, שישב פה
יצחק קורן:
 אני חושב שהאמירה שצריכה לצאת מפה – וקשה להם עם זה שהם לא מספיק שומעים אותה – היא שאנחנו, ככנסת, לפחות, עושים הכל מהכל כדי להחזיר אותם בריאים ושלמים לביתם, וכמה שיותר מהר
יצחק קורן:
     במעבר חד לעניין של הדיון – לגבי הנושא של האגרות, שכבר משולמות, והנושא של המכסות: כבר דיברנו בוועדה שלך, חבר הכנסת רביבו, על לפתוח אותן ולתת להן לצמוח, בכל הענפים, אבל דיברנו על זה ביתר שאת בנושא של החקלאות
יצחק קורן:
 גם עבדתי מול השר בצלאל סמוטריץ' על לפתוח עוד קו של חלב מפוקח ברמת הגולן
דוד ביטן:
זה לא קשור
יצחק קורן:
אני יודע, אבל זה נושא שהוא חשוב - - -
דוד ביטן:
אני לא אפתח על זה דיון, אבל אף אחד לא יפתח קו אם הממשלה לא תסייע לייצור הזה
דוד ביטן:
 זה הכל
דוד ביטן:
 לדבר זה קל מאוד
יצחק קורן:
לכן אני פונה אליך
יצחק קורן:
 צריך לעזור פה
דוד ביטן:
בסדר
דוד ביטן:
 אנחנו מטפלים בזה
דוד ביטן:
 פנינו למשרד האוצר בעניין הזה
יצחק קורן:
זה של מגדלי הצאן והבקר, בתוך מתווה הפיצויים, זה משרד החקלאות
יצחק קורן:
 אני לא ראיתי איזו שהיא התייחסות לענף הזה, שהוא ענף חשוב
יצחק קורן:
 בהמשך לעובדים הזרים, זה הניכויים של המגורים, של הפנסיות ושאר הנושאים האלה, שאני לא יודע אם גם הם נמצאים בסדר היום של הדיון
יצחק קורן:
 אני חושב שצריך לעשות איזה שהוא יישור קו בנושאים האלה
דוד ביטן:
לגבי המכסות של העובדים הזרים – יכול להיות שנצטרך עוד, מעבר ל-30,000 האלה, אבל הבעיה המרכזית היא שחלק מהעובדים שעובדים בתחום הם עובדים פלסטינים, וצריך להביא במקומם
דוד ביטן:
 אם צריך להביא במקומם – צריך להגדיר את המכסות
אורי אור:
או, בתנאים מסוימים, לאפשר להביא אותם
דוד ביטן:
לא יודע
דוד ביטן:
 אני לא נכנס לזה כרגע
דוד ביטן:
 על זה – צריך הכנסת קבינט
דוד ביטן:
 כל עוד אין החלטת קבינט שמאפשרת לעובדים מיהודה ושומרון, שעבדו בעבר, להיכנס – אתם צריכים להגדיל את המכסות
נועה שוקרון:
יו"ר הוועדה, יש, כרגע, 10,000 מכסות פנויות, בנוסף לאותן 30,000 שציינתי
דוד ביטן:
שבאות במקום הפלסטינים?
ד"ר אסף לוי:
לא במקום הפלסטינים, אדוני
לעובדים זרים):
זה לא במקום; זה לצד
לעובדים זרים):
 חשוב שתכניסו, רגע, ושלא תסבירו את זה במילה אחת
לעובדים זרים):
 לא כולם יודעים את כל הפרטים; מי שלא נמצא בתוך האירוע, ולא עוסק בזה כל יום, כל היום – לא מצליח להתחבר ולהבין את המשמעות של מה שאתם אומרים
קריאה:
אפשר להגיב על זה? אני רוצה לעשות לך סדר קצר
דוד ביטן:
כרגע לא
לעובדים זרים):
לי – אתה לא צריך סדר
ששון גואטה:
דוד, הגדילו את המכסות, או לא?
דוד ביטן:
זה מה שאני רוצה לברר
דוד ביטן:
 לא נותנים; כל אחד רוצה לדבר
דוד ביטן:
 מה אני יכול לעשות? אני רוצה להבין: 30,000, והגדלתם בעוד 10,000?
נועה שוקרון:
אני אתן את הסקירה: מבחינת מכסות שיכולות להיות מאוישות – יש, כרגע, 40,000
נועה שוקרון:
 אכן רצה הגורל, ובערך חודשיים לפני פרוץ המלחמה – הייתה הגדלה של 10,000 מכסות, שלא הצליחה להיות מנוצלת, כמובן, מפאת הזמנים
נועה שוקרון:
 נכון לכרגע, אנחנו עומדים על 30,000 מכסות קיימות
דוד ביטן:
זה חוץ מהעובדים הפלסטינים?
נועה שוקרון:
אני לא מדברת על פלסטינים; אני מדברת רק על זרים, כרגע
דוד ביטן:
כמה עובדים פלסטינים יש בחקלאות, היום?
קריאה:
מעל 20,000
ד"ר אסף לוי:
יש שלושה סוגי מכסות של עובדים פלסטינים בישראל: עובדים קבועים, או עובדים עונתיים – שבפועל הם אותו הדבר – כ-16,000 בסך הכל, אבל בתקופה הזו, בקטיף ההדרים, בתותים, ובנוהל המשפחות של מסיק הזיתים – נכנסים עוד כ-5,000
דוד ביטן:
וזה לא קשור לעובדים הזרים?
ד"ר אסף לוי:
זה לא קשור לעובדים הזרים; זה במנותק
דוד ביטן:
אז קודם כל, אם יש כ-20,000 עובדים פלסטינים – אתם צריכים להביא מקור אחר, חוץ מה-40,000 שאת מדברת עליהם
דוד ביטן:
 אין מה לעשות
נועה שוקרון:
 אז לעניין הסוגייה של הפלסטינים: ראשית, ככל שיתחיל להיות איזה שהוא ניצול של המכסה – זה משהו שאנחנו בהחלט פתוחים לדבר עליו
נועה שוקרון:
 כרגע – זה בוודאי לא החסם
נועה שוקרון:
 שנית, אני כן אשמח שרשות האוכלוסין תיתן איזה שהם נתונים לגבי ניצול המכסה של הפלסטינים
נועה שוקרון:
 הנתונים שאסף ומשרד החקלאות ציינו הם המכסה שניתנה
נועה שוקרון:
 אנחנו כן יודעים שהיסטורית – היה ניצול הרבה יותר נמוך של העובדים הפלסטינים האלה, בפועל, ולכן אני אשמח שרשות האוכלוסין תיתן את הנתונים המדויקים
ד"ר אסף לוי:
אדוני, רק לפני הנתונים המדויקים: ידידתי, נועה, צודקת, אבל גם מעזה נכנסו, רשמית, 134 עובדים לחקלאות, כאשר בפועל – נכנסו עוד אלפים ב-"נוהל סוחרים"
ד"ר אסף לוי:
 אז בוא נשים את המכסות ואת הניצול בצד
ששון גואטה:
אני חייב רגע, דוד
ששון גואטה:
 אני מושבניק
ששון גואטה:
 אני רוצה לדעת מה היה ומה היום
דוד ביטן:
תמתין
דוד ביטן:
 20,000, בערך
ששון גואטה:
הוסיפו 20,000 למה שהיה לפני המלחמה?
דוד ביטן:
 רשות האוכלוסין נמצאת פה? איך אתם פותרים את הבעיה של ה-20,000 הנוספים במקום העובדים הפלסטינים?
משה נקש:
 קודם כל, המכסה הייתה בסביבות 20,000, כמו שאסף הסביר, ויש את קרובי המשפחה וכו'
משה נקש:
 בדיוק כמו מה שנועה אמרה עכשיו – יש, כרגע, את המכסה של העובדים הזרים
משה נקש:
 המכסה לא קרובה למימוש
דוד ביטן:
תכף אנחנו נתייחס למימוש
משה נקש:
כרגע, להכניס פלסטינים לעבודה זו לא החלטה של רשות האוכלוסין, מן הסתם
דוד ביטן:
עזוב; כרגע – הם לא נכנסים
משה נקש:
ברגע שמכסת העובדים הזרים תהיה קרובה למימוש מלא – מן הסתם שהנושא הזה יעלה לדיון, ואולי נצטרך להגדיל גם אותה
דוד ביטן:
לא אולי; צריך להתכונן מראש
דוד ביטן:
 זה לא הולך כך, שרק ברגע שהיא מתמלאת – אתם נכנסים לפעולה
דוד ביטן:
 אין ויכוח על כך שצריך את העובדים האלה
דוד ביטן:
 זה שאין עובדים – זה כי אנשים ברחו
דוד ביטן:
 אני אומר דבר מאוד פשוט: אתם צריכים להגדיל את המכסה של העובדים הזרים בעוד 15,000 איש לפחות
לעובדים זרים):
דוד, אפשר רגע? אולי זה יבטל את כל הסרבול הזה
לעובדים זרים):
 כדי להגדיל מכסה – צריך לממש את הקיימת
לעובדים זרים):
 יש החלטת ממשלה, לצד מה שאתה אומר, על הבאת 5,000 עובדים נוספים, שלא במסגרת הסכמים בילטרליים, באופן חריג, בגלל המלחמה
לעובדים זרים):
 אני רוצה לדעת, קודם כל – מה קורה איתם? עזבו אתכם מספרים
לעובדים זרים):
 לי אתם לא יכולים לספר סיפורים; אני כל היום עוסק בזה
לעובדים זרים):
 אל תגידו לי: "חלק מהמכסה" או "לא חלק מהמכסה"
לעובדים זרים):
 אני רוצה לדעת – מה נהיה איתם? איך זה שהם לא נמצאים בשטחים היום? זו שאלה ראשונה
דוד ביטן:
רביבו, אני לא מסכים איתך הפעם, ואני אגיד לך למה: זה שאין את המימוש של כולן – זה בגלל שאנשים ברחו
דוד ביטן:
 אני לא מוכן לחכות שקודם כל יהיה מימוש, ואחר כך יגדילו
דוד ביטן:
 קודם כל – תגדילו, כי ברור לנו שצריך את 20,000 האנשים האלה
לעובדים זרים):
את שני התהליכים – ביחד
דוד ביטן:
בסדר, נכון
משה נקש:
אדוני היושב ראש, אנחנו יודעים להיערך ולהתכונן, ועשינו את זה גם בענפים אחרים
משה נקש:
 אנחנו עם האצבע על הדופק
משה נקש:
 ברור שלא נחכה עד הרגע האחרון, ונגיד: "עכשיו מלא? בוא נתחיל לדבר"
משה נקש:
 זו לא הכוונה
דוד ביטן:
 אני רוצה החלטה
דוד ביטן:
 צריכה להיות החלטה; לא להתחיל להתווכח בעוד חודשיים
דוד ביטן:
 אנחנו רוצים החלטה – גם שלכם, ואם צריך החלטת ממשלה אז תגישו את זה לממשלה – של הגדלה של המכסות לעובדים זרים, עבור החקלאים, בעוד 20,000 איש, במקום העובדים הפלסטינים
דוד ביטן:
 אין ברירה; זה מחויב המציאות, כרגע
דוד ביטן:
 רביבו אומר: "בואו נחכה"
דוד ביטן:
 לא; אני לא מוכן לחכות
לעובדים זרים):
אני לא אומר: "בואו נחכה"
לעובדים זרים):
 אני אומר: קודם כל – אני רוצה מימוש, כך שמי שנמצא היום – בטוח
לעובדים זרים):
 קודם כל – מימוש
דוד ביטן:
התכוונתי להגיע לזה
לעובדים זרים):
כמה זמן עובר? אני רוצה לדעת מה אתם עושים, פרקטית
לעובדים זרים):
 תראה, אדוני היושב ראש, נמצא פה בחור בשם רוני
לעובדים זרים):
 נפגשתי איתו
לעובדים זרים):
 זו הפעם הראשונה שהכרתי את זה; אני התקשרתי למנכ"ל משרד החקלאות כדי ללמוד על התת-ענף הזה
לעובדים זרים):
      יש הגדרה, בחקלאות, של "חברה מעבדת"
לעובדים זרים):
 עד היום, כמה חברות היו מכסות פלסטינים על פי מכסה
לעובדים זרים):
 הם היו נותנים את המענה של התותים; של התפוזים; של כל העונתיים
לעובדים זרים):
 היום – הם לא יכולים להיכנס
לעובדים זרים):
 בעבר, הוא היה יודע להביא עובדים ממדינות נוספות
לעובדים זרים):
 הוא הציע את עצמו, ואמר: "עד היום, יש לי מכסות של פלסטינים
לעובדים זרים):
 אני יודע להביא ממדינות אחרות - - -
דוד ביטן:
אתה מתקדם לסוף