GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אבתיסאם מראענה: אנחנו עוד רחוקים ורחוקות בהחלט להכיר ולאפשר לפליטים להיות בארץ, מלאי זכויות ולהיות גאים, לא מספיק שהם צריכים לסחוב על הגב שלהם את תעודת הזהות של הפליטות, געגועים לארץ המוצא ולנופים שאולי לא יפגשו יותר, הורים שמתגעגעים למקום שאולי יחזרו אליו, אבל כרגע הם בפליטות.
אבתיסאם מראענה: אני מאוד שמחה לקיים דיון מעקב על סוגיית אשרת העבודה לפלסטינים ופלסטיניות מקהילת הלהט"ב, הפלסטינים שנרדפו בשטח הרשות והגיעו למדינת ישראל.
אבתיסאם מראענה: תודה רבה לכל המצטרפות והמצטרפים, אני כמובן רוצה קודם כל לציין לפרוטוקול ידיעה כל כך חשובה מטעמנו, ידוע שישיבת הוועדה מוקלטות ומשודרות והפרוטוקול גם משודר, שידור הישיבה עתידים להתפרסם באתר האינטרנט, בהתאם להוראות סעיף 120 ד' לתקנון הכנסת יש אפשרות לחסות פרטים מזהים של דוברות ודוברים, או דברים שנאמרו, אם הדבר דורש לשם הגנה על עניינו של קטין, או חסר ישע, או אם פרסום הפרוטוקול ייגרם נזק למוזמן, לוועדה, או לאדם אחר, לפי כך אבקש להודיע בפתח הישיבה, כי ככול שיעלה צורך, או נתבקש, יימחקו מהפרוטוקול של הדיון פרטים מזהים של הדוברות והדוברים, או חלקים מסוימים מתוך הפרוטוקול.
אבתיסאם מראענה: אבקש את תשומת לב הנוכחות והנוכחים בחדר, בדיון היום ידברו מוזמנות ומוזמנים שאת שמותיהם ואת פניהם לא ניתן לחשוף, אדגיש שחל איסור לצלם במצלמות, או בטלפונים ניידים, אנא הקפידו על כך שכן מדובר בסכנת חיים ממשית עבורם, לא לצלם את הצד הימני שלי, זה בפירוש.
אבתיסאם מראענה: אני אתרגם את מה שקראתי בשביל שהחברים שלנו יהיה להם מושג.
אבתיסאם מראענה: אוקי, אז אנחנו נתחיל, אין ספק שאני חייבת לפתוח, אמנם פתחתי, אבל אני אוהבת עוד פתיחה עד עשר, אנחנו בעצם אתמול קיבלנו תשובת המדינה לבג"צ שהוגש אתמול, שבו בעצם תשובת המדינה עושה תיקון עוול היסטורי, ממש ככה.
אבתיסאם מראענה: אני שנה כמעט, לא כמעט, אני ממש שנה בכנסת ואני כל כך גאה ושמחה על זה והסוגייה של להט"ב פלסטיני והמאבק שלנו, שלי כאבתיסאם, יושבת ראש הוועדה, שלנו כוועדה, של הארגונים האזרחיים המדהימים, משרדי ממשלה, ברובם נורא רצו ותמכו וידעו שצריך לתת ולאפשר אשרת עבודה לאותם להט"ב שנרדפים בשטח הרשות הפלסטינית בגלל זהותם המינית והמגדרית, תשובת הבג"צ בהחלט אומרת במפורש, "יאפשר לעבוד בישראל כפי שגם יצוין על גב האשרה, ללא תלות בבקשתו של אותו מעסיק" כלומר קיבלת אשרת כניסה למדינת ישראל, אתה מקבל איתה רשום אישור העסקה, זה דבר גדול, אנחנו בדרך כלל אסור למחוא כפיים, אבל בעולם האחר, (מוחאים כפיים), אכן משמח.
אבתיסאם מראענה: אוקי, אני אפתח את הדיון שלנו, אני מחכה לעוד שני אנשים שיצטרפו אלינו לדיון הזה ואני רוצה לתת קודם כל רשות דיבור לאחד מהנוכחים איתנו שהוא בעצם, אני אתן לו את שם הקיצור, ס', פלסטיני מהרשות הפלסטינית.
אבתיסאם מראענה: ס' אתה מדבר עברית?
אבתיסאם מראענה: ספר לי על היום הזה שבעצם ברחת מהרשות הפלסטינית לתוך מדינת ישראל?
ס': אני כמו שאני זוכר הייתי בכפר ועשיתי משהו שעשיתי עם חברים שלי וצילמו אותי בסרטון ושלחו למשפחה שלי והמשפחה שלי ידעה על זה ואחר כך עושים לי מכות ובעיות וזה והיה מאוד אלים, היה התנהגות אלימות ממש לגמרי, כאילו משהו לא רגיל והלכתי לבית חולים שלושה-ארבעה חודשים והייתי מטפל בזה, היה לי שבור הרגל והיד ואחרי זה יצאתי לכפר כנא ונכנסתי כאילו לטפל בעצמי בשביל לעבוד, כאילו עד שאני הסתדרתי את עצמי, שיקמתי והתחלתי לעבוד והתחלתי לחיות כמו בנאדם רגיל והייתי בלחץ ונכנסתי לדיכאון לתקופה עד שהייתי מסדר את עצמי ואחר כך הלכתי לאשקלון, הייתי באשקלון שישה חודשים, עבדתי במפעל פלסטיק ועברתי את כל מה שאני עברתי, הייתי בהתחלה שותה אלכוהול מלא ועד שאני סידרתי את החיים לאט לאט כאילו והכרתי את ריטה - - -
אבתיסאם מראענה: ה"בית השונה".
ס': כן ה"בית השונה" ועד שאני הסתדרתי עם החיים שלי ויצא לי אישור כאילו אחרי שנה שהייתי עובד לא חוקי ואחר כך קיבלתי אישור שהיה לי והלכתי לחיפה לעבוד, עבדתי גם תקופה, כל פעם שאני עובד אני לא מחזיק את העבודה תקופות בגלל שאין לי את התלוש משכורת ואין לי מעמד חזק וזה בעייתי מאוד כאילו אצלנו ותמיד אני תופס עבודה חודש-חודשיים ב"שחור" וזהו כאילו ומתחיל לחפש עבודה אחרת וזה הכי בעייתי בשבילי, כי אני תמיד לא מסתדר כאילו אני נכנסתי ל"גג הוורוד" והייתי מטפל בעצמי תקופה, טיפול נפש ולקחתי כדורים תקופה עד שאני "התעוררתי על החיים" ומפה התקדמנו כאילו ללהיות רציניים בחיים שלנו, כאילו לא להיות תמיד עצובים, הייתי בתקופות אני כאילו לא זוכר את עצמי איך הייתי, בקיצור והתחלנו לדבר עברית, כאילו התקדמנו בחיים ממש, היה לי כיף ב"גג הוורוד" ארבע חודשים שהייתי גר שמה, למדתי הרבה דברים שיצאתי משם, ועדיין בתל אביב אני, מסדר לעצמי עבודות תמיד, מחפש עבודות, אבל באמת בשטחים לא מקבלים את זה שאנחנו הומואים, זה קשה להם ותמיד אני רואה את זה מהצד של העבודה, כאילו יש את הערבים בעבודה מציקים לך שרואים אותך ככה, או משהו ולא מקבלים אותו בכלל, ראיתי את זה שמקבלים אותו ואני סומך על זה ואני מסתדר עם זה, אבל בשביל לחיות את החיים צריך כאילו תמיד אני משכיר דירה משהו לא מסתדר לי בגלל העבודה ולא מחזיק תקופות.
אבתיסאם מראענה: כן, אתה אומר בעצם אין לך ביטחון, אין לך תעסוקה מסודרת, לכן אתה לא מצליח.
ס': כן וגם את הבעיות של בריאות, הייתי חולה לפני חודשיים-שלוש ומנסה כאילו להצליח לסדר את הטיפול כמו שצריך ולא מצליח עם זה גם, אין ביטוח ששומר עלינו כמו שצריך ואני בנאדם לפעמים יש לי משהו, קרה לי משהו, כואב לי משהו, הולך למרפאת יפו וממתין חודשיים עד שללכת לרופא ואני מת עד שאני מגיע לרופא, כן וזה ממש כאילו אני הייתי לפעמים אין לי כוח לגמרי, גב שלי כואב לי, יש לי כאבים וזה, אני רוצה ללכת לבית חולים ועולה מלא כסף בבית חולים ואני לא מסתדר עם זה וזה בעיות שלנו שאנחנו מעלים, שאנחנו צריכים להיות במעמד כמו שצריך, לתלוש משכורת, לביטוח כמו שצריך, לבריאות שלנו גם.
ס': שאנחנו נסתדר פה, כאילו אני תמיד עברתי מלא תקופות ואני משכיר דירה ואחרי חודש-חודשיים הולך למקום אחר, כי אני אין לי את המעמד החזק להישאר בעבודה בשביל לשלם את הסכום הכסף הזה 2,000 שקל בוא נגיד, או 3,000 לדירה.
אבתיסאם מראענה: אני מבינה, תודה ס'.
אבתיסאם מראענה: אני רוצה לתת לי' את האפשרות לספר את הסיפור על היום הזה שבעצם נאלצת לעזוב?
י': בגלל שאני להט"ב, הייתי עם חבר ויצאתי מהכפר, מאז שאני קטן אני עם נטייה ברורה מאוד, היה איומים על החיים שלי וידעתי שהחיים שלי יסתיימו שם.
אבתיסאם מראענה: איזה איום היה?
י': איומים ברצח, לכלוא אותך, קרובים, משפחה, חברים, הרביצו לי, רצו לרצוח אותי, ברחתי לפני שנתיים, אני בן 26 היום.
י': הייתי במצב בריאותי מאוד מאוד קשה, היד שלי הייתה שבורה, רזה, לא אכלתי כמה ימים, יצאתי מהכפר וישנתי ברחוב לתקופה ארוכה.
י': דרך האגודה הייתי ב"גג הוורוד" שם נתנו לי את העזרה, הייתה תקופה טובה, ניסיתי להגיע לעבודה, אי אפשר לעבוד, זהו אני לא חוקי.
אבתיסאם מראענה: אז מה אתה עושה כל היום?
י': אני עובד, נגיד פה ושם, "שחור" לתקופות קצרות.
אבתיסאם מראענה: ס' אתה בעצם כמה שנים לא ראית את המשפחה שלך?
ס': שלוש שנים.
אבתיסאם מראענה: שלוש שנים?
אבתיסאם מראענה: מתגעגע?
ס': כן וזה בעייתי מאוד, מתי אני נכנס בזה זה עושה לי כאבים בלב, ממש.
אבתיסאם מראענה: הגעגועים?
ס': שאני חושב וזה מרגיש לי לא טוב בלב שיצא מהמשפחה ככה כל כך אלימות לי וזה כל פעם שאני זוכר את המשפחה כאילו איך יצא כל כך אלימות מהמשפחה וקרובים של המשפחה וזה ממש פוגע.
אבתיסאם מראענה: כן, אני מסכימה איתך, נכון, כן, לגלות שיש משפחה שיכולה בשנייה להפוך לאיום הכי גדול בחיים שלך, זה קורע את הלב.
ס': הופך החיים עליי, כאילו הרגשתי ממקום הכי הרגשתי בו ביטחון כאילו קיבלתי את כל האלימות ואת כל הסכנת חיים.
אבתיסאם מראענה: כן, אתה צריך הגנה?
ס': בדיוק.
אבתיסאם מראענה: נכון, אוקי, תודה רבה, אני בהחלט רוצה לאפשר למשרד הביטחון, אופיר שמא, בוקר טוב.
אופיר שמא: בוקר אור.
אבתיסאם מראענה: אנחנו שנים ביחסים של היי, מה קורה, מה יהיה?
אופיר שמא: שנים זה מושג זמני.
אבתיסאם מראענה: בזמן כנסת השנה מכפילה את עצמה בטירוף.
אופיר שמא: הזמן טס כשנהנים.
אופיר שמא: טוב האמת היא שיושבים כאן הרבה מאוד אנשים שמוכרים לי בכל מיני תצורות ודרכים שגם אותם אני מכיר במהלך השנים האחרונות.
אופיר שמא: כבוד יושבת הראש את פתחת את הישיבה באמת בידיעה בגין האפשרות לעבודה, אני חושב שזו בעצם הבשורה של וועדת המעקב הזאתי שיהיה ניתן ככול והדברים באמת יובאו להחלטות וכו' וכפי שאנחנו שמענו ממך זה כבר קרה, יהיה ניתן לעבוד וזה בעצם ליבת הסוגייה, אני חושב שזה ייתן מענה משמעותי מאוד לאנשים שמגיעים לכאן ונמצאים תקופות שהן תקופות משתנות, ככול שאנחנו הסתכלנו ככה על מהלך התקופה הממוצעת, למיטב זכרוני מדובר על 16 חודשים פחות, או יותר וכשמדברים על תקופה כזאת, לאפשר לאדם באמת לקחת חלק בעבודה ולהיות אחראי על הכנסותיו ולהיות מסוגל לנהל אורך חיים שהוא קצת יותר עצמאי, אני חושב שזו בשורה של ממש ולא נותר באמת אלא לומר לכלל הגופים, למי שקיבל בעצם את ההחלטה שיש פה עניין, יש פה סוגייה שבאה לידי פתרון.
אבתיסאם מראענה: אוקי, יופי, אני מצטרפת לשמחה שאתה מדבר עליה, יש לי שאלה לגבי ההיתר, הרי אחת הסוגיות הכי משמעותיות, בואו נודה על האמת, הפליטים הפלסטינים שמגיעים בעצם בשל סיבת הרדיפה, בגלל זהותם המינית, או המגדרית, הם לא מקבלים מעמד של פליט בישראל, הם שוהים כאן עד שאנחנו בעצם, או שהם עוזרים לעצמם, או שהארגונים האזרחיים עוזרים להם וכמובן תמיד אנחנו מחכות לפחות שנתיים-שלוש עד שמשהו מתחיל לזוז עם מדינה שלישית שתוכל לקלוט אותם, הסוגייה הזאתי היא סופר מאתגרת, כי מצד אחד אנחנו בעצם, אם הם כבר מגיעים ואם הבשורה החדשה של אשרת עבודה אז בעצם אנחנו יודעים פחות, או יותר שאותה קהילת להט"ב פלסטינית הם צריכים תקופה מסוימת על מנת, גם ללמוד עברית שידעו להסתדר בעבודה, גם ללמוד אנגלית, כי הם בעצם ייצאו למדינה שלישית ושיהיה להם בעצם את היכולת לטפל בהם נפשית, יכולת שלהם לעמוד מול אתגרים על מנת שהמדינה השלישית תסכים לקבל אותם, אני עמוק בתוך התהליכים האלה של יציאה של להט"בים מכאן, אני מתנהלת מול השגרירות הקנדית, בהחלט סיפור די מורכב.
אבתיסאם מראענה: השאלה היא כזאתי, האשרה כרגע שניתן להם הוא שלושה חודשים והוא גם משתנה ופתאום ראיתי שהוא חודש, או חודש וחצי, תיכף יגיע, יצטרפו אלינו לדיון אנשים עוד פלסטיני להט"ב, אני אשמח שתתייחס לסוגייה הזאת.
אופיר שמא: טוב, אז אני אסביר, כשאדם מגיע, כשאדם מופנה אלינו למנהל האזרחי, הוא בעצם מגיע לראיון, עד לראיון על מנת שלא יצטרך להמתין כאשר הוא בעצם שוהה בלתי חוקי והוא ממתין לנו לראיון, בכפוף להיעדר מניעות מגופי הביטחון ולהסכמת המפקד הצבאי כמובן, הוא יקבל אישור בעצם עד לראיון, בדרך כלל האישורים האלה הם למשך חודש, על מנת שלא ייווצר מצב שבזמן ההמתנה הוא נמצא ללא אישור, עכשיו גם למה שאמרת קודם לגבי הזמנים - - -
אבתיסאם מראענה: לא, לא, גם יש אנשים שהגיעו לראיון וקיבלו אשרה לחודש.
אופיר שמא: במהלך החודש הזה הוא בדרך כלל יזומן לראיון, הריאיון הוא בדרך כלל יהיה ראיון של פנים מול פנים, אנחנו משתדלים מאוד שלא לבצע ראיונות בזום, אלא באמת בצורה פרונטלית על מנת שנהיה מסוגלים באמת להסתכל על הבנאדם ולהבין באמת מה העניין.
אופיר שמא: ההיתרים יכולים להינתן עד שישה חודשים והם יכולים להתארך לאחר מכן.
אבתיסאם מראענה: ממתי הסיפור הזה של שישה חודשים?
אופיר שמא: מאז ומתמיד.
אבתיסאם מראענה: לא ראיתי שום דבר שיהיה כתוב בו שישה חודשים, אני אומרת לך בשיא האמת, אני רוצה לראות אשרה אחת של מישהו שיש לו שישה חודשים.
אופיר שמא: אה בוודאי שיש, זה אני דווקא מאוד בטוח בעצמי.
אבתיסאם מראענה: העניין של שישה חודשים ושלושה חודשים וחודש וחצי, זה משהו שאני יכולה להבין לפי מה ניתן שישה חודשים?
אופיר שמא: שישה חודשים זה המקסימום האפשרי, לא ניתן לתת יותר מזה באקט אחד, אני גם מקצועית, אם ישאלו אותי אני חושב שזה שאנחנו גם רואים את האדם לאחר זמן ורואים מה קרה אתו, זאת אומרת - - -
אבתיסאם מראענה: מה יכול לקרות?
אבתיסאם מראענה: עד היום לא עבד, מה יכול לקרות לאותו בנאדם?
אבתיסאם מראענה: מה פתאום - - -
אופיר שמא: יכול לקרות המון דברים.
אבתיסאם מראענה: קם בבוקר והחיים יפים?
אופיר שמא: לא, כמו שאנחנו שמענו עכשיו מס', שתיאר לנו קצת מה היה לו שהיה ב"גג הוורוד".
אופיר שמא: ושהוא עבר איזשהו תהליך ושהוא קצת התארגן על עצמו, יש אנשים שאת רואה שמתארגנים על עצמם, יש כאלה שאת רואה דברים קצת אחרים, יש מקרים שמגיעים לראיון ואני מבקש מהם בעצם ברשותך כבוד יושבת הראש, אני מדבר על מאוימים באופן כללי, אוקי, מכיוון שמה שאנחנו בוחנים בעצם זה האיום, מדינת ישראל מכניסה לארץ ונותנת אישורים בגין איום ולכן ישנם מקרים שאנחנו גם אומרים לאנשים לפנות למסגרת, לפנות למשרד הרווחה, לפנות ל'שלטר'.
אופיר שמא: כן, אני חושב שיש חשיבות רבה ללראות את הבנאדם במהלך הזמן - - -
אבתיסאם מראענה: זה הבנתי, ראיתי את הבנאדם, עשית אתו ראיון, הבנאדם מאוים, אין לנו ספק שהבנאדם מאוים.
אופיר שמא: בדרך כלל הוא יקבל אישור, אם הוא מאוים הוא בדרך כלל יקבל אישור.
אבתיסאם מראענה: עכשיו הבנאדם הזה יושב מולך, אתה גוף ישראלי שבעצם מראיין אותו, הבחור ברח, איומים, אין לו עברית כל כך, איך אתה בוחן, איך אתה מגיע למצב שאתה באמת לגבי האיומים זה יושב לך מול העיניים, מה אתה בעצם משחזר לו את הטראומה?
אבתיסאם מראענה: איך הדבר הזה נעשה?
אופיר שמא: אז אני אומר, הריאיון מתבצע כמו שאמרתי בצורה בלתי אמצעית, הוא מגיע, יש לו מתורגמן בחדר - - -
אבתיסאם מראענה: שזה וואחד דבר.
אופיר שמא: ישנו כמובן רישום של פרוטוקול וכו', זאת אומרת זו וועדה די מסודרת וראיון מסודר, בעיקר שואלים אותו, זאת אומרת אני לא יודע לאיזה רזולוציות בדיוק להגיע, בעיקר שואלים אותו, הוא מקבל כוס מים, מדברים אתו, שואלים אתו, מה קרה, תאר קצת את הקשר עם ההורים, איפה שאנחנו רואים שקשה אני משתדל קצת לסגת וללכת למקומות אחרים, זאת אומרת מקומות שבהם קיבלנו כבר תשובה, אני לא אלך ואבחש בהם, אני לא חושב שזה המקום, אלא אם תאמרי לי לערב באמת ככה ברזי המקצוע, אבל כן אני שואל, אני שואל על הקשרים עם המשפחה, אני שואל את מה שאת שאלת לא מזמן, געגועים, משפחה, מי, לאן הולכים, איך הדבר קרה, איך אתה מנהל את החיים כרגע.
אופיר שמא: אני חושב שישנם ראיונות באמת ארוכים, כי אנחנו מגיעים באמת לשיחה מאוד עמוקה על מה קורה ואיזה מענים ישנם ואינם, אגב, כידוע, זאת אומרת אנחנו כפופים לתקנות ולחוק אני לא יכול לתת הבטחה למשהו שמדינת ישראל לא יודעת לתת, אבל אנחנו כן שואלים, אני כן שואל תמיד, לאן אתה הולך מכאן, איך אתה מגיע, אלה דברים שהם רלוונטיים, ככול ואפשר לשנות מועדים, ללכת קצת עם האדם אז אנחנו עושים את זה, אני לא אגיד שאנחנו קובעים ראיונות בהתאם ללו"זים של כל אחד, אבל אנחנו כן מאוד משתדלים ללכת לקראת, תראי, סך הכול מדובר באנשים שמגיעים אחרי שבר מאוד מאוד גדול, לא צריך אותי כדי לומר את זה, אבל כן, אני שומע את כל התיאורים, כל מה שהיה שם ומאוד משתדלים להגיע לאיזושהי הבנה מושכלת של איך לתת את ההיתר, עכשיו לראיה אם תסתכלו רגע לסטטיסטיקה של ההיתרים אז רוב רובם של הפונים מקבלים בסופו של דבר היתר, זאת אומרת הם לא מגיעים לכאן אחרי ש - - -
אבתיסאם מראענה: כן, אני לא יודעת איפה הסטטיסטיקה הזאת שאתה מדבר עליה, יכול להיות ששלחת - - -
אופיר שמא: בתשובה לבג"צ, יותר מפעם.
אבתיסאם מראענה: אוקי, אז בעצם עכשיו בואו ננסה לקחת טוויסט בעלילה בעקבות החלטת המדינה לבג"צ, מה בעצם אתה רואה עכשיו יש את אשרת העבודה אז בעצם אתה אומר אם אתה רואה מולך להט"ב פלסטיני מאוים, שברו לו את הראש, שברו לו את החיים, אין לו לאן לחזור, אתה מבין את הסוגייה הזאתי, אני חושבת שהרוב הם כאלה אז אתה בעצם אומר אני נותן שישה חודשים אשרה שיש בתוכו בעצם יהיה כתוב שיש לו את היכולת עבודה, איך אתה חושב שזה הולך להשפיע, הרי יש לך מטרה כמו רוב, בעצם המטרה היא שהאנשים האלה יוכלו למצוא לעצמם בית לא בישראל, נכון?
אבתיסאם מראענה: האנשים האלה לא יכולים להיות פה, אין להם אופק, אין להם עתיד, אין להם חלומות כאן, לא צריך גם לעזור להם לחלום יותר מידי, כי פה זה לא המקום שיגשים להם את החלום, המטרה בעצם שהאנשים האלה יצאו כמה שיותר מוקדם ממדינת ישראל למדינה שלישית.
אופיר שמא: המטרה בעצם זה שהם מדובר באנשים צעירים, אני גם אומר להם את זה לפעמים, המטרה בעצם שהם יוכלו ככול האפשר מהר להגיע למצב שבו הם מנהלים אורך חיים עצמאי, פרודוקטיבי, מגשימים את עצמם, עושים דברים עבור עצמם.
אבתיסאם מראענה: איפה יגשימו את עצמם?
אופיר שמא: ולשאלתך, ככול שהדבר לא מתאפשר למדינת ישראל מכיוון שאנחנו בסופו של דבר חיים במדינת חוק וכפופים לחוק של מדינת ישראל אז כמובן שאני אשמח שיהיה להם את האפשרות להגיע לכל מקום שייתן להם את המענה הזה.
אבתיסאם מראענה: אוקי, איך אתה עוזר להם להגיע למצב שהם מגשימים את עצמם הכי טוב שאפשר?
אבתיסאם מראענה: איך אנחנו עוזרות להם, יש להם אשרת עבודה, מה עוד צריך?
אופיר שמא: תיראי, עצם האשרה זה אני יכול להגיד ממקור ראשון מכיוון שאני רואה את האנשים פיזית, עצם האשרה שם אותנו כבר במקום אחר לחלוטין, כלומר שאם לפני שבוע היו מגיעים אנשים ואומרים שהם לא יכולים בעצם לעשות שום דבר, לא יכולים לעבוד, לא יכולים לצאת אז היום אנחנו נמצאים בסיטואציה שהיא אחרת לחלוטין, זאת אומרת הדבר כבר התפרסם בעיתונות וכו' כך שכפי שאמרת בתחילת הוועדה.
אופיר שמא: את בעצם שואלת על משהו שהוא יותר הוליסטי, על משהו שהוא תוכנית שהיא יותר גדולה, אני לא מכיר תוכנית כזאת היום, אני כן יכול לומר שגם היום וגם לפני שבוע כשאנשים יצאו מראיון, הם גם קיבלו איזשהו כרטיס שיוכלו ליצור קשר, גם משרד הרווחה לתת להם טיפול ככול שאנשי המקצוע ויושבת כאן לידי מיכל ממשרד הרווחה והביטחון החברתי, ככול שאנשי המקצוע סבורים שהטיפול הזה הוא הכרחי ומגיע ואפרופו שמגיעים ל"גג הוורוד" ולכל מיני מסגרות זה חלק מהעניין, חלק מהטיפול.
אבתיסאם מראענה: כן, ארבעה חודשים אחר כך הם - - -
אופיר שמא: אני לא יכול לומר, אני מסייג את דברי, אני לא יכול לומר שהדבר הזה מהווה איזושהי מטרייה מלאה.
אופיר שמא: אבל את שואלת שאלה טובה בנוגע לחלק היותר הוליסטי, זאת אומרת ברגע שהם בישראל, המנהל האזרחי הוא גוף מנהלתי שיודע לתת בעצם את ההיתר ומפה צריך לראות באמת איך בונים תוכנית שהיא קבועה בזמן.
אבתיסאם מראענה: אוקי, טוב, אני אקח את השיח מכאן, אני דווקא אומרת יאללה עשינו צעד אחד, עברו כמה חודשים מאז האירוע ישיבת הוועדה שהייתה לנו לפני כמה חודשים, זה היה ב-1 במרץ עשינו את האירוע, היום אנחנו ב-20 ליוני, יעני עברו שלושה חודשים וחצי, רציתי לדייק יותר במספרים, אבל סבבה, שלושה חודשים ואנחנו בהחלט בשינוי מהותי בשלושה חודשים וזה דבר גדול.
אבתיסאם מראענה: עכשיו בואי נתפור חבילה רווחתית, סבבה?
אבתיסאם מראענה: אתן מסכימות איתי?
אבתיסאם מראענה: יאללה בואו נצא לדרך, עכשיו בשביל לתפור את הסיפור הזה, אני אשמח שקודם כל רשות האוכלוסין, תהילה אראל, תהיה איתי, תהילה בוקר טוב.
תהילה אראל: בוקר טוב.
תהילה אראל: בסדר.
אבתיסאם מראענה: את יכולה להגיד לי בבקשה למה זה שישה חודשים אשרת כניסה שלהם לארץ ולא יותר?
אבתיסאם מראענה: למה זה נגיד לא, הרי אם אנחנו מסתכלות על סטטיסטיקות ואנחנו מעבדות את כל הנתונים, אנחנו מדברות קודם כל על מספר לא עצום של פלסטינים שהם מחכים לנו שמה על הגדר וכולם להט"בים ורוצים להיכנס למדינת ישראל, אנחנו מדברות על עשרות בודדים, אנחנו משהו כמו 92, נכון להיום, סבבה, אז אנחנו בעצם אומרות שהמספר לא כל כך גדול וזה לא מאיים על צביון מדינת ישראל ואני שואלת את השאלה, אנחנו מכירות פה טוב מאוד את הסוגייה הזאתי ואנחנו גם מבינות עד שאותם אנשים מתארגנים על עצמם, רוכשים לעצמם יכולת של השפה העברית, ביטחון עצמי, רווחה, התאוששות מפוסט טראומה, אם אשר בכלל להתאושש מפוסט טראומה כל כך מהר, אנחנו גם לא עוזרים להם כל כך להתאושש מפוסט טראומה, אבל יאללה בסדר, יש לנו תקופה מסוימת שהאנשים האלה צריכים על מנת לארגן אותם והם יתארגנו בעצמם על מנת שמדינה שלישית תקלוט אותם, למה האשרת כניסה שלהם, או אשרת שהייה שלהם בארץ היא רק שישה חודשים ואנחנו לא יכולות להגיד שנה וחצי שבה יש לו אשרה, אנחנו יודעות שהוא מאוים הוא נמצא פה על אשרת רווחה, הוא מאוים בגלל זהותו המינית והמגדרית, למה לא לאפשר את השנה וחצי של האשרה?
אבתיסאם מראענה: ובזמן הזה אנחנו תופרות להם את חבילת הרווחה בארץ, נשמע לך הגיוני?
תהילה אראל: אני שומעת את השאלה שלך, קודם כל השאלה הזאת צריכה להיות מופנית למפקד האזור, אנחנו כפי שאמר אופיר אנחנו כפופים לחוק הוראת חוק האזרחות והכניסה לישראל, הוראת שעה התשפ"ב 2022, בסעיף 8 לחוק, מדברת על היתרים נוספים ובסעיף 8.3 לחוק, קודם כל סעיף 8 מדבר "על אף הוראת סעיף 3, ראשי מפקד האזור" - לכן אני מפנה אותך את השאלה אליהם – "לתת היתר לשהייה בישראל למטרה כמפורט להלן, 1 זה טיפול רפואי, 2 זה עבודה בישראל ו-3 זה למטרה זמנית ובלבד שהיתר לשהייה למטרה כאמור יינתן לתקופה מצטברת שלא תעלה על שישה חודשים".
אבתיסאם מראענה: כן, אבל אני לא רואה איפה הם נכנסים בתוך הסיפור הזה, בואו נעבור שנייה לחברים שלנו של מפקד האזור, שלום לך, גברתי, את לא רשומה לי פה, נכון?
אבתיסאם מראענה: כיש לך זכות דיבור, אבל אני אתן לך, תציגי את עצמך לפרוטוקול בבקשה.
ענבל ממן: בוקר טוב, ענבל ממן, סגן רען אזרחי במנהל אזרחי.
אבתיסאם מראענה: כן, גברתי, איך אני אקרא לך, מה הדרגה שלך?
ענבל ממן: רב סרן.
אבתיסאם מראענה: רב סרן.
אבתיסאם מראענה: כן, רב סרן ממן.
אבתיסאם מראענה: טוב, סבבה, מה את אומרת על הסוגייה הזאת?
אבתיסאם מראענה: הרי יש פה סוגייה שהיא בהחלט מעניינת, היא אחרת, זה לא באתי לעבוד, זה לא נכנסתי בשביל טיפול רפואי, מה אנחנו עושים עם אותה קבוצה?
ענבל ממן: אז קודם כל באמת ההיתרים האלה לא השתנו במשך כל השנים שהם הונפקו, המקסימום הוא חצי שנה כשזה בעצם יכול להתחדש, אגב גם רישיונות התעסוקה בישראל מונפקים לחצי שנה ומתחדשים.
אבתיסאם מראענה: כן, אבל הם לא באו בשביל לעבוד, בואו נזכיר, האנשים האלה באו לקבל כאן הגנה זמנית.
ענבל ממן: זמנית עד מציאת פתרון קבוע.
אבתיסאם מראענה: בדיוק, מה אני עושה עם הקבוצה הזאת?
ענבל ממן: ממשיכים לתת להם ולחדש להם במידת הצורך.
אבתיסאם מראענה: שישה חודשים?
אבתיסאם מראענה: האם את יכולה לבחון עם מפקד האזור את הסוגייה לקבוצה הזאתי ספציפית, כן שיהיה להם בעצם את האפשרות של אשרת שהייה לתקופה יותר ממושכת משישה חודשים?
אופיר שמא: זה לא החלטה של - - -
אבתיסאם מראענה: אז של מי?
אופיר שמא: מכיוון שדובר כאן על הסעיף בחוק זה נתון בעצם לחקיקה.
אבתיסאם מראענה: חקיקה.
אופיר שמא: כן, ככול והחוק ישתנה, כמובן שהמפקד הצבאי יוכל לתת בהתאם לחוק.
אבתיסאם מראענה: הבנתי, טוב, אני מחוקקת, אני אשמח לחוקק חוק כזה, מעולה.
אבתיסאם מראענה: אוקי, תודה רבה.
אבתיסאם מראענה: אנחנו נעבור לשוויון חברתי, מיכל, שלום בוקר טוב.
מיכל אבס: בוקר טוב, אני מיכל אבס, אני מנהל את תחום הדיור במנהל תחום באגף החוץ בייתי, חלק מזה זה ההוסטלים והלנות החירום שלנו לקהילה הלהט"בית.
מיכל אבס: אז קודם כל אני מברכת, אני מצטרפת כאן לברכות, זה בעצם נותן לנו מרחב, אני אגיד לנו, יש כאן נציגה, אני מרגישה חלק למרות שאנחנו כ - - -
אבתיסאם מראענה: שרון, בוקר טוב, הגעת יפה מהפקקים והזה והוייז.
מיכל אבס: זה חשוב אז היא הגיעה.
מיכל אבס: אז אנחנו כאן ביחד, אבל אני אגיד חלק מהנושא הטיפולי שקומי זה תעסוקה, גם לאנשים שאנחנו יודעים שהם זמניים אצלנו, אני חושבת החוויה של תעסוקה, הם דיברו טוב ממני, אין לדעתי מה להוסיף, להיות עצמאי, להיות בוגר עצמאי, לקבל כסף ולהתנהל אתו היא חוויה טובה ואנחנו מברכים על ההחלטה, כי לנו זה נותן בעצם מרחב עבודה טיפולי-שיקומי.
אבתיסאם מראענה: תפרטי לי.
מיכל אבס: כל הנושא מבחינתנו של שיקום, חלק גדול מהשיקום הוא לא רק הטיפול בחדר הטיפול, או בקבוצות, אלא בעצם לצעירים, כן, אני מדברת על צעירים, זה לחוות - - -
אבתיסאם מראענה: את מדברת על חדר טיפול, זה נשמע לי וואוו, אבל אנחנו בואי זה ארבעה חודשים הלנת חירום.
מיכל אבס: אז אני אגיד, קודם כל הלנות חירום, אנחנו יודעים ומנסים להתמחות בטיפול קצר, אני רק אגיד לכאן לוועדה, אבל בכלל, נכון להיום הלנות החירום הוארכו והיו אצלנו לחצי שנה ולא לארבעה חודשים מתוך - - -
מיכל אבס: המכרזים עכשיו שיצאו להלנות חירום החדשות, יצאו לשישה חודשים, אנחנו ניישר קו גם עם ההלנות הקיימות זה באמת אחרי שיתוף ציבור שאנחנו עושים בכל המרכזים שלנו והנתונים הראו שכדאי להאריך לחצי שנה, אנחנו משתדלים לעמוד בזה לחצי שנה, כי הלנה היא חירומית כהגדרתה, הרעיון הוא להיות חירומי.
אבתיסאם מראענה: כן, את זה הבנתי.
מיכל אבס: אוקי, אז אותו דבר כאן, אבל החוויה של יציאה לעבודה ומציאת מקום עבודה וההתנסות בזה היא חוויה טובה ונכונה לשיקום.
מיכל אבס: אני כן אשים את הנושא של הלהט"בים הפלסטינאים שאנחנו יודעים שבאמת הם זמניים כאן ואני מעבר לעבודה שדיברת על תוכנית הוליסטית לי חסר החברים שלנו ממשרד הכלכלה משהו שפעם דיברנו וחלמנו כדי שזה - - -
אבתיסאם מראענה: חלמתם ביחד בלעדיי?
מיכל אבס: לא, לא איתם, חלמנו אנחנו והם חסרים לנו על הנושא של מיומנויות תעסוקתיות ועבודה, כי בשלושה חודשים יש מקצועות שכן ניתן - - -
מיכל אבס: ניתן לקבל תעודה - - -
אבתיסאם מראענה: נגיד יש לשגרירות קנדה, אחד הדברים שביקשו מאיתנו, אמרו לא כולם צריכים ללכת למסלול של בעצם נרדפים, שיש שמה עומס מטורף אז בואי נלך על מסלול של אנשים שבעצם יש להם הכשרה מקצועית ואפשר בעצם - - -
מיכל אבס: נכון ואם הקשר שלך עם קנדה, אני לא מכירה אבל אני אשמח.
אבתיסאם מראענה: יש לי קשרים עם קנדה מה?
מיכל אבס: אז אני אשמח לדעת - - -
אבתיסאם מראענה: כן, את רוצה שאני אתווך לך את הקנדים?
מיכל אבס: כן.
אבתיסאם מראענה: מה אתם רוצים?
מיכל אבס: כן, אם אני אדע, כי מה שאנחנו עושים כאן בארץ ממפים את המקצועות התעסוקתיים שצעירים יכולים להיות בהם , אני לא מדברת אקדמאיים, כי בשלושה חודשים אי אפשר אקדמיים, אם אני אדע סתם לצורך העניין שבקנדה נושא הבינוי - - -
אבתיסאם מראענה: לא, אבל את נתקעת, סליחה, המילה נתקעת, אבל את מדברת על שישה חודשים, הם לא פה שישה חודשים, הם במסגרת חירומית שישה חודשים, אבל הם יכולים להיות פה יותר, יכולים להיות פה שנתיים-שלוש, בזמן הזה הם יכולים לעבור הכשרה, הם יכולים גם ללכת ללמוד, מה קרה?
אבתיסאם מראענה: למה לא ללכת לאקדמיה?
מיכל אבס: ברור, אני מבחינתי - - -
אבתיסאם מראענה: מה רע?
מיכל אבס: אנחנו מבחינתנו ברגע שיש להם אשרה, גם שהייה וגם עבודה, הם יקבלו מבחינתנו כל מה שמקבל כל אזרח פה במדינה שלנו, מה שאני יכולה להציע בכל המסגרות שלנו, אני לא רואה הבדל, עד היום היה לנו בעיה בנושא של תעסוקה, אם זה נפתח, הם יקבלו את כל, אני אגיד יותר בשמי, גם את הדברים שיתד נותנת לצעירים.
אבתיסאם מראענה: שזה מה?
מיכל אבס: הכנה לעולם התעסוקה, מקצועות אקדמיה, שילוב, זאת אומרת מבחינה - - -
אבתיסאם מראענה: לא, לא, את אומרת לי פה מלא דברים.
מיכל אבס: אני שמחה.
אבתיסאם מראענה: הכנה לעולם התעסוקה, מה זה אומר הכנה לעולם התעסוקה?
אבתיסאם מראענה: בעצם יתד יש להם תוכנית ואת אומרת בעצם אני יכולה להתאים את התוכנית של יתד לאותה קהילה?
מיכל אבס: אני מבחינתי רואה בהם בני אדם.
אבתיסאם מראענה: אני מסכימה, לא אבל מה זה תוכנית יתד?
מיכל אבס: תוכנית יתד נותנת מענים לצעירים במדינה שלנו, היא קיבלה מנדט לבנות לצעירים שברווחה תוכניות לצעירים, מדיור שאנחנו עושים את זה בשיתוף, לסגירת חובות עכשיו, מכינות יש להם, יש להם תוכניות ענקיות לצעירים עד גיל 26 ומבחינתי אני מקבלת מבחינתי מקבל שירות לכל מסגרת אצלי בחוץ ביתי, מקבל את כל המעטפת שלנו, אנחנו יכולים - - -
אבתיסאם מראענה: בגלל שהוא קיבל אשרה, אשרת תעסוקה, אשרת עבודה?
מיכל אבס: קודם כל אשרת שהייה כאן, כי זה הייתה, עבודה על אחת כמה וכמה, ברור.
אבתיסאם מראענה: הבנתי, אז בעצם אומרת מהרגע הזה שיש להם אשרת שהייה יש להם אישור תעסוקה אז בעצם הם יכולים באופן אוטומטי להשתלב ולקבל את מה שיתד מציעה להם?
מיכל אבס: אנחנו נדאג שזה מה שייקרה, כן.
אבתיסאם מראענה: אז אתם תדאגו שזה ייקרה, טוב, זה נשמע לי סופר מעניין, אז למה רצית מהחברה שלי במשרד הכלכלה, לא חלמתם ביחד אז את רוצה לדבר איתי, גברתי, ממשרד הכלכלה, אני יודעת מה השם שלך, נועה, בבקשה.
מיכל אבס: אני אגיד שיש מלא קורסים והכשרות ודברים טובים שאפשר לעשות שיתופי פעולה.
נועה נאמן: יו"ר הוועדה את מכירה את התפקיד שלי, אני מיחידת הממונה על זכויות עובדים זרים בעבודה ו - - -
אבתיסאם מראענה: תיכף הם מצטרפים.