GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אבתיסאם מראענה: נכון, זה לא פעם ראשונה שאת איתנו ואני מאוד שמחה שאת איתנו, מאז הפליטות את אורחת קבועה אצלנו.
טירה גלינויר: לזכותי הגדולה.
אבתיסאם מראענה: מזל שיש פליטות.
טירה גלינויר: כן, אנחנו לאחרונה התחלנו קשר, אני מקווה שהוא גם יגדל ומאוד יתהדק, עם דוקטור שני בר טוביה ועם הארגונים שהיא מייצגת, למדנו הרבה דברים ביחד בשבוע האחרון בהיערכות, הילדים אין מדיניות במשרד שאומרת לשים ילדים כאלה, או ילדים אחרים בבית ספר כזה, או אחר.
אבתיסאם מראענה: אין מדיניות?
טירה גלינויר: המשרד לא, המדיניות היא לא של למידה ב - - -
אבתיסאם מראענה: אין מדיניות כזאת את אומרת ?
אבתיסאם מראענה: אבל איך המציאות הסתדרה לעצמה ככה?
טירה גלינויר: אז אני אסביר.
טירה גלינויר: יש מה שנקרא ברשויות מקומיות אזורי רישום, יכול להיות שזה מהסיבה הזאת, אני לא ירדתי לרזולוציות, אני באתי להגיד מה המשרד נותן, אם אני אשאל על זה כמובן ומה אפשר שנעשה ביחד יותר טוב בשביל שהתמונה תהיה טובה יותר.
טירה גלינויר: אז לרוב תלמידים לומדים באזור המגורים שלהם, ככה זה קורה בכל מדינת ישראל, כל ילד לומד קרוב לבית, בשכונת מגורים שלו, או בבית ספר שהשכונה שלו משתייכת אליה, זה בעניין אזורי הרישום, אנחנו מצאנו בנתונים של המשרד שבאמת בשלוש ערים לומדים המספר הגדול ביותר של התלמידים.
אבתיסאם מראענה: את קיבלת מרשום האוכלוסין את הפילוח?
אבתיסאם מראענה: את מכירה את זה יש לך אותו?
טירה גלינויר: יש לי אותו, כי שני העבירה לי.
אבתיסאם מראענה: שני העבירה לך מאיפה, מאיתנו?
טירה גלינויר: כן, כן.
אבתיסאם מראענה: הבנתי, איזה מזל שיש אותנו.
טירה גלינויר: ברור.
קריאה: אנחנו לא הצלחנו לקבל תשובה מרשות האוכלוסין, הבוקר קיבלנו תשובה שאין.
אבתיסאם מראענה: קיבלתם תשובה מרשות האוכלוסין שאין כשביקשתם, אין פילוח.
קריאה: אבל בזכותכם עכשיו יש.
טירה גלינויר: אבל לנו יש דטה, לנו יש מערכת נתונים שאני רואה גם באיזה בתי ספר הילדים לומדים, גם באיזה רשות הם לומדים, באיזה בית ספר.
טירה גלינויר: אנחנו מצאנו שלוש רשויות בריכוזים מאוד גדולים שזה תל-אביב, חברים אמרו את זה קודם, ירושלים וגם אילת, גם פילחנו שלושה סוגי אוכלוסיות שנתבקשנו - - -
אבתיסאם מראענה: מה זה התבקשתם?
אבתיסאם מראענה: על ידי מי?
טירה גלינויר: במסמך שהגיע, הדיון היה סביב אוכלוסיות מסוימות.
טירה גלינויר: אריתריאה, סודן.
טירה גלינויר: אז יש לי את הנתונים.
טירה גלינויר: בנוסף לזה אני רוצה להגיד שחוק חינוך החובה במדינת ישראל חל על כל ילד מרגע שהוא שוהה פה שלושה חודשים, מבלי קשר למעמד החוקי של הוריו.
אבתיסאם מראענה: כן, אבל על זה אנחנו לא מערערות, יש להם מסגרות לימוד, יש לנו פערים מאוד גדולים, פערים שפתיים מאוד גדולים, יש לנו את מה ששמעת פה את מסיימות את הבגרות, אחר כך מה עושות, על זה אני רוצה שנדבר, אבל אני מבינה את הסוגייה הזאתי שיש חינוך חובה במדינת ישראל, השאלה מה אני עושה עם כל מה שעלה פה, עלתה פה הסוגייה הזאתי שילדים שנמצאים בפערים שפתיים עם ההורים שלהם, ההורים לא בדיוק מדברים עברית והמערכת כאילו איך מתמודדים עם הסוגייה הזאת מתוך מערכת החינוך?
טירה גלינויר: אז גם על זה אני אענה.
טירה גלינויר: יש שתי מדדים, יש את המדד למ"ס של אותה רשות שאנשים גרים בה והמשרד הבין שאתה יכול לגור באזור אשכול סוציואקונומי 9, אבל ללמוד באזור שהמדד טיפוח הוא אחר ולכן נולד מדד טיפוח בית ספרי, אוקי, זה בדיוק בעבור ילדים שבאים מרקע דל והמשרד נותן תוספת תקציבית סביב ארבעה סעיפים נוספים, אחד זה השכלת הורים שזה מוסיף 40 אחוז, רמת הכנסה לנפש, פריפריאליות שהיא לא רק גאוגרפית אלא חברתית ויש גם עוד מדד שמדבר על הגירה ואני מצאתי בהתכוננות שלי לישיבה שלקחתי 'קייס סטדי', שני בתי ספר שהם כולם מכירים אותם נראה לי, שזה קשת וביאליק רוגוזין ומצאנו שבתי הספר זוכים לקבל את התוספות האלה בעבור התלמידים האלה.
אבתיסאם מראענה: ממתי הם זוכים?
אבתיסאם מראענה: הם יזכו, או היה בעבר ואנחנו לא ידענו?
טירה גלינויר: לא, לא, אני בדקתי נכון לעכשיו.
אבתיסאם מראענה: לא, לא, מה שבדקת, כן, את בדקת?
אבתיסאם מראענה: שהם זכאים.
טירה גלינויר: הם מקבלים.
אבתיסאם מראענה: הם כבר מקבלים.
טירה גלינויר: בית הספר מקבל.
טירה גלינויר: לצד זה - - -
אבתיסאם מראענה: מה זה אומר אבל הסל הזה?
אבתיסאם מראענה: תסבירי לי במילים פשוטות.
טירה גלינויר: שזה תוספתי.
טירה גלינויר: על מנת לצמצם פערים, זה מיועד בדיוק לאוכלוסיות מוחלשות ולבתים דלים וזה בא לסייע לבית הספר.
אבתיסאם מראענה: במה?
טירה גלינויר: בצמצום פערים.
אבתיסאם מראענה: כן ואת מפקחת על זה?
אבתיסאם מראענה: את רואה מה הם עושים בשביל לצמצם פערים?
אבתיסאם מראענה: או שאת רק בהתחלה של כאילו להבין את הסוגייה, או שמה שאני אבקש בסוף הישיבה נבקש לקבל נתונים יותר מאוחר.
טירה גלינויר: אני יכולה לענות על מה שאני יודעת, לכל בית ספר יש מפקח שהוא מהמחוז, המפקחים, תיראי איזה יופי של בנות עם איזה יופי של ציונים ועם איזה יופי של הישגים והן בוגרות של בתי הספר האלה.
אבתיסאם מראענה: כן, נכון, אני מסכימה לחלוטין שיש פה ילדות וילדים מדהימים ומדהימות, אבל אני לא הבנתי איך אני עוזרת להם, אבל שנייה, טוב, אני רוצה לשאול שאלה את רשות האוכלוסין, עלתה הסוגייה הזאתי שהן מסיימות את הלימודים שלהם, את הבגרות שלהן והן רוצות ללמוד באקדמיה, וויזת הסטודנט הזאת היא באחריותך?
יולי יואל אדלשטיין: וויזת סטודנט זה למי שמגיע מחוץ לארץ ללמוד בישראל אז הוא יכול לקבל וויזת סטודנט.
אבתיסאם מראענה: אז מה הן מקבלות בעצם על מנת שהן יוכלו ללמוד באוניברסיטה?
יולי יואל אדלשטיין: הן מקבלות ס'2א'5 אני לא אחראי על האוניברסיטה ולא מגדיר לאוניברסיטה איזה קריטריונים לקבל ואיזה לא.
אבתיסאם מראענה: אז אתה בעצם אומר לפי הוויזה שאתה נותן, אתה לא אחראי אם האוניברסיטה מקבלת, לא מקבלת, אתה נותן את האשרה הזאתי, את הוויזה הזאתי עם המספר ובעצם האוניברסיטה תתמודד.
קריאה: אבל מה עם שאלת העלות?
אבתיסאם מראענה: שנייה, אדוני, תיכף אני אתן לך רשות דיבור, אבל תן לי להשלים.
יולי יואל אדלשטיין: אני עוד פעם אומר, אנחנו נותנים את הרישיון שמגיע לנתין ואני לא יודע מה הקריטריון של כל מכללה, או של כל אוניברסיטה מה הם מבקשים.
אבתיסאם מראענה: אוקי, שלום אדוני, אני מדברת עם נדב, עורך דין נדב שמיר.
נדב שמיר: שמיר, סגן היועצת המשפטית של המועצה להשכלה גבוהה.
אבתיסאם מראענה: כן, אתה שמעת פה את הדיון מתחילתו עד עכשיו, הגענו לסוגיית הסוגיות, בעצם מה אנחנו עושות?
נדב שמיר: אז האמת שאני מופתע.
נדב שמיר: כי השכלה גבוהה היא מופנית לכל באי העולם, לא צריכה להיות סגורה רק לאזרחים, או רק לאנשים מסוימים, זה המהות של ההשכלה הגבוהה, אין שום דרישה עד כמה שאני יודע שלנו, של המל"ג, בתנאי הקבלה לקבל דווקא בעלי אישור כזה, או בעלי אישור אחר.
נדב שמיר: לא, אין, אין דבר כזה, יכול להיות שיש נושאים כמו ספציפיים, זה אני עוד צריך לבדוק, כמו לימודי רפואה שיש כאן מספר מקומות מאוד מאוד מוגבל והמדינה כמדינה בגלל שהיא מתקצבת את זה אז היא מעדיפה שיהיו קודם כל מעדיפה שאזרחים ישראלים, שאחר כך יהיו גם רופאים במדינת ישראל, בגלל גם המחסור ברופאים אז אולי יש איזושהי העדפה במקצועות מסוימים, אבל באמת מאוד מצומצמים, אבל אני לא שמעתי מעולם על איזושהי הגבלה אחרת, אני שמעתי עכשיו כמו כולם שיש כנראה איזושהי - - -
אבתיסאם מראענה: מעולם לא הגיע אליך שום דבר פנייה כזאתי?
נדב שמיר: אלינו לא הגיעו תלונות כאלה, תוך כדי עכשיו אני מנסה בוואטסאפ לברר מול המוסדות, אנחנו המועצה להשכלה גבוהה, אנחנו לא המוסדות, אנחנו לא קובעים את תנאי הקבלה, אנחנו רק מתערבים בתנאי הקבלה אם יש איזושהי בעיה אקדמית בתנאי הקבל, אבל אני מנסה לברר ואנחנו נמשיך לברר את הנושא הזה, אני מציע שלכל מי שנתקל באיזושהי בעיה כזאת, שיפנה אלינו, יש לנו אגף פניות ציבור, אנחנו עובדים מול המוסדות - - -
אבתיסאם מראענה: לא, לא, אני רוצה שהדבר הזה יהיה ברור, לא כל אחד פה יתחיל עכשיו לפנות ועד שעונים לו, אנחנו מכירים את הבירוקרטיה, אנחנו לא מקיימות את הדיון הזה, אני רוצה - - -
נדב שמיר: אצלנו עונים מהר.
אבתיסאם מראענה: יאללה, שפו, מפרגנת, אצלכם עונים מהר.
אבתיסאם מראענה: אני רוצה להבין באופן חד משמעי, להבין את הסוגייה הזאתי של כל הנערות האלה שאומרות, מסיימות בגרות בהצלחה, עושות הכול על מנת שיהיה להם אופק ויש להם עתיד והן לא רוצות להיות מנקות כמו האימהות שלהן, שהגורל גזר עליהן להיות מנקות אז אני רוצה להבין דבר אחד, שאתה בעצם אומר מבחינת המל"ג אין מדיניות כזאת שמונעת ממישהו שהוא לא אזרח ישראלי ובטח ובטח בסטטוס הזה של פליטים, שנמצאים במדינת ישראל, אין להם שום לא מנועים מללמוד בעצם בשום מכללה, או אוניברסיטה.
נדב שמיר: לחלוטין לא, עם הסייג שאולי שיכול להיות ברפואה, במקצועות כאלה שיש איזושהי בעיה ספציפית של צורך ברופאים, את הנושא הזה אני צריך לבדוק, באופן כללי אין שום דרישה כזאת של המל"ג, אין חיה כזאת של המל"ג.
אבתיסאם מראענה: אוקי, לגבי הסוגייה הזאתי של, אז בסדר את יכולה ללמוד, אבל הכשרה מקצועית בעצם את לא תוכלי לעבוד אחר כך, הסוגייה הזאתי איפה חברים שלי ממשרד הכלכלה?
אבתיסאם מראענה: קרין, בבקשה.
קרין אהרוניאן רוזמרין: קרין אהרוניאן רוזמרין, אני ראש מטה מנהל הסדרה והאכיפה והממונה גיוון תעסוקתי ומניעת גזענות של כל זרוע העבודה במשרד הכלכלה.
קרין אהרוניאן רוזמרין: את רוצה שאנחנו נתייחס באופן גם כללי, או רק על מה ש-
אבתיסאם מראענה: לא, על מה שבא לך, יש לך זכות דיבור, יש לך ארבע דקות, את מוזמנת לדבר.
קרין אהרוניאן רוזמרין: אז גם התבקשנו בעצם להכין נתונים על אפיקי התפתחות, או מה בעצם רלוונטי מבחינת התוכניות שקיימות בזרוע העבודה, אז אני אציין שיש לנו את האגף להכשרה מקצועית לגבי קורסים עסקיים ויש לנו את מה"ט שזה בעצם הכשרה של הנדסיים וטכנאים מוסמכים, זאת אומרת הכשרות שקיימות בתוך זרוע העבודה באגפים שונים.
קרין אהרוניאן רוזמרין: אני אציין שיש לנו נוהל בזרוע משנת 2011 שהוא כן עושה חלוקה, או יותר נכון מגדיר מישהו שהוא לא ישראלי, האם הוא יכול לקבל את ההכשרות, זה נוהל שהוגדר בהתייעצות עם רשות האוכלוסין וההגירה בשנת 2011, הוא מדבר על אופציות מסוימות, זאת אומרת אישורים מסוימים שעל בסיסם ניתן לספק להם לימודים דרך התוכניות שציינתי, אם יש לתלמיד אשרת לימודים, אם יש לו - - -
אבתיסאם מראענה: מה זה אשרת לימודים?
קרין אהרוניאן רוזמרין: אשרת לימודים, זאת אומרת הוא בא לשם ללמוד בארץ.
אבתיסאם מראענה: לא, לא, אני יודעת מה זה אשרת לימודים, היא בדיוק דיברה פה על הסוגייה הזאתי של וויזת סטודנט והיא לא יודעת, תסבירי לי מה זה אשרת לימודים?
אבתיסאם מראענה: איך היא משיגה אשרת לימודים?
אבתיסאם מראענה: מי נותן לה אשרת לימודים?
אבתיסאם מראענה: זה בדיוק הנקודות האלה שאנחנו נופלות והם נופלים בתוכה, מה זה אשרת לימודים?
יולי יואל אדלשטיין: אשרת לימודים ניתנת למי שמגיע מחוץ לארץ ומגיש בקשה ללמוד במוסד אקדמי במדינת ישראל והוא מקבל אישור מהמוסד האקדמי שהוא יכול ללמוד, הוא מקבל מרשות האוכלוסין אשרת סטודנט.
אבתיסאם מראענה: אוקי, אז זה לא תקף על הפליטות והפליטים שנמצאים בארץ.
יולי יואל אדלשטיין: אכן כך.
קרין אהרוניאן רוזמרין: זה לא תקף.
קרין אהרוניאן רוזמרין: או אשרה המעידה על היותו ארעי והדבר האחרון זה התלמיד נמצא בארץ במסגרת - - -
אבתיסאם מראענה: רגע, אשרה שמה?
קרין אהרוניאן רוזמרין: שהיותו תושב ארעי, זה גם - - -
אבתיסאם מראענה: כלומר לבוא עם הוויזה שיש להם שמתחדשת כל חצי שנה, או שנה?
קרין אהרוניאן רוזמרין: לא, זה גם דרך הרשות האוכלוסין.
קרין אהרוניאן רוזמרין: והתלמיד נמצא גם בארץ בהליך של איחוד משפחות, אם אני לא טועה זה גם אישור שניתן דרככם?
קרין אהרוניאן רוזמרין: במסגרת הדברים האלה בעצם כמו שציינתי הוא יכול לרכוש את ההכשרה דרך מה"ט, או דרך התוכניות של הכשרה מקצועית של קורסים עסקיים של זרוע העבודה.
קרין אהרוניאן רוזמרין: עכשיו הדיון פה עסק באוכלוסייה אחרת שהם לא נופלים ב - - -
אבתיסאם מראענה: לא שהם לא נופלים, הם לא קיימים.
קרין אהרוניאן רוזמרין: אנחנו לא מגדירים אותם ככה, אבל לצערי הרב אני כן אציין שבהתאם למדיניות שנקבעה כרגע, אם גם תרצו אני - - -
אבתיסאם מראענה: מה זה כרגע?
קרין אהרוניאן רוזמרין: זאת אומרת בהתאם למדיניות שנקבעה ב-2011 ועדיין תקפה.
אבתיסאם מראענה: אנחנו ב- 2022, כן, בתוך העשור הזה קרו כל כך הרבה דברים במדינת ישראל, אוקי.
קרין אהרוניאן רוזמרין: אז בהתאם לזה אוכלוסייה שמוגדרת כ- 2א'5 שזה רוב האנשים פה, כרגע הם לא יכולים, הם לא עומדים בקריטריונים ולא יכולים לקבל את ההכשרה בקורסים של זרוע העבודה על פי מה שציינתי, כרגע.
מוסי רז: אני יכול לשאול שאלה?
אבתיסאם מראענה: כן, אדוני, חבר הכנסת מוסי רז.
מוסי רז: מה שאני לא הבנתי וסליחה שנכנסתי באיחור אז אולי פספסתי, אני רוצה להבין, לא איזה אשרה צריך כדי ללמוד, אלא כמה משלמים?
אבתיסאם מראענה: לא, אבל הם עוד לא התחילו - - -
מוסי רז: האם כמו כל אזרחי ישראל?
אבתיסאם מראענה: קודם כל לא הגענו לדבר הזה.
מוסי רז: הם אומרים שאין מניעה, אבל אם - - -
אבתיסאם מראענה: לא, יש מניעה.
מוסי רז: האם המניעה היא כספית?
אבתיסאם מראענה: קודם כל היה לנו פה בעצם - - -
מוסי רז: אמר עורך דין שמיר שהוא לא מכיר מניעה, נכון?
אבתיסאם מראענה: הוא לא מכיר, היה לנו פה עדויות, רגע, אני אעשה סדר לאדוני שאיחר, הוא בדרך כלל מוסי רז לא מאחר לדיונים.
מוסי רז: אני פשוט בא להמשך הדיון, כי ההייתי באחר.
אבתיסאם מראענה: כן, מה שקרה לנו פה, יש לנו עדויות פה מצעירות שסיימו תיכון ולא רשמו אותם, עוד לא הגיעו לסוגיית השכר, כן, אנחנו לא הגענו, נרשמו, איזה יופי, אבל עכשיו אתם תשלמו 125 אחוז ממה שישראלים בעצם משלמים, מה שקרה פה בשביל לשלם את ה- 125 אחוז הם צריכים להיות על וויזת סטודנט, אבל אין דבר כזה אז זה לא רלוונטי כל כך.
מוסי רז: אז בעצם קיבלו תשובה שלילית.
אבתיסאם מראענה: לא, הם לא נטענו אפילו, הם לא נכנסו לתוך המאגר, אין להם שום יכולת להיכנס אפילו עם הוויזה שיש להם להיכנס לתוך המאגר, הם לא קליטים שם.
אבתיסאם מראענה: אוקי, אז היינו במשרד הכלכלה עם הבשורות הכול כך לא טובות שאת בעצם אומרת מ-2011 זה הנוהל, זה מה שנקבע שאותם קבוצה של ילדי פליטים אין להם יכולת לקבל הכשרות מקצועיות.
קרין אהרוניאן רוזמרין: זה מה שהוחלט ב-2011 והם מתנהלים עד היום לפיו, כן.
אבתיסאם מראענה: עד היום מתנהלים לפיו, אוקי, בסדר.
שני בר-טוביה: אפשר חידוד למשרד הכלכלה?
שני בר-טוביה: דוקטור שני בר טוביה, פורום ארגוני הפליטים, דיברת ספציפית על הכשרות מקצועיות, מה מבחינת רישוי מקצועי?
שני בר-טוביה: מאיזה נוהל זה מוסדר והם זו אותה תשובה?
שני בר-טוביה: זאת אומרת אנחנו יודעים את התשובה, זו אותו התשובה, הם לא יכולים לקבל רישום מקצועי, אבל אם תוכלי להסביר מהו הנוהל ולמה?
קרין אהרוניאן רוזמרין: זה לא בהתאם לנוהל, זה בהתאם להיבטים של הסדרת עיסוקים, ששמה מוגדר מפורשות שכדי בפן באמת של הרישוי וכמו שציינת, צריך להיות או אזרח, או תושב, נגיד זה נמצא בחוק ההנדסאים, זה ממש רשום שמה מפורשות אז בהיבט כזה, זה היבט של הסדרת עיסוקים, זה היבט אחר, אבל אותה תשובה.
אבתיסאם מראענה: אז בעצם מ-2011 עד היום אתם נדרשתם להסדיר את הסוגייה הזאתי של הכשרות מקצועיות?
קרין אהרוניאן רוזמרין: זה לא משהו שכרגע על השולחן מבחינת הסדרה, ככול ויהיה כמובן זרוע העבודה היא שותפה לכל מה שצריך, אבל כרגע אין משהו בתהליך.
אבתיסאם מראענה: טוב, כמובן שאנחנו נרשום את זה לסיכום, לדרוש לחדד, לשדרג ולראות את האנשים האלה כשוות ושווים.
אבתיסאם מראענה: טוב, אני רוצה לפנות, כן, שכר לימוד אז אני רוצה שאם כבר וכאשר מישהו פה מאיתנו למד באוניברסיטה?
אבתיסאם מראענה: מונים למדת באוניברסיטה?
אבתיסאם מראענה: יאללה ספר לי את הסיפור.
מונים אהרון: מונים אהרון ואני פה בכמה כובעים שכולם מתכנסים לנושא הזה אז תודה רבה על ההזדמנות, כן אז לפני שאני עונה לשאלה שלך ברשותך.
מונים אהרון: אני רוצה להתייחס פה על הדברים שנאמרו כאן באופן כללי, אני רק רוצה להגיד שזה התוצאה של מה שהנערות המדהימות הלאה סיפרו כאן, זה בעצם מדיניות קלוקלת של משרד הפנים למשך שנים, אנשים חיים פה, גדלים פה הבוגרים ועכשיו הגענו לילדים והצעירים ולפי הנתונים של משרד הפנים יש כ-8,000 ילדים, הילדים האלה כפי ששמענו ואנחנו גם יודעים הכול חסום בפניהם, לא להתקבל למקצועות מסוימים באוניברסיטאות, לא עסוק בספורט גם שזה משהו שהוא לא עלה פה שזה - - -
אבתיסאם מראענה: מה זאת אומרת לא לעסוק בספורט?
אבתיסאם מראענה: למה מה הבעיה בספורט?
מונים אהרון: גם, העניין של המעמד.
אבתיסאם מראענה: אבל מה הסיפור של הספורט?
קריאה: אולי הספורט רשמי.
אבתיסאם מראענה: מונים תסביר לי מותק.
מונים אהרון: כן, אז לדוגמא יש לא רק דוגמא יש הרבה דוגמאות כאלה בתוך הקהילה, ילדים מוכשרים בתחום כדורגל, או כדורסל, אם מגיעים לשלב כדי להירשם לקבוצה אז לא מסכימים לרשום אותם בגלל המעמד שיש להם, כי הם לא אזרחים, או תושבים של ישראל והם גם אין להם דרכון זר כדי שירשמו כשחקני חוץ אז הם נשארים בשלב הזה שהם לא מצליחים להגשים את עצמם בתחום שהם רוצים בו שזה הספורט וגם לדוגמא, יש כמה דוגמאות - - -
אבתיסאם מראענה: לאחרונה הייתה פליטה מסודן אני חושבת שהיא נכון?
מונים אהרון: יש שני פליטים שייצגו את - - -
אבתיסאם מראענה: את ישראל?
מונים אהרון: לא, את ישראל, בצער רב, הם מאוד רצו לייצג את ישראל, הם ייצגו את קבוצת הפליטים והם יצאו מפה דרך האו"ם, נציבות האו"ם לפליטים.
אבתיסאם מראענה: כמה מסורבל.
מונים אהרון: למרות שסיפרו פעם אחר פעם שהם מרגישים ישראלים והם ממש רוצים לייצג את המדינה שזה דוגמא ואז אני חושב שהפתרון הוא לדעתי זה גם פתרון שנדרש והוא פתרון שמשרד הפנים יכול להסדיר את זה מחר, לתת מעמד לצעירים האלה ולילדים שנולדו פה, גדלו פה, למדו במערכת החינוך הישראלית, לפחות שיוכלו להגשים את עצמם ושיוכלו לתרום למדינה ולחברה ולקהילה שהם מגיעים ממנה.
מונים אהרון: עכשיו העניין של השכר אז אני שהתקבלתי לאוניברסיטה שזה כמובן גם אחרי הרבה מאמצים להסביר את המעמד שלי, את ה- 2א'5 שהיה לי כדי שהאוניברסיטה תבין מה זה בכלל ותקבל אותי, התקבלתי בסוף בתור סטודנט מחו"ל ובזה הייתי צריך לשלם 25 אחוז יותר מאזרח ישראלי, מהסטודנטים הישראלים, עכשיו אני לומד באותה כיתה של הסטודנטים הישראלים, אני חי פה, מרכז החיים שלי הוא פה ואני לא רואה סיבה למה בעצם שמישהו חי פה ואינו בר-הרחקה, שלא יקבל יחס כמו של סטודנט ישראלי?
אבתיסאם מראענה: אז בעצם מה למדת מונים?
מונים אהרון: אני למדתי מדעי המדינה ומנהל עסקים באוניברסיטה העברית.
אבתיסאם מראענה: וסיימת?
מונים אהרון: סיימתי, מוחרתיים זה הטקס.
אבתיסאם מראענה: מזל טוב, אני גאה בך, קודם הייתי גאה בצעירות המדהימות ועכשיו אתה מצטרף לגאווה.
מונים אהרון: תודה רבה.
אבתיסאם מראענה: איזה יופי ומה אתה עובד?
מונים אהרון: אני עובד בארגון 'הייס' וגם חלק מהנהלה של הארגון הסטודנטים האפריקאים.
מונים אהרון: עכשיו לגבי הארגון של הסטודנטים האפריקאים שעלה פה מכמה אנשים שדיברו לפניי, זה ארגון שהוקם כדי לתת את ההזדמנות הזאת לאלה שרוצים ללמוד בהשכלה גבוהה, שכמובן זה בהיעדר מוחלט של כל תמיכה מהמדינה שזה גם עוד נושא שהוא מאוד חשוב שזה הפתרון שלו גם טמון במעמד הזה, האוכלוסייה שאנחנו מגיעים ממנה, מבקשי מקלט, או פליטים, הם נמצאים בתחתית החברה הישראלית, מבחינת המצב הסוציו-אקונומי, עכשיו אם משרד הפנים ייתנו מעמד לאנשים האלה אז הם גם יהיו כלולים בסיוע, אם זה ממשרד הרווחה, או משרד החינוך ושאר הדברים שביחד עוזרים להרים את החברה ואת הקהילה.
אבתיסאם מראענה: אני מודה לך מונים, אני רוצה, אמנם אנחנו מדברות על מעמד, אני מאוד אשמח לעזור לרשות האוכלוסין ומשרד הפנים, לגבי דוגמאות מהדוח של מעמדם של ילדי מבקשי מקלט בישראל וברחבי העולם, דוח המחקר של המוקד לפליטים ומהגרים ובעצם אחת הנקודות שככה נותנים תקווה שבעצם עשו השוואה מה קורה במדינות אחרות בעולם לגבי סוגיית הפליטים, ילדי הפליטים ובעצם לפי הדוח וסיגל רוזן, אני אשמח שתכנסי פה למעגל, בבקשה, בואי שבי לידי, ואני רוצה שתגידי לי, את בעצם מה שצוין כאן שאיטליה היא די דומה, היא מאוד דומה מבחינת מדינת ישראל למדיניות של הגירה ופליטות ובעצם אני אקריא לגבי המדיניות של איטליה, תתקני אותי אם אני טועה.
סיגל רוזן: אני משוכנעת שאת יודעת לקרוא מצוין.
אבתיסאם מראענה: לא, לא בקריאה.
סיגל רוזן: כתבו את זה מאוד ברור.
אבתיסאם מראענה: טוב, "אלו המכירים כפליטים באיטליה, או ששוהים תחת הגנה משלימה, זכאים לאישור שהייה למשך חמש שנים, אם בחלוף השנים הם מוכיחים יכולת השתכרות ברמת מינימום ומעלה, הם רשאים להגיש בקשת תושבות קבע, לאחר עשר שנות שהות חוקית באיטליה הם זכאים להגיש בקשת אזרחות, ילדיהם יקבלו מעמד זהה לזה של הוריהם".
סיגל רוזן: איטליה היא מדינה עם מדיניות מחמירה.
סיגל רוזן: כן, אני רוצה רק לומר - - -
אבתיסאם מראענה: רק תציגי את עצמך בשביל הפרוטוקול.
סיגל רוזן: סיגל רוזן, רכזת מדיניות ציבורית, המוקד לפליטים ולמהגרים ואם אני כבר פה אז בדוח הזה, אנחנו רואים פה את תמונתה של רחל גברה-צדוק, שהייתה אלופת ישראל בריצה, אבל היא לא יכלה להתחרות מטעם מדינת ישראל וחיזרו אחריה לא מעט אוניברסיטאות אמריקאיות ואחת זכתה בה והיא סיימה כבר את לימודיה באוניברסיטה בארצות הברית ולצערי היא כבר לא פה איתנו ולא יכולה לייצג את מדינת ישראל ולנצח באולימפיאדה עבורנו, אבל מה שרציתי לומר זה שהמסקנה של הדוח הזה ובעצם כל הדברים שנאמרו פה מתרכזים לנושא הזה של היעדר מעמד, הילדים האלה כל ילדי מבקשי המקלט שוהים בישראל כדין כל השנים האלה, אבל גם אם הם היו שוהים בישראל שלא כדין, אם הם היו נולדים בארצות הברית, או בקנדה הם היו נולדים עם אזרחות, אם הם היו נולדים באוסטרליה, או בבריטניה, אחרי עשר שנים הם היו מקבלים מעמד קבוע, אם הם היו בצרפת אחרי חמש שנים, בגרמניה אחרי ארבע שנים, בכל אחת מהמדינות שנזכרו בדוח, הילדים האלה כבר היה להם מעמד של ידע ואזרחות וכבר לא היו צריכים להסתובב עם הנייר הקטן הזה, שכולם שואלים מה זה הנייר הזה ולא מאפשר להם לא לימודים ולא חיים נורמאליים ביננו, אז אני מפצירה ברשות האוכלוסין, להעניק לילדים האלה את המעמד שהם כה ראויים לו, מעמד קבוע במדינת ישראל, תודה רבה.
אבתיסאם מראענה: וגם אני חייבת לציין מדינת ישראל חתומה על האמנה, בדבר מעמדם של חסרי אזרחות משנת 1954 ועל האמנה לצמצום חסרי האזרחות משנת 1961, אז אנחנו מדינה בחתימות שלה על זכויות אדם היא מספר אחד, בביצוע וביישום אנחנו פחות.
אבתיסאם מראענה: טוב, אני רוצה לתת זכות דיבור לשפי פז, בבקשה.
שפי פז: תמיד בסוף, אבל בסדר.
שפי פז: שפי פז מדרום תל אביב, אנחנו הארוגות שבתוך הנערות המדהימות האלה צומחות.
שפי פז: קודם כל נתחיל עם נתונים, מי שבר הרחקה בדרום תל אביב זה לא הם, זה אנחנו, לפני שלושה שבועות שירלי רימון ברכה היא ראש מנהל החינוך בעיריית תל אביב, שאגב מדברים על כ- 7,000 ילדים מגיל אפס, לא יודעת עד 18, נתנה נתונים, הנתונים מהימנים והנתונים מראים בדיוק מה קורה בדרום תל אביב, נווה שאנן היום יש אחוז אחד של ילדים ישראלים ואני לא אומרת בכוונה יהודים, כי זה לא רק יהודים, ילדים ישראלים אחוז אחד, שכונת התקווה, מה שהיה פעם פאר דרום תל אביב, שמונה אחוז ילדים ישראלים, שמונה אחוז, אני רוצה שתקלטו את המספרים האלה, שכונת שפירא איפה שאני גרה, וואוו אנחנו 35 אחוז, המון ילדים, מה שאני רוצה להגיד פה זה שאנחנו מדברים פה על אוכלוסייה שהשתלטה על בתי הספר, השתלטה על הגנים, השתלטה על כל מוסדות החינוך, הם מקבלים העשרות, הם מקבלים מועדוניות, הם מקבלים הכול, הכול, הכול, אבל אף פעם לא מספיק להם, אף פעם לא מספיק להם.
שפי פז: ועכשיו לגבי הנערות המדהימות האלה, הביאו פה ילדות נחמדות מאוד, סבבה, זה לא הנוער שאנחנו מכירים, אוקי.
אבתיסאם מראענה: את מה את מכירה?
שפי פז: אני אשמיע לך את מה שאני מכירה.
שפי פז: (משמיעה הקלטה מהנייד/ נשמעות קללות)
אבתיסאם מראענה: לא, לא, את לא משמיעה.
שפי פז: אני אשמיע.
אבתיסאם מראענה: אני לא מוכנה, לא, לא, לא, שפי, את מטרגרת את הדיון ואת פשוט יוצאת החוצה, את פשוט יוצאת החוצה, כי מה שאת עושה לא אישרתי.
שפי פז: (ממשיכה להשמיע הקלטה)
אבתיסאם מראענה: לא, לא אישרתי, אני לא יודעת מי מדבר, שפי, לא, את תקשיבי.
שפי פז: כל הדיון הזה הוא שקר ואת שומרת אותי לסוף אחרי שכל השקרים נאמרים פה, ה-3,000 ילדים הלא נותנים להם חינוך, הלא נותנים להם אוניברסיטה, במכללת רייכמן יש עשרות סטודנטים אפריקאים, הם לומדים - - -
אבתיסאם מראענה: תודה רבה לך, נא לצאת החוצה, אם את לא רוצה לשבת ולהשלים את המשפט שלך.
שפי פז: אבל אני אגיד לך מה, הם לא יקבלו מעמד.
אבתיסאם מראענה: את לא קובעת, איזה כיף שפי, יום הולדת שמח יקירה שלי.
אבתיסאם מראענה: כן, נתנאל, אתה לא מפעיל שום טלפון ואתה לא מעלה שום סרטון.
נתנאל שבו: אני לא מפעיל שום דבר.
אבתיסאם מראענה: תשים את הטלפון שלך בצד, יאללה, נתנאל שבו.
נתנאל שבו: כן, קוראים לי נתנאל שבו, אני בן 16, אני מדרום תל אביב, אני פעיל חברתי.
נתנאל שבו: אני לא זוכר זמנים שבהם הרגשתי בבית שלי, אני רוצה לדבר קצת על המסתננים, אני רוצה ללכת לטייל לפעמים, לקנות דברים בתחנה המרכזית ואני לא יכול זה מפחיד, שמעתי על המסתננים שאנסו אישה עם מוגבלות בתחנה, אני מפחד שזה ייקרה גם לי, אני לא אמור לצאת עם חששות מהבית.
נתנאל שבו: נכון?
אבתיסאם מראענה: נכון, כן, אתה לא צריך לחשוש, אתה צריך להיות בטוח.
נתנאל שבו: יום אחד בשעות הערב הלכתי לבד ובאתי להיכנס לשכונת נווה שאנן בתל אביב ומסתנן בא אליי ומסתכל עליי בצורה מפחידה ושואל מה אני עושה פה, גם אותו דבר בשכונת התקווה בלילה, לאן הגענו?
נתנאל שבו: זה אמור להיות ההיפך, המסתנן במדינה שלי, לא אני במדינה שלו.
נתנאל שבו: לפעמים שאנחנו יוצאים לגן התקווה בלילה לשחק כדורגל, גם נמצאים שם מסתננים בגיל שלי ושאומרים להם מילה לא במקום זה יכול להביא - - -
אבתיסאם מראענה: אבל למה להגיד להם מילים לא במקום?
נתנאל שבו: מה זאת אומרת?
קריאה: את לא נותנת לו לסיים לדבר.
אבתיסאם מראענה: אתה לא מתערב, סבבה, אני מנהלת דיון, אתה לא מנהל אותו, שאלתי מה זה מילה לא במקום?
אבתיסאם מראענה: הרי אתה כותב.
נתנאל שבו: אנחנו משחקים כדורגל ואנחנו צוחקים וזה, זורקים נגיד סתם מילה, לא יודע משהו.
נתנאל שבו: אין לי לתת לך דוגמאות, זורקים מילה.
נתנאל שבו: מילה שהם לא אוהבים נגיד.
אבתיסאם מראענה: מה אתה אומר להם?
נתנאל שבו: כמו-
אבתיסאם מראענה: כושי?
נתנאל שבו: לא, כושי אני לא אומר אני לא גזעני.
אבתיסאם מראענה: אז מה אתה אומר?
נתנאל שבו: לא, אנחנו מדברים וזה, מילה לא במקום, אני לא יודע.
אבתיסאם מראענה: טוב ואז מה קורה כשאתה זורק להם מילה פוגענית?
נתנאל שבו: זה מגיע לאלימות קשה.
קריאה: הוא לא אמר פוגענית.
נתנאל שבו: לא פוגענית, זה יכול סתם להגיד מילה, זה לא פוגענית.
אבתיסאם מראענה: אוקי ואז זה מגיע למה?
נתנאל שבו: זה מגיע לאלימות כלפינו וזה פעם אחת, זה מביא למכות קשות כלפינו וזה קרה פעם אחת לחבר טוב שלי, אני בנאדם מאמין וביום שבת אחד אני עובר במדרכה עם כמה חברים ועברו לידינו קבוצה של מסתננים עם מוסיקה, ביקשנו מהם להפסיק עם זה, כי אני שומר שבת ואז הם התחילו לקלל ולהגיד "אתם במדינה שלנו", זה פשוט מאכזב, המשטרה לא עושה כלום, חוץ מלתת להם דוחות על אופניים חשמליים וגם הם לא משלמים אותם.
נתנאל שבו: אני נמצא במרכז נוער בדרום תל אביב ו-89 אחוז משם יש שם מסתננים, כל מקום שאני הולך אני רואה אותם ואני מרגיש שאני לא בבית שלי.
נתנאל שבו: אני אתחיל לבוא הרבה לוועדות ולתת את הצד שלי.
נתנאל שבו: תודה רבה.
אבתיסאם מראענה: תודה רבה לך נתנאל על העדות שנתת, אין ספק שאתה צריך להרגיש בטוח בבית שלך, בשכונה שלך, אתה הולך בשבת, השאלה אם יש מישהו שהוא לא שומר שבת שנמצא לידך עם טלפון ושומע מוסיקה האם גם היית אומר לו, תכבה את הטלפון?
אבתיסאם מראענה: אני לא בטוחה, נכון?
אבתיסאם מראענה: כי היית רוצה שכמו שאתה חי.
נתנאל שבו: לא, הייתי אומר לו לכבות את הטלפון.
נתנאל שבו: כן.
אבתיסאם מראענה: הבנתי, טוב.
קריאה: אני יכולה להוסיף משהו בבקשה?
אבתיסאם מראענה: רגע, שנייה, אני רוצה להגיד לך תודה שבאת, אני אשמח שתבוא יותר לוועדות.
נתנאל שבו: בטח.
אבתיסאם מראענה: אני חושבת שאם תבוא תקבע יום אחד באמת שאתה תרגיש בטוח וגם הנערות והנערים שבאותו גיל שלך ירגישו גם בטוח.
נתנאל שבו: אנחנו לא מרגישים בטוח איתם.
אבתיסאם מראענה: אני לא חושבת שכל מי שיושב כאן אתה פגשת אצלך בשכונה, אני בספק, נכון?
נתנאל שבו: הרבה פגשתי.
אבתיסאם מראענה: אותם אנשים פגשת?
נתנאל שבו: אני לא יודע, הם יכולים לעשות משחק שהם נראים אנשים טובים, אבל תבואי לגור בשכונה תיראי מה זה.
אבתיסאם מראענה: בסדר, אז אנחנו נפגש שוב בוועדה הזאתי, תגיד מה שיש לך על הלב, כמובן צריך לכבד אנשים פה, אני לא חושבת ש - - -