GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עינבל משש: יש שניים – מפקחת ארצית שהיא סיימה את העבודה שלה ואנחנו מחפשים עובד סוציאלי שישמש כמפקח ארצי.
עינבל משש: ויש לנו עובד סוציאלי של לשכות ומשפחות.
מאיה בנדס: גם שניים על 77 אלף אזרחים סיעודיים שמעסיקים עובדים זרים - נכון, לא לכולם יש בעיות עם נטישה, אבל יש רבים מהם - בין אם מוצדקים יותר, ובין אם מוצדקים פחות, והדברים האלה, לטעמנו, לא מטופלים מהמקום הזה.
עינבל משש: אבל זה לא שני עובדים סוציאליים אצלנו.
עינבל משש: בלשכות הפרטיות יש עובדים סוציאליים שלהם יש את החובה, לא רק את היכולת לבקר בבתים.
עינבל משש: טרום השמה, חודש אחרי, ופעמיים בשנה.
עינבל משש: חשוב להגיד.
מאיה בנדס: אין להם את היכולת לתת את הסנקציות או להפעיל את הסנקציות שלכם יש.
שריי גבאי נוריאל: חשוב להגיד שמעבר לגורמים המקצועיים כפי שעינבל אמרה, זה לפי תחומים ומקצועיות, יש גם יועצים משפטיים שמלווים את עניין השימועים וההליך המינהלי הזה בכל תחום ותחום.
שריי גבאי נוריאל: תחום חקלאות, תחום סיעוד, כל אחד עם המומחיות שלו.
מאיה בנדס: אני אתייחס למשהו שאמרתם קודם.
מאיה בנדס: אני דיברתי עם לשכות.
מאיה בנדס: לשכות אומרות לי באופן חד-משמעי, כשעובדים דווחו כנוטשים, יכולים לשים אותה מחדש את המשפחה חודשים ארוכים לאחר מועד הנטישה מבלי שהתבררה התלונה, וזה דבר שאנחנו יודעים אותו באופן ודאי.
משה נקש: קודם אנחנו חוסמים אותו - - - בצורה לא חוקית.
מאיה בנדס: לא.
מאיה בנדס: ההשמות נעשות באופן חוקי.
מאיה בנדס: אני אעבור לפתרון הבא.
עינבל משש: אני אשמח.
עינבל משש: תעבירי לי דוגמאות שאני אבדוק.
מאיה בנדס: אני אשמח כמובן להעביר לך.
מאיה בנדס: אנחנו באים ואומרים את הדבר הבא.
מאיה בנדס: כיום מדרג הענישה לעובדים זרים שמגיעים לבירור אצלכם, הוא גירוש או שלילת ההיתר, או קיצור ההיתר וכדומה.
מאיה בנדס: אנחנו באים ואומרים - בוא נאזרח את נושא הנטישות, ניתן גם את הכוח לידי האזרחים להגיש תביעות נוספות כנגד.
מאיה בנדס: אם היום נושא הנטישה מצוי בחוק העונשין, בואו ניתן לו דגש גם בחוקים האזרחיים שיאפשרו לאותם סיעודיים שנתבעים, גם להגיש תביעות שכנגד על נושא הנטישה, והדברים האלה היום לא נידונו עדיין בבית הדין.
מאיה בנדס: הם לא מקבלים מספיק דגש, והתביעות של כנגד מוגשות, או אי מתן יכולת להגיש תביעות כאלה בבית הדין לעבודה לא נידונות.
מאיה בנדס: אין היום את הדבר הזה.
מאיה בנדס: ולכן, אנחנו באים ואומרים – אפשר גם ליטול סנקציות אזרחיות כגון: הטלת קנס אזרחי על עובד שנטש מעל לגובה יכולת הקיזוז של הודעה מוקדמת שהוא לא נתן למטופל, והדבר לא בעצם יפגע בכבוד האדם, או ייתן איזושהי סנקציה חריגה של גירוש או שלילת ההיתר.
מאיה בנדס: מוקד טלפוני שזה משהו שאנחנו דיברו, וגם עלה בדוח הוועדה שדיברנו בדיון הקודם.
מאיה בנדס: מוקד טלפוני ייעודי לאותם מטופלים שלא מוצאים בהכרח תמיד את המענה אצל לשכות, או אצל חברות הסיעוד שמעסיקים במקביל.
מאיה בנדס: לא מוצאים את המענה ברשות האוכלוסין וההגירה.
מאיה בנדס: אין להם יכולת דיגיטלית להגיש תלונות באופן מקוון כמו שנותנת הפלטפורמה כיום, וכן לנושא הנטישות שהמוקד יפעל באופן מצומצם 24/7, על מנת לתת את המענה.
אבתיסאם מראענה: דווקא, פה, במקום הזה של המוקד הטלפוני אני מאוד אשמח להפנות את השאלה שלי.
אבתיסאם מראענה: משרד הרווחה – יש לכם את 118 שאני אוהבת להתקשר אליו כאשר משעמם לי בחיים?
אבתיסאם מראענה: זה התחביב שלי.
אבתיסאם מראענה: מה התחביב שלך אבתיסאם?
אבתיסאם מראענה: – להתקשר לכל מיני מוקדים שהם משרדי הממשלה.
אבתיסאם מראענה: אז ספרי לי עליו, האם הוא כתובת?
אבתיסאם מראענה: אני מבינה שיש פלטפורמה, יש פטליטיס, יש מיקרופונים, יש טלפונים.
חני שר: מוקד 118 קיים, עובד, ועובד 24/7, ויכול להוות פלטפורמה לכל אזרח ואזרחית במדינת ישראל.
חני שר: בנוסף, המשרד הולך, והיה לנו דיון פה, שוחחנו על זה בהפסקה פה בין שני הדיונים.
חני שר: הולכת לקום עוד איזשהו אגף במשרד שאמור לתת מענה לפניות של אזרחים, ואני הולכת להמליץ למשרד בעצם לחשוב על איך להקים איזושהי פלטפורמה שתיתן מענה איך להקים איזושהי פלטפורמה שתיתן מענה לנושאים שעלו.
אבתיסאם מראענה: אבל יש לכם פלטפורמה, אנחנו מדברות על אנשים שיתנו את המענה, יענו לטלפון.
חני שר: יש מי שעונה לטלפון.
אבתיסאם מראענה: אז למה אנשים מבקשים את זה בעצם?
חני שר: אני לא יודעת.
חני שר: מנסים להתקשר ל-118 ולהיעזר.
חני שר: ויכול להיות מהצד השני, שאולי במוקד 118, לא מיומנים לתת את כל המענה ולהתעסק - - -
אבתיסאם מראענה: יכול להיות, או שהם פשוט לא מיומנים וצריך להכשיר אנשים.
חני שר: יכול להיות.
חני שר: אני אומרת שצריך להכשיר את האנשים כי יש פה באמת גם עניין של יחסי עובד מעביד וכל מיני דברים.
חני שר: אני רושמת את כל הדברים שעלו פה כדי להציף אותם בתוך המשרד, כדי לראות איך אנחנו יכולים לפתח מענים יותר מדויקים.
אבתיסאם מראענה: חני, את בעצם אומרת שנשקלת אצלכם במשרד הרווחה כן שתהיה פלטפורמה, הכשרה, בעצם של צוות שיכול לתת מענה לאותה קבוצה שהיא מעסיקה, ויש לה את העובד הזר בבית שיוכלו לתת מענה על הסוגיות האלה של העסקה המיוחדת הזאת, גם לצד עניינים של – אני בדיכאון ואני לא יודע מה לעשות עם החיים שלי.
אבתיסאם מראענה: או שאני שמח היום מאוד ובא לי לצאת לשמש, למשל.
אבתיסאם מראענה: סוף סוף הספינה עגנה במשרד הרווחה, והמוקד הזה יש לו היתכנות.
אבתיסאם מראענה: טוב לדעת, אז אני יכולה להיות איתכם בקשר, כי אני מחפשת כתובת הרבה זמן.
ליאור זיסר יוגב: אני מהמשרד לשוויון חברתי.
ליאור זיסר יוגב: אני ממש שמחה על הדברים שעולים פה, אני אומר שאצלנו במשרד פועלים שני מוקדים שבעל כורחנו הפכנו להיות צוות שמטפל בנושא הזה.
אבתיסאם מראענה: אתם רציתם, מה זה בעל כורחכם?
ליאור זיסר יוגב: ברגע שנהיינו כאלה, אנחנו רוצים באמת גם לסייע כמה שאפשר בתחום.
ליאור זיסר יוגב: גם המוקד לזכויות ניצולי שואה, וגם המוקד כוכבית 8840 לאזרחים ותיקים מקבלים מאות פניות בנושא מדי חודש.
ליאור זיסר יוגב: בתקופת הקורונה היו בממוצע 1,500 פניות בנושא סיעוד שבערך מחציתם יהיה בתחום של עובדים זרים.
ליאור זיסר יוגב: לצערנו, אין לנו את הסמכות הממשלתית לפעול בכיוון, אז באמת, בשיתופי פעולה מול רשות האוכלוסין, מול הקו החם של המוקד של המוסד לביטוח לאומי, וגם באופן עצמאי בפנייה ישירה ללשכות פרטיות.
אבתיסאם מראענה: מה זאת אומרת אין לכם סמכות?
ליאור זיסר יוגב: המשרד לשוויון חברתי הוא לא הגורם שמפעיל מתווך, נותן אישור והיתרים לעובדים זרים.
ליאור זיסר יוגב: אנחנו פועלים למיצוי זכויות ולסיוע לאזרחים ותיקים וניצולי שואה.
ליאור זיסר יוגב: לכן, אנחנו פועלים באמצעות שיתופי פעולה הטובים שיש בין המוקד שלנו, למשל המוקד של המוסד לביטוח לאומי, יש לנו קו חם, ואנחנו מעבירים שיחות פרטניות נושאים של רשות האוכלוסין.
ליאור זיסר יוגב: באופן דומה, אנחנו מנסים מנגנון של שיתוף פעולה רציף לא רק בתחום הזה של עובדים זרים, ופשוט, המוקדנית שלנו, נותני השרות נאלצים לפנות באופן ישיר.
ליאור זיסר יוגב: שואלים את האזרח הוותיק מי הלשכה שמטפלת בך, מי חברת הסיעוד שנותנת שירות, ממש פונים ורודפים עד שהם מקבלים מענה ומבקשים לסייע ולהביא גם עובד מחליף.
איתן בנימין: תצייני שאתם במקום השלישי בטיב השרות, בשרות המדינה.
ליאור זיסר יוגב: באמת, הפתעת אותי, לא ידעתי, אבל אני שמחה לשמוע.
ליאור זיסר יוגב: אני ארצה לדעת מי מקום ראשון ושני כדי לעקוף אותם בשנה הבאה.
ליאור זיסר יוגב: אני כן אומר, שמבחינתנו יש מענים.
ליאור זיסר יוגב: שוק העבודה הוא שוק דינמי, מתחלף.
ליאור זיסר יוגב: אנחנו רואים את זה בכל הענפים ולא רק בענף הזה.
ליאור זיסר יוגב: הפיטורין הגדולים בעקבות הקורונה שרואים תחלופה מאוד גדולה בשוק העבודה, ואני בטוחה שזה משפיע גם על הענף הזה ומייצר, ולעומת מישהו שעובד היום מהיי-טק, מחברה אחת לאחרת, פה יש תלות של אדם סיעודי שצריך את העובד הזר, והנטישה הזאת היא לא עוד תחלופה בשוק העבודה.
ליאור זיסר יוגב: אבל שני דברים שיכולים לתת פה מענה, וזה גם עלה בדיון הקודם מתוך המלצות הדוח של הצוות הבין-משרדי.
ליאור זיסר יוגב: באמת, שתי המלצות שהופיעו בדוח, ולדעתי יישומן יתרמו מאוד ויסייעו לאותם סיעודיים ובני משפחה שחשים נטישה מעובדים זרים.
ליאור זיסר יוגב: 1.
ליאור זיסר יוגב: לייצר מדרג שמגדיר מה הקושי של הסיעודי, ובהתאם לזה מקבל עובד זר לטפל דווקא בחולים הקשים יותר.
ליאור זיסר יוגב: אם הם סיעודיים – אז עלה סופניים, עלה אונקולוגים, עלה מעל גיל 90 שמדובר באנשים לקראת סוף חייהם, ואז יש פחות מוטיבציה של עובדים זרים לעבוד אצלם.
ליאור זיסר יוגב: אבל אם הם מחויבים לעבוד עבור מדרג מסוים של רמת קושי או חולי, או מצב סיעודי, אז יש פה יכולת באמת לתת להם העדפה בבחירה של העובד הזר.
ליאור זיסר יוגב: הסעיף השני, היכולת בהמשך לייצר איזשהו תאגיד שיעסיק ישירות, כמו חברת כוח אדם, עובדים זרים שפנויים להשמה מידית.
ליאור זיסר יוגב: גם אם נטש עובד, יש חלופה, יש פתרון שיכול להגיע מחר בבוקר.
אבתיסאם מראענה: המאגר הזה מעניין של עובדים זרים שישבו - מה יעשו כל היום?
אבתיסאם מראענה: איך תנהלי אותם בזמן ההמתנה?
חני שר: אני חושבת שהשוק היום הוא כזה שהצורך עולה – מה שנקרא - הביקוש עולה על ההיצע.
חני שר: ועל כן הסבירות שיישב עובד זר ללא עבודה מאוד קטן.
אבתיסאם מראענה: נקש, מה אתה אומר על הרעיון הגאוני הזה?
אבתיסאם מראענה: אני לא מזלזלת בו.
אבתיסאם מראענה: הוא חשוב, הוא עולה המון.
משה נקש: יש פה איזו סתירה בין הדברים.
משה נקש: אם אומרים מצד אחד, צריך שיהיה פה מאגר של עובדים.
משה נקש: מצד שני, יש ביקוש כזה גדול שמהר ייקחו אותם, אז לא יהיה מאגר.
משה נקש: זה לא משהו שלא חשבנו עליו.
משה נקש: גם אצלנו, וענבל, העלתה את זה, זה היה לה גם מסגרת הצוות, והנושא של תאגידים.
משה נקש: חשבנו אולי על הרעיון הזה של איזשהו גוף, תאגיד, שתהיה לו אפשרות לתת מענה מידי, מחליפי – יש לנו כל מיני רעיונות, זה כדיין לא התפתח לכדי משהו שהוא יישומי, אבל זה מה שאנחנו חושבים עליו.
משה נקש: אגיד את המורכבות של זה, כי בסופו של דבר, עובד זר שממתין במאגר הזה, צריך לדאוג לו למגורים, צריך לדאוג לשכר, יש פה מורכבות מאוד גדולה, אנחנו צריכים לקחת הכול בחשבון, ולראות אם אפשר לייצר פה איזה פתרון.
משה נקש: לא פוסלים על הסף שום דבר.
אבתיסאם מראענה: יש מקבילה לדבר הזה, אולי שהוא נמצא דווקא במקומות שאני יכולה לחשוב עליהם ככה בשלוף, כל מה שקשור בחינוך, וכל מה שקשור ברפואה.
אבתיסאם מראענה: בעצם, בחינוך, סייעות בגני ילדים מחליפה מידית.
אבתיסאם מראענה: סייעת מחליפה.
אבתיסאם מראענה: מורה מחליפה.
אבתיסאם מראענה: יש את כל הדבר הזה.
אבתיסאם מראענה: שווה אולי לבחון.
אבתיסאם מראענה: הרי ילדים בגני ילדים, לא ישאירו אותם לבד עם הגננת או הגננת המשנית.
עדי יעקובי: הבעיה בנטישות שאנחנו דג מאוד קטן והם מרגישים כרישים.
עדי יעקובי: אני רוצה משפט.
עדי יעקובי: לנו אין כוח להילחם בעובד.
עדי יעקובי: אם אני הולכת למקום עבודה, ואני נכנסת לעבוד, ואני חותמת על הסכם עבודה מול המעסיק שאני צריכה לתת התראה של חודש מראש לצורך העניין אם אני רוצה לקום וללכת, ואני יודעת שאני צפויה לקנסות של א', ב', ג' במידה ולא, ואני אלך ואתבע בבית משפט אם אני אעשה את זה ואני אפסיד, כי זה החוק מחייב.
עדי יעקובי: רוב האנשים הפשוטים, הקטנים כמונו, אני לא יודעת אם מישהו מהאנשים פה שעונה לנו, נאלץ חלילה אי פעם להעסיק עובד זר, לעשות מדרג, או לעשות איזושהי בקשה, זה סליחה, שטויות, כי עובד שרוצה עכשיו לעבוד ולחדש את הוויזה, יבוא ויגיד – כן, כן, לכל עבודה, ואחר-כך יעזוב.
עדי יעקובי: אנחנו לא יכולים לנהל מולם את המאבק הזה.
עדי יעקובי: תנו לנו לשלם את הקצבה של ביטוח לאומי, או מה שאנחנו צריכים לשלם לאותם תאגידים, חברות, יוציאו להם תלושים, יעשו איתם את החוזה, ויילכו איתם לבתי-משפט שהם עוזבים.
אבתיסאם מראענה: תודה, עדי.
אבתיסאם מראענה: בבקשה, יריב.
אבתיסאם מראענה: תתייחס לכל העניינים של הלשכות הפרטיות.
יריב לוין: אני יושב-ראש עמותת "אחי עוז", זו עמותה שמאגדת את הלשכות הפרטיות.
יריב לוין: מדברים פה מכל כיוון, ושוכחים מי באמת נמצא בחזית.
יריב לוין: כאדם שעושה את העבודה הזו ב-22 השנים האחרונות, וגם מייצג המון מעסיקים, וגם לשכות, ומסייע בכל מה שאפשר, ולא בהכרח רק דרך החור של הגרוש.
יריב לוין: אני יכול להגיד, אנחנו עושים רוב הלשכות, אני לא יכול לדבר בשם כל הלשכות עבודת קודש.
יריב לוין: אני קם כל בוקר, אני אומר לכם, שאני פוסט טראומטי מהתחום הזה.
יריב לוין: מעבר להיותי עד לפני שמונה חודשים מטופל באבא, שסבל מדמנציה, זכרונו לברכה.
יריב לוין: עם אח סיעודי, צעיר, זאת אומרת, מכיר מעבר לפן המקצועי, גם בחיי האישיים מסביב לשולחן השבת, יש עובדים שהם מטפלים, או חלקם לפחות קיבלו בבני משפחה, ועדיין מטפלים בבני משפחה.
יריב לוין: עכשיו נוספה לנו מטפלת גם לחמותי שתחיה ותאריך ימים.
יריב לוין: כל המצוקות שאתם מעלים פה, תנסו לחשוב, הכול מרוכז ומזוקק ללשכה הפרטית.
יריב לוין: השיחות שלי מבוקר עד ערב, זה עם אנשים שנפל עליהם באבחת חרב, סדין אדום, דגל שחור.
יריב לוין: אני מתעסק עם אנשים שאתמול בלילה הלכו לישון בריאים, וקמו בבוקר משותקים.
יריב לוין: חולים אונקולוגים, פצועי שייטת, פצועי צה"ל, נכי צה"ל.
יריב לוין: מהמגזר הערבי, מהמגזר הדרוזי, מכל מגזר שאתם יכולים לחשוב, שם אנחנו נוגעים.
יריב לוין: אנחנו הכתובת הראשונית לכל בעיה.
יריב לוין: יש לי גם ילדים עם צרכים מיוחדים שאני מטפל בהם.
יריב לוין: אני יכול להגיד, לא בכל מקרה אפשר לטפל בבית עם עובד זר.
יריב לוין: עם כל הכבוד, גם כאשר אבא שלי לא היה ישן בלילות, אז חבר'ה, אני הייתי בא אחר העבודה, ויושב איתו בלילות, ונותן לעובד הזר לישון את הלילה.
עינת קולמן: כמה אתה מתאמץ עבור הלקוח?
יריב לוין: כמה שצריך.
יריב לוין: כל עוד הלקוח מקשיב לרעיונות ולעצות שהתאגיד נותן לו, כי אם האבא או האמא לא ישנים בלילה, גב' קולמן, והמשפחה מסרבת לתת להם אמצעים, או לתמוך בעובדת שתטפל, או שלא תצטרך לטפל בהורה בלילה, כי יש לה את משך היום לטובת העניין - - -
עינת קולמן: זו חארטה, האישה ישנה בלילה...
יריב לוין: זה לא ויכוח כרגע, גב' קולמן, ביני ובינך.
יריב לוין: תני לי בבקשה לסיים את דבריי.
איתן בנימין: אתה מעוות את הדברים, את המציאות.
איתן בנימין: המציאות היא לא כזאת.
יריב לוין: איתן, אני נמצא בחזית הזו 22 שנים.
איתן בנימין: אתה לא נמצא בבתים 24 שעות, אתה מעוות את המציאות.
אבתיסאם מראענה: בבקשה, לא להפריע.
יריב לוין: לגבי חולים סופניים.
יריב לוין: יש לי גם סניף בפתח תקווה, אני עובד המון מול בית החולים בילינסון בכל מה שקשור לחולים אונקולוגיים.
יריב לוין: אני יכול להגיד לכם, אצלי בלשכה הפרטית, הנושא של חולים אונקולוגים זה ראשון במעלה.
יריב לוין: זו נישה שלצערי אין בה פרנסה, אבל יש בה המון שליחות.
יריב לוין: משום שתוחלת החיים אצל המטופלים האלה היא תוחלת חיים קצרה, אבל אני שמתי לי למטרה, אני, וכל הצוות, קודם כל לסייע לאנשים האלה.
יריב לוין: הייתה יש קודם בת של חולה אונקולוגי שנפטר לצערנו, יש פה פתרונות.
יריב לוין: רשות ההגירה, אני יכול להגיד בראשות ענבל ממש, נקש, ואפילו שריי ויאיר וכל הצוות, עושים איתנו המון פעמים קבוצות חשיבה, לא מספיק לטעמי.
יריב לוין: אבל עדיין בקבוצות חשיבה, ובדיונים, בסיעור מוחות שאנחנו נמצאים, מצליחים בדרך כלל למצוא את הפתרונות.
יריב לוין: סתם כדוגמה, דיברו קודם על חולים סופניים שתוחלת החיים שלהם הם 60 יום, אז אפשר לקחת את האוכלוסייה של ה-8-13, שאמורה לשמש רק את הנכים הצעירים בעלי שירותים מיוחדים של 188, ולתת להם את האופציה – בואו תעבדו בינתיים עד שנמצא, ועד שימצאו, שזו תהיה הנישה של טיפול בחולים סופניים.
יריב לוין: אני יכול להגיד לכם, שאני הופך להיות כומר, או לא משנה מה, כדי לשכנע עובד זר לקחת משהו שאנחנו יודעים מראש שתוחלת החיים – אף עובד זר לא רוצה לקחת משהו שתוחלת החיים שלו הוא חודש או חודשיים.
אבתיסאם מראענה: זאת אומרת, יש פה מטופל, אבל אתה חוסך ממנו את זמן מוות של המטופל, את הסוף של העבודה שלו...
יריב לוין: התפקיד שלנו זה קודם כל להנעים לאנשים את החיים שלהם בכל נקודת זמן.
יריב לוין: אנחנו משתדלים לעשות את זה.
יריב לוין: אני תמיד אומר למעסיקים – מגן עדן לא בורחים.
יריב לוין: זאת אומרת, אם העובד יהיה לו טוב, ולא משנה כמה זמן הוא יעבוד אצלך, הוא ישרוד.
יריב לוין: אני יכול לספר לכם על עשרות אם לא מאות מקרים של עובדים שהרימו את הכפפה, גם בידיעה שהמעסיק לא ישרוד יותר מחודש או חודשיים.
יריב לוין: צריך לחשוב על הנפש של העובד.
יריב לוין: העובד של אבא שלי, כאשר אבא שלי נפטר, חודש ימים אחרי נכנס לדיכאון.
יריב לוין: ניסיתי להעביר אותו לאחי, כי גם אחי היה צריך מטפל, ולא הצלחתי, וזאת משום שהבחור נפשית היה זקוק לעזרה וטיפול.
יריב לוין: לקחנו, טיפלנו, תודה לאל, היום הוא מטפל בילד עם צרכים מיוחדים, ואנחנו כרגע בשלב של וועדה.
יריב לוין: זאת אומרת, התאגיד או הלשכה הפרטית, באמת, אני שומע הרבה דברים.
יריב לוין: דיברה פה גב' בניטה, שאנחנו מכירים המון שנים, על זה שהתאגיד לוקח את ה-300 שקלים.
יריב לוין: זה לא 300 שקלים שהתאגיד לוקח, זו אגרה שמשרד הפנים מחייב אותנו לסייע לכם לשלם עבור חידוש ההיתר, או 180 עבור חידוש אשרת העבודה.
יריב לוין: יש שני דברים עיקריים שבהם אפשר יהיה לפתור המון מהמצוקות שעלו פה על השולחן, ואני מכיר את כולם, ומזדהה עם כולם.
יריב לוין: הדבר הראשון, חייבים ליצור זיקה בין הלשכה הפרטית למטפלים הסיעודיים.
יריב לוין: ואני יכול להגיד לכם ממרום שנותיי בתחום, ברגע שעובד מרגיש שהלשכה היא הכותבת שלו, היא האבא והאימא שלו לכל דבר, גם בדברים הכי פשוטים, או הכי לא קשורים.
יריב לוין: לדוגמה, אתמול הייתה לי עובדת שיש לה בעיה בשחלות והיא מדממת, הפכנו עולמות וסייענו לה.
יריב לוין: היא נוסעת עכשיו לטפל בהודו.
יריב לוין: דיברנו, ובקיצור, הלשכה ברגע שהיא נותנת שרות לעובד, והיא גורמת לו להרגיש שזה האבא והאימא, העובד גם במקרים לא פשוטים מקשיב ללשכה ונשאר.
יריב לוין: היה לנו מקרה לא מזמן עם גב' שירי לב רן, ונעה נאמן, על עובדת שהחליטה – עובדת מהבילטרלי שהחליטה מרגע לרגע שהיא עוזבת.
יריב לוין: אמנם נתנה מכתב, אז בסדר, זו לא נטישה, ואני מאוד כעסתי כי לא היה לה שום סיבה לעזוב, למעט שדרוג השכר כמובן.
יריב לוין: בשיחה או כניסה של עובד סוציאלי בכיר שלי לבית המטופל, הצלחנו לפחות בשלב זה להרוויח עוד חודש או חודשיים של הישרדות של העובדת בבית המעסיק.
יריב לוין: הדבר הנוסף – רוויה כמותית של עובדים זרים.
יריב לוין: ברגע שיש מחסור, ודיבר על זה איתן בנימין, על המחסור בעובדים זרים.
יריב לוין: ברגע שהשוק הזה יגיע לרוויה, כרגע, השוק עובד באבטלה של אחוז וחצי.
יריב לוין: זאת אומרת, אצלי בלשכה בכל רגע נתון, יש אחוז וחצי מובטלים שזה כלום.
יריב לוין: עם אחוז וחצי מובטלים, אי-אפשר לנהל משברים.
יריב לוין: אי-אפשר לנהל את המקרים הקיצוניים.
יריב לוין: אי-אפשר לתת מענה לחולים אונקולוגים.
אבתיסאם מראענה: כמה אתה צריך שיהיה לך בלשכה בעצם בשביל שתוכל להתנהל, כשאתה מדבר על רוויה?
יריב לוין: כמה צריך?
יריב לוין: בואי נגיד שאם הייתי לפחות מכפיל את זה, זאת אומרת, צריך לקחת בחשבון שאנחנו חייבים לעמוד על 97%, כי אם לא, אז יש עלינו סנקציה.
יריב לוין: זאת אומרת, אני לאורך שנים, עומד על 1.5% מובטלים, ויש תקופות גם של 1%.
יריב לוין: צריך לקחת בחשבון ברגע שיש מספיק עובדים והעובד יודע שברגע שהוא יוצא לשוק העבודה הוא לא יכול לעשות שופינג, אלא לקחת את העבודה שלעניות דעתה של הלשכה תתאים, עובדים יעבדו.
יריב לוין: לעובדים היום יש 90 יום בין עבודות, הם עושים שופינג, והם מחפשים לעצמם את העבודות.
רענן שנהב: אין להם הגבלה היום.
אבתיסאם מראענה: יש להם הגבלה.
רענן שנהב: אין הגבלה של 90 יום כבר.
רענן שנהב: מאז שהקורונה התחילה, הורידו את ההגבלה הזאת.
יריב לוין: רענן, אתה טועה, ואפילו מטעה.
יריב לוין: יש 90 - - -
שריי גבאי: יש הגבלה שמצויה היום בחוק הכניסה, שקובעת 90 ימים, אחרת יש סנקציות.
שריי גבאי: אם הוא לא משתבץ - - -
רענן שנהב: היא ירדה בעת תחילת הקורונה.
שריי גבאי: מה שהרשות עשתה, זה פרסמה אכן ב-16 למרץ בראשיתה של הקורונה, הקלות לגבי עובדים שבין 51 ל-63 חודשים שהיו אמורים להשתבץ במהירות כעובדים מחליפים.
שריי גבאי: עדיין ניתנו להם 90 ימים למציאת מעסיק.
שריי גבאי: אמרנו שבמקרים האלה אנחנו לא נעמוד בדווקנות על סד הזמנים בשביל להגביל את ההיצע של העובדים.
אבתיסאם מראענה: הסיפור הזה שעושים שופינג שלושה חודשים – מה זה?
יריב לוין: ברגע שעובד סיים עבודה, גם אם נפטר המעסיק או עבר לבית אבות, פוטר או התפטר, לא משנה כרגע מה סיבת העזיבה, יש לו 90 יום עד קבלת הסטטוס.
אבתיסאם מראענה: אבל קראת לזה שופינג, למה אתה מתכוון?
אבתיסאם מראענה: עובדי ניקיון, או גם וגם.
שמחה בניטה: כן, גם זה, למה לא?
יריב לוין: יש מאכערים שמבטיחים לעובדים ויזה בבתי אבות, כי עכשיו נכנס הנושא של בתי אבות, אומרים להם – אל תדאגו, יהיה לכם ויזה.
יריב לוין: העובד הזר משלם כל חודש על הוויזה הזאת, מדפיסים לו במדפסת ברזולוציות גבוהות, והם בהרגשה שהם יכולים לעבוד בבית אבות ומקפים 7,000 או 8,000 שקלים עבור שמונה שעות ביום.
יריב לוין: ובינתיים, הם צפים על הלשכה שלי, לי, לפחות בלשכה יש שניים כאלה.
יריב לוין: זה דבר אחד.
יריב לוין: כשאני דיברתי על השופינג – אני יכול לשלוח אותו עכשיו למקרה אחד, שני מקרים ביום.
יריב לוין: הוא יילך ויבחר לעצמו את העבודה המתגמלת יותר והקלה יותר.
יריב לוין: לצערי, משום שיש מחסור היום, ויש היצף במקרים, העובדים יודעים לבחור לעצמם את העבודה.
יריב לוין: אתן לך דוגמה אחת, עובדת שלי שהגיעה מהבילטרלי חודשיים עבדה, נפטרה המעסיקה, גב' תובל, והתקשרנו אליה – בואי אלינו ללשכה ונחפש לך עבודה אחרת.
יריב לוין: אמרה חבר'ה, אל תפריעו לי, אני כרגע עושה שופינג, או מחפשת לעצמי עבודה מתגמלת בירושלים.
יריב לוין: חודשיים בארץ, גברתי, היא מצאה עבודה ב-8,000 שקלים – כנראה שאנשים שיש להם את האמצעים.
איתן בנימין: זה מה שאנחנו משלמים – 8,000 שקלים.
יריב לוין: אבל היא מתחילה מ-8,000 נטו.
אבתיסאם מראענה: האם דיווחת על זה לרשות האוכלוסין?
יריב לוין: לא, מה יש לדווח?
יריב לוין: היא לא פעלה באופן לא חוקי.
יריב לוין: היא הלכה ומצאה לעצמה עבודה.
עינת קולמן: הן עושות את זה גם לפני שהן באות לארץ.
עינת קולמן: לי היא עשתה את זה כשהיא הייתה בחו"ל, הגיעה לארץ, לקחה רק את המקפצה של היתר העסקה של אמא שלי לעבודה אצל הגברת.
יריב לוין: יש מקרים, חשוב מאוד להבין, שיש לגיטימציה.
יריב לוין: מה שאני מציע, זה קודם כל אכיפה.
יריב לוין: לתת קצת יותר זיקה ללשכות מול העובדים הזרים.
יריב לוין: אתן דוגמה.
יריב לוין: כשאני מביא עובד זר, בואו נגיד במעסיק הראשון הוא החליט שלא מסתדר לו ויש גם מקרים כאלה.
יריב לוין: הרי לא תמיד אנחנו יכולים לחזות איך תיווצר הכימיה בין המעסיק לבין העובד, זה הדבר היחיד שהוא בגדר נעלם.
יריב לוין: עדיין העובד יכול ללכת לכל לשכה אחרת.
יריב לוין: במידה או בהנחה והעובד יודע שהוא כבול, אני אקרא לזה בכוונה כבול ללשכה, אבל הוא יודע שהוא יכול למצוא עבודה, במלים עדינות יותר, הוא יכול למצוא עבודה רק דרך הלשכה שהביאה אותו לארץ, בוא נגיד, 40% מהמקרים של עזיבת מעסיקים לא היו קורים, כי למה?
יריב לוין: כי אצלי, לדוגמה, אם עובדת הייתה עוזבת בגלל ענייני או פערי שכר שהיא החליטה עכשיו שמגיע לה יותר, ולדוגמה, לא יכולתי לסרב לעזיבה שלה את המעסיק, כל מעסיק אחר שהייתי מוצא לה, הייתי מוצא לה בדיוק באותה רמת שכר.
יריב לוין: זאת אומרת, אם היא הייתה יודעת את זה מלכתחילה, היא לא הייתה עוזבת מעסיק.
איתן בנימין: היא הייתה הולכת לתאגיד אחר.
יריב לוין: זה שאמרתי, איתן.
יריב לוין: אם העובדת תהיה מחויבת ללשכה לפחות לשנה הראשונה, 80% מהנטישות או מהעזיבות או מההתפטרויות לא היו קורות.
שמחה בניטה: הבטיחו שהבילטראלי לא יאפשר להם, ככה הבטיחו.
שמחה בניטה: שהעובדים הבילטרליים יהיו 24 חודש אצל המטופל והם לא יוכלו ללכת ולחפש עבודה אחרת.
שמחה בניטה: אז אני כבר לא יודעת מה הבטיחו.
איתן בנימין: צריך לקרוא את ההסכם הבילטרלי הסכם היישום שהוא חסוי, אני לא יודע למה.
אבתיסאם מראענה: אני רוצה לעשות סדר, כי אני רוצה לסיים.
יריב לוין: דבר אחד אני חייב להציף.
יריב לוין: כל הנושא של מחליפים.
יריב לוין: בשל המחסור, יש היום עובדים שמחליפים לאלה שיוצאים לחופשת מולדת, אני חייב להציף את זה, כי זה משהו שהוא חורה לי.
יריב לוין: השכר שעובד, אם פעם עובדים היו נכנסים כמחליפים והיו מרוויחים סדר גודל כמו של העובד שהיה לפניהם שיצא לחופשת מולדת, למשל 5,000 היום נהיה דבר חדש – הם קבעו תעריף יומי.
יריב לוין: התעריף נע בין 350 ל-450 ליום.
יריב לוין: כאשר תוחלת החופש של העובדים בממוצע זה סדר גודל של חודש וחצי.
יריב לוין: תנסו לחשוב חודש וחצי לפי 350 שקלים, זה סדר גודל של 15,000 שקל למטופל סיעודי, שבדרך כלל המחליפים האלה, אני אומר את זה פה, מודה ומתוודה מול רשות ההגירה, בדרך כלל הם לא חוקיים כי אין ברירה, זה מה יש, ואם זה כאלה של 450 שקלים, זה מגיע ל-20,000 אלף שקל על חודש וחצי שעובד המקורי שלהם יצא לחופשת מולדת.
יריב לוין: זה משהו שאני אומר את האמת פשוט מתפלץ, לא יכול להיות שהמטופלים הופכים להיות מסחטה בשל המחסור.
רענן שנהב: היינו שמחים כתאגידים שהרשות תפרסם באתר שמאפשר לקבל פרטי מידע על עובד זר את ההיסטוריה התעסוקתית שלו, כמה נטישות היו לו, זה לא קיים.
רענן שנהב: סך הכול מעסיק שפונה בפייסבוק - - -
עינבל משש: עובד שנטש לא ממשיך לעבוד.
עינבל משש: תגיד לי, כשאתה מגיש בקשה, אז מקבל אישור או לא אישור?
רענן שנהב: אבל זה לא אומר - - -
שריי גבאי נוריאל: יש לזה תשובה חוקית, כי גם שאל על זה איתן.
שריי גבאי נוריאל: איתן פונה אלינו לא מעט, אם אני לא טועה בעניין הזה של לדווח על איזשהו הליך נגד עובדת זרה בעקבות תלונה שהוא הגיש, ויש לנו לא מעט פניות.
שריי גבאי נוריאל: אז אני אומר, משום שאנחנו נוקטים בהליך מינהלי ולא פלילי, זאת אומרת, חוק העונשין לא חל בתלונות שאנחנו מטפלים בהם, אנחנו לא יכולים לחשוף מידע, זה הליך של צד ג' נגד עובד/עובדת זרה.
שריי גבאי נוריאל: לא יכולים לחשוף שום מידע שנוגע לצד ג' מבחינת החוק.
איתן בנימין: איך זה קשור לחוק הגנת הפרטיות אני לא הבנתי.
רענן שנהב: מה שקורה זה שאותה עובדת שנטשה מעסיק, ושהלשכה אחרי שבעה ימים רק תדווח על זה, זה מה שהנוהל מאפשר לה.
רענן שנהב: אפילו היא הייתה מדווחת באותו יום.
עינבל משש: התפטרה או נטשה?
רענן שנהב: נגדיר שהיא נטשה.
עינבל משש: ולא דיווחה הודעה מוקדמת.
רענן שנהב: אפילו אם הלשכה דיווחה הודעה מוקדמת.
רענן שנהב: אותה עובדת הולכת - - -
אבתיסאם מראענה: היא שואלת אותך שאלה, ואתה אומר נניח.
רענן שנהב: לא.
רענן שנהב: עובדת נטשה לנו מעסיק.
רענן שנהב: אנחנו שעתיים אחרי הנטישה דיווחנו לרשות, ואחרי שעה קיבלנו אישור שהעובדת נטשה.
רענן שנהב: העברנו דיווח מסודר מטעם עובד סוציאלי אחראי של הרשות, ונמסר לנו שהעובדת נחסמה.
רענן שנהב: קיבלנו כבר אישור ממנהל אכיפה שהעובדת בבירור ולא ניתן יהיה לשבצה לעבודה.
רענן שנהב: מה קורה עם העובדת הזאת היא יושבת רגל על רגל?
רענן שנהב: היא הלכה ללשכה אחרת, קיבלה עבודה ושובצה לעבודה.
רענן שנהב: עובדת שם כבר חודש, אנחנו יודעים באיזו לשכה, והלשכה אומרת – לא ידענו - - -
אבתיסאם מראענה: אולי תפנה - - -
עינבל משש: אף פעם לא שמעתי אותך במשרד, רק בכנסת.
אבתיסאם מראענה: אני לא פתחתי עכשיו לשכה שבה אני בדיוק התדיין על כל דבר ודבר, זה לא עובד, זה לא נכון, לא ככה מנהלים ועדה.
אבתיסאם מראענה: עינבל, להבא, אני מבקשת לכל מי שיהיה לו רשות דיבור, ואני חייבת לסיים, אני פה לא דנה במקרים פרטיים.
אבתיסאם מראענה: אני לפעמים שומעת ואני רוצה לשמוע.
אבתיסאם מראענה: תפנה אלינו, ותגיד – פנינו, עשינו, ואנחנו רוצים את ההתערבות שלך – בשמחה גדולה.
אבתיסאם מראענה: אבל לא כך לעשות לי את הדיון הזה.
אביבה שומיל: אני שמחה שהגעתי לפה.
אביבה שומיל: אני לא אבוא לקטר או להאשים.
אביבה שומיל: יש לי אמא בת 82 ניצולת שואה, סיעודית במצב קשה, דמנטית בשלב 7, שזה אומר בעיות בליעה והכול.
אביבה שומיל: אני לא יאשים את כל המשרדים.
אביבה שומיל: מה הפתרונות?
אביבה שומיל: מ-2012, אני מטפלת בה.
אביבה שומיל: מה לדעתי הפתרונות שיביאו לאנשים במצב של אימא שלי שזה יעזור.
אביבה שומיל: מהניסיון שיש לי מכל מה שעברתי.
אביבה שומיל: באוגוסט 21, הגיעה מטפלת מהודו.
אביבה שומיל: הגיעה באוגוסט 2021ף אחרי חודש אמר לי אני נוטשת.
אביבה שומיל: לא ידעתי מה לעשות, אמרתי בואי נגיש בקשה לבית-המשפט.
אביבה שומיל: הגשתי בקשה סעד זמני לביטול ההודעה המוקדמת שהיא נתנה של השבעה ימים.