GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אביבה שומיל: כבוד השופטת אמרה – אני לא מבינה מה את רוצה, זה חג עכשיו, אני נותנת לך עוד שלושה ימים.
אביבה שומיל: נתנה לי שלושה ימים, ואז היא קבעה לי דיון.
אביבה שומיל: אחרי שלושה ימים הגענו אני, התאגיד הגיע לדיון, ואז אמרתי לכבוד השופטת, תראי, אני לא באתי פה לבזבז לך את הזמן כדי שתגידי לי שיש חוק העיסוק ושהיא חייבת ללכת.
אביבה שומיל: מה שמצאתי ברשות האוכלוסין, נוהל שיצא ב-3 לפברואר 2020, יצא חוזה על ידי הגב' שירלי ששון, מנהלת אגף להסכמים בילטרליים, והוא רלבנטי לכלל העובדים.
אביבה שומיל: מה זאת אומרת?
אביבה שומיל: למדינת ישראל יש הסכמים בילטרליים עם הפיליפינים ועם סרי לנקה שמחייב כל עובד זר שמגיע, הוא מחויב להישאר שלושה חודשים אצל המטופל.
אביבה שומיל: מי שלא מגיע משם אז לא.
אביבה שומיל: באה הגב' ששון הוציא את הנוהל ואמרה – במקרים חריגים של אנשים עם דמנציה, וסיעודיים במצב קשה – החוק הזה חל גם עליהם.
אביבה שומיל: אבל מה צריך לעשות התאגיד?
אביבה שומיל: להגיש בקשה לרשות האוכלוסין לפני שהיא מגיעה לאשר.
אבתיסאם מראענה: סליחה, אני חייבת לסיים את הסיפור הזה.
אבתיסאם מראענה: האם פנית לרשות?
אביבה שומיל: התשובה כן.
אביבה שומיל: השופטת הוציאה צו לרשות האוכלוסין שחייבה אותה להסביר את הנוהל הזה.
שריי גבאי: יש לי את הוראת נוהל שהיא מתייחסת אליה, דקה אחת, ונעשה סדר פה לכולם.
אביבה שומיל: בבקשה, אני רוצה לסיים.
אביבה שומיל: בסיכום, לחייב את התאגידים לקבל את החוזים שרשות האוכלוסין הוציאה, כי התאגידים מה הם עושים?
אביבה שומיל: הם משנים את החוזים.
אביבה שומיל: את החוזה שבין המעסיק לעובד זר, הם משנים שם, משמיטים, כל דבר שזה לטובתם ולא לטובת המטופל.
אביבה שומיל: אז לחייב אותם לקבל את החוזים האלה, כי אם הם היו מקבלים את החוזים האלה, הייתי יכולה להוציא את הנוהל הזה של ששון שיחייב את הבחורה להישאר חודש.
אביבה שומיל: בקשה אחרונה, אני מציעה שמי שישלם את המשכורות האלה לכל העובדים הזרים – רק לשלם להם, שיהיה ביטוח לאומי, ואז תהיה משכורת אחידה לכולם.
אבתיסאם מראענה: בבקשה, סיגלית, יש לך משהו להוסיף שלא נאמר כאן?
סיגלית אבירם: נאמר, אבל אני רוצה גם לספר את הסיפור שלי.
סיגלית אבירם: יריב סיפר את הסיפור של הלשכות.
סיגלית אבירם: בעלי לפני שנתיים חלה במחלה מאוד קשה ונהפך להיות סיעודי.
סיגלית אבירם: הגעתי לתאגיד, ורציתי מטפל עבורו, רציתי לדעת את המחיר, ואז הוא אמר לי – לא, במחיר הזה את לא תמצאי, כי אז זו הייתה תקופה מאוד קשה, הייתה תקופת קורונה, ואז אמרו לי לא – במחיר של 5,000 שקלים, רק במחיר של 7,000, 8,000 מחירים אסטרונומיים.
סיגלית אבירם: אז אמרתי אני אחפש בעצמי.
סיגלית אבירם: מצאתי בעצמי דרך חברים, כי אני גם בעצמי עם כיסא גלגלים.
סיגלית אבירם: אני 100% והוא 188%.
סיגלית אבירם: מצאתי דרך חברים.
סיגלית אבירם: נסעתי לירושלים, הגשתי ועדה הומניטרית, והוא טיפל בו בבית לוינשטיין, ואני הייתי בבית.
סיגלית אבירם: הוא היה שמונה שעות איתו, לא משנה, לא אפרט הכול.
סיגלית אבירם: ואז כשחזר בעלי הביתה, הוא היה עצבני, לא התאים לו כל הנושא הזה, כי הבן-אדם גם נשוי וגם עם ילד.
סיגלית אבירם: בקיצור, לא התאים לו, הוא לקח את עצמו והלך.
סיגלית אבירם: הגשתי הודעה לרשות האוכלוסין שהבן-אדם עזב.
סיגלית אבירם: לא קיבלתי כלום.
אבתיסאם מראענה: חזרת ללשכה הפרטית ואמרת להם שאת צריכה עזרה?
סיגלית אבירם: אחרי ארבעה חודשים, פתאום אני מקבלת ויזה הומניטרית.
סיגלית אבירם: איפה הקשר?
סיגלית אבירם: מה קורה פה?
אבתיסאם מראענה: אולי קרה משהו?
אבתיסאם מראענה: מה את רוצה שאני אעשה במקרה הספציפי שלך עכשיו?
סיגלית אבירם: אני רוצה שתבינו שאנחנו מתמודדים עם אנשים שהם משחקים.
סיגלית אבירם: כרגע אני מחפשת, כי אני עדיין מתמודדת עם בעל חולה, סיעודי, ולא מטופל.
אבתיסאם מראענה: בבקשה, יושב-ראש הסתדרות הגימלאים שמוליק מזרחי.
אבתיסאם מראענה: הוא פשוט היה בדיון הקודם, ולא נתתי לו זכות דיבור, ואני מתנצלת.
אבתיסאם מראענה: אתה איתנו?
אבתיסאם מראענה: היי, מה נשמע?
שמוליק מזרחי: שלום, תודה רבה, חברתי יושבת-ראש הוועדה, שאת מעלה את הנושאים הדחופים והמורכבים האלה.
שמוליק מזרחי: שמענו את הבעייתיות שמשפחות נמצאות עם מטפלים, וכל אחד יש לו גם את הסיפור האישי.
שמוליק מזרחי: גם לי יש את הסיפור האישי שעם אימא שהיא מטופלת, וכן הלאה, כל אחד מכיר גם את העניין מהניסיון האישי שלו.
שמוליק מזרחי: אבל כאן אנחנו צריכים להבין שפה צריך לשמור על המטופלים, והמטופלים הם אלה שזקוקים מאוד לעזרה הזו ולפעמים להוציא גם כסף כדי שיטפלו בהם.
שמוליק מזרחי: אבל יש התניות של מטפלים שהם לא רוצים לעבוד באזור מסוים בארץ, לא מוכנים לטפל בחולים כאלה, ופה רשות האוכלוסין צריכה באמת להקפיד על העניין הזה.
שמוליק מזרחי: ומי שלא מסוגל, ומי שלא רוצה – צריך לחזור לארצו.
שמוליק מזרחי: הוא הגיע לכאן כדי לטפל באנשים הסיעודיים, אנשים שזקוקים לעזרה.
שמוליק מזרחי: ומי שלא מסוגל, צריך להחזיר אותו לארצו.
שמוליק מזרחי: אנחנו מודעים למורכבות הזו.
שמוליק מזרחי: אנחנו יודעים שזה לא רק הבעיה של המטפל, אלא גם המטופל שלעתים אין כימיה ביניהם, וגם הוא לא רוצה את המטפל הזה.
שמוליק מזרחי: ולכן, צריך בהחלט למצוא פתרונות.
שמוליק מזרחי: המשרדים האלה הם אלה שצריכים לתת מענה אמיתי וטוב למשפחות.
שמוליק מזרחי: אבל שורש הבעיה לדעתי, זה המחסור בכוח אדם.
שמוליק מזרחי: עצם העובדה שהיום חסר כוח אדם, זה כמובן מגדיל את הדרישות הלא מוצדקות של המטפלים בדרישות כאלה ודרישות אחרות.
שמוליק מזרחי: ברגע שיהיו יותר מטפלים ומטפלות שיגיעו לארץ, הבעיות האלה אנחנו נראה אותן כבעיות זניחות, ולא בעיות כפי שאנחנו ראינו אותן היום בגלל המצוקה הגדולה מאוד בכוח אדם.
שמוליק מזרחי: אני מודה לך.
דן אלבז: אני חוויתי נטישה והודעתי ללשכה.
דן אלבז: התלוננתי במשטרה, ושום דבר לא קרה.
דן אלבז: העובד קיבל ויזה חריגה אצל נכה אחר, וככה התלונה שלי הלכה פאדי, ושום דבר לא קורה.
דן אלבז: זו דוגמה שמתרחש יום יום במקרה שלנו.
דן אלבז: אני כאדם מונשם שסובל וקשה לי, ואני מתמודד עם עצמי, לא פשוט לי.
דן אלבז: אבל אני באתי לכאן כדי לתת הסבר, כי כולם מרעיפים פה, ומצער אותי לשמוע את כל הנציגים של הממשלה, ושל משרדי הפנים שאומרים - כן, אנחנו עושים, ואנחנו עושים.
דן אלבז: אני מקרה של מצב נטישה של אדם מונשם ואתם יכולים לראות אותי, ושום דבר לא קורה.
דן אלבז: יש לי שני עובדים זרים.
דן אלבז: הבחור היה הודי.
דן אלבז: הוא בא אליי שתוי, גמור.
דן אלבז: הוא ניצל את העובדה שהעובד הראשון יצא לחופשת מולדת, ופשוט הייתי בולע את הרוק שלי בשביל לא לריב איתו, בשביל לא להגיע למצבים מסויימים מסוכנים, בכל זאת, אני תלוי במכונת הנשמה.
דן אלבז: עזבי אותי כמטופל.
דן אלבז: היו מקרים שהוא משך לי את צינור ההנשמה ככה סתם.
דן אלבז: במקרה האחרון שאני מתייחס אליו, שהוא נטש אותי, והתחננתי, לא יודע באיזה דרכים לא דרכים ניסיתי לתקשר להשיג עובד, רק לתקופה עד שיחזור העובד השני.
דן אלבז: אם זו שמחה, שתהיה לנו בריאה, באמת, אני מודה לה, כמה שניסתה ועזרה לי בסוף.
דן אלבז: אבל לעצם העניין, אתם לא מבינים.
דן אלבז: הנציגים של משרד התמ"ת הם לא מבינים את השטח.
דן אלבז: הם מנצלים אותנו.
אבתיסאם מראענה: אדוני, זה בדיוק הרגע להגיד.
אבתיסאם מראענה: אתה יכול להעביר ביקורת, אתה יכול להגיד מה שאתה חושב, אבל יש גבול אחד.
אבתיסאם מראענה: יש פה משרדי ממשלה שיושבים מהשעה עשר וחצי, מאוד קשובים, מנסים לתת תשובות לכל כך הרבה דברים.
אבתיסאם מראענה: לוקחים אחריות, אני פה לא נציגה שלהם, להיפך, אבל אני מנסה להגיד.
אבתיסאם מראענה: אתה לא יכול להגיד שהם מנצלים.
שמחה בניטה: הוא מדבר על העובדים הזרים שהם מנצלים אותו, לא חס וחלילה המשרדים.
אבתיסאם מראענה: וגם לא עובדים זרים, לא להכליל את העובדים הזרים, כי לא יכול להיות - - -
שמחה בניטה: אבל הוא מדבר על מה שהוא נפגש.
אבתיסאם מראענה: את לא עורכת דין שלו, לא להכליל.
דן אלבז: לא.
דן אלבז: אבל היא הייתה איתי.
דן אלבז: עכשיו, למה אני אומר את זה.
דן אלבז: המשרדים הם מנותקים מאיתנו, לצערנו הרב.
דן אלבז: כי בשורה התחתונה ידיהם של העובדים הזרים הם בעליונה.
דן אלבז: אנחנו, אולי משלמים להם, אבל הם כביכול מכתיבים לנו את מה שקורה בתוך הבית.
אבתיסאם מראענה: לא כולם.
דן אלבז: את יכולה לכבד אותי.
אבתיסאם מראענה: אני מכבדת, אתה לא פעם ראשונה אצלי בוועדה.
שמחה בניטה: אבל כל אחד מדבר מהמקום שהוא נפגש איתו.
אבתיסאם מראענה: אני מכירה את הסיפור.
אבתיסאם מראענה: זו לא הפעם הראשונה שאני פוגשת את הסיפורים האלה.
דן אלבז: לעצם העניין כמו שאני תמיד אומר, שאם יגבילו את הנושא של העובדים הזרים, שאם אני מביא עובד זר מהוויזה שלי, והוא לא מרוצה מהעבודה שלו איתי, הוא רשאי לעזוב את הארץ, ולחזור בחזרה עם ויזה אחרת, זה הכול.
דן אלבז: ואז הוא יחשוב הרבה פעמים אם להישאר או לא.
דן אלבז: לגבי הנושא של המאגרים - אין מאגרים מספיקים.
דן אלבז: אין מספיק עובדים לצערנו הרב, ואנחנו נאלצים להשיג עובדים שלא עובדים לפעמים.
אבתיסאם מראענה: בסופו של דבר, אחרי הדיון הזה, חשוב לי להגיד משהו מאוד חשוב.
אבתיסאם מראענה: חברות וחברים, רוב האוכלוסייה כאן לא תסתדר בלי עובד זר.
אבתיסאם מראענה: אני לא חושבת שצריך לסכם את הדיון הזה בזה שהעובדים הזרים נוטשים, והעובדים הזרים סחטנים, והעובדים הזרים הם כאלה וידם על העליונה.
אבתיסאם מראענה: יש עובדות ועובדים זרים מצוינות ומצוינים.
אבתיסאם מראענה: אני לא יוצאת מדיון כזה שצריך להגיד אותו באופן גלוי וכנה.
אבתיסאם מראענה: הדיון הזה בא לתת פתרונות למקרים שבהם יש נטישה של עובדים זרים.
אבתיסאם מראענה: יש מקרים אלה כמו בכל מקום עבודה, ולא קשור לעובדים זרים.
אבתיסאם מראענה: אנחנו לא ניתן יד במקום הזה של הוועדה שבו יש מכלילים על כל העובדים הזרים.
אבתיסאם מראענה: תודה רבה לכולם, ולכל מי שהגיע לכאן.
אבתיסאם מראענה: הוועדה נתנה את האפשרות לתת למקום הזה את הדיון על מקרים של נטישה ומה עושות ומה עושים במקרים כאלה, ולקדם פתרונות.
אבתיסאם מראענה: אני חושבת ששמענו כאן בדיון ואנחנו נמשיך לעקוב.
אבתיסאם מראענה: אני רוצה לסכם את הדיון הזה ולהגיד – הוועדה מבקשת לקבל מרשות האוכלוסין פילוח נתונים בנוגע לדיווחים שהתקבלו על עזיבת מטופלים ומטופלות ללא התראה מראש.
אבתיסאם מראענה: זה משהו לפני שאנחנו מתחילים פה ב"עליהום", בוא נקבל את הנתונים האלה, ואחר-כך אנחנו נבין מה עושים עם ההיקף של התופעה.
אבתיסאם מראענה: מה ההיקף שלה, עדיין לא ברור לי כיושבת-ראש הוועדה.
אבתיסאם מראענה: בנוסף, הוועדה קוראת לרשות האוכלוסין לפרסם לציבור נתונים אודות פעילות הלשכות הפרטיות, על מנת שלמטופלים ובני משפחתם יוכלו להחליט על איזו לשכה לתקשר על בסיס מידע מלא ונגיש, מספר עובדים מועסקים, התפטרות, פיטורין, עזיבה ללא התראה מראש.
אבתיסאם מראענה: אנחנו נשמח לשקף לנו כוועדה ולציבור, וגם ללשכה עצמה איך היא בעצם מתנהלת.
אבתיסאם מראענה: הוועדה מבקשת לקבל עדכון ממשרד הרווחה אודות הבחינה שתיערך לגבי הקמת פלטפורמה שתיתן מענה למטופלים הסיעודיים – על זה אני ממש אברך.
אבתיסאם מראענה: אני רוצה להגיד לכם תודה רבה.
אבתיסאם מראענה: אני מקווה שניפגש בדיון הבא כשיש לנו הפתרונות שיהיו כבר, ואנחנו נוכל בעצם לצמצם את התופעות של נטישה, אלימות, וכל מה שבעצם עלה כאן.
אבתיסאם מראענה: אנחנו פותחות את ישיבת הוועדה של עובדות ועובדים זרים באירוע מאוד מיוחד של מעמד העובדת והעובד בישראל, שאנחנו מציינות אותו בכנסת.
אבתיסאם מראענה: יש לי כבוד מאוד גדול להציג ולתת את הבמה בתוך הוועדה לזרוע העבודה, לעורכת הדין שירי לב רן ממשרד הכלכלה.
אבתיסאם מראענה: היא תציג בעצם את הדוח השנתי שלה, איזה כבוד יש לי.
רן לביא: את לא מאמינה כמה.
אבתיסאם מראענה: תענוג.
אבתיסאם מראענה: אז בהחלט אנחנו נשמח לתת לך ולאפשר לכם, בעיקר לכן, את הבמה ולהציג לנו את הדוח.
אבתיסאם מראענה: בעצם הדוח הזה לא יצא קודם, הוא בפעם הראשונה בעצם הוצג?
רן לביא: נכון.
רן לביא: הוא בעצם מוגש באופן רשמי בפעם הראשונה.
רן לביא: זה לא הדוח הראשון, אבל הוא מוגש בפעם הראשונה היום.
אבתיסאם מראענה: אחרי שהשרה אישרה אותו.
אבתיסאם מראענה: אז, לפני שאנחנו מתחילות ואני נותנת לכן את הבמה, אני בהחלט רוצה להגיד תודה לצוות הוועדה על מהירות הבזק לקיים את הדיון הזה, כי ראיתן בו חשיבות מאוד מאוד גדולה, גם אני.
אבתיסאם מראענה: אז, תודה מיכל דיבנר כרמל, תודה ליעל אורבך ותודה לנועם, עינב, תודה לחברות שלנו מהזום והסטודנטיאלי והכל.
אבתיסאם מראענה: תודה לחברות והחברים מטעם הכנסת.
אבתיסאם מראענה: טוב, אנחנו מתחילות.
אבתיסאם מראענה: בבקשה, עורכת הדין שירי לב רן, הממונה על זכויות עובדות ועובדים זרים בזרוע העבודה.
רן לביא: תודה.
רן לביא: אז, ברשותך, יושבת הראש, אני רוצה להעתיק ממך וקודם כל להגיד תודה מאוד מאוד גדולה.
רן לביא: מבחינתנו, זה לא מובן מאליו שאתם מאפשרות לנו את הבמה המאוד חשובה הזו, ובאמת בזמן המאוד קצר אני מבקשת להגיד תודה גדולה למיכל על העזרה.
רן לביא: הייתי רוצה גם באותה הזדמנות להגיד תודה לכל הצוות שלנו שנמצא כאן היום, אני קוראת להם הנבחרת.
רן לביא: אז, נמצאים כאן שלושת הסטודנטים שעובדים איתנו, דולב, עמוס ורומי.
אבתיסאם מראענה: מה, אתם סטודנטים לכלכלה?
רומי לוי: אני למדיניות ציבורית.
עמוס קריינר: אני למשפטים.
דולב כנען: גם משפטים.
אבתיסאם מראענה: איזו נבחרת.
רן לביא: חבל על הזמן.
רן לביא: בנוסף, כמובן את עורכת הדין נועה נאמן, שבאמת היא הרבה יותר משותפה לדרך, אז תודה רבה רבה.
אבתיסאם מראענה: מה עם שאר החברות?
אבתיסאם מראענה: יש לנו פורום מצומצם, אז אפשר בהחלט להציג את עצמכן.
שרון כהן: בוקר טוב.
שרון כהן: אני מנהלת את יחידת הפניות של מנהל ההסדרה והאכיפה.
שרון כהן: מאיר דויד שהוא ראש המנהל מוסר את התנצלותו שהוא לא יכול להגיע ואני הנציגה כאן, אני גם אציג דברים בהמשך.
שרון כהן: גם בשמו, תודה רבה על הבמה שאת נותנת לנו, בהמשך אני אציג גם את הדברים שלנו.
אבתיסאם מראענה: מהממת.
נעמי דניאל: שלום.
נעמי דניאל: אני מנהלת תחום קשרי ממשל ברשות האוכלוסין וההגירה, במנהל עובדים זרים.
נעמי דניאל: נעים מאוד.
קרן גלבוע: אני מרשות האוכלוסין וההגירה, לשכה משפטית.
דיאנה בארון: שלום, נעים להכיר.
דיאנה בארון: האמת, אני לא חושבת שיצא לנו אישית להכיר, אבל אני עורכת דין מעמותת קו לעובד, אני מנהלת מחלקת מחקר ומדיניות ציבורית.
דיאנה בארון: נעים מאוד.
אבתיסאם מראענה: איפה הקו לעובד החביאו אותך?
דיאנה בארון: נכנסתי לתפקיד לאחרונה האמת, אני מגיעה מעלות.
אבתיסאם מראענה: מזל טוב.
גבריאל פיצ'י דובינר: בוקר טוב.
גבריאל פיצ'י דובינר: אני מנהל חטיבה ארצית לעובדים החקלאיים בהסתדרות.
אבתיסאם מראענה: אפשר להתחיל.
רן לביא: אז הכנו מצגת, שנשמח להציג אותה בעזרתכם האדיבה.
רן לביא: אז, ברשותכם, רצינו להתחיל בהצגה של קטע מסרטון שאנחנו הכנו, שלדעתנו כמו שאומרים, נותן איזו שהיא אמירה מאוד רחבה על למה אנחנו כאן ומה אנחנו עושים.
רן לביא: אני אומר תוך כדי, שזה סרטון שהכנו - - -
אבתיסאם מראענה: מה האורך שלו?
רן לביא: הסרטון הוא כמה דקות.
רן לביא: אנחנו כמובן לא נראה את כולו, אנחנו נראה רק קטע ממנו.
רן לביא: הסרטון הזה הוא בעצם סרטון שנותן במה לעובדות זרות בסיעוד בתקופת הקורונה, אחד מהשיאים של הקורונה.
רן לביא: ביקשנו להביא את הקול של העובדות, למשל מה הן מרגישות.
רן לביא: (הקרנת סרטון)
רן לביא: בעצם זיהינו שאנחנו נמצאים באיזו שהיא נקודת שיא בתקופת הקורונה, ולעובדים ולעובדות יש חששות מאוד מעורבים שקשורים גם בעשייה הרגילה, היום יומית השוטפת שלהם במסגרת העבודה, אבל יש גם את החיים עצמם.
רן לביא: זה כמובן בא לידי ביטוי בקורונה באיזה שהוא פיק, אבל הפיק הזה מלווה אותנו בשגרה הישראלית גם בכלל ואנחנו ראינו את זה ואנחנו מציגים את זה גם בדוח.
רן לביא: למשל, בתקופה של לחימה, בתקופה של פיגועים, זאת אומרת החיים עצמם גם נותנים את האותות שלהם על העובדים הזרים שהם הופכים להיות מצד אחד אולי, חלק מההוויה הישראלית, אבל מצד שני אלו לא באמת החיים עצמם עבורם.
רן לביא: אז, זה ככה היה על מנת להציג מורכבות, ולכן גם הבאנו את הציטוט מבג"ץ שידוע בתור בג"ץ הבריאות, שכתבה השופטת בדימוס ארבל.
רן לביא: היא אומרת אנחנו חייבים לעובדים, לא רק את החובות שלהם כעובדים ועובדות, אלא בראש ובראשונה כבני אדם.
רן לביא: זה מה שאנחנו בעצם שמנו לעצמנו בתור חזון, לראות את העובדים האלה לא רק במסגרת יחסי עבודה, אלא לראות את המכלול כולו.
רן לביא: אז אנחנו יכולים להראות כאן שלגבי שנת 2022, רק על מנת להבין מה ההיקף של העובדים שאנחנו מדברים עליהם, כי לא תמיד אנחנו מבינים במספרים מה זה אומר.
רן לביא: אז, אנחנו יכולים לראות שבסך הכל יש בישראל קרוב לרבע מיליון עובדים זרים.
רן לביא: ההגדרה של עובד זר היא בעצם כל עובד שאיננו אזרח או תושב, ולכן אנחנו לא מסתכלים רק על העובדים בסיעוד ובחקלאות, למשל, אלא צריך גם להתייחס לעובדים הפלסטינים ככאלה וגם אל מבקשי המקלט.
אבתיסאם מראענה: מחוסרי מעמד, אבל הם עובדים.
רן לביא: השאלה מבחינתו היא לא שאלת המעמד, היא לא שאלת האשרה, היא לא שאלת חוקיות השהייה.
רן לביא: היא שאלה, שאנחנו יחידת הממונה מסתכלת עליו, היא האם מתקיימים יחסי העבודה, המעמד פחות רלוונטי.
רן לביא: ככל שמתקיימים יחסי עבודה, זה עובד זר לכל דבר ועניין.
רן לביא: אז, אנחנו יכולים לראות שיש כמעט רבע מיליון עובדים בהרבה מאוד ענפים, בין אם זה בסיעוד, בין אם זה בחקלאות, בין אם זה בבניין, כמובן אנחנו יודעים שקיימים גם עובדים בניקיון, במסעדנות, בתעשייה.
רן לביא: זאת אומרת, העובדים הזרים הם לא מגזריים, אלא אפשר לראות אותם בענפים שונים במשק.
רן לביא: מכאן באמת לחזון שלנו, אפשר היה לחשוב שאולי יש איזה שהוא קושי בלתרגם את המורכבות הזו שקיימת כלפי העובדים הזרים, אבל אנחנו לא רואים את זה ככה מבחינתנו, האינטרס הלאומי של מדינת ישראל הוא לדאוג לזכויות של העובדים האלה, כמובן לא רק במסגרת יחסי עבודה, אלא גם בהיותנו מדינה דמוקרטית ולדאוג להם גם כבני אדם כמובן.
רן לביא: שמנו לעצמנו כיעד שלושה ערכים מרכזיים בעבודה שלנו, שוויון, שותפות ומקצועיות.
רן לביא: אם אני אשים רגע דגש על ערך השוויון שמלווה את העבודה שלנו בכלל, ובגלל זה אני מאוד שמחה שנמצאת כאן היום הנציגה של קו לעובד.
רן לביא: ללא השותפים שנמצאים סביב השולחן, אנחנו לא מסוגלים לעשות את העבודה שלנו בצורה המיטבית.
רן לביא: דבר זה כולל, קודם כל, את משרדי הממשלה ובהחלט את השותפים המרכזיים שלנו ברשות האוכלוסין וההגירה וכלל משרדי הממשלה המקצועיים.
רן לביא: בנוסף, כמובן גם את החברה האזרחית, ובראשה במקרה שלנו זה קו לעובד.
רן לביא: אחת מנקודות העשייה המרכזיות שלנו היא בעצם טיפול בפניות, וברשות
רן לביא: כם אני לרגע אעביר את המיקרופון לנועה, שאמונה בעצם על טיפול בפניות, אז בבקשה נועה.
נועה נאמן: זה נכון שזה חלק מרכזי מאוד מהעבודה שלי, אבל לא רק.
נועה נאמן: אני צריכה להסביר שזה מאוד לא פשוט להיות עובדת אחת שמטפלת בכמעט אלפיים פניות לשנה, והמענה הממוצע שלנו לפנייה הוא יום.
נועה נאמן: אז, באמצעות ווטסאפ, מייל, טלפונים, אנחנו משתדלות לתת מענה כמה שיותר מהיר לעובדים שדוברים הרבה שפות.
נועה נאמן: הפניות מגיעות אליי בערבית, אנגלית, עברית, גם מעסיקים פונים לשאול, איך אני דואג לזכויות של העובד.
נועה נאמן: מבחינתי, זה מבורך, כי אני רוצה שהעובד יקבל את הזכויות שלי.
נועה נאמן: אם אני יכולה לעזור למעסיק, אני עוזרת גם לעובד.
נועה נאמן: כפועל יוצא מכמות העובדים שיש בסיעוד במדינת ישראל, גם רוב הפניות אלינו מגיעות מהסיעוד, זה גם רוב העובדים שהם עובדים, אני אקרא להם מרושתים, הם נמצאים בפייסבוק, הם עוקבים אחרינו.
נועה נאמן: יש לנו יותר מעשרת אלפים עוקבים לדף שלנו, אז הם יודעים היטב את הזכויות שלהם והם גם יודעים לפנות שצריך וזה מצוין.
נועה נאמן: בנוסף, אנחנו גם מיטביים את הקשר שלנו עם לשכות בסיעוד, ולכן הן יודעות גם להפנות אלינו עובדים.
נועה נאמן: אז, רוב הפניות באמת מגיעות אלינו מסיעוד.
נועה נאמן: השנה, בשנת 2021, יש לנו גדילה מאוד משמעותית בכמות הפניות של הפלסטינים אלינו.
נועה נאמן: זה משמעותי שכמות העובדים פנתה אלינו ואנחנו רואים את זה כפניות איכותיות.
נועה נאמן: זאת אומרת, עובד פלסטיני שפונה אליי ושואל אותי, למשל, מבחינתי זו הייתה פנייה מאוד משמעותית, אם מגיעה לה חופשת אבהות אחרי שאשתו ילדה.
אבתיסאם מראענה: איזו התפתחות יש לנו כאן.
נועה נאמן: את לא מבינה איך התרגשתי, אני אומרת את זה באמת.
אבתיסאם מראענה: זה גם מרגש נורא.
נועה נאמן: אז מבחינתי, העובדה שהוא פנה אליי ויכולתי לתת לו את המידע והוא היה יכול לפנות אל המעסיק, שמן הסתם אולי ניסה, מבחינתי זה ניצחון.
נועה נאמן: אז, יש פניות מאוד איכותיות מעובדים פלסטינים ואנחנו ממשיכים לעבוד על זה.
נועה נאמן: דולב שהוא סטודנט שלנו והוא גם דובר ערבית, הוא קידם עכשיו, למשל, זכותון, פנקסון שנכנס לתוך ארנק בערבית לעובדים פלסטינים, עובדי בניין ובהמשך השנה ייצא בעוד שפות.
אבתיסאם מראענה: כל הכבוד, דולב.
נועה נאמן: באמת כל הכבוד.
נועה נאמן: אפשר לראות, למשל, שבבניין יש פחות פניות, מהסיבה הפשוטה שעובדים שמגיעים בהסכמים בילטרליים, הרבה פעמים ייפנו קודם כל לסימי.
נועה נאמן: אגב, סימי מפנה אלינו פניות בעצמה, על מנת שנטפל בהן, אבל לפעמים זה מסתיים שם, זה מצוין, זה בסדר גמור.
נועה נאמן: אבל, רוב הפניות אלינו מגיעות מסיעוד.
נועה נאמן: אני לא כל כך רואה את הנושאים של הפניות, אני מסתכלת רגע פה.
נועה נאמן: אז באמת, זכויות סוציאליות, שכר עבודה, פנסיה וביצועים זה נושא שתמיד חוזר על עצמו, בחקלאות, אצל עובדים בסיעוד ממעסיקים פרטיים.
נועה נאמן: אגב, הקורונה שלא הכנסנו אותה לספירת הפניות שלנו, כי היא הגיעו אלינו מאות פניות, אבל הן היו פניות של איפה אני מתחסן.
נועה נאמן: אנחנו היינו יכולים להעביר את המידע, אבל לא ראינו לנכון להכניס את זה לתוך כמות הפניות שלנו, וגם פרסמנו המון מידע רלוונטי בדף הפייסבוק שלנו.
נועה נאמן: זו עבודה סיזיפית, אבל היא חלק מהותי מהסמכויות שלנו בחוק, ומאוד חשוב לנו שעוד עובדים יכירו אותנו ויידעו לפנות אלינו, על מנת לקבל עזרה.
נועה נאמן: אני אתן גם דוגמא של סיפור אישי ששירי ואני טיפלנו בו, עובדת בענף הסיעוד הביתי ממש נקלעה למצוקה נפשית.
נועה נאמן: הרבה פעמים בתקופת הקורונה, משפחות פשוט לא אפשרו לעובדים לנצל את יום המנוחה השבועי שלהם, בגלל לחץ.
נועה נאמן: באמת, אישית, אני יכולה להבין אותו, אבל נפשית זה פשוט פגע בעובדים.
נועה נאמן: היא הרגישה פשוט בכלא והיא הגישה את התפטרותה לפי החוק, היא הודיעה הודעה מוקדמת, אבל הבת של המטופלת התעלמה ממכתב הפיטורים ובעצם לא דאגה למצוא מחליף.
נועה נאמן: המטפלת הזו מתוך אחריות אישית לא רצתה לעזוב את הבית מבלי לדעת שיש מי שיחליף.
רן לביא: היה לנו חשוב להביא את הדוגמא הזו, אגב הדיון אתמול, על נטישת עובדים, אז הנה מקרה אמתי שקרה, שעל אף שהעובדת הייתה יכולה פשוט לקום וללכת, היא לא הייתה מוכנה לקום וללכת.
רן לביא: היא לא רצתה להשאיר את המטופלת שלה בלי השגחה.
נועה נאמן: היא פנתה אלינו, אבל היא פנתה אלינו כבר ממש בבכי.
נועה נאמן: באמת, אנחנו עושות דברים שבאמת אנחנו לא מאמינות שהגענו אליהם, אנחנו ניסינו לעשות פה משהו, לפנות לרווחה של אותה עיר, על מנת שנציגת רווחה תגיע לבית ותנסה לעשות איזה שהוא הסדר בין המשפחה למטפלת וזה הצליח.
נועה נאמן: אחרי שלושה ימים היא עזבה ונמצאה גם מחליפה, אבל זה היה שיתוף פעולה של הרבה מאוד גורמים, ובסופו של דבר המטפלת עזבה וגם הגיעה מחליפה.
רן לביא: חוץ מהפניות, אנחנו עושים הרבה מאוד עבודה של הסברה, כמו שאמרנו, אנחנו צריכים שיכירו אותנו גם כדי שאנשים יוכלו לדעת שהם יכולים לפנות אלינו, וגם כדי שאנחנו נוכל בעצם לזהות פערים מבניים שקיימים בתוך עולם התוכן הזה.
אבתיסאם מראענה: הן נמצאות בכל, נניח, ביהלו"ם, למרות שהם לא עובדים זרים, אבל איך יכול להיות שזו דווקא הכתובת?
אבתיסאם מראענה: אני לא יודעת.
אבתיסאם מראענה: אבל, תסבירו לי בדיוק איפה הטלפון שלכם, מעבר לפייסבוק שהוא בהחלט פלטפורמה מאוד נגישה, איפה אתם פיזית, נניח, עוברים ליד ופתאום רואים את הטלפון, את הווטסאפ?
נועה נאמן: פיזית אני לא יודעת להגיד איפה עוברים.
נועה נאמן: אני כן יודעת שאנחנו דואגים דרך ממשל זמין, GOV.IL לפרסם את המספרים שלנו.
רן לביא: הם מופיעים גם, למשל, בתלושי השכר של עובדים פלסטינים.
רן לביא: הם מופיעים על חוזים של עובדים שמגיעים בהסכמים בילטרליים.
רן לביא: בענפים כמו סיעוד וחקלאות, אנחנו דואגים שהלשכות יעבירו את פרטי הקשר שלנו, בהחלט.
רן לביא: אז באמת אנחנו יכולים לראות כאן איזו שהיא דגימה של העשייה שלנו, דיברנו הרבה על עמוד הפייסבוק.
רן לביא: הוועדה שקמה ברשות יושבת הראש היא פלטפורמה מאוד מאוד חשובה להנגשת מידע וזכויות עבור העובדים הזרים, כמו גם לגבי סוגיות שהן סוגיות מאוד מאוד חשובות בעולם הזה.
רן לביא: עוד דברים שחשוב היה לנו לעשות הם סיורים, כאשר הסיורים יכולים להיות כאלה שאנחנו מגיעים, למשל, למקומות של משתלמים בחקלאות ונפגשים עם הסטודנטים, על מנת לשמוע קצת מהחוויה שלהם.
רן לביא: לא ממזמן נועה סיירה בנמל התעופה לפגוש פליטים מאוקראינה - - -
נועה נאמן: נכון.
רן לביא: פליטים ופליטות שמגיעים לכאן.
רן לביא: חילקנו גם שם את פרטי הקשר שלנו, אבל גם קצת כדי לפגוש באופן בלתי אמצעי את האנשים ולהגיד להם שהם לא לבד, שיש להם למי לפנות.
רן לביא: איגרות חשובות שפרסמנו בשנה האחרונה, קודם כל, אנחנו מפרסמים מדי שנה איגרת שבאופן מכוון היא כתובה בעברית והיא מיועדת דווקא למטופלים בסיעוד.
רן לביא: כי, כמו שנועה אמרה קודם, אנחנו מזהים הרבה פעמים את המטופלים ככאלה, שאם הם מכירים ויודעים מה הם חייבים לעשות לפי חוק, זו הדרך שלנו לאכוף באופן עקיף את זכויות העובדים.
רן לביא: לצד זאת, גם פרסמנו איגרת לגבי העסקה במקביל, על מנת, שוב, לעזור למטופלים להבין מה החובות שלהם כלפי העובד ולצמצם ככה סכסוכים, שהם לא נעימים ומיצרים מורכבויות בתוך הבית, כמה שיותר ליתר סכסוכים, ככה מבחינתנו זו הדרך להביא הצלחה בתוך מערכת היחסים המורכבת הזו.
רן לביא: אני חושבת שגולת הכותרת של ההסברה הייתה פרויקט נאמני זכויות, שהיא אגב יוזמה שוב של נועה.
אבתיסאם מראענה: זה כמו נאמני ניקיון?
אבתיסאם מראענה: כלומר, זה מתנדבות ומתנדבים?
רן לביא: אפשר להגיד.
נועה נאמן: זה לא מתנדבים.
רן לביא: זה קם מתוך אותו רעיון, של בעצם קריאה ללשכות בסיעוד, שאנחנו רואים בהן צומת מאוד מאוד חשוב, ואז נועה אמרה, בואו אתם הלשכות, אני רוצה לעזור לכן לטייב את העבודה שלכן, אני אתן לכן את הכלים, מי שרוצה יכול להגיע.
רן לביא: זאת אומרת, זה לא היה בכפייה, זו לא הייתה דרישה, זה היה איזה שהוא כלי שזרוע העבודה במשרד הכלכלה מעניקה בחינם ללשכות.
רן לביא: לשמחתנו הרבה, הגיעו הרבה מאוד נציגים.
נועה נאמן: בדיוק חמישי מתחיל המחזור השני.
רן לביא: וההכשרה כללה אספקטים רבים, זאת אומרת החל מדיני עבודה, עבור דרך מניעת הטרדות מיניות, גישור, איך לעשות גישור בין מטופל למטפל ובאמת את כל ההיבטים שאנחנו זיהינו ככאלה שהם צריכים - - -
אבתיסאם מראענה: הנגשה תרבותית לתרבויות שהן בעצם מאוד זרות לנו, וסך הכל רוב העובדות והעובדים מגיעים ממדינות שאין לנו שמץ של מושג איך מפורשים הדברים איך מתרגמים, איך חיים כשלעצמם והתנהגויות, זה גם משהו - - -
רן לביא: זה יהיה במחזור הבא.
נועה נאמן: זה יהיה במחזור הזה.
אבתיסאם מראענה: אז אני באה.
נועה נאמן: את מוזמנת.
נועה נאמן: אגב, המפגש הראשון הוא ביום חמישי הקרוב.
נועה נאמן: רוב המפגשים הם בזום, כי באמת הלשכות הן בכל רחבי הארץ.
נועה נאמן: אבל, דווקא המפגש הראשון הוא ביום חמישי בקריה והוא מתחיל מפאנל של עובדות זרות, למה?
נועה נאמן: על מנת שהן יספרו איך זה לעבוד בישראל, איך זה לעבוד אצל משפחה.
אבתיסאם מראענה: למה לא הזמנתן אותי?
נועה נאמן: את מגיעה, לא?
רן לביא: את מוזמנת.
אבתיסאם מראענה: באיזו שעה?
נועה נאמן: זה יהיה בשעה 10:00.
נועה נאמן: בתוך הפאנל יש גם בת משפחה.
נועה נאמן: יש שם סיפור של עובדת ובת משפחה על הקשר המאוד אמיץ שנוצר ביניהן.
נועה נאמן: אגב, זה לא כזה נדיר, זה קורה הרבה וזה מאוד מרגש לראות את זה.
נועה נאמן: הסיבה שרצינו את הפאנל הזה זה בדיוק להראות ללשכות, אני תמיד אומרת, אני באמת חושבת שזה מאוד טבעי שהלשכות מזדהות באופן מאוד טבעי עם המטופלים.
נועה נאמן: כולם ישראלים והם דוברים את אותה שפה וקשה להם יותר להביע הזדהות עם המטפל, וזה גם חלק מהרעיון של הפרויקט הזה, בואו תבינו גם את הצד השני.
נועה נאמן: זה לא מישהו שהוא רק בא לעבוד, הוא בן אדם.
נועה נאמן: יש את המשפט הזה שאנחנו תמיד משתמשות בו, של מקס פריש, רצינו עובדים, קיבלנו בני אדם.