GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
בתאל באדי: כן, שלחנו ניידות, גבינו עדות מהעובדת, בדקנו אל מול המעסיקה ושללנו את כל החשדות, אני לא יכולה להיכנס לפרטי התיק, אבל אני רק בעצם ממחישה את המקרה שאנחנו מטפלים פה ויש לנו חקירות משותפות, גם עם זרוע העבודה, גם עם רשות ההגירה, כל הזמן, זה אומר לצאת לפעילות במקומות, במשקים - -
אבתיסאם מראענה: הפנייה הגיעה באופן אישי, או דרך ארגון?
בתאל באדי: דווקא לא דרך ארגון, ככול שנקבל יותר פניות מהארגונים ואנחנו מקבלים, אנחנו בודקים וזה התוצר בעצם של ההכרה בקורבנות.
אבתיסאם מראענה: אבל ספציפי במקרה הזה של שבוע שעבר, זה פנייה אישית שלה?
אבתיסאם מראענה: של העובדת?
בתאל באדי: אז שוב אני לא יכולה להיכנס לפרטים.
אבתיסאם מראענה: לא, אני רוצה לדעת איך מגיעים אליכם, זה מאוד חשוב.
בתאל באדי: אז קודם כל בנוהל מוסדר הדרכי גישה אלינו, יש לנו מייל משטרתי שבעצם מפורסם, זה נוהל אגב שאותר לפרסום, הוא מפורסם באינטרנט המשטרתי, כל אחד יכול לראות אותו, הוא נגיש לכולם, בפרט לארגוני סיוע, אנחנו הפצנו להם באופן אישי - -
נירה שפק: חלק מהקליטה, סליחה, אם אנחנו מדברים על משתלמים - -
אבתיסאם מראענה: בוקר טוב לך גברתי, מה שלומך, חברת הכנסת, אני רואה אור בחדר ולא הבנתי מאיפה זה מגיע, כן.
אבתיסאם מראענה: אז רגע אני אציג אותך, חברתי נירה שפק.
נירה שפק: תודה, אותי מסקרן בהקשר של מה שאמרת, האם כחלק מהנוהל שמשרד החוץ תיאר והקליטה, אם יש חיוב גם להביא נגיד קישור לכל משתלם באשר הוא שיהיה לו את זה לידו?
נירה שפק: כי אני חושבת שכן, אז אני בשביל זה נורא חשוב לי ההקשר הזה, זאת אומרת זה שזה באינטרנט, איזה משתלם רואנדי, לא יודעת מאיפה - אני ביקרתי אותם וראיתי לא מעט - יודע להיכנס לאתר אינטרנט של משטרת ישראל ולכן זה חשוב.
בתאל באדי: אז זה נקודה חשובה, כי בדרך כלל המשתלמים לא יודעים שום דבר.
קריאה: סליחה, הם יודעים מצוין.
נירה שפק: זה לא הנתון שאני מכירה בגלל זה שאלתי.
אבתיסאם מראענה: לא להתפרץ באמצע, אתם יהיה לכם זמן תדברו הכול בסדר.
נירה שפק: בפיקוח של משרד החוץ, אפשר לשאול אותך, אם את יודעת, כי את אמורה לא לדעת ואת כן.
דנה קורש: אני אשמח להתייחס, זה בדיוק היה הסוגייה האחרונה שרציתי להציג, המעטפת שאנחנו דואגים כדי לתת לאותם מתמחים אפשרות להתלונן בכל מיני דרכים, אז בראש ובראשונה עם ה"מידעון", כאילו כשהם מתקבלים לתוכנית, או עדיין במדינת המוצא שלהם, הם מקבלים מסמך עם כל הזכויות שלהם, עם כמה מספרי טלפון, שלנו, של שירי והצוות שלה ואני חושבת שחברת הכנסת אנחנו נוסיף בשמחה, לא ידענו שיש את זה, זה משהו חדש, נשמח להוסיף גם את זה ומה שאנחנו עושים זה גם בכל ביקורת, ביקור פתע שלנו, אנחנו נפגשים עם המתמחים האלה ונותנים להם עוד ועוד ערוצי פנייה אלינו וגם המרכזים במסגרת המכרז, המרכזים אמורים לתת מעטפת של תלונות והמרכזים, אני מקבלת טלפונים גם בלילות וגם בסופי שבוע ממרכזים שאומרים לי: 'מתמחה שלנו הייתה בתאונת דרכים היא פצועה קשה, אנחנו איתה עכשיו בבית חולים, שתדעי רק שהיא בחודשים הקרובים היא לא תלמד' אבל אנחנו נותנים לה מעטפת היא נשארת בבית החקלאי' כדוגמא, כלומר יש פה מעטפת טובה מאוד.
דנה קורש: וגם יש פה תהליך של שיפור ולמידה, אני חושבת שעשרת המקרים האלה, שכמובן אנחנו לא מנויים, אני יודעת רק על חלקם מה שמותר לדעת ויש פה את דינה דומיניץ שהיא ה'הורים' שלנו ממשרד המשפטים בהקשר הזה, אבל אני חושבת שכל המקרים האלה הם מלפני ההסדרה, כלומר שם המשחק הוא להסתכל עכשיו קדימה, להיכנס כאן עוד שנה אפשר יהיה לבחון ואני מאוד מאוד מקווה, אני מקווה שלא יהיו מקרי סחר בבני אדם בכל תחום וצורה וצבע, אבל אני מאד מאוד מקווה שהתוכנית שלנו לא תהיה מקושרת לדברים שאנחנו מכירים את המקרים בעבר שמקושרים וצערנו הרב חלק מהדברים הם איזושהי התייחסות לא מדויקת של המציאות לא בהקשרים שלנו, אבל שוב - -
אבתיסאם מראענה: הנתונים של המשטרה הם מ-2021, אני לא המצאתי את זה, זה נתונים אחרי ההסדרה, 21 אני מדברת.
דנה קורש: אבל המחזור החדש הראשון שהוא על פי ההסדרה נכנס לארץ בספטמבר 21.
אבתיסאם מראענה: יופי, מעולה, על הכיפק, גברתי הפק"ד, בבקשה.
בתאל באדי: אוקי, אז אני אחזור לעניין ההכרה, אז שוב פעם, אנחנו מקבלים את הדיווחים מארגוני הסיוע, אנחנו מקבלים את הדיווחים ממשרדי הממשלה המקבילים, יש לנו איסוף מודיעין, חטיבת מודיעין שפועלת לאיסוף מיידעים, השנה יש לנו הנחיות חדשות של יעדים שלראש אגף חקירות ומודיעין, שזה פיתוח פרשיות בתחום הסחר בבני אדם, הקמת 'שולחנות עגולים', יש לנו גם פורום משותף עם פרקליטות המדינה, שבעצם אנחנו יושבים עם גורמי המשטרה וגורמי הפרקליטות, בעצם לקדם תיקי חקירה שמתנהלים, גם לפתח תיקים חדשים עם הארגונים השונים, בעצם הכול כדי לעשות כדי כן לאכוף את העבירות האלה של סחר בבני אדם, גם בקרב משתלמים, כמו כל עבירה אחרת, חשוב לציין שהחולייה שלנו עוסקת גם בסחר בבני אדם, שזה בעצם רק נחזק ונאמר שזה בעצם עבודות של אחזקה בתנאי עבדות, עבודות כפייה, סחר בבני אדם לעבודות כפייה למטרת עבודות, זהו בגדול.
אבתיסאם מראענה: זה לא קשור ספציפית לדיון הזה, אבל אני קצת מסוקרנת, כי היה לנו דיון לפני כמה זמן, כמה חודשים כאן על הסוגייה של המשטרה בעצם לומדת מחדש את הסיפור, או הסוגייה המטרידה מאוד היא 'עבדות מודרנית', רציתי לשאול אם יש התקדמות בסוגייה הזאתי, מתחילים לגבש איזה הבנה, מה זה אומר, כי זה בדיוק היה על התפר, מה זה 'עבדות מודרנית' ואיפה אנחנו נתקלות בה ואיך היא נראית ובאיזה צבע?
בתאל באדי: כן, התייחסנו גם לפנייה שלך בעניין הזה, בהמשך לדיון הקודם שהתקיים ברשותך, אני שוב חוזרת, כשאנחנו אומרים שאנחנו בלמידה, זה לא אומר שהנושא הזה לא מוכר, אבל ה'עבדות המודרנית', אם פעם היו מתעסקים ב'
בתאל באדי: עבדות הקלאסית', היום אנחנו בעצם ב'עבדות מודרנית', שהיא לא פחות חמורה והיא החמורה, מתחינתנו, אין הבדל בעבדות, זה בסך הכול מושג ו'טייטל', כשאנחנו מדברים על למידה, זה בעצם על קיום הכשרות, אני יכולה לשתף שאנחנו מקיימים הכשרות במכללה לשוטרים פעמיים בשנה, עם גורמי חוץ, שזה בעצם משרדי ממשלה שונים ושוטרים, שבעצם לומדים את כל זה, לא מחדש, אבל כל הזמן אנחנו מחדדים, יש לנו חודש הבא הכשרה כזאת במכללה, הכשרה בת שבוע, של 35 חניכים, מתוכם שמונה ממשרדי ממשלה, יש לנו נציגים של ההגירה, יש לנו נציגים של זרוע העבודה ונציגים של הפרקליטות ומשרד המשפטים, שבעצם מלווים אותנו בכל ההליך המשפטי, אז בעצם כשאומרים למידה, זה בעצם שאנחנו כל הזמן מחדדים, כל הזמן מחדדים, ראש אגף החקירות ומודיעין גם בעצם הנחה שבכל מחוז יהיה בעצם 'רפרנס' שישמש בעצם כאחראי על כל הנושא של סחר בבני אדם וזה בעצם ראש ענף חקירות בכל מחוז ואנחנו מקיימים איתם ישיבות ומחדדים הנחיות ונהלים וחקיקה וכל מה שצריך כדי שהנושא יחלחל כמה שיותר עמוק.
אבתיסאם מראענה: נפלא, אני אשמח שתעדכנו את הוועדה על החודש הבא שיש לכם את השבוע, אולי אני אקפוץ להגיד שלום וקצת - -
בתאל באדי: אנחנו יותר מנשמח.
אבתיסאם מראענה: אני גם מאוד אשמח, אני גם בטח אלמד דברים וגם להכיר את זה מקרוב, אני חושבת שזה מאוד משמעותי ללוות את ההליך לכמה שעות, אני מאוד אשמח, כן.
נועה בן שבת: אפשר לשאול אולי, הנוהל הוא מפורסם בשפה העברית, רציתי לשאול אם נמסר להם גם העתק של הנוהל, ואם יש אפשרות להגיש בקשה גם בשפות נוספות?
בתאל באדי: של הנוהל?
נועה בן שבת: כן.
בתאל באדי: אנחנו פרסמנו אותו בשפה העברית, זה לא משהו ש - -
נועה בן שבת: גם הטופס הוא רק בשפה העברית.
בתאל באדי: הטופס הוא בשפה העברית.
נועה בן שבת: האם יש תרגום, או איזושהי דרך להגיש בקשה כזו בשפות נוספות?
בתאל באדי: זה משהו שיכול להיבחן, כרגע הוא בשפה העברית והוא מונגש לארגוני סיוע וכמו שאני למדה פה גם לארגונים אחרים ולמשרדים ממשלתיים, זה לא משהו שנבחן עד עתה.
אבתיסאם מראענה: למה משרד החוץ לא לוקח על עצמו את הסוגייה הזאתי, גם משרד הכלכלה, זרוע העבודה, אולי ביחד יממנו את הסוגייה הזאתי של להנגיש את הטפסים האלה בשפתם של אותם משתלמים?
דנה קורש: אין בעיה להנגיש וגם באנגלית וגם בצרפתית, ה"מידעון" ו"הזכותון" שלנו הם - -
אבתיסאם מראענה: לא, תלונות, אנחנו מדברות על - -
דנה קורש: זה פשוט ישות חדשה, או קישור חדש, בשמחה נקבל תעבירי לנו את החומרים - -
אבתיסאם מראענה: חוליית הסחר איתנו הרבה שנים.
דנה קורש: לא, החולייה ברור.
אבתיסאם מראענה: גם משטרת ישראל היא איתנו מאז ומתמיד.
דנה קורש: ברור, אבל לא, שנייה, אני חושבת שאנחנו לא רואים את התוכנית כתוכנית לסחר בבני אדם, סליחה, אז אנחנו רואים את התוכנית, אם יש למתמחה, או למתמחה תלונה, יש לו אינספור, יש לו ספקטרום רחב של מי לפנות, כולל לחברה האזרחית.
אבתיסאם מראענה: אז לא, אתם סומכים על החברה האזרחית והארגונים האזרחיים שיכנסו איפה שיש הפרת זכויות אדם, איפה שיש, שהארגונים האזרחיים יטפלו בהם, הם יגישו עבורם, הם יתקשרו עם המשטרה, לא, אבל אתם אומרים זה משרד החוץ, ממשלת ישראל בעצם אומרת אתם האחראים על התוכנית של המשתלמים, את מסכימה איתי?
דנה קורש: מסכימה איתך באלף אחוזים.
אבתיסאם מראענה: אז אנחנו לא רוצות בשביל לא להגיע למצב של, אני פה מכריזה על עשרה, חמישה, אני רוצה להגיע לאפס, אפס אנחנו בוועדה הזאתי כל הזמן עובדות ביחד על הדוח וגם עם משרד המשפטים על הסוגייה הזאתי שמדינת ישראל יכולה להגיע למצב שיש אפס, אפס ניצול, סחר בבני אדם, או חשש, או חשד לעבדות, אם אתם המשרד האחראי על התוכנית הזאתי, אתם מובילות אותו ומובילים אותו, אז אני מבקשת בשם הוועדה לבחון את היכולת שלכם שבו אתם תנגישו את הטופס של התלונה בשפתם באנגלית, או צרפתית.
דנה קורש: אנחנו ננגיש את זה באנגלית וצרפתית, אין פה מה לבחון, אנחנו נדאג להנגיש.
דנה קורש: אין בעיה, בשמחה, תודה.
אבתיסאם מראענה: יופי, נפלא, אוקי, טוב אני מודה לך גברתי קצינת המשטרה, אני רוצה בהחלט לפנות לחברים שלנו מהחקלאות ולתת לכם את ההזדמנות לדבר ולהציג לנו על התוכנית, איך היא נראית מנקודת המבט שלכם, מה קורה שמה?
אבתיסאם מראענה: מה עושות ומה עושים?
אבתיסאם מראענה: אני אפנה, מי את?
חני ארנון: אני חני ארנון.
קריאה: זאת חני שאמרו לך שהיא ייסדה את זה.
אבתיסאם מראענה: בסדר, בגלל זה אני מסתכלת עליה.
אבתיסאם מראענה: את אחרונה ברשימה, אבל את יושבת מולי וגם פנו אלייך אז אני אפנה אלייך ויסלחו לי קודמייך, אבל אנחנו ניתן לחני ארנון, מכיוון שאמרו שאת הראשונה שהרמת את התוכנית הזאתי, יש לך זכות דיבור.
חני ארנון: תודה רבה יושבת ראש הוועדה, שמי חני כמו שאמרנו ואני גרה בערבה כבר 36 שנים, לפני 28 שנים בינואר 1994, תחת מועצה אזורית ערבה תיכונה, התחלנו את התוכנית.
אבתיסאם מראענה: מה חשבת לעצמך באותו זמן?
חני ארנון: אני אשת חינוך, אני מאוד גאה על השילוב של חינוך וחקלאות ואני עבדתי בשדה ועבדנו לפני שהגיעו משתלמים עבדנו גם עם מתנדבים ואנחנו שמענו את השאלות שלהם וכשהתחלנו עם תאילנד זה היה כשנתיים אחרי שהגיעו עובדים זרים, פנו אלינו מהממשלה בתאילנד והשגרירות פה בארץ ואמרו 'תלמדו אותם, תהפכו אותם לקשוחים כמו שאתם', את יודעת את שאלת, מה יש להם במדינות האלה לבוא לארץ שלנו וללמוד חקלאות, זה בכלל לא דומה, בטח זה לא דומה למה שהם רואים בערבה, אבל מה שהם לוקחים איתם הבייתה, הרוח המיוחדת הזאת של למצוא פתרונות לבעיות שלנו, של בעצם להפוך את החיים שלנו ליותר טובים, זה מה שחשוב.
חני ארנון: אני מצטרפת לדנה על כל מילה שהיא הציגה קודם, אנחנו השליחים, אנחנו עושים את העבודה הלכה למעשה, אני אישית נמצאת בפריפריה של מדינת ישראל, הגבול הכי ארוך, מול ירדן, קילומטר מהגבול ואנחנו נותנים שירות בעצם למועצה אזורית תמר, ערבה תיכונה ועד הקיבוצים בואכה אילת.
חני ארנון: בנינו קמפוס, אני מזמינה אותך לבוא לבקר, להתרשם, להתרגש איתנו, כי זה בהחלט תוכנית - -
אבתיסאם מראענה: באיזה שעות הכי טוב שאני - -
חני ארנון: כל יום מ-א' עד ה' בין שמונה לארבע, זה קמפוס פעיל עם סטודנטים מכל העולם.
נירה שפק: אבתיסאם תצטרפי אליי, אני יורדת לשם ומגיעה גם לשדות נגב לקמפוס השני.
אבתיסאם מראענה: אז נקפוץ לשם באזור, סבבה, מעולה, נפלא.
חני ארנון: את מוזמנת גם בהפתעה, אבל בטח אם תכיני אותנו, אז נדאג שנהיה.
אבתיסאם מראענה: אני פחות מפתיעה, אני לא באה לעשות הפתעות.
חני ארנון: אז אנחנו עושים את זה הלכה למעשה וכשבנינו את זה בהתחלה, המסגרת הייתה מסגרת של עשרה וחצי חודשים, כי זה מחזור גידול, כי רצינו שהם יבואו ויראו שזה לא נס ולא רק התפילות, אלא עבודה קשה, מרגע השתילה ועד הרגע שמנקים את השדות.
חני ארנון: הערבה ידועה בחקלאות שלה, בירקות, במטעים, אפילו רפתות, אנרגיה מתחדשת, דגים, דגים בערבה, את כל זה הם רואים והם לומדים שאפשר לעשות הכול בכל מקום, זה רק צריך חשיבה קצת אחרת וזה מה שאנחנו נותנים.
חני ארנון: את הלימודים אנחנו התחלנו עד שהגענו בעצם, תוכנית הלימודים היום מאוד דומה למה שאנחנו התחלנו גם, נתנו את הנושא של חקלאות, הבנו שזה לא מספיק, כי צריך להבין קצת מושגי בסיס בכלכלה וקצת שיווק והתוכנית היום בנויה, קודם כל היא נשענת על מרצים שכולם מהערבה, כולם אנשים שגרים בערבה ואנחנו בעצם מייצרים מקורות תעסוקה בפריפריה, שזה לא פשוט ויש לנו כ-70 אנשים שהם מרצים, מנחים, נהגים, קבלנים וכו', לא אומרת שהממשקים שיש לנו הם גם עם חקלאים ואחרים.
חני ארנון: תוכנית מקיפה, תוכנית שהיא WIN-WIN ואני לא מתביישת להגיד את זה WIN-WIN לכל המרכיבים שלה, בטח מדינת ישראל במה שהיא זוכה, אצלנו, זה מנוע צמיחה.
אבתיסאם מראענה: איך מתמודדים אנשים שמגיעים ממקום אחר, הערבה והמזג אוויר?
חני ארנון: בואי, אני אגיד לך, הם מגיעים בסוף יולי תחילת אוגוסט והם 'בא להם למות', באמת, במילים הכי קשות.
אבתיסאם מראענה: קשה.
חני ארנון: קשה, קשה, ממש קשה, החום הגדול, כל השאר הוא שטויות, העבודה הקשה היא לא קשה להם, כי בהתחלה גם זה תקופה שזה רק תקופת שתילות, אין הרבה שעות פיסיות, קשה, מזג האוויר בערבה הוא קיצוני, אבל הלמידה היא בלתי פוסקת.
אבתיסאם מראענה: מאיזה שעות הם מתחילים?
חני ארנון: תלוי בעונה, אנחנו מהנץ החמה ועד - -
אבתיסאם מראענה: עד השקיעה.
חני ארנון: לא עד השקיעה, אבל באמת ברגע שהשמש זורחת זו השעה שיוצאים לשדה.
חני ארנון: בספיר שזה המרכז של המועצה שלנו.
אבתיסאם מראענה: מרכז ספיר.
חני ארנון: מרכז ספיר, בדיוק.
אבתיסאם מראענה: במרכז ספיר בן זוג שלי היה שם עד גיל שנתיים.
חני ארנון: באמת?
חני ארנון: אז בואי תיראי כמה זה גדל.
אבתיסאם מראענה: הייתי שם, ראיתי, הוא אמר לי הולכים לבית ספר ואני חושבת שב-11 כבר מכניסים אותם פנימה, קשוח.
חני ארנון: החום הוא קיצוני, אין מה להגיד, החום הוא קשוח.
אבתיסאם מראענה: ממש.
חני ארנון: נכון, אז אחנו בספיר בנינו קמפוס שהוא המרכז שלנו, אליו מגיעים בכל יום אוטובוסים, גם ממועצה אזורית חבל איילות וגם מאזור ים המלח, הסטודנטים שלנו מלאומים שונים ולראות את זה, אנחנו משפחה, אנחנו נותנים להם קהילתיות, אנחנו נותנים להם מעטפת שהיא מעטפת חמה, לא סתם דנה ציינה גם כשמישהו נפצע ויושבים אתו בבית החולים ליד מיטתם בבית החולים, אבל מעבר לזה המיומנויות שהם מקבלים הם באמת זה משהו שבלתי אפשרי ללמד אותו רק בכיתה.
אבתיסאם מראענה: אוקי, גברתי, אני רוצה לשאול אותך עכשיו שאלה.
חני ארנון: תשאלי.
אבתיסאם מראענה: יש את הגרעין של התמר שיש איזה פרופסור, סליחה שאני לא זוכרת את השם שלו, שהוא פיתח את הגרעין של תמר מלפני 500 שנה.
חני ארנון: 2,000.
אבתיסאם מראענה: 2,000 שנה.
חני ארנון: בחבל איילות.
אבתיסאם מראענה: זה אצלכם?
חני ארנון: כן.
אבתיסאם מראענה: מה קורה עם זה, זה מתפתח?
חני ארנון: תראי, עץ תמר יכול לחיות עד אין קץ, הבעיה היא שהוא מגיע לגבהים מטורפים ולכן מפסיקים בשלב מסוים, אבל עץ תמר הוא עץ חזק, לא סתם הוא גדל במדבר בלי תנאים ואווי ואווי אם טעיתי כי הבעל שלי הוא "תמרן" ואסור לי לחזור לי הביתה היום אם טעיתי, אבל לדעתי זאת התשובה.
אבתיסאם מראענה: אני יכולה לשכן אותך אצלי בבית, מקלט.
חני ארנון: אני רוצה לספר שהתוכנית מתחילה, לא מתחילה רק אצלנו היא מתחילה במדינות, כי פרופיל המתמחים הוא שונה, זה לא עובדים זרים, אין לנו חברות כוח אדם באמצע, אנחנו יש לנו הסכמים שחתמנו ישירות מול אוניברסיטאות, או מול משרדי ממשלה במדינות, אז המתמחים מגיעים אלינו לתקופה שהיא רק תחנה, חוזרים הביתה וגם שם אנחנו תומכים, אנחנו ממשכים עם מלגות שאנחנו נותנים, עם 'גרנטים' לפרויקטים וסטרטאפים.
אבתיסאם מראענה: איזה מלגות אתם נותנים?
חני ארנון: יש לנו תוכניות מיוחדות לסטרטאפים, זה תחרות, לא כל אחד מקבל את זה, אבל בכל שנה אנחנו נותנים שש עד שמונה מלגות לסטודנטים שהציעו תוכנית עסקית שהיא תוכנית שהיא נשמעת לנו, היא תורמת לקהילה והיא חשובה והיא תהיה מודל ואנחנו תומכים בהם בעזרה של - אני חייבת לציין – של יהדות ארצות הברית שגם תומכת ועוזרת לנו.
חני ארנון: זאת תוכנית שהיא חובקת עולם, תוכנית שהיא משנה חיים, אני מאמינה בה, אני גאה שהתחלתי אותה ואני חושבת שהיא הגיעה למקומות מצוינים ועוד רבה הדרך.
אבתיסאם מראענה: אינשאללה, אוקי, אז בוא ניתן לחקלאים שלנו.
חני ארנון: אני יכולה רק מילה אחת להגיד בסוף.
אבתיסאם מראענה: כן, כן.
חני ארנון: אני שמחה על הבמה שניתנת פה, צר לי שהגדירו את הישיבה היום זה היה מצוקתם של-, אפשר היה לוותר על המילה 'מצוקה', כי אצלנו הם באמת, טוב להם ואני חושבת שבאמת להשתמש במילים כל כך קשות כמו חברה לסחר בבני אדם ו'עבדות מודרנית', זה חוטא לאמת, אצלנו רק אצלנו יש למעלה מ-20 אלף בוגרים, גם אם היו שניים, שלושה מקרים שהתלוננו, זה לא אומר שזה היה נכון, אבל התלוננו, צריך לראות את זה בפרופורציה.
אבתיסאם מראענה: צריך לקחת בחשבון גברתי היקרה, תפקידנו להעלות בעיות ולהקשיב לשטח, אנחנו תיכף גם נשמע את הארגונים האזרחיים, אני חושבת שהיו מעדיפים לטפל בעניינים אחרים, בסוגיות אחרות, אבל מה לעשות זה גם סוגיות שעולות, עכשיו אף פעם זה לא נעים להסתכל על עצמנו בראי ולגלות שיש פה פגם שם פגם והתפקיד שלנו לטפל בעניינים.
אבתיסאם מראענה: עכשיו אני לא מציעה לאף אחד ללכת ולהתבייש, או לקחת את זה אישית, יש פה סוגיות, יש פה בני אדם, 4,000 זה מספר עצום, זה לא 100 משתלמים מפוזרים בארץ, 4,000 זה חתיכת מסה, שב-4,000 סביר להניח שייקרו דברים, כמו בכל מסגרת, כמו בכל מערכת ודברים קורים, מה לעשות אנחנו בני אדם, לא כולם כמוך חני, יש בעיות ותפקידי לשים אותם על השולחן ולטפל בהם, אני לא רוצה לעצום עיניים ולהגיד 'ואוו הכול דבש', לצד הדבש יש דברים אחרים.
אבתיסאם מראענה: אוקי, אז אני אלך לפי הסדר.
חגית דוד וינשטוק: חגית וינשטוק, אני אדבר בשם מכללת כנרת.
חגית דוד וינשטוק: טוב, שלום לכולם, אנחנו במכללת כנרת למעשה כבר שמונה שנים נמצאת בתוכנית, מוסד חינוכי יחסית היחיד בתוכנית הזו, לא שהוא יותר טוב וכו', אני רק אומרת את המקום - -
אבתיסאם מראענה: את יכולה להגיד שהוא הכי טוב בעולם.
חגית דוד וינשטוק: אני חושבת שכולם טובים, באמת, אני חושבת שכולם טובים ועושים פה עבודת קודש ואני לא נוהגת לבוא לוועדות האלה וכו', אבל הפעם - -
אבתיסאם מראענה: איפה טעינו שבאת?
נירה שפק: או איפה הצלחת שהיא הגיעה.
אבתיסאם מראענה: אחותי, אנחנו לא בהצלחות.
חגית דוד וינשטוק: אני רגע, אני רוצה לתת לזה את מידת הרצינות, כי אנחנו מתייחסים לזה בצורה, אני קודם כל אתן את הנושא של learning by doing, אני אתן את הנושא הבינלאומי קצת, בנושא הבינלאומי אנחנו רואים שינוי גם במדינות מתפתחות ומדינות מפותחות, הנושא של עשייה הופך להיות הרבה יותר חשוב מהלימוד העיוני ואנחנו רואים את זה לאורך כל המקצועות.
חגית דוד וינשטוק: אני אתן את מה המקצועות החופשיים שאנחנו מדברים על טייסים שיש להם שעות שהם נותנים, רק על מנת ללמוד את הדרך, אני אומר את זה על עורכי דין שנמצאים היום עם שנתיים פרקטיקום, אני אומר את זה על מנתחים ואני אומר את זה גם על התוכנית הזאת, שהתוכנית הזו למעשה התחילה - כמו שחני אמרה ואני משלימה את דבריה - בצפון לא פשוט, סובב כנרת, מזג אוויר, התחומים השונים שבהם הם נמצאים, הרפת, דיג, קיבוצים, עכשיו לפני 30-40 שנה היו מתנדבים ועדיין יש מתנדבים, אני מלווה תוכניות כאלה כבר מעל ל-13 שנה ואני אומר לך שלא הייתה עתירה אחת לבג"צ בגין המתנדבים, אולי כי הצבע שלהם וצבע העיניים שלהם היה שונה ואם מישהו עושה עוול וסליחה שאני נותנת את הדברים בצורה קצת יותר חד משמעית, אבל מי שעושה עוול זה שבכלל מגדירים אותם כעובדים זרים, אולי בגלל צבע, אולי בגלל לאום, כי אני חושבת שהמתנדבים האלה שהיו מפורטוגל, משוודיה, מהולנד, בקיבוצים, היום מקימים מעצמות מתוך הידע הישראלי הזה, food security זה משהו שהוא נחשב למשהו מאוד מאוד חשוב היום בעולם ואנחנו מראים לכם היום בחוברת הזאת שניתנה לכם מה זה אומר מבחינת תוכנית הלימודים.
חגית דוד וינשטוק: תוכנית הלימודים הפרקטיקום שנעשה פה רחוק מעבודה זרה, כרחוק מזרח ומערב, זאת אומרת שאם מישהי מתקבלת ללימודים בארצות הברית כתוצאה מההכרה בלימודי החוץ שלה בכנרת, האם יכלו לגדל את הרפת הזו, שאת אומרת על ההקבלה והאיזון בין מדינת ישראל לבין ההקבלה למדינות, למדינות המוצא, בנפל מוקמות היום חוות לתפארת ואולי כדי שגם תטוסי לשם קצת ותבקרי, יהיה נחמד.
אבתיסאם מראענה: בשמחה.
חגית דוד וינשטוק: יהיה נחמד, אני לא צוחקת.
אבתיסאם מראענה: זה לא מצחיק אותי, אני נענית לכל הזמנה.
חגית דוד וינשטוק: זה מדהים, כי גם מכללת כנרת עושה דברים מדהימים, שמעי זה קמפוס אמיתי לכל דבר ועניין, זה קמפוס שהם משתלבים גם לא רק עם משתלמים, כלומר אני קוראת לזה מתמחים, אני מאוד מתחברת לנושא של דנה, כי הפרקטיקום זו ההתמחות וההתמחות הזו, שימי לב שב-40 שנה האחרונות, גם במדינות מפותחות הופכת להיות חלק של בין 50 ל-60 אחוז מהלימוד ולמה?
חגית דוד וינשטוק: אנחנו עובדים בפרויקט נוסף בגרמניה ושוודיה ובגרמניה ושוודיה עובדים בפרויקט וזה מדינות מפותחות והם כל כך מעודדות את נושא המתמחים האלה ואפילו 'מחבקות' אותם ולא נמצאים בביקורות של בג"צים, או עתירות, סליחה שאני אומרת, שהם מאוד מאוד לא לעניין ומחלישות, הגופים הפרטיים שאת רואה כאן עובדים ועומלים קשה, כאשר המדינה לא ממנת שום דבר, אותם גופים הולכים לאותם מדינות ואני רוצה לומר לך שהם לא עושים מיליונים, אני חייבת לתת פה פרופורציות לדברים, הם עושים שירות ענק למדינת ישראל.
חגית דוד וינשטוק: אוקי, אני רוצה להמשיך עוד דקה בבקשה.
אבתיסאם מראענה: אני חייבת לתת לכולם, אני ב-12:30 חייבת להגיד ביי ביי, בסדר, אז אם באמצע יהיה לך אז אני אתן לך יכולת להתערב, אבל יש לנו פה הרבה הרבה אנשים שביקשו זכות דיבור.
אבתיסאם מראענה: אנחנו ניתן ליפתח בן דוד בזום, חקלאי מהערבה, בינתיים אני אתן ליענקל'ה מוסקוביץ התאחדות חקלאי ישראל.
יענקלה מוסקוביץ: אני גם התאחדות חקלאי ישראל, אבל אני גם מנהל המו"פ של רמת הנגב ואני גר במושב קדש ברנע, גבול מצרים.
יענקלה מוסקוביץ: אני כמנהל מו"פ רמת הנגב נחשפתי לפני המון המון שנים וזה קורה עד היום הזה, של רצונות של העולם, בעיקר גם עולם שלישי שפשוט המומים מהטכנולוגיה ומהידע החקלאי שקיימת באזור שלנו ובכלל בישראל והם מאוד מאוד צמאים לידע על מנת לפתח ולייצר מזון במדינות שלהם, שהייצור שם כפי שאתם יודעים הוא באמת ברמה מאוד מאד נמוכה ויש להם רצון וכל הזמן אנחנו נחשפים לעניין הזה ואז לפני 20 שנה בערך, זה היה אחרי חני, עם כל הכבוד לחני, אנחנו החלטנו שאנחנו נכנסים להקמת הפרויקט הזה ויצרנו מספר קשרים עם מספר אוניברסיטאות בכמה מקומות בעולם, חתמנו איתם על הסכמים ואכן באישור המדינה - -
אבתיסאם מראענה: שאתם חותמים על הסכמים, איך זה קורה בעצם בחתימה על הסכם?
אבתיסאם מראענה: מי הגוף שמפקח על ההסכמים האלה?
אבתיסאם מראענה: זה פרטי?
יענקלה מוסקוביץ: אני רוצה לציין, קודם כל בעבר היה מעט מאוד פיקוח על הפרויקט הזה, היה מעט מאוד פיקוח, בשנה האחרונה ותיכף אני רוצה להתייחס לנושא הזה של הפיקוח בשנה האחרונה, לא שאנחנו נגד הפיקוח, אנחנו בעד הפיקוח - -
אבתיסאם מראענה: אבל לאט לאט, בוא לפני הפיקוח, אז אתה אומר לפני בעצם השנה הזאתי לא היה פיקוח, אז בעצם ההסכמים האלה שבעצם מה, אתה כחקלאי, כמסגרת לימודית בעצם הייתם - -
יענקלה מוסקוביץ: אני אסביר לך.
אבתיסאם מראענה: שנייה אדוני, רק בשביל להבין, ההבנה שלי לפעמים היא לא בקצב של כל האנשים פה.
יענקלה מוסקוביץ: אני דווקא רואה את זה ההיפך.
אבתיסאם מראענה: תודה, אז אני רוצה לשאול, אתם מנסחים בעצם הסכם פרטי ואותו הסכם אתם בעצם שולחים למדינה אחרת?
יענקלה מוסקוביץ: ככה, קודם כל אנחנו מו"פ רמת הנגב זה גוף ציבורי, זה לא גוף פרטי, אני עובד שמה במשכורת ואם אני מביא יותר משתלמים לא מעלים לי את המשכורת, זה הכול אותו דבר.
יענקלה מוסקוביץ: אנחנו היינו מגיעים לאוניברסיטאות במדינות, כמו סתם דוגמא אני אתן לך את ויאטנם, או אני יודע מה, מיאנמר, שכבר לא קיימת היום בגלל המהפכה שם והשגרירות הישראלית באותה מדינה הייתה יוצרת, זאת אומרת נותנת לנו את הפרטים איך ליצור איתם קשר ואנחנו היינו נפגשים איתם למשא ומתן, מציגים מה יש בפרויקט ובסופו של דבר חותמים על הסכם, כמובן שאנחנו מראים להם את תוכנית הלימודים, אנחנו אומרים מה התנאים והיינו חותמים איתם על ההסכם, במעמד ההסכם היה נמצא שגריר ישראל של אותה מדינה והיינו חותמים איתם על ההסכמים, מביאים את ההסכמים פה לארץ ועל סמך זה היו נותנים לנו את ההקצבות, ככה זה עבד בעבר.
אבתיסאם מראענה: היו מביאים את זה למה, לרשות האוכלוסין?
יענקלה מוסקוביץ: לרשות האוכלוסין, כן, ככה זה עבד בעבר, היום לא אנחנו בכלל קובעים את המדינות, יש מנהלת שקובעת את הכול ועושה פה - -
אבתיסאם מראענה: היא תואמת, נגיד אתה מבחינתך רוצה ויאטנם, משרד החוץ אומר לך עזוב אותך מויאטנם, לך לירדן, או למדינה אחרת, יש התאמה?
יענקלה מוסקוביץ: נכון, היום למשל הם שואלים אותנו מה אנחנו רוצים ובסופו של דבר הם קובעים, השנה למשל הם פנו אלינו עם מדינות נוספות שאנחנו בכלל לא היינו איתם בקשר והציעו לנו לקבל אותם, בסופו של דבר אנחנו פיזית מגיעים לאוניברסיטה, כי האוניברסיטאות שאנחנו עובדים איתם בעצם ההכשרה והלימודים, אנחנו מראים להם את תוכנית הלימודים, זה הסטאז' של הסטודנט עצמו, זאת אומרת הוא מקבל את זה בדיפלומה שהוא מקבל, יש לו שנה הכשרה בישראל, 11 חודש, לא משנה, זה במסגרת ההסכם.
אבתיסאם מראענה: כן, אני אשאל אותך שאלה, אנחנו מדברות על מדינות בעצם 'עולם שלישי', מתפתחות, 10 אלף שקל, או 11 אלף שקל, אני עוד לא הבנתי מה הסכום.
יענקלה מוסקוביץ: אני לא יכול לעשות הכשרה להולנד, אם הטכנולוגיות שם הם לא פחות טובות משלנו.
אבתיסאם מראענה: לא, אני רוצה לשאול אותך שאלה, לגבי השכר הלימוד שמשלמים סטודנטים, אתה גם מהיכרות שלך אני מבינה שנסעת לאותם מדינות ו-10 אלף שקל לאותו סטודנט שצריך להגיע למדינת ישראל, זה סכום מטורף, לא?
יענקלה מוסקוביץ: אז ככה, קודם כל אני רוצה שתבינו, הפרויקט הזה בסופו של דבר, גם היה מכרז וראינו גם את זה בתוצאות המכרז, אתם צריכים להבין שיש הוצאות לפרויקט הזה.
אבתיסאם מראענה: לא, אני לא באה, שאלתי שאלה מאוד - -
חני ארנון: הם לא משלמים מראש.
יענקלה מוסקוביץ: לא, לא, אז אני רוצה להסביר, רק שתבינו כמה WIN WIN הפרויקט הזה.
חני ארנון: הם משלמים במהלך השנה שהם נמצאים בכל אחת מה - -
אבתיסאם מראענה: אז אני רוצה להסביר, שאלת שאלה שאני 'מת' לענות עליה.
אבתיסאם מראענה: אני 'מתה' לשמוע.
יענקלה מוסקוביץ: יפה, אז המצב הוא כזה, הסטודנט משלם כל חודש מהשכר שלו את השכר לימוד, השכר לימוד זה בעצם ההוצאות שלנו בבית הספר.
אבתיסאם מראענה: מנקים לו מהשכר שהוא עובד.
יענקלה מוסקוביץ: לא, לא מנקים לו, הוא נותן הוראת קבע לבנק, פעם היו מנקים, בעבר זה היה ככה, היום אסור את זה, המנהלת היום לא מאפשרת לעשות ניקוי בשכר, אלא הסטודנט נותן הוראת קבע ויורד לו כל חודש, כל חודש הוא משלם אותה, שלא יהיה מצב שהמעסיק יוריד לו מהשכר, הסטודנט משלם בעצמו היום את השכר לימוד שלו - -
אבתיסאם מראענה: הוא פורס את זה ל-11 חודש?
יענקלה מוסקוביץ: נכון, לכל התקופה.
אבתיסאם מראענה: מתוך השכר שלו שהוא מקבל מהמעסיק הישראלי.
יענקלה מוסקוביץ: נכון, עכשיו למה הפרויקט הזה הוא WIN WIN?
יענקלה מוסקוביץ: כי את השכר לימוד בסופו של דבר, כמו שהבת שלי לומדת בתל אביב, היא משלמת את השכר לימוד שלה, היא עובדת כמלצרית היום בשביל לממן את השכר לימוד, אותו דבר העובד הוא גם לומד, הוא גם משלם את השכר לימוד למדינות, לויאטנם אין כסף לממן לו את הלימודים, מדינת ישראל לא תממן לו את הלימודים, זאת אומרת כולם פה מרווחים מהפרויקט הזה, זה פרויקט אדיר שצריך להמשיך לטפח אותו וצריך לראות באמת היום איך אנחנו מתמודדים עם כל הרגולציה, אני אומר רגולציה קשה, אני יכול להגיד לכם שהשנה פחות חקלאים רצו לקחת סטודנטים, נבהלו מהרגולציה הזאתי, אבל אני מאמין, יש בי אמונה שלאט לאט, גם עם הרגולציה אנחנו נתרגל ואנחנו נחזור למספרים הנכונים שלנו, אבל אני רוצה להוסיף עוד משפט חשוב, שאנחנו באים למדינות האלה לגייס אותם, מקבלים אותנו בפרחים, אתם לא מבינים - -