GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אבתיסאם מראענה: אופיר אתה יכול לענות לנו פה, עלו כמה שאלות גם לגבי הריאיון, גם לגבי שער אפרים, גם לגבי בנאדם שהוא כמו פ', קיבל כבר את האשרה שלו ואז הוא בעצם מגיע שוב לשער אפרים ואני ליוויתי אותו, אגב, אשרת השהייה האחרון שלו, אני הייתי על זה, על הסיפור שלו, אני עשיתי את זה בעצמי, התערבתי.
אופיר שמא: במה?
אבתיסאם מראענה: באישור שהייה של פ', ספציפית הוא, אני הייתי על הסיפור הזה, תסביר לי למה?
אופיר שמא: טוב, אז אני אתחיל בעצם ממה שאת שאלת, ראשית כל כפי שאמרתי קודם, אני רואה חשיבות בלראות את האנשים אחת לחצי שנה, הייתה איזושהי הערה/בקשה של האגודה למען הלהט"ב לפני שנה בערך כשנפגשנו, שההיתרים באמת יינתנו לחצי שנה ולא לזמנים קצרים יותר כיוון שכשהייתי רואה שיש איזושהי מצוקה, או משהו אקוטי אז הייתי אומר, אוקי, אז עוד שלושה חודשים, עוד ארבעה חודשים, לאחר שהם בעצם נתנו, התחלנו לתת את ההיתרים לזמן המקסימלי שהוא חצי שנה, וביקשנו איזשהו דיווח תוך כדי הריאיון, אמרתי אוקי אז, אם האגודה למען הלהט"ב, או כל אחד שנמצא אתו, או אפילו הוא עצמו, אם אפשר לעדכן בעוד שלושה חודשים, להוציא דוח, להוציא משהו שאומר בעצם מה המצב של האדם כיוון שההיתרים מתחדשים כל חצי שנה וזהו הזמן המקסימלי - - -
אבתיסאם מראענה: הם ממש לא כחצי שנה, אני אומרת לך, אני לא יודעת מאיפה האינפורמציה הזאתי הגיעה.
אופיר שמא: אנחנו נוכל להציג את זה.
אבתיסאם מראענה: תאמין לי אני יכולה לקבל תעודת הוקרה על מזכירות של חידוש היתרים של פלסטינים ואחרים במדינת ישראל, תאמין לי אני יכולה מחר לעבור לג'וב חדש.
אבתיסאם מראענה: אני רואה את ההיתרים, אני רואה מישהו שהסתיים לו ההיתר, מקבל חודש וחצי, או חודש, אני באמת רואה את הדבר הזה, יש שמה מצוקה קשה, זה לא שישה חודשים.
אופיר שמא: אם מסתיים לו ההיתר והוא מקבל חודש וחצי, או חודש, הוא מקבל את זה כדי שיהיה לו זמן להגיע לעוד ריאיון.
אבתיסאם מראענה: סליחה על הטון, למה?
אבתיסאם מראענה: תסביר לי, למה?
אופיר שמא: כיוון שאם אנחנו רוצים לראות - - -
אבתיסאם מראענה: אם היה עובד סוציאלי שם, או מטפל, או פסיכולוג, היה אומר לך שאתה מטרגר לו את הפוסט טראומה שלו, באמת, אני מנסה להבין, איזה ראיון יהיה לו כשהבנאדם הזה כבר נרדף?
אבתיסאם מראענה: הוא כמעט רצחו אותו, איזה ראיון?
אבתיסאם מראענה: סליחה על שאני הגעתי לזה.
אופיר שמא: טוב, אז ראשית כל יושב שמה עובד סוציאלי.
אבתיסאם מראענה: מי זה?
אופיר שמא: אני.
אבתיסאם מראענה: טוב, אתה מדבר ערבית?
אופיר שמא: אני לא מדבר ערבית כמו שאמרתי יש שמה מתורגמן, מתורגמן מקצועי.
אבתיסאם מראענה: מה הסיכוי שהמתורגמן הזה לא יהיה אותו מתורגמן שתול, הוא לא שתול, כי הוא עושה עבודה לא טובה שתולה, אבל למה?
אבתיסאם מראענה: למה שלא יהיה שמה עובד סוציאלי ששפת האם שלו ערבית?
אופיר שמא: כיוון שכל הסיטואציה היא שמתאם הרווחה בעצם מדבר איתך באופן בלתי אמצעי, לא באמצעות מישהו אחר, לא באמצעות עובד אחר, אלא באופן בלתי אמצעי, רואה אותך, מסתכל עליך, אתה מסתכל עליו, יש גם אינטראקציה בין בני אדם ובסופו של דבר - - -
אבתיסאם מראענה: אבל מעדות פה שאמר פאדי אמון, הוא אומר שאתם לא נחמדים, אני לא הייתי חותמת שאת לא נחמדים, אבל משהו שמה לא עובד.
אופיר שמא: ראשית כל יכול להיות, אני לא יודע, אני לא, זה צריך לשאול את המשפחה שלי מה בדיוק, אני חושב שיש משהו לא סביר באומר פאדי שאנחנו לא נחמדים, כיוון שצריך להבין - - -
פאדי אמון: יש לך את האנשים פה אתה יכול לשאול.
אופיר שמא: אני מכיר את הכתבה, אני קראתי אותה בעיון רב דרך אגב.
אופיר שמא: אני אגיד כך, כשאנחנו מסתכלים ואני כרגע נותן גם איזשהו משהו קצת מקצועי, כשמסתכלים על אדם צריך להבין את כל הסיטואציה שבה הוא נמצא, האנשים לא מגיעים אליי ויעידו כאן אנשים שהיו, הם לא מגיעים אלינו בגלל שהיה להם טוב והם פתאום הגיעו והם באו לראות אותי לשיחה, הם באו בעצם לספר על דברים מאוד מאוד לא פשוטים, איפה הבחור שישב פה קודם?
רמי פחל: אני פה.
אופיר שמא: אוקי, מה שאתה תיארת בעצם, תזכיר לי את השם?
רמי פחל: רמי.
אופיר שמא: רמי, אני מתנצל לוקח לי זמן עם שמות, מה שאתה תיארת בעצם שאנשים רוצים עוד ועוד לדבר, זה בדיוק זה, הם מגיעים כשהם נמצאים במצוקה, הם מגיעים שהם נמצאים במקומות הכי הכי נמוכים, נתת מספר - - -
אבתיסאם מראענה: אבל סליחה, פ' כשהגיע אליך בפעם השנייה, זימנת אותו לריאיון, הוא לא בא להיפגש איתך כי רצה לדבר על הלב השבור שלו.
אופיר שמא: בוודאי.
אבתיסאם מראענה: הוא אולץ להגיע אליך שלא ברור למה.
אופיר שמא: הוא מראש לא בא לדבר איתי על הלב השבור שלו.
אופיר שמא: הוא מראש בא להבין שנייה מה המצב.
אבתיסאם מראענה: מה זה מצב?
אבתיסאם מראענה: הוא נהייה לא להט"בי, לא נרדף?
אופיר שמא: זה לא רלוונטי.
אבתיסאם מראענה: כאילו תסביר לי על מה הריאיון השני?
אופיר שמא: אנחנו מדברים על רדיפה, אנחנו לא מדברים על להט"ביות.
אבתיסאם מראענה: אז מה מפסיקים הפלסטינים לרדוף אותו?
אופיר שמא: לא, אבל כן היו מקרים לשאלתך גברתי, כן היו מקרים של אנשים שביקשו בעצם להשלים עם המשפחות, שאמרו שקורה איתם איזשהו תהליך אחר, כן היו מקרים כאלה ולא אחד, כמובן שמפאת צנעת הפרט והחוק, אני לא אפתח את המקרים האלה ברמה שכזו, אבל צריך להבין שהמקרים המורכבים, מדובר באנשים בסופו של דבר, כפי שאמרתי קודם צריך גם להסתכל ואני אומר את זה בהרבה מאוד ראיונות, צריך להסתכל שנייה גם מה צופן העתיד, אני חושב שאם אנחנו התחלנו את הוועדה הזאתי בבשורה שהיא בשורה מאוד מאוד משמעותית על איכות החיים של אותם אנשים אז אנחנו נרצה כן ונאמרו כאן אמירות רבות, גם של משרד הרווחה וגם בכלל של בעצם איך אנחנו מתחזקים ואיך אנחנו תומכים, אני חושב שלהגיד שנייה, המנהל האזרחי הוא לא - - -
אבתיסאם מראענה: אתה רוצה להגיד לי, רגע, אנחנו לא הרצאה פה של חצי שעה, אני חייבת גם להתחיל לסיים, אבל אני רוצה לשאול שאלה, התפקיד שלך זה לא לתת להם בעצם, אתה רוצה להגיד לי שאתה מתואם עם משרד הרווחה והמשרדים האחרים בדיוק שפ', או ס', או א', צריכים עכשיו פסיכולוג בהול, הרי זאת לא התקשורת שמתקיימת בינכם, זה לא שהוא כל כך צריך טיפול נפשי עמוק ואתם מתאמים בינכם את הדבר הזה, את המהלך ותופרים בשבילו איזה חבילת רווחה, או טיפול נפשי, הרי זה לא קורה, נכון?
אבתיסאם מראענה: אלא אם כן זה קורה ואני מורידה את הכובע, זה לא קורה, אתם לא תופרים לכל בנאדם שמגיע מריאיון לריאיון את הצרכים שלו ופתאום הוא באמת מתאושש, רוב האנשים שבאמת מחזיקים את עצמם, הם בזכות או המסגרת שהם נמצאים בה, או בזכות עצמם, אני ליוויתי יפה מאוד את נ', לפני פחות מחודש לכאן, ידעתי טוב מאוד מי תמך בו שם, מי שתמך בו זו מסגרת אחת, של עמותת "אותות", יש אנשים מדהימים שעובדים שמה ואבני דרך והדבר והקרדיט הכי גדול שמגיע זה מגיע לאותו נ', שהוא עמד על הרגליים, נלחם על החיים שלו על מנת שהוא יוכל בעצם לצאת מכאן, אבל אתה לא, אתה מספר לי סיפור, אנחנו משכללים מערכת מצב, הוא מגיע - - -
אופיר שמא: לא, לא, לא.
אופיר שמא: קשה לי לקבל את זה, אני לא מספר סיפורים, אנשים מגיעים, אנחנו רואים אותם, אנחנו יודעים גם להפנות את המקרים למשרד הרווחה בצורה ישירה ובצורה של החלטה, בצורה שמופיעה באופן פורמלי בפרוטוקול, אנחנו יודעים להגיד אם חלילה עולה חשד לסחר בבני אדם, אנחנו יודעים להפנות ליחידה של דינה, אנחנו מסונכרנים עם משרד הרווחה, אני לא אגיד גברתי יושבת הראש, אני לא אייפיף את המצב שאנחנו מסונכרנים באופן מלא ושאנחנו יודעים להגיד הוא זקוק לפסיכולוג קליני ספציפי וזה המענה שיינתן, אני כן יודע לומר שאנחנו יודעים להעביר את ההחלטות למשרד הרווחה להחלטת גורמי המקצוע, אנחנו כן יודעים להגיד לאנשים, תפנו לרווחות, אני כן יודע על מכתב שקיבלתי מנעמה לא מזמן אגב, שלא תמיד יש את כל התשובות, גם ברווחות בישראל, אני כן יכול לומר שאנחנו נמצאים בתוך איזשהו תהליך שאם אני מסתכל על מה קורה היום לעומת מה קרה לפני שנתיים אז היום אנחנו נמצאים במצב שהוא קצת אחר.
אופיר שמא: אני לא אהפוך את המציאות למשהו לא נכון, אני לא אגיד לך שהמצב כרגע הוא נהדר, אני כן אגיד שנעשים דברים שהם לפחות עם מה שפתחנו את היום, מאוד מאוד משמעותיים, זה אני חושב שכן אפשר לומר.
אבתיסאם מראענה: נעמה סבתו בוקר טוב, תודה על הסבלנות, את מוזמנת להגיד את דברייך.
נעמה סבתו: בוקר טוב, קודם כל אני כמון אצטרף להתרגשות, אני כן מתחברת לאיך שאת הגדרת את זה כתיקון, יותר ראוי אפילו מאשר בשורה, זה מאוד מרגש, אבל ז הכן המובן מאליו שהיה צריך לקרות, אבל תודה לכל מי שעבד בשביל שזה ייקרה.
נעמה סבתו: אני כן אתייחס לכמה דברים, אני אתחיל אולי באמת בכל העניין של הרווחה ואני אגיד את זה גם כשאלה, אני תוהה מי האחראי הרווחתי על הפונים שאנחנו מלווים ושארגונים אחרים מלווים, בעצם מה שקורה זה שהמצב של הפונים פה בארץ, בטח עד עכשיו עם העניין של היתרי העבודה, המצב שלהם הולך ומתדרדר, הפוסט טראומה הולכת ומעמיקה, אין להם שום זכאות לכלום, לא לבריאות, לא לעבודה עד היום ולא לשום שירות פסיכוסוציאלי, עכשיו אני יכולה לתאר מצבים שאנחנו כן מנסים, כשיש לנו מקרים מורכבים יותר, ממש כותבים דוחות מפורטים על הפונה ומתייעצים עם המנהל האזרחי כדי - - -
אבתיסאם מראענה: כדי מה?
נעמה סבתו: כדי לנסות, בעיקרון מה שאנחנו מקבלים זה שהם הגוף האחראי, אנחנו מנסים לפנות להבין מה המענים הקיימים, איזה מענים, איך אני יכולה לעזור עכשיו, אני היכולות שלי מוגבלות, מגיע אלינו פונה עם HIV בזנות, במצב נפשי, במצב פסיכיאטרי קשה ואנחנו נעזרים, התשובות שאני מקבלת זה, תפני אותו לרווחה, או שהוא ייפנה לרווחה, כאילו הוא ילך, "בטח" ויפנה עכשיו לרווחה, "מה זה הרווחה?" - - -
אבתיסאם מראענה: לא, גם אם פנית לרווחה?
נעמה סבתו: אני פניתי באופן אישי יצא לי לפנות לשלוש רווחות, שלושתם אני אגיד מצד אחד היו מאוד מאוד נשים נחמדות ממש ורוצות לעזור ושלושתם היו כאילו, אין לי מושג, כאילו אחת אומרת לי "רגע, מה זה המנהל האזרחי?
נעמה סבתו: על מה את מדברת", כאילו לא מבינה כלום בנושא הזה ואומרת לי "תשמעי, לחסרי מעמד, אני מצטערת, אין לי איך לעזור", אחת הציעה שהוא יכול להצטרף לאיזושהי קבוצה שלא מדברת בערבית, כאילו "אני יכולה אולי להציע לו קבוצה של להט"בים", זה ממש לא רלוונטי, אחת אחרת אמרה לי, "תשמעי, אני אומרת לך מראש, אין לי איך לעזור לחסרי מעמד, אין לנו את המענים האלה", משלוש רשויות שונות אז אני מה שאני מנסה להבין זה להגיד להיות בריאיון ולהבין שהמצב קשה ולכתוב אחרי זה באמת איזשהם צרכים לראות את הרווחה, מי זה הרווחה הזה, כאילו יש שלטרים וקורות גג, זה כן, ארבעה חודשים, זה מענה שיש, אבל יש לנו פונים מעל גיל 27, הם לא בכלל לא בקטגוריה הזאת, יש הרבה פונים שהם סיימו את השהות שלהם ב"גג", או בקורות גג, יש פונים שלא מתאים להם להיות ב"גג", מה הם אמורים לעשות?
נעמה סבתו: יש לי פונה שמסתובב בירושלים מעל גיל 27, ישן ברחובות, מה אני אומרה לעשות אתו?
נעמה סבתו: לאן הוא אמור ללכת?
נעמה סבתו: עכשיו מעבר למענה, מי הגורם שאחראי עליו?
אבתיסאם מראענה: ברווחה?
נעמה סבתו: מי הגורם הרווחתי שאחראי.
אבתיסאם מראענה: מי הגורם הרווחתי שאחראי, למי אני מטלפנת מוחרתיים?
מיכל אבס: אין צורך לצעירים כאלה, או אנשים כאלה, שהם חסרי מעמד, שבעצם אין להם רשות מקומית לפנות לרשות מקומית, כי הגיוני שהיא לא תוכל לעזור, רשות מקומית יש לה את הדיירים שלה, את מקבלי השירות שלה, היא לא תעזור, הגיוני, אני שמחה שיש כאלה שניסו לעזור ולהגדיל ראש, אבל יש לנו במחוזות גם מפקחים וגם ממונים, ממונה רואה תמונה גדולה ויכול להפנות ולראות לאן במטה ויש לנו אנחנו קוראים להם, קודם כל את עלית על סוגייה שאנחנו מנסים היום לדייק ולמצוא באמת מי הקייס מנג'ר שלהם, אבל עדיין יש לנו את מי שאחראית על כל האנשים שאין להם רשות מקומית ואז הם בעצם כאילו מימון שלנו, אבל הם אחריות שלנו של המדינה, יש כזאת גורם במשרד ותמיד את יכולה, א' אלינו כמטה, לגורמי מקצוע המוסמכים וב' במחוזות השונים במדינת ישראל יש ממונה מחוזי שיפתור לך תמיד את הבעיה, אם לא זה יגיע אלינו למטה וכתובות וטלפונים מפורסמים.
נעמה סבתו: אז קודם כל אני אשמח לקבל, אני אגיד שאני גם חלק ממה שאני מקבלת זה את הפניות או לרווחה בעיר שלו וגם השאלה שלי זה האם המנהל האזרחי הם נותנים היתרים מטעם הרווחה אז אולי כאילו שהחיבורים ייעשו דרך - - -
אופיר שמא: לא, לא, לא, זה לא מטעם הרווחה, אנחנו כן מתואמים מכיוון שבסופו של דבר אדם צריך לקבל איזשהו שירות, אבל לא, ההיתרים הם לא מטעם הרווחה, ההיתרים הם מטעם המנהל האזרחי, זה שני דברים שונים.
נעמה סבתו: כן, מה שאני באה להגיד זה אולי כזה דבר, גם אנחנו וגם ריטה וכל הגופים שמתעסקים עם האוכלוסייה הזאת, אנחנו מבוססים על מתנדבים, אנחנו לא שירות פורמלי וזה ניראה לי די הזוי, כלומר - - -
אבתיסאם מראענה: טוב, אני אעזור לך עם ההזוי, כי זה בדיוק תפקידי לפרק את ההזיה ואנחנו נעשה לזה סדר, את רוצה מעבר לזה שאת אומרת שהסיטואציה הזויה, אני גם לא הבנתי כלום מהרווחה, בואי נעשה סדר, רוב האוכלוסייה הזאתי היא לא פזורה בכל הארץ, אתם לא תמצאו אותם מפוזרים בכל הארץ, אנחנו בדיוק איפה, חיפה, תל אביב יפו, פחות או יותר, נכון?
אבתיסאם מראענה: זה האזורים שמתנקזים אליהם, איפה שיש אוכלוסייה גם להט"בית ערבית-ישראלית שתומכת בהם, איפה שיש ארגונים, אליהם צריך פשוט לדבר ולא פתאום להפוך את זה עכשיו מחוזות וזה, תיכף אני אטיל עלינו משימה קטנה.
נעמה סבתו: זה משימה באמת קטנה ולא תהיה בעיה בדבר הזה.
אבתיסאם מראענה: היא לא תהיה, אז אנחנו תיכף מטילה עלינו משימה קטנה.
נעמה סבתו: יש מחוזות, תקבלי את הכול - - -
נעמה סבתו: משהו אחרון אני אגיד אולי שבעצם אנחנו מדברים פה על אוכלוסייה שהאופק שלהם זה יציאה למדינה שלישית, השהות שלהם פה היא שהות זמנית, אבל ארוכה ואני אגיד שהאינטרס באמת של כולנו פה זה שהם יקבלו פה את המענים, קודם כל הבסיסיים וההומניטריים ושהם ישתקמו פה, כי בסוף כשהם לא כולנו מפסידים מזה בראש ובראשונה.
שרון רוזנפלד: נעמה, אבל אני רוצה רגע גם לדייק את מה שאת אומרת השאיפה שלנו שהם יוצאים למדינה שלישית, אבל בפועל האחוז של הצעירים הפלסטיניים שיוצאים למדינה שלישית הוא כל כך מינורי שהוא - - -
אבתיסאם מראענה: ברור מינורי, למה שלא יהיה מינורי, כי קודם כל - - -
שרון רוזנפלד: הוא בטל בשישים, אז צריך לשים את זה על השולחן ולהגיד שרוב האוכלוסייה תישאר כאן אז בואו לא נחשוב כזה על איך עוזרים להם לצאת מהמדינה, כי רובם לא ייצאו מהמדינה, כאילו חייבים לדבר את זה.
אבתיסאם מראענה: לא, אם המדינה רוצה שהם יצאו מהמדינה היא צריכה לעשות מאמץ על מנת שהאנשים האלה יוכלו לצאת מהמדינה, מדינה שלישית יכולה לקבל אותם, כי המדינה עושה להם ראיונות, מה היא תקבל בדיוק כשמישהו שבור פוסט טראומה, בעיות קשות שמה, גם של סמים, של - - -
שרון רוזנפלד: HIV, זנות.
אבתיסאם מראענה: בדיוק, בדיוק, ולא כולם כאלה HIV וזנות, אבל יש כאלה שיכולים לא להתדרדר לשם, אבל אנחנו לא עושים מספיק מאמצים המדינה על מנת שלשמור עליהם, על מנת שיהיו כשירים לצאת למדינה שלישית.
אבתיסאם מראענה: אני חייבת לסיים, ריטה מ"הבית השונה", בוקר טוב לך, שלום, את רוצה להגיד שלוש וחצי משפטים?
מרגריטה פטרנקו: כן, ממש שלוש וחצי משפטים, כי באמת נאמר כמעט הכול, רק שרציתי ממש נקודתי ככה, לגבי הסיוע הרפואי, יש לנו במדינה מרפאות של טרם שמצוידות והם נועדו לחסרי מעמד, אני עד היום לא מבינה למה הפלסטינים שלנו לא יכולים לקבל שירות שם, יש גם מרפאת נפש גם לחסרי מעמד, למרות שזה בירושלים, אבל זה עדיין זה מרפאה שלמה שיכולה לתת שירות גם פסיכיאטרים, גם פסיכולוגים, אנחנו לא יכולים לפנות לשם וזה די פשוט לפתור את הבעיה, לא צריך חקיקה, לא צריך, אני באמת חושבת שדווקא את זה די פשוט לפתור את הבעיה וככה אנחנו מקבלים שירות רפואי בלי כל השינויים הגדולים שבאמת, זה דבר ראשון.
מרגריטה פטרנקו: דבר שני, מבחינת הראיונות, אני מסכימה שכנראה לפעמים צריך לראות את הבנאדם לדבר אתו, אבל למה לא לעשות את זה לפני שאישור הזה של חצי שנה נגמר?
מרגריטה פטרנקו: אני מוכנה להגיש בקשה לחדש היתר חודשיים לפני תום ההיתר אז יהיה זמן גם לעשות ראיון וגם לחדש היתר בלי ההפסקה הזאת של חודש.
אופיר שמא: מספיק שיוגש חודש מראש ולא תהיה הפסקה בהיתרים, אנחנו נבדוק את זה, מבטיח.
מרגריטה פטרנקו: אני מוכנה להגיש חודשיים מראש, בסדר, אבל זה מאוד משמעותי, כי יש שישה חודשים, בנאדם התחיל לעבוד, התחיל להשתקם, אחר כך יש לו חודש שזה תקופה - - -
אבתיסאם מראענה: תקופת ביניים, נכון.
מרגריטה פטרנקו: תקופת ביניים שהוא מפסיק לעבוד, אחר כך יש לו עוד תקופה וככה זה, אנחנו לא יכולים באמת להכניס אותו למסגרת של עבודה קבועה.
אבתיסאם מראענה: אני מודה לך ריטה.
מרגריטה פטרנקו: ועוד דבר נוסף זה היתר שלא יצא בזמן, זה תמיד בעיה שלנו.
מרגריטה פטרנקו: עכשיו פחות, אבל עדיין זה קיים, זה כנראה משהו בירוקרטי, טכני, אני לא יודעת מה, אבל יש לי כבר כמה אנשים שבשנה האחרונה גם היו נעצרים, גם גירשו אותם, גם עשו רישום משטרתי, כל זה מכניס בנאדם לחרדה וכל המהלך שעשינו עם הרווחה, עם - - -
אבתיסאם מראענה: נכון, מתקלקל ברגע.
מרגריטה פטרנקו: זה פשוט הכול נשבר, זהו, עכשיו להתחיל הכול מחדש והדבר האחרון שאני ממש רוצה לזה ישתנה זה שער אפרים, אני מבינה שצריך לראות בנאדם פיזית, בסדר, אפשר לעשות את זה במקום אחר, כי קודם כל פ' אמר פה שלא כל כך מסוכן, מבחינתי זה מסוכן נורא, כי הם בכל זאת נפגשים עם פלסטינים אחרים, האם זה מרחוק?
מרגריטה פטרנקו: האם זה מקרוב?
מרגריטה פטרנקו: האם זה בדרך לשם?
מרגריטה פטרנקו: האם זה בחזרה?
מרגריטה פטרנקו: אסור לאנשים שלנו שהם מאוימים ויכולים להיות מזוהים, ללכת לשער אפרים, זה צריך להשתנות וגם סיפרו לי הרבה אנשים שברגע שהם ממתינים, לא משנה כמה שעות, עשר דקות, הם ממתינים שם במקום ונכנסים אחר כך למשרד שתפסו פשוט לראות, מה אתם משתפי פעולה, כלומר זה ממש לא נעים, זה מכניס אנשים לחרדה.
אופיר שמא: לא הבנתי, לא הבנתי.
אבתיסאם מראענה: היא אומרת שאנשים שמגיעים לשם חושבים שהם משת"פים.
מרגריטה פטרנקו: כן, חושבים שהם משת"פים, אני לא יודעת, אבל זה גם, אתם מבינים כל זה כולה רק דבר הכי הכי הכי קטן שכביכול מבחינתי זה שטויות, אבל אנשים שעברו פוסט טראומה, שעברו את כל התהליך המאוד מאוד ונמצאים במצב מאוד מאוד מאוד מאוד רגיש, כל הנקודה קטנה מכניסה אותם חזרה.
אבתיסאם מראענה: חזרה לפוסט טראומה, אני לחלוטין מסכימה איתך.
רמי פחל: מה שחשוב לנו בסופו של דבר לדעתי שיהיה בנאדם אחד, או מקום אחד לפנות אליו כשיש לי קייס כזה, אני לא צריך לעשות 300 טלפונים ל-300 גורמים וה-300 גורמים האלה אומרים לי אין מענה, אז שיהיה מקום אחד שמתעסק בזה וזהו, ששם יש אנשי מקצוע שמתעסקים בזה.
אבתיסאם מראענה: כן, זה שאיפת חיינו שיהיה מקום אחד שמתכלל הכול, כן אופיר, מילה אחת וחצי.
אופיר שמא: אני רק רוצה להתייחס לדברים שריטה אמרה, כי היא העלתה כאן דברים מאוד קונקרטיים, ראשית רצף ההיתר, תגישו חודש מראש זה מספיק ואנחנו נבדוק את הנושא הבירוקרטי, אני לא יודע לענות בדיוק על כל מקרה, אבל אנחנו נבדוק את הנושא הבירוקרטי וזה ייפתר וגם רצף ההיתר וגם הנושא של ההיתר לא יוצא בזמן, אנחנו גם נהיה בשיח על זה, זה דבר שהוא משמעותי.
אופיר שמא: שער אפרים יישקל.
אופיר שמא: זה אומר שאנחנו נביא את זה למנהל האזרחי ונבחן.
אבתיסאם מראענה: שזה איפה?
אבתיסאם מראענה: תל אביב?
אופיר שמא: ונבחן אפשרויות לקיים את זה במקום אחר, אני לא אוכל לתת הבטחה על דבר שאין בסמכותי לתת עליו הבטחה, אני מוכן להגיד שאנחנו נבחן את זה וזה נשמע וזה יבחן.
אבתיסאם מראענה: יופי, טוב, אוקי, בסדר, אז אני רוצה לסכם את הדיון וככה סיכום דיון אשרת עבודה לפלסטינים ופלסטיניות וקהילת הלהט"ב שנרדפו בשטח הרשות, 1) הוועדה קוראת למתפ"ש להעניק היתרים ארוכים ככול הניתן במסגרת מגבלת השישה חודשים ולפעול למניעת פער בין סיום ההיתר לחידושו, הדבר חשוב במיוחד לאור הבשורה על היתרי העבודה כדי לאפשר מציאת עבודה קבועה.
אבתיסאם מראענה: 2) הוועדה קוראת למשרד הרווחה לשתף פעולה עם משרד הכלכלה וליצור תוכנית להכשרות מקצועיות וכן לשלב את הפלסטינים והפלסטיניות בתוכנית יתד של משרד הרווחה, אני מאוד אשמח שתפגשו שני המשרדים, אני גם אשמח לשבת בעצמי, או שהארגונים האזרחיים יהיו שותפים ושותפות לדבר הזה, אני חושבת שאפשר לתפור את הסוגייה הזאתי ולצמצם את הטלפונים השבורים ולעשות את החיבור.
אבתיסאם מראענה: 3) הוועדה קוראת לרשות האוכלוסין לפרסם הנחיות ברורות למעסיקים בנוגע לחובותיהם במסגרת חוק עובדים זרים, בדגש על החובה לרכוש ביטוח לעובד.
אבתיסאם מראענה: הוועדה תפנה למשרד הבריאות בקריאה לגבש הסדר מותאם לביטוח בריאות לאוכלוסייה זו, על מאפייניה הייחודיים, בדגש על כיסוי מצב רפואי קיים.
אבתיסאם מראענה: הוועדה קוראת להקמת וועדה בין-משרדית שתכלול את הרווחה, מתפ"ש, בריאות, רשות האוכלוסין, זרוע העבודה, משרד המשפטים, שתמליץ בהקדם האפשרי על חבילת רווחה לקבוצה המדוברת.
אבתיסאם מראענה: אנחנו מסכימות כולנו שיש לנו פה קבוצה חדשה, יש לנו אירוע חשוב, להתכנס ביחד, לגבש תוכנית רווחתית שיכולה להתאים לאותה אוכלוסייה ואז תהיה לנו כתובת אחת ויהיה לנו חבילה אחת, ברורה, מבלי שאנחנו מתחילות לחפש כתובות ושתפגשו אנשים לא נחמדים בדרך, אני חושבת שרובנו, רוב משרדי הממשלה משתדלות ומשתדלים לעשות את העבודה שלהם, אנחנו ננסה להדק את חשיבות הנושא, חשיבות הקבוצה ובטח ובטח אחרי הבשורות הטובות שקיבלנו בבוקר על החלטת המדינה.
אבתיסאם מראענה: אני כמובן רוצה להגיד ממש ממש שוקרן מאוד.
אבתיסאם מראענה: ואני רוצה להגיד תודה לשותפות ולשותפים שלנו, גם החברים שלנו הפלסטינים שהגיעו לכאן ושיתפו אותנו בסיפורים שלהם, אני רוצה להגיד תודה למשרדי הממשלה, לארגונים האזרחיים שהגיעו ועשו את המאמץ, אני רוצה להגיד תודה רבה למנהלת הוועדה מיכל דיבנר כרמל, את ממש התאבדת השבוע על הוועדה הזאתי, עשית עבודה מדהימה, משש וגם ליעל אורבך ולנועם עמינב הדובר של הלשכה שלי, עשיתם עבודה ממש מדהימה וטובה על מנת לאפשר לדיון הכול כך מורכב הזה עם כל אשרות הכניסה ואכן זה קרה אז אני ממש רוצה להגיד תודה, אני רוצה להגיד תודה רבה למאיר מישאל הדובר של הוועדה, אני רוצה להגיד תודה לטל יעבץ ותודה לחברות שלנו הסטודנטיות שמגיעות ומפעילות פה זומים ועניינים, תודה לעובדות ועובדי הכנסת המסורות והמסורים, תודה וכמובן שיהיה לנו יום פליט מלא בזכויותיו וזכויותיה ושננכיח את זכויות הפליטות והפליטים בארצנו היפה.
אבתיסאם מראענה: צוהריים טובות וטובים לכולן ולכולם, אני מאוד שמחה לפתוח את הדיון שלנו ולציין את יום הפליט והפליטה הבינלאומי, בעצם הוועדה נדרשה לקיים את הדיון הזה, כי בחודש-חודשיים האחרונים, קצת יותר, מתחקיר שהוועדה בעצם יצאה החוצה לשטח ונפגשה עם גם הורים פליטים, ילדים של פליטים שחלקם נולדו בארץ, חלקם הגיעו כקטינות וקטינים לישראל ובעצם ניכרת מצוקה מאוד מאוד גדולה, אפילו לא הייתי קוראת לה מצוקה, הייתי אומרת נעשה עוול מאוד גדול לאותם צעירות וצעירים, ילדי פליטים שלא רואים אופק, הם בעצם מתחנכים במסגרות ובבתי ספר בישראל, יש להם עברית מצוינת, יש להם שייכות למקום הזה, יש להם את כל היכולת בעולם לאפשר להם להיות חלק מאיתנו, חלק מהחברה הישראלית, לגדול כאן, לחלום, להגשים חלומות, להתבגר כמו כל אחד מאיתנו, כמו כל אחת מהילדות והילדים שלנו, להתבגר, לחלום על לימודים, לסיים בגרויות.
אבתיסאם מראענה: לפני שבועיים ביקרתי בבית ספר ביאליק רוגוזין בדרום תל אביב ובעצם גיליתי שזה היה די מפתיע לראות שאחוז ההצלחה בבגרויות הוא מאוד מאוד גבוה, כ-86 אחוז מהניגשות והניגשים לבגרויות הם עוברים אותה בהצלחה, זה היה בעצם הנתון שקיבלתי ממנהל בתי הספר ג'לאל טוחי, הוא ציין בפניי שאותם תלמידות ותלמידים בעצם כל כך מוכשרות ומוכשרים, יש להם פוטנציאל עצום לעבוד ולקבל הכשרה מקצועית וללמוד באוניברסיטה ולתת כתף לחברה הישראלית ולגדול ולהיות איתנו, אבל יש כל כך הרבה אתגרים וחסמים שמדינת ישראל בעצם שמה בפניהם, הייתי קוראת לזה "חומות של ייאוש", על מנת שאותם נערות ונערים, ילדים של פליטים שאין להם איפה ללכת, כן, הם נמצאים פה, ישראל לא מגרשת אותם, הם קיימים, הם חיים איתנו, לידנו, מתחנכים בבתי ספר לא של הילדות והילדים שלנו, לצערי הרב, מוצאים את עצמם לבד בבתי ספר של פליטים והם חולמים על חיים טובים, מאושרים ושיהיה להם את מלוא הזכויות אדם.
אבתיסאם מראענה: אני חייבת לציין שאתמול השקעתי מספר קטן מזמני על מנת לקרוא את הדוח מהדהים הזה של המוקד, דוח על מעמדם של ילדי מבקשי מקלט בישראל וברחבי העולם, דוח מחקר אדיר וכל כך חשוב של המוקד לפליטים ומהגרים שנכתב על ידי סיגל רוזן ונכתב על ידי שירה אבו ועורכת הדין סתיו פס-חי, הם בעצם כתבו דוח מקיף על מצב הילדים של פליטים בישראל, נערכה השוואה מה קורה במדינות אחרות בעולם ואני מודה ששלחתי הודעה לסיגל רוזן ואמרתי לה, מדכא, אמרה לי "לא מדכא, תראי מה קורה במדינות אחרות בעולם ואנחנו נעשה את זה" אז בתוך הדיכאון שלי יש תקווה ואנחנו נשיג אותה מאוד מאוד בקרוב.
אבתיסאם מראענה: אז אני רוצה להגיד תודה רבה לכל מי שהגיע והגיעה לדיון החשוב הזה, תודה להורים הנפלאים שחלקם פגשתי לפני שבועיים בדרום תל אביב ובהחלט סיפרו לי את הסיפור שלהם, את התסכול שלהם ואת החרדה על עתיד הילדים שלהם שגדלים כאן, אין להם לאן לחזור, זה הארץ שהם חיים בה והם רוצים שיהיה לילדים שלהם אופק, שיהיה להם חינוך, זה ערך העליון שהם מבקשים שהילדים והילדות שלהם יזכו בו.
אבתיסאם מראענה: אז אני רוצה לברך את סגן שרת החינוך, אדוני מאיר לוי ולהגיד לך קודם כל מגיע לך מזל טוב על יום הולדתך, אני רוצה שתגדל כמו שאתה חמוד, איש מקסים עם החיוך היפה שלך ועם התקווה ועם העשייה המדהימה שאתה עושה ואני מאוד שמחה שהצטרפת לדיון, באת ישר מאילת על מנת שתיתן לנו ככה מנקודת המבט שלך כראש העיר של אילת, כמה שנים פגשת את האוכלוסייה המדהימה הזאתי, אתה רואה את האתגרים ואתה רואה את העוולות שאנחנו כמדינה מחויבות ומחויבים לתקן אז אני כמובן אתן לך רשות דיבור ואנחנו נמשיך, יש לנו פה עדויות של נערות ונערים, מתבגרות ומתבגרים, הורים ואנחנו בהחלט נאפשר למשרדי הממשלה לתת לנו ככה תשובות על שאלות שעלו ובבקשה אדוני, סגן השרה.
מאיר יצחק הלוי: תודה רבה לך גברתי היושבת ראש, חשוב מאוד הדיון הזה, אני רוצה להגיד שלום להרבה מאוד חברים שאני מכיר לאורך השנים.
מאיר יצחק הלוי: יש לי המון מה להגיד בנושא גם בכובעי כראש עריית אילת, כפי שאתם מבינים העיר אילת קלטה, רצתה, או לא רצתה, אבל קלטה אלפי אנשים שהגיעו דרך גבול מצרים, נושא שהיווה אתגר שהוא אתגר משמעותי ביותר, תמיד סיפרתי שכאשר ואני לא מעלה פה שום רמה שיפוטית, תיכף אני אתייחס גם להיבטים שיפוטיים, מנקודת מבט הערכית שלי, גם כאיש ציבור וגם כאדם, סיפרתי בעבר, יוסי אני חושב שאתה מכיר את הסיפור, סיפרתי בעבר שהייתה מה שנקרא קליטה קהילתית במדינת ישראל, מהונגריה, מצרפת ואני לא זוכר את המדינה השלישית, של עולים חדשים, אני זוכר שהעיר אילת זכתה בקליטה קהילתית של 50 הונגרים.
אבתיסאם מראענה: זכאי שבות?
מאיר יצחק הלוי: יהודים.
אבתיסאם מראענה: יהודים.
מאיר יצחק הלוי: ואני זוכר שנערכנו במטות ממש, הקמנו מטות לקלוט 50 אנשים בקליטה שתהיה קליטה מסודרת, אולפנים, מוסדות חינוך, תעסוקה, מעגלים של אנשים ישבו, איך קולטים 50 איש כדי להגיע לעיר כדי שתהיה קליטה רכה.
אבתיסאם מראענה: ומיטבית.
מאיר יצחק הלוי: ומיטבית והנה אני מוצא את עצמי כראש עירייה, יום מסוים נכנס לאירוע שבפרק זמן של נדמה לי שאני לא אטעה אם אני אומר, אם אני טועה יתקנו אותי, אבל משהו כמו בין שנה לשנתיים קליטה של 7,000 אנשים כשאני לא מוכן לזה, אתם מבינים שמדובר פה במגה אירוע, לא קשור בכלל לאנשים, לא משנה מי הם, לא משנה מהיכן הגיעו, מאיזה סטטוס, פליטים, דורשי עבודה, אזרחים כאלה ואזרחים אחרים ודרך אגב, מושגים של הגדרות ויוצא מן הכלל מלמד על בעיה, אני חייב להגיד ופתאום אתה מוצא את עצמך מעיר שמונה לצורך העניין 50 אלף, לעיר שמונה 57 אלף תושבים שלא ידעתי שיגיעו אליי שנתיים קודם לכן, כשהתארגנתי לאותם 50 הונגרים, לא ידעתי שיגיעו כ- 7,000 אנשים מאריתריאה, מסודן, לעיר אילת, אני אומר לכם כראש עירייה אז היה אירוע מכונן.