GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מאיה בנדס:  מלווה גם תיקי פרו-בונו בבתי הדין לעבודה, כאשר אין למטופל יכולת להתמודד כלכלית עם התיקים ואני לא רוצה לעשות פה שיווק, כי פשוט אני פה בכובע המטה, לא בכובעי השני, אני פה - - -
אליהו מרידור: מה זה הכובע השני?
מאיה בנדס: הסיוע המשפטי הוא רעיון נהדר, אני מקווה שהם רק יקבלו הכשרה מתאימה, לא רק בדיני עבודה, אלא גם בדיני עבודה בענף הסיעוד, אבל ברשותך אדוני, אני קודם כל - - -
אליהו מרידור: אני שואל, רק רגע, הכובע השני הוא זה שאת מספקת שירותים משפטיים
מאיה בנדס: שירותים משפטיים, נכון
אליהו מרידור: בתחום ה-?
מאיה בנדס: בתחום דיני עבודה, מייצגת מהפן של הסיעודיים, אך ורק מעסיקים, לא עובדים, אני עורכת גם ייפוי כוח - -
אליהו מרידור: מה אחוז הלקוחות שלך שהתחילו את הקשר אצלך, כמי שבאו לקבל את העזרה הוולונטרית שלך?
מאיה בנדס: והמשיכו אחר כך לעזרה כלכלית?
מאיה בנדס: אולי עשרה אחוז, היתר זה משיווק עצמי שלא קשור בכלל, מעסיקים במגזר הפרטי, בתי עסק
אליהו מרידור: הבנתי, כשמגיע אליך זקוק לסעד משפטי, חמלתי, וולונטרי, כמה זמן מאז ההיכרות, את מספרת לו שאת גם יודעת למכור שירותים –
מאיה בנדס: קודם כל הוא פונה אליי בכובעי כעורכת דין, הוא בא אליי בראש ובראשונה, כי הוא צריך ייעוץ משפטי, או במיידי, או במתמשך ולרוב, זה לא מסתייע לתשלום שכר טרחה עבור אותו שירות שאני נותנת לאותו אדם שהגיע דרך מטה מאבק הסיעודיים
איתן לבני: את מבקשת ממנו להיכנס לפרטי? פנו אליי פשוט אנשים - - -
מאיה בנדס: להיכנס לפרטי, לא - -
איתן לבני: אליי פנו, יש לי תכתובות עם אנשים שאתם מכניסים אותם לפרטי - - -
מאיה בנדס: לא - -
איתן לבני: של הגנה בתשלום - -
מאיה בנדס: ממש שקר וכזב
איתן לבני: יש מקרים גם ממש להעביר את זה בביט
מאיה בנדס: שקר וכזב
איתן לבני: אז תתבעי אותי - -
מאיה בנדס: יתכן
איתן לבני: תתבעי
רמי סלהוב: אני התקשרתי אליכם שיש תלוש משכורת ואמרת לי שזה עולה כסף
מאיה בנדס: סליחה?
רמי סלהוב: כן, 58 שקל
מאיה בנדס: אני? דיברת איתי? רמי, דיברת איתי?
רמי סלהוב: דיברתי עם השותפה שלך
מאיה בנדס: סליחה? עם מי דפנה?
רמי סלהוב: לא
מאיה בנדס: אופירה? אופירה היא לא שותפה שלי, סליחה, אני מבקשת, אופירה הקימה יחד עם עוד, סליחה, לא, אני לא אקבל את זה, זה לשון הרע, אדוני, אני לא אקבל את זה, זה לשון הרע, אני מעולם, רמי, לא ביקשתי ממך שקל - - -
אליהו מרידור: שניונת
מאיה בנדס: אופירה היא אופירה היא לא אני
אליהו מרידור: מר סלהוב, סליחה, אופירה היא לא עורכת דין
מאיה בנדס: דיברת איתי עשרות פעמים רמי ומעולם לא ביקשתי ממך שום תשלום של שכר טרחה, עבור שום שיחה שניהלנו וסייעתי לך, לא מעט פעמים
אליהו מרידור: רמי, רמי, אני לא רוצה להוציא אותך ואני קצר איתכם היום כבר
אליהו מרידור:  תקשיב טוב, אתה לא יכול להוציא דיבה של אנשים רעה, אתה לא יכול להחזיר רעה תחת טובה, אם הגברת הזאת סייעה לך ובתמורה - -
רמי סלהוב: אני לא - -
אליהו מרידור: תעצור, תעצור, אם הגברת הזאת הייתה ממך בתקשורת כלשהי ולא ביקשה ממך אף פעם כסף, אל תגיד שהיא ביקשה כסף, אם השותפה שלה, אתה אומר שהיא ביקשה ממך כסף, קצת תמוה, כי היא לא עורכת דין אז היא לא יכולה לספק לך שירותים, כי היא עובדת בהתנדבות מהרגע הראשון עד סיום התהליך, אז בוא תהיה קוהרנטי, אל תספק לנו נתונים שאין להם אחיזה במציאות, אם יש לך נתונים אחרים שהם מוכחים, תדאג להגיש לי את זה, אני אגיש את זה לבדיקה, עכשיו אתה סיימת את רשות הדיבור, בבקשה גברתי
יריב לוין: אני יכול רק להיות מליץ יושר של הגברת, כי אנחנו גם בחלק מהמקרים מתממשקים כשאנשים על הקרשים, אז היא יודעת להפנות אותם אליי ואני יכול להגיד לכם, הלוואי וירבו כמו הגברת הזו שפה לימיני, עורכת דין, הלוואי וירבו - - -
איתן לבני: עכשיו אני מודאג
יריב לוין: הלוואי וירבו - - -
יריב לוין: יש פה הרבה אינטריגות, אתה יכול להיות מודאג אדון בנימיני, אתה פוליטיקאי מהמעלה הראשונה, ידידי
קריאה: יריב, אני רוצה להתייחס לדברים שלשמם באתי היום ובאמת באמת חבל
יריב לוין: גברת קולמן - -
עינת קולמן: שאני אספר מה עשית לי?
יריב לוין: אני שומר על כבודך בוועדה הזאת, גברת קולמן
אליהו מרידור: גברת קולמן, את לא ברשות דיבור
עינת קולמן: אבל הוא תוקף אותי
אליהו מרידור: את לא ברשות דיבור, הוא לא בא לתקוף אתכם, הוא בסך הכול רצה להיות מליץ יושר, כלפי גברת שהיא חלק ממטה מאבק, עושה רושם שהם באמת עושים עבודת קודש, שלמול עיניהם המשפחות של המטופלים והמטופלים עצמם, כל זמן שהיא מבהירה ושמה את זה על השולחן מראש, שהיא גם עורכת דין והיא אומרת שהממשק מתחיל אדרבא כשבונים אליה כעורכת דין והיא מהוונת את זה לסיוע וולונטרי ללא שכר ורק מה שלא מצליח כלא שכר, חוזר לסיבת ההיכרות הראשונה ואף אחד לא יודע לסתור את זה באופן מוכח, עדיף שידום, עדיף שידום
אליהו מרידור:  אנחנו לא עובדים פה עם תחושות, אלה דיני נפשות, זה לא רק דיני ממון, כשמישהו נתפס בקלקלתו, אנחנו נבדוק בכל עובי הקורה הנדרש, אבל מי שלא, אל תתירו את דמם
אליהו מרידור:  בבקשה, תתכנסי לסיום, גברתי
מאיה בנדס: תודה אדוני, אני אגיד את הדברים שבאתי להגיד פה ואני אנסה להתעלם קצת מהעלהום שנעשה כאן ותודה לך גם על מה שאמרת
אליהו מרידור: הכול בסדר
מאיה בנדס: ברשותך, אני רוצה לקחת אותך אל שבעת מדורי הגהנום שעובר אדם שהוא הופך להיות סיעודי במדינת ישראל ואני אקח סיפור אישי, מקרה שהגיע אלינו גם למטה, סבא משה ובני משפחתו, נקלעו לבעיה רצינית, סבא משה נפל בביתו, הגיע לאשפוז ונאמר לבני משפחתו ולו גם, שהוא אינו יכול לשוב לביתו, ללא סיוע של 24 שעות ובאותו רגע, חרב עליהם עולמם ומבלי להסתכל על שאר הבירוקרטיה שאופפת אותם באותם רגעים, הם צריכים לדאוג להביא עובד זר עכשיו לסבא משה, כי לשהות בבית החולים, לא בריא לו וזה צריך לקרות כמה שיותר מהר
אליהו מרידור: לא בריא לו, לא בריא לנפש שלו, צריך להכשיר את הבית באופן מותאם
מאיה בנדס: לא בריא לאף אחד, ואז הם מגיעים למדור הגהנום הראשון, איתור עובד זר, הם מסתייעים בכל אחת מ-91 הלשכות, הם פונים לכל גורם אפשרי, לא לאחת, לא לשתיים, לעשר, לשתיים עשרה, הם פונים לשלל הגופים האחרים שקיימים בשוק, שיכולים לתווך את אותו עובד, הם פונים לעובדים סוציאליים, הם פונים לכל אחד אפשרי ואפילו, באופן אישי, הולכים לתחנה מרכזית ומחפשים, רק בכדי שסבא משה, יכול לחזור הבייתה
מאיה בנדס:  ואז הם מוצאים עובד ולא בוצעה התאמה ראשונית ולא בוצע אפיון ראשוני, אבל הם מצאו עובד, כי לשכה שהם יצרו איתה קשר, התקשרה ואמרה, יש לנו עובד בשבילכם, מצאנו, בלי שבוצע אפיון ראשוני ואותו עובד מגיע הביתה ואז, אולי אז, תגיעה עובדת סוציאלית ותבצע את אותו אפיון ראשוני, אבל זה מאוחר מידי, העובד בבית ואז נוצר תקל והעובד בא ואומר, לא לכך התכוונתי, לא לזה פיללתי, לא לזה ציפיתי, אני רוצה עבודה קלה יותר, סבא משה קשה לי וקם והולך ואז הם מגיעים למדור הגהנום השני שלהם, שהם לא יודעים מה לעשות באותו רגע ואז הלשכה הפרטית תנסה לאתר עובד זר חדש, אבל המשפחה אומרת, שמעתי שיש אפשרות להביא עובד מחו"ל, אז אומרים לה, אבל רגע, עשינו השמה של העובד הקודם, נכון שהוא עזב, נכון שהוא נטש, נכון שהוא לא נתן הודעה מוקדמת, אבל ההיתר שלכם תפוס עכשיו לשנה - - -
שריי גבאי נוריאל: לא, זה לא נכון
מאיה בנדס: זה כן נכון
משה ורטמן: שלושה חודשים
שריי גבאי נוריאל: לא נכון
שריי גבאי נוריאל: לא, זה רק - -
מאיה בנדס: אני אקריא לך מהנוהל, שנייה, שנייה - -
שריי גבאי נוריאל: אני יודעת מה הנוהל, אנחנו כתבנו את הנוהל
מאיה בנדס: שנייה, אבל אני לא סיימתי, שנייה, שנייה, אתם כבולים לשנה, או שהוא מצא עבודה חדשה, אבל יש לו עכשיו שלושה חודשים להסתובב כמחליף, עד שהוא מצא עבודה חדשה, או שהוא עזב את הארץ לצמיתות, אבל עדיין, מבחינת הנוהל, שריי תקני אותי, הם כבולים לשנה, אלא אם יש נסיבות מיוחדות שבהם הם פונים דרך הלשכה, או באופן אישי אליכם ואתם מתירים את ההיתר
שריי גבאי נוריאל: אבל לא, לא, לא, שמספרים משהו, צריכים לספר את כל התמונה, מעבר לזה שגם הדברים שציינת עכשיו, לא מדויקים, להגיד שיש וועדה שפועלת על בסיס יומיומי, שמשחררת את ההיתרים בו במקום
מאיה בנדס: נכון
שריי גבאי נוריאל: צריך לומר את זה
מאיה בנדס: נכון, אבל מה הנוהל הקובע?
אליהו מרידור: לא, לא, תעצרי רגע בבקשה, מטפל נטש מטופל, קשה לו כבר ככה מספיק, הוא חסר אונים, הוא צריך לחכות עד שאותו מטפל יסיים את השלושה חודשים נופש שלו, בעבודה כלשהי ויסכים להשתבץ כדי שייפתח לו התקן מחדש, אלא אם כן הוא יפנה אליכם? למה מראש זאת לא ברירת מחדל?
מאיה בנדס: להביא עובד חדש מחו"ל
אליהו מרידור: תעצרו, למה מראש, ברירת המחדל היא לא כזאת, שאם לא הייתה סיבה מוצדקת לעזיבתו של העובד, באותו רגע נפתח לאותו מטופל, נפתחת לו האפשרות להזמין עובד במקומו?
שריי גבאי נוריאל: אז אני אומר, קודם כל, ההוראה הזאתי, תכליתה היא למנוע מה שנקרא 'פליינג וויזה', למנוע את זה שמטופלים עושים הזמנות מחו"ל - - -
יריב לוין: תופעה ששייכת לעבר, שריי ואתם חיים אחורה בזמן
שריי גבאי נוריאל: יריב, אל תיכנס לי לדברים, היא לא שייכת לעבר - - -
יריב לוין: בשביל זה אנשים מחפשים עובדים בנרות, בגלל שיש הרבה עובדים שיש להם וויזה
שריי גבאי נוריאל: אני יכולה להשלים?
אליהו מרידור: תאפשרו לה להשלים
שריי גבאי נוריאל: אז קודם כל, תופעת ה'פליינג וויזה' לא שייכת לעבר ובין היתר, לוקחים בה חלק נכבד הלשכות הפרטיות, לא כולן, לא אתה, אבל היא קיימת והוראת נוהל הזאתי היא נועדה, מטרתה זה לגרום לכך שלא יהיו פה, בדיוק הטענה של עובדים מסתובבים, מטופלים משחררים עובד, בלי בקרה ומזמינים עובד אחר, לא הכול זה נטישות, לא הכול זה נטישות ולכן אנחנו יצרנו את ההוראה הזאתי שיש לה כמה איזונים, האיזון הראשון שאתה יכול לקחת באופן מידי עובד מהארץ ואומר פה חברי שיש לו עובדים - - -
יריב לוין: זה עיקר העיסוק, בהחלט, זה לא אומר שיש אבל
שריי גבאי נוריאל: רק רגע, באופן מידי עד לטיפול בשחרור, האיזון הנוסף של הדבר הזה זה שיש עוד איזון אחד, זה שאם העובד כבר סיים את מכסת השהייה המותרת, אז כמובן, הם משוחררים באופן מידי והאיזון האחרון והכי חשוב זה שיש וועדה, כמו שאמרתי פועלת על בסיס יומיומי, באופן מידי, הלשכה אם היא עושה את עבודתה נאמנה, אומרת לנו, חבר'ה, תשחררו לו היתר, אנחנו משחררים, אז מצד אחד, יש בקרה, שלא יהיה פה 'פליינג וויזה', מצד שני, אנחנו כן משחררים היתרים למטפלים סיעודיים והם יכולים ואני מקבלת אותם, באמת, לא מכירה הרבה מקרים שמטופל נתקע שההיתר שלו לא שוחרר - - -
אליהו מרידור: שואל אותך שאלה, אבל למה לסרבל את זה?
אליהו מרידור: למה לסרבל את זה?
שריי גבאי נוריאל: אז אמרתי, הסרבול נובע - - -
אליהו מרידור: אני מנסה להבין, לא, לא, שנייה, תסבירו לי בבקשה, למה לסרבל את זה? אם לא הייתה סיבה שבאמת הצדיקה את עזיבת העובד, סיבה זה אומר שהוא עשה את שלו, אבל המשפחה התנהגה באופן מחפיר, נתנה לו לגור בחדר ללא חלונות, אני לא יודע מה, אם לא הייתה סיבה שהצדיקה - - -
שריי גבאי נוריאל: אבל איך אנחנו יודעים את זה? הם באים בוועדה, אומרים, תשמעו, וועדה אני אומרת, זה באמת, זה אפילו לא נראה כמו וועדה, זה משהו נורא מהיר, הוא צריך לבוא ולהגיד לי, תשמעי, זה לא ש- צריך להבין גם, גם בהקשר לדיון שניהלנו קודם, על שימועים, עובדים זרים נוטשים, לכל דבר יש שני גרסאות, כמובן שהנטייה הטבעית שלנו היא להאמין לקורבן ולהקשיב לו ולעזור לו, אבל אל תשכחו שכשאנחנו מביאים את אותו עובד אלינו, יש גרסה נוספת, לפעמים היא נכונה, לפעמים המטופל, לא נתן לו אוכל, המטופל התעלל בו, לפעמים לא, אבל הדבר הזה, צריך בקרה וגם שיש מטופלים סיעודיים - - -
קריאה: ואתם מאמתים את זה? אתם שומעים את הגרסה של העובד?
שריי גבאי נוריאל: בוודאי, בוודאי, היום העובדים הזרים מגיעים אלינו, שוב פעם, בכל פעם שיש תלונה, גם על נטישה, מגיעים אלינו, לרוב פרונטלית, אנחנו משתדלים, אבל צריך להבין שזה כמויות, הרבה פעמים - - -
אליהו מרידור: אני יכול להתחייב בפנייך שאחוז שמגיע אליך באופן יזום הוא מזערי
שריי גבאי נוריאל: לא באופן יזום
אליהו מרידור: כי חלק גדול מהעזיבות/נטישות, הן מתוכננות, מתוזמרות, הם יודעים לפני שהם עולים למטוס, הם יודעים באיזה שלב הם יעזבו ובדרך כלל גם לאן
קריאה: אכן כך
אליהו מרידור: אז אין להם אינטרס להגיע ולקבל מכם סעד, הם לא זקוקים, הם לא עזבו באמת בניקיון כפיים בדרך כלל, לכן אני שואל, מה הסיבה שכברירת מחדל, או שלכל הפחות, ברגע שמשפחה מודיעה ללשכה, העובד הזה לא ממשיך אצלי ולא ברצותי, לא ברצותי, באותו רגע, הלשכה אמורה לדווח לכם, אתם אמורים להפעיל איזשהו מנגנון, סימון כמה לשוניות, סיבת העזיבה לא הייתה מוצדקת, באותו רגע, אני פותחת לינק לאותה לשכה, אפשרות לצוות לו ולהזמין לו מישהו אחר ובינתיים למצוא גם מהמאגר, שלושה חודשים, תראו, אני לא יודע, אם יצא לכם לטפל - - -
ענבל משש: מי אמר שלושה חודשים? שמה?
שריי גבאי נוריאל: זה מה שאני אומרת - - -
אליהו מרידור: תשעים יום
ענבל משש: ממתינים לתשובה מאיתנו?
קריאה: והעובד יכול להסתובב תשעים יום
אליהו מרידור: לא, תשעים יום, מרגע שהעובד עזב, עד הרגע שזכאי המטופל לקבל הקצאה לעובד חדש, צריכים לחלוף, או תשעים יום, או שיבוץ שלו אצל מטופל אחר, או עזיבה שלו את הארץ
שריי גבאי נוריאל: לא, אבל אני אמרתי שלא, יכולים לפנות - - -
אליהו מרידור: או לפנות אליכם
שריי גבאי נוריאל: ואז הוא מספר לי שאותו עובד נטש אותו, כי פעמים רבות גם הלשכה מדווחת על זה כפיטורין, או התפטרות בכלל
ענבל משש: קודם כל הוא יכול להעסיק באופן מידי עובד זר מהמאגר הקיים, זה הוא לא צריך אישור מאף אחד, הוא יכול להעסיק, יש עובדים זרים במאגר הקיים
קריאה: אין מספיק
ענבל משש: הוא יכול להעסיק, זה אחד, שתיים, תראה, חשוב לבצע בקרה על התהליך הזה, בסדר? הרי אין מספר פעמים בלתי מוגבל להזמין עובד זר לאותו מטופל, יכול להיות שיש בעיה, יכול להיות שצריך, לא יודעת, להסתכל קצת יותר בבית ולראות, ככלל מגישים בקשה, מסבירים ואנחנו מאפשרים, בוחנים את זה ומאפשרים, התהליך הזה מאוד מאוד מאוד קצר
ענבל משש:  מצד אחד, אתם רוצים בקרה על העובדים, מצד שני אתם לא רוצים בקרה על העובדים, כי אם העובד לא טוב, אז מה אז אני עוד עובד ועוד עובד ועוד עובד
אליהו מרידור: אני אסביר לך מה השאיפה שלי, מה החלום שלי, שעובד שהוא לא טוב, או שהוא פועל באופן מזימתי כדי לספסר באישור שלו, או בוויזה שלו והדברים צפים בשלוש דקות בדיקה, באותה שנייה הוא עולה על המטוס, בשנייה הראשונה שיש כרטיס לארץ מוצאו, מסיימים לו את וויזת העסקה, הוא עולה לארץ מוצאו, תביאו עובד אחר במקומו, כשהם יידעו את זה, אחוז הנטישות ירד בעשרות רבות של אחוזים
קריאה: אני אשמח לבוא לצלם את זה
אליהו מרידור: חבר'ה זה פשוט, זה פשוט, עובדים יודעים לספר מה קורה, תראו - - -
מאיה בנדס: אני רק רוצה לסיים אדוני, כי לא סיימתי, אני רוצה רק לגעת בנקודה האחרונה
מאיה בנדס:  מדור הגהנום הראשון, הרביעי, החמישי, השישי והשביעי הוא מאחר וכמו שיש ממונה על זכויות עובדים זרים במשרד העבודה, אין לאדם הסיעודי גורם תכליתי אחד - - -
אליהו מרידור: אמר את זה האדון הקודם
מאיה בנדס: נכון ואני מסכימה ומחזקת את דבריו, כי אני חושבת שזה הדבר הראשון שצריך לעשות, כי כשאדם סיעודי נופל למהמורה הראשונה, הוא צריך גורם אחד שיתכלל לו את כל המהלכים שאותם הוא צריך לעשות, החל מאותו רגע שהוא יושב עליו כובע המעסיק שהוא כובע כבד מאוד, חתיכת משקולת על ראשו, שלא אני כעורכת דין אקח ממנו כסף על מנת ללמד אותו איך לעשות את זה וגם לא בהתנדבות על חשבון ילדיי ובני משפחתי, אלא שיהיה גורם ממשלתי שיידע לתת לו את המענים האלה וזה כל כך חשוב וזה הדבר האחרון שרציתי להגיד
אליהו מרידור: באותה מידה שצריכה להיות אמנה, אמורה להיות אמנה, חוזה, חוזה העסקה של העובד, לפני שהוא עלה לארץ, אמור להיות אמנה, הסכם, כתובה, בסדר?
מאיה בנדס: לחלוטין
אליהו מרידור: זו זוגיות, יודע העובד שבמידה - - -
ענבל משש: אבל הוא חתום על חוזה, אף עובד לא יכול להיכנס בלי שהוא חותם על חוזה
אליהו מרידור: אותו חוזה שהוא חתום עליו, הרי ברור לנו שאם 13 הורחקו בשנת 2022, משהו עובד פה לא נכון
ענבל משש: לא, קודם כל נעשו 150 שימועים
אליהו מרידור: כן, כמה הורחקו?
ענבל משש: נעשו 150 שימועים
אליהו מרידור: 13 הורחקו גברתי
קריאה: הם לא הורחקו
אליהו מרידור: הם הורחקו
קריאה: הם צריכים להיות מורחקים, אני לא בטוח שהם עלו על מטוס
אליהו מרידור: 13 עלו על מטוס?
קריאה: אין מדיניות כזאת, לא קיימת
ענבל משש: חבר'ה, זה נראה כאילו עכשיו אתה תכתוב מכתב ואנחנו ניקח את העובד ונשים אותו מיד על מטוס
אליהו מרידור: לא, לא, אני לא מדבר על זה, גברת משש - - -
ענבל משש: צריך לבדוק
אליהו מרידור: גברת משש, אני מדבר רק על ה-13, עזבו, אל תפריעו לי, היו 150, מה-150 מצאתם הצדקה לסיום העסקה של 13, זאת אומרת, השהות שלהם פה הפכה להיות לא חוקית, באותו רגע שקיבלתם את ההחלטה, מאותו רגע, כמה זמן עבר, עד שהם עלו על מטוס? והם יש חלק מהם שנשארו? שאלה פשוטה
ענבל משש: כל הנושא הוא מורכב ובוא - - -
אליהו מרידור: בואו, תקשיבו, ברור שזה מורכב - - -
ענבל משש: כל הנושא הוא מאוד מורכב, ה-13 שנמצאו לא מתאימים, או לא כשירים להמשיך לעבוד בענף הסיעוד, מטעמים שונים, בסדר? אז - - -
קריאה: הורחקו, או לא הורחקו?
ענבל משש: אמרתי, מניתי אותם, שהקראתי, מניתי אותם
אליהו מרידור: לא, לא, צמצמנו מעשרות אלפים, ל-150 שימועים, 1
אליהו מרידור: 1
אליהו מרידור: 2022-31
אליהו מרידור: 12
אליהו מרידור: 2022, 150, אתם הבנתם שנכון לבדוק את זה לעומק, באמצעותכם, באמצעות המנגנונים שלכם - - -
ענבל משש: אני אומרת שקיבלנו, כמובן
אליהו מרידור: אין בעיה, מתוך ה-150 - -
קריאה: כמה עלו על המטוס?
אליהו מרידור: סליחה, הכושר הוורבלי שלי לא כל כך מוצלח, אבל הוא יכול לשרוד שאלה אחת
אליהו מרידור:  צמצמנו את זה ל-150, גברתי, ה-150 יצא שעשרה אחוז מהם, הסתבר שהתלונות צודקות, עשרה אחוז - - -
ענבל משש: לא, יכול להיות, אמרנו, קיבלו אזהרות, קיבלו זה, זה לא, יכול להיות שגם אחרים נמצאו, אבל יש מדרג, אתה מבין ש- - -
אליהו מרידור: הגענו למסקנה שכמעט עשרה אחוז מהם, לא יכולים להמשיך לעבוד בסיעוד במדינת ישראל, בסדר? בוא נפרק את זה למשהו פשוט
אליהו מרידור: נכון, משמע שאין להם מה לעשות פה
ענבל משש: זה לא כולל את אותם אלו שהועברו מהמשטרה אלינו, יש גם כאלו, זה לא-
אליהו מרידור: לא משנה, אני מבקש רגע לזקק, אנחנו יורדים מהאלפים ל-150, ה-150 ל-13, 13 באותו רגע, ככה, הם לא יכולים לעבוד פה בסיעוד –
אליהו מרידור: מי שלא יכול לעבוד פה בסיעוד, אין לו מה לעשות פה
ענבל משש: חד משמעית
אליהו מרידור: יופי, אני מבקש לדעת, תוך כמה זמן, כל אחד מה-13 הועלה אחר כבוד, לארץ מוצאו, זה מה שאני מבקש לדעת - -
ליאת שטיינברג: לא עלו
אליהו מרידור: כל השאר אני מקבל, את יודעת שלא עלו? את יודעת שלא עלו? לא, לא, יש פה צוות מקצועי
ליאת שטיינברג: אני חוזרת בי למען הזהירות, בסדר, אני חוזרת לגבי אם לא עלו, אבל אדוני - - -
אליהו מרידור: תהיי זהירה בלשונך
ליאת שטיינברג: אבל אדוני, אני רוצה להמשיך את דבריך, מצד אחד, להערכתי ה-13 האלה, עלו, או לא עלו, אבל זו טיפה בים
אליהו מרידור: חברים - - -
ליאת שטיינברג: רק שנייה - - -
אליהו מרידור: כשאת עונה לי, את מפספסת התייחסות של ראש מנהל
ליאת שטיינברג: אני אומרת, להערכתי ואני נזהרת בדבריי - - -
אליהו מרידור: אני לא שאלתי את הערכתך, אם אין לך מספר - - -
ליאת שטיינברג: אדוני, אני רק - -
אליהו מרידור: אני אומר לך מספר נעוץ, אל תספרי לי על זה בכלל, אני לא רוצה הערכות, אני לא רוצה שמועות, אני רוצה מספרים
ליאת שטיינברג: אני אשמח לקבל את המספר מראש המנהל
אליהו מרידור: גברתי תספר לי תוך כמה זמן, כל אחד מה-13, עלה על מטוס לארץ מוצאו?
ענבל משש: אז אני אגיד שא', בנוסף ל-13 הללו, יש עובדים זרים שהם נעצרים, כמובן, על ידי המשטרה - - -
אליהו מרידור: זה לא נוגע ל-13
ענבל משש: רגע, אני אתן לך תמונה רחבה יותר, שנעצרים על ידי המשטרה, מועברים מדלת אל דלת, ממשטרת ישראל לרשות האוכלוסין וההגירה ואלו ממש, מועברים, זה במקרה של אלימות, שיש מעצר של המשטרה ויש מעבר מדלת אל דלת, אלינו, הם עוברים למתקן גבעון שאתה מכיר ומורחקים מישראל, באופן מידי
ענבל משש: זה בין 130?
ענבל משש: לא, לא, זה בנוסף, זה בנוסף
אליהו מרידור: יופי, אני רוצה לדעת על ה-13
ענבל משש: לא דיברתי על אכיפה מנהלית שנעשתה באופן יזום, בעקבות פניות שקיבלנו ותלונות
ענבל משש:  אז לגבי ה-13 האלו, ברירת המחדל, עוד פעם, תלוי בחומרה, אם זה מעשה אלימות, כמו שאמרתי, מעבר מהמשטרה, אז הם מועברים מדלת אל דלת ומורחקים, מוצה להם צוו
ענבל משש:       למה הערות?
אליהו מרידור: תקשיבו, אתם עושים את זה לא מכובד, אתם עושים את זה לא מכובד, אתם מיתרים את הסקירה שלה ואין לכם מושג, אני יודע ואני יודע שאני לא יודע את כל המסירות של הגברת משש ואנשי צוותה, מסביב לשעון, במלא מובן המילה, במלא מובן המילה, זה בסדר שיהיו לנו שאלות, זה בסדר שלא נראה עין בעין, בסופו של יום, אני הרגולטור, הוועדה הזאת, באה לפקח, לגיטימי, לגיטימי שיהיה מה לתקן ולגיטימי הגברת משש שאין לכם את כל התשובות כרגע וזה בסדר, אני לא מצפה, את יודעת כל כך הרבה שאני לא יודע כמה שנים אני אצטרך ללמוד את זה בשביל לדעת את מה שאת יודעת, אני לא מצפה שתדעי את הכול בעל פה ובראש
ענבל משש: צמצמת מהר
אליהו מרידור: אז אני אומר פשוט, אני מבקש, הנה אני מארגן את הבקשה שלי, אני לא רוצה תשובה עכשיו, אבקש לקבל טבלה שמית של כל אחד מה-13, תאריך הדיווח, תאריך ביצוע השימוע, תאריך עזיבתו את הארץ ואם חלילה, מישהו מהם לא עזב את הארץ, אני רוצה לדעת, בסדר?
ענבל משש: אין שום בעיה
אליהו מרידור: והנה אני אומר מראש, אני אומר מראש, חלילה, חלילה, אני אומר חלילה, אבל גם את החלילה, אני רוצה לדעת אם הוא קיים, בסדר? אוקי, אתי עטייה
חוה אתי עטייה: אני רוצה ברשותך שתתייחסי לעניין התקנות, מתי הן יובאו לוועדה ולמליאת הכנסת לאישור? זה שאלה שהועלתה
שריי גבאי נוריאל: כן, כן, אז אני אומר - - -
חוה אתי עטייה: מתאימים את האשרה לתלות, נכון?
שריי גבאי נוריאל: אז אני אסביר מה מהות התקנות ואיפה הן נולדו ואיפה זה עומד
שריי גבאי נוריאל:  ככה, תיקון 32 לחוק הכניסה, אותו תיקון של הוועדה ההומניטרית, בין היתר, אחד הדברים שהוא קבע זה שלצד ההגבלות הגאוגרפיות שגם קבועות באותו תיקון, ייקבעו גם הגבלות לגבי סוגי מטופלים
שריי גבאי נוריאל:  זה היה גם לזמן שלנו, גם לזמן של הוועדה בשעתו והמטרה באמת, הייתה, אם וועדה הומניטרית מטפלת - - -
חוה אתי עטייה: איזו וועדה? וועדה מיוחדת?
שריי גבאי נוריאל: שנייה, רגע, אז אני אסביר, אם וועדה הומניטרית מטפלת, שעד עכשיו דיברו בה, סעיף 3אב11 לחוק, מתייחס לעובדים שסיימו את תקופת העסקה המותרת, הייתה הבנה שצריך גם, מה שנקרא, לטפל, או לסדר את העובדים החוקיים, עד 63 חודשים, באופן לתמרץ אותם להתמיד, כי אני רוצה רגע לומר משהו, גם בהקשר לדיון הקודם, בלי להיכנס לוועדה ההומניטרית, שכל המהות של תיקון 32 ומי שחושב שבאנו לעשות עוול, זה בדיוק ההיפך, הוא לתמרץ, לעודד עובדים זרים, להצטוות כמה שיותר מהר למטופלים קשים ביותר, זה המהות של התיקון הזה ולכן צריך לחשוב טוב, מי שצועק פה, צריך לתקן, צריך לפרוץ את הגבולות, במי אנחנו פוגעים? אז באמת, עשינו משהו מאוד יפה בעיניי ואני חושב שגם הרבה מטופלים סיעודיים קשים, יסכימו עם תיקון 32, אבל אותו דבר היה נדרש, או התבקש לעשות, גם עם עובדים חוקיים עד 63, באמת, ליצור איזושהי הבחנה, בין מטופלים קשים, לבין מטופלים שהם קלים יותר, באופן שעובד מגיע לארץ, הוא יקבל באשרתו סימון, שיבוץ, לאן הוא הולך, למטופל מורכב, או מטופל פחות ויצטרך להתמיד רק אצלו, אז אנחנו עמלנו ובאמת, מהר מאוד, מאז תיקון 32, יצרנו נוסח, גיבשנו נוסח שבאמת נותן מענה לדבר הזה, חילקנו לקבוצות, הקבוצות הן קצת שונות אחד מ- - -
אליהו מרידור: הרחבנו ואנחנו נרחיב גם בעתיד, זה בתהליך
שריי גבאי נוריאל: אז אני ממש אסיים בקצרה, במתי זה יובא
שריי גבאי נוריאל:  אז אנחנו באמת הנחנו את התיקון מזמן, הנחנו את התיקון, מה שקרה, הממשלות התפרקו, היה חילופי ממשלות, כל פעם זה עלה וירד ועלה וירד ובממשלה האחרונה, ממש לפני התפרקותה, אנחנו העברנו אפילו מכתבים לשרים שיאשרו לנו, שנסיים את חובת - - -
חוה אתי עטייה: איזה שרים, זה שר המשפטים ושר הפנים?
ענבל משש: אנחנו בישורת האחרונה, זה מה שחשוב שורה תחתונה
אליהו מרידור: אנחנו נמצאים בישורת האחרונה, אנחנו בעוד שתי דקות נאלצים לסיים, בתפר של בין פתיחת המליאה לסיום הוועדה, אני חייב לרוץ לוועדת כספים, כי בסוף אנחנו גם צריכים תקציב, גברת רוסו מקבלת רשות דיבור ואני מסכם
טל רוסו: תודה, אוקי, אז אני מקו לעובד, עם עמותה שמסייעת לעובדי עבודה בסיעוד וגם עובדים אחרים
טל רוסו:  אני רוצה להגיד כמה דברים, דבר ראשון, בואו, נדבר רגע על ההגבלות שקיימות קיום על מעברים של עובדים, יש בערך חמש-שש הגבלות, ביניהן, הגבלות גאוגרפיות, הגבלות בשל שלוש פעמים בשנתיים מעבר בין מעסיקים, שלוש פעמים בשנתיים אי אפשר לעבור, לאחרונה הוכנס סעיף בנוהל העסקת עובד זר, הודעה מוקדמת, נוהל העסקת עובד זר שמתייחס לעובדה ש- ברגע שעובד מסרב שלוש פעמים לעבודה אז מזמנים אותו לשימוע, אנחנו רואים שכל - - -
אליהו מרידור: אנחנו בעזרת השם נצמצם את זה, אל תדירי שינה מעינייך
טל רוסו: אנחנו רואים שכל המאמצים האלה, אבל לא באמת עוזרים, בואו נדבר על זה רגע, בואו נדבר על זה ששיטת המקל וכפיית עבודה על עובדים זה לא מה שעובד בסופו של דבר
טל רוסו:  יש לנו פה, אין כבילה, אוקי? אין כבילה חד-משמעית, אבל יש עוד ועוד מנגנונים שמנסים לעצור את המעברים של העובדים ועדיין, עובדים עוברים וזה נובע מכמה דברים ודבר ראשון, אני לא חושבת שהעמקנו פה מספיק, בתהליך הגיוס של העובד, אנחנו לא העמקנו פה מספיק בתהליך ההטמעה ודבר שני, בואו, מדובר פה בעובדים זרים שעובדים עם קשישים, עם אנשים בעלי מוגבלויות שצריכים להסתדר במקום חדש, המצב שקורה בפועל זה שדווקא המעסיקים הקשים שנמצאים במצבים באמת קשים, מקבלים עובדים לא מנוסים מחו"ל שאנחנו רואים שההסכם הבילטרלי הם עדיין תקועים ואנחנו לא קיבלנו פה יותר מידי הסבר לגבי איך עובד תהליך הגיוס, איך מעבר לדופק ולעובדה שיש לך תעודה שאתה מקבל שעשית הכשרה, מישהו בכלל מתייחס למה העובד הזה ומי העובד הזה, יכול להיות שפה ידידי יכול להגיד ובכל זאת, חשוב להגיד את זה, אנחנו צריכים לחשוב מחוץ לקופסא, על מה שהוא לא כפיית מגבלות על העובדים האלה, כשהם בסופו של דבר, עם כמה שהם כולם קוראים להם, שמעתי פה, סחטנים וגנבים, הם אלה שהמדינה מפקידה את הקשישים שלנו ואת בעלי המוגבלויות שלנו בידיהם, זאת אומרת שאנחנו גם צריכים להתייחס לעובדה שמדובר פה בבני אדם, בנשים שמגיעות לפה בגילאי הפוריות שלא יכולות לקיים משפחה ובוחרות לעשות את זה בשביל המשפחה שלהם, אף אחד לא אומר שלא ובכל זאת, אנחנו צריכים להתייחס לעובדה שיש להם הגבלות מאוד מאוד גדולות כבר כיום ומעבר למשפט העבודה ויושב פה, כבוד השופט בדימוס ובקביעת שכר מקסימום בסיטואציה שאין שכר מקסימום בשום מקום אחר בישראל
יריב לוין: יש בשירות הציבורי
טל רוסו: בשירות הציבורי, בוא נדבר על הפריבילגיות בשירות הציבורי לעומת מהגרי עבודה בסיעוד
קריאה: מדובר פה על אנשים נכים, קשישים, אלה לא אנשים עשירים שיכולים לתת כסף אינסופי
טל רוסו: על אחת כמה וכמה
קריאה: יש פה אנשים חסרי ישע
יריב לוין: לא חייבים להגיע לפה, מי שלא רוצה לא חייב להגיע, זה בחירה שלו ומי שמגיע לפה צריך לתת את התפוקות שלו
טל רוסו: סליחה אדוני, אני לא הפרעתי לך כשאתה דיברת
יריב לוין: לא, את מנסה להכפיש פה 80 אלף מעסיקים - - -
טל רוסו: לא, תעצור, אתה תעצור
אליהו מרידור: בוא נעצור פה
יריב לוין: את מכפישה פה 80 אלף –
טל רוסו: אני לא מכפישה אף אחד, אתה מכפיש פה אנשים, בלי לשים לב מה אתה אומר, עם כל הכבוד, אני מדברת על זה ואף אחד פה לא מדבר על זה שאנחנו משתפים פעולה עם ארגונים של מטופלים סיעודיים ומעסיקים אחרים, אנחנו רואים את המעסיקים הסיעודיים, כל המתנדבות שלנו רואות את המעסיקים הסיעודיים, הרבה יותר מהרבה אנשים שיושבים פה, אנחנו מדברים איתם ונמצאים איתם בקשר רציף וגם בסיטואציות חיוביות, ההתערבות פה היא לא של, אני לא חושבת שהמעסיקים הסיעודיים צריכים לשאת את העוול של התשלומים האלה, אבל צריך קצת לפתוח את הראש ולחשוב, מה אנחנו עושים במדינה הזאת שאנחנו נסמכים, רק על עובדים עניים שמגיעים ממדינות עולם שלישי, שמשלמים 20 אלף דולר דמי תיווך כדי להיכנס לישראל - - -
קריאה: קשישים עניים ונכים עניים
טל רוסו: וזה הדבר היחיד שהמדינה נותנת למטופלים האלה אז על זה אנחנו צריכים לחשוב, לפני שעוד חושבים על עוד הגבלות ועוד הגבלות ועוד להעיף אותם מפה