GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
גבי לסקי: בכל הפעולות הנוגע לילדים תהא טובת הילד השיקול הראשון.
גבי לסקי: ..", לא אחד מבין השיקולים אלא השיקול הראשון.
גבי לסקי: כאשר אנחנו מבינים שעומדים לגרש את אחד מההורים שלהם או את הילד עצמו, זה לא לטובת הילד.
גבי לסקי: גם אם לקחתם את זה בחשבון, זה צריך להיות השיקול הראשון.
גבי לסקי: דבר שני, על פי האמנה, ילד שנולד במדינה מסוימת, מיד לאחר לידתו תהיה לו הזכות לקבל אזרחות, והזכות להיות מטופל על ידי הוריו.
גבי לסקי: כלומר, מי שנולד בישראל, חייבים לרשום אותו כאזרח ישראלי, זאת האמנה לזכויות הילד, זה מה שכתוב באמנה.
יולי יואל אדלשטיין: איפה זה?
יולי יואל אדלשטיין: יש חוק במדינת ישראל, חה"כ לסקי.
גבי לסקי: אבל אנחנו אשררנו את האמנה, אתם יכולים להגיד מה שאתם רוצים, אבל האמנה הזאת קובעת באופן מפורש שלילד שנולד הזכות לקבל אזרחות.
גבי לסקי: אנחנו גם יודעים שגם ילדים שקיבלו אזרחות, כמו דניאל, שנולדה פה לאבא אזרח ישראלי ואמא שבגלל שהאב נפטר הפסיקו את ההליכים המדורגים של האמא, אז אם הם מתכוונים עכשיו לגרש את האמא, הם מעמידים את הילדה בסימן שאלה, שהיא צריכה לבחור בין לגדול לבד בישראל לבין להיות מגורשת ביחד עם האמא על אף שמדובר באזרחית ישראלית.
אבתיסאם מראענה: רגע, שנייה חברתי חה"כ לסקי, אנחנו בדיון פה לא דנים בסוגיה של דניאל לב, בואי נפריד.
גבי לסקי: אני לא מדברת על הסוגייה ספציפית, אני רק מדברת על המחויבות של ישראל לפעול על פי האמנה לזכויות הילד, וזאת אחת הסוגיות שעולות בעניין הזה, בין אם להורים יש מעמד, ובין אם - - -
קריאה: האמנה היא מעל הדמוקרטיה?
אבתיסאם מראענה: לא להתערב בבקשה.
גבי לסקי: אני לא יודעת מי אתה ואני לא שאלתי אותך, אבל ישראל אשררה את האמנה.
גבי לסקי: דווקא האמנות הן אלה שמתוות דרך למדינות העולם איך להסדיר את החקיקה הפנימית, כך שהם לא יתנגשו עם האמנה.
גבי לסקי: אז אני, באמת, מאחר ומדובר במספרים מאוד קטנים לחברה הישראלית, אני עדיין שואלת את מר אדלשטיין, שאני מכירה המון שנים, מדוע להמשיך בהליכים, גם אם יש החלטות של בית משפט, כאשר יש פגיעה בילדים, מדוע בכלל להמשיך בהליכים להוצאת משפחות מישראל?
יולי יואל אדלשטיין: חה"כ, אנחנו לא מדברים על מספרים קטנים, אנחנו מדברים על מספרים גדולים.
יולי יואל אדלשטיין: ממה שאני העברתי כעדכון לוועדה, זה שכרגע מתנהלים כ-300 הליכים פתוחים.
יולי יואל אדלשטיין: יש במדינת ישראל להערכתנו כ-20,000 ילדים, או בעצם יש 30,000 ילדים ש-10,000 ילדים מתוכם הם ילדים של נתיני סודן ואריתריאה.
גבי לסקי: ויש להם מעמד מיוחד אז לא נכניס אותם כרגע.
יולי יואל אדלשטיין: נכון, ולכן אני אומר שיש כ-20,000 ילדים, שהם נתיני כל העולם, שהם שוהים בישראל באופן בלתי חוקי.
יולי יואל אדלשטיין: אז לכן זה לא 300, ה-300 זה כאלה שיש כרגע כנגדם הליכים פתוחים שהם נמצאים בטיפול כזה או אחר, או בערכאה משפטית או בתהליך אחר.
יולי יואל אדלשטיין: אז אנחנו מדברים על מספרים די גדולים, 20,000 ילדים זה מספר לא מבוטל להערכתי, ולכן, יש לזה משמעויות רחבות למדינת ישראל.
אבתיסאם מראענה: יוסי, אני רוצה לבקש גם שזה יהיה רשום בפרוטוקול, אתה ציינת שיש בין 300 ל-400 תיקים שנמצאים בהליכים.
אבתיסאם מראענה: אני רוצה לקבל בתוך חודש רשימה שאומרת מהם ההליכים הפתוחים שאתה מדבר עליהם, אני רוצה להבין אותם יותר.
אבתיסאם מראענה: על איזה הליכים - - -
יולי יואל אדלשטיין: ההליכים שאני מדבר עליהם זה שכנגד המשפחה הזאת עומד ותלוי צו הרחקה ממדינת ישראל.
אבתיסאם מראענה: כולם באותו סטטוס?
אבתיסאם מראענה: נשלחה להם הודעה מוקדמת?
אבתיסאם מראענה: הם היום בשימוע?
אבתיסאם מראענה: הם היו בכלא?
אבתיסאם מראענה: אני רוצה לדעת מה הסטטוס של בין ה-300 ל-400 סיפורים של אנשים שבעצם יש נגדם הליך הרחקה או גירוש.
אבתיסאם מראענה: אני רוצה לפנות בבקשה לטובה בן ארי, מפקחת ארצית ליישום חוק זכויות התלמיד והתלמידה במשרד החינוך, נשמח לשמוע.
טובה בן ארי: בוקר טוב, לכבוד הוא לי להיות פה איתך.
אבתיסאם מראענה: איזה צבע צהוב מהמם הבאת לנו היום לחדר.
טובה בן ארי: תראי, יש לי יום הולדת, זה מה שבעלי אמר לי ללבוש היום.
טובה בן ארי: הוא אמר לי, את תהיי השמש היום.
אבתיסאם מראענה: לגמרי שמש, מזל טוב.
טובה בן ארי: אז אתם יודעים שיש לכל הילדים במדינת ישראל זכויות, בין אם הם ילדי מהגרים ובין אם הם ילדים ישראלים לכל דבר.
טובה בן ארי: אחרי שלושה חודשים, כל ילד זכאי לכל שירותי החינוך במערכת החינוך בישראל.
טובה בן ארי: אני חושבת שזאת אחת המדינות המובילות בעולם שמעניקה חינוך לכולם, באופן שוויוני.
טובה בן ארי: הנה, יש לנו את הראייה פה, בצופים, בכנפיים של קרמבו, בפסגות ביהוד עיר הולדתי, בכל מקום.
טובה בן ארי: אנחנו מעניקים שירותים לכל הילדים שמזדקקים לשירותים נוספים, אם זה שפ"ח, אם זה עזרה פסיכולוגית.
טובה בן ארי: המערכת בנויה כדי לתת את המענים לכל תלמידה ולכל תלמיד שזקוק לה.
טובה בן ארי: זה לא משנה לנו מה ארץ המוצא שלו, או מה גון עורו, או מה המוצא של ההורים, זה ממש לא משנה, אנחנו פה בשבילם.
אבתיסאם מראענה: מדהים, אוקיי, ומה את אומרת לאותם תלמידות ותלמידים, שאת בעצם מצהירה עליהם כשווים במערכת החינוך כמו כל אחד אחר ואחרת, כשבאה המשטרה אל ילדה או ילד מבית הספר בשעה 06:00 בבוקר, או שלוקחים אותו או שלוקחים אותה לכלא, ואחרי עשרה ימים הם חוזרים לבית הספר, מה בית הספר עושה?
אבתיסאם מראענה: מה לדעתך צריך שיקרה?
טובה בן ארי: תראי, בדרך כלל בתי הספר - - -
אבתיסאם מראענה: הם כבר לא שווים.
טובה בן ארי: תראי, אנחנו לא יכולים, זאת מדיניות המדינה, זאת אומרת, המדינה קובעת.
טובה בן ארי: אבל, אנחנו כמערכת חינוך, לכל ילד שמחסיר אנחנו דואגים, ברמה העקרונית, אני לא יודעת להגיד לך באופן פרטני לילד זה או אחר, אבל אני מוכנה לבדוק, במידה ותתני לי שמות אני גם יכולה לבדוק את זה.
אבתיסאם מראענה: שמות של מי?
טובה בן ארי: שמות של ילדים שקרה להם אירוע כמו שאת מתארת, כבודה.
אבתיסאם מראענה: לא, יש לך פה סיפורים, מה את צריכה אותי?
טובה בן ארי: לא, אז אני אומרת, אנחנו דואגים להשלים להם את החומרים.
טובה בן ארי: יש שעות פרטניות במערכת, פרטניות זה מורה מול תלמיד, או מול שניים או שלושה, בנפרד מהכיתה, ואמרתי קודם, שירות פסיכולוגי.
גבי לסקי: אבל איך משרד החינוך מגן על הילדים שהם לא יצטרכו לעבור מבית לבית, להסתתר, להגיע - - -
טובה בן ארי: זה לא התפקיד של מערכת החינוך, גברתי, אני מתנצלת, אני יכולה לדבר רק על מה שקשור למוסדות חינוך.
אבתיסאם מראענה: כן, בבקשה, תמשיכי.
טובה בן ארי: אנחנו מעניקים להם שירותים של פסיכולוגים, אם צריך.
טובה בן ארי: בואי לא נשכח שמי שהולך לפסיכולוגים באופן פרטי זה עול מאוד כבד, כולנו יודעים את זה.
טובה בן ארי: המערכת מעניקה את זה ביחד עם השרויות, יש לנו שפ"ח בכל רשות מקומית כמעט, שפ"ח זה שירות פסיכולוגי חינוכי ייעוצי.
טובה בן ארי: אנחנו מעניקים את השעות הפרטניות, אנחנו מעניקים אפשרויות ככל שהצרכים של הילד מזוהים בתוך המערכת.
אבתיסאם מראענה: מישהו מהילדות והילדים פה יכול להעיד, לא באופן פרטני, אבל הלכתם לייעוץ?
אבתיסאם מראענה: הציעו לכם ייעוץ?
טובה בן ארי: יש יועצת בבית הספר שמקבלת הכשרה בתחומים שונים.
טובה בן ארי: אגב, בזום נמצאת מנהלת האגף היסודי וסגנית מנהלת המינהל הפדגוגי, גב' אתי סאסי, והיא תוכל להשלים אם תרצי, גברתי.
גבי לסקי: סליחה כבוד היו"ר, אני יודעת שמשרד החינוך מעורב בפרויקט, לפחות בעיריית תל אביב כשהייתי חברת מועצה, הגעה בטוחה לבית הספר ולגנים.
גבי לסקי: כלומר, כן מאוד דאגו שיהיה מקום לחנות את הרכבים, שלא יהיו רכבים, כדי שיהיו שבילים מוגנים, כדי שילדים יוכלו להגיע בבטחה.
גבי לסקי: זאת אומרת, שמשרד החינוך כן עוסק בעניין של הגעה בטוחה לבית ספר כשמדובר על עומס של רכבים וכאלה.
גבי לסקי: מדוע משרד החינוך לכל הנושא של הגעה בטוחה לבית הספר, של הילדים שהם נמצאים תחת האיום הזה של רדיפה ושל גירוש.
בלה רדונסקי: שמי בלה, אני מהלשכה המשפטית של משרד החינוך.
בלה רדונסקי: אני רק רוצה להוסיף על הדברים שטובה אמרה כאן, בתי הספר באמת נותנים מענה חינוכי, ואת כל המעטפת הנדרשת בתוך המוסד החינוכי, אבל משרד החינוך לא פועל כנגד משרדי ממשלה ומדיניות כזאת או אחרת שהמדינה מחליטה לגביה.
בלה רדונסקי: אנחנו לא מתערבים בסמכויות, לא של שלטון מקומי, לא של המשטרה, ולא של רשות האכיפה, אין לנו סמכות כזאת בחוק.
בלה רדונסקי: אנחנו כן משתדלים לתת את כל המענים הנדרשים, ומעבר לכך, בתי הספר במדינה מתוקצבים בצורה דיפרנציאלית, בוודאי כשיש ילדים שנדרש להם מענה כזה או אחר ביתר, הם יקבלו את זה.
בלה רדונסקי: יש כמו שטובה אמרה, מעבר לשעות פרטניות גם ליווי מערכתי בהרבה מאוד תחומים, עם הרבה מאוד תוכניות תומכות לבתי הספר, אבל אין לנו סמכות, כמו שאת שואלת אותי לגבי הדברים האלה.
אבתיסאם מראענה: אוקיי, תודה רבה.
אבתיסאם מראענה: אני רוצה להתקדם בדיון.
אבתיסאם מראענה: אני רוצה להפנות את השאלה שלי, כדי לעלות שלב מבחינת הדיון, לעוה"ד אביטל שטרנברג, ראש תחום ייעוץ משפטי במשרד המשפטים.
אבתיסאם מראענה: לפני שאני אתן לך רשות דיבור, אני רק רוצה לציין שני דברים חשובים מבחינה עובדתית.
אבתיסאם מראענה: אני בעצם מציינת פה עובדות שאני ואת בהחלט מכירות אותן.
אבתיסאם מראענה: בשנים 2010-2006 קיבלה ממשלת ישראל, ברשותו של אריאל שרון ובנימין נתניהו, שתי החלטות ממשלה, שעניין אי אכיפה של חוקי ההגירה בישראל כלפי אוכלוסייה ספציפית.
אבתיסאם מראענה: נקבע בהן, כי לא יגורשו מישראל מהגרי עבודה, עובדים זרים ועובדות זרות, אשר נכנסו לארץ כדין, שיש להם ילדים וילדות שנקלטו במערכות החינוך בישראל, ובדרך כלל נולדו בה, והם דוברי עברית ודוברות עברית ומעורים בסביבתם מבחינה חברתית.
אבתיסאם מראענה: החלטות הממשלה הוגבלו מבחינת תוקפן, מבחינת הזמן, אולם בפועל, המדיניות שנקבעה בהן המשיכה להתקיים גם אחריהן.
אבתיסאם מראענה: לאורך כל השנים, למעט חריגים בודדים, אותם ילדות וילדים ובני משפחותיהם, לא גורשו.
אבתיסאם מראענה: רשות האוכלוסין לא פרצה לבתיהם, לא ארבה לילד בבית הספר, וכאשר נעצרה אם על ידי פקחי הרשות, והציגה אישור כי יש לה ילד או ילדה הלומדים בבית הספר בישראל, היא שוחררה לדרכה.
אבתיסאם מראענה: על כך, אין מחלוקת אם שום אדם המצוי בנעשה בתחום, מעידים על כך עשרות מורים ומחנכות ומחנכים, שבוודאי אינם חשודים באג'נדה פוליטית.
אבתיסאם מראענה: בחודש יולי 2019, ללא הודעה מוקדמת, ללא הליך שינוי מדיניות, ללא החלטת ממשלה מסמיכה, בעיצומה של ממשלת מעבר, ואל מול כנסת שפעולתה הייתה במיוחד משותקת, בטח שוועדת העובדות והעובדים הזרים לא עבדה, לא התחדשה, ותוך הכחשה נמרצת, אולי שקרית, השקרית זה ציטוט שקיבלתי אז אני לא עומדת מאחוריו, פתחו פקידי רשות האוכלוסין וההגירה במסע מעצרים של ילדות וילדים אלה בשל הוריהם.
אבתיסאם מראענה: הם כן פרצו לבתים שלהם, הם כן עצרו אותם ברחובות, ופעלו בניגוד מוחלט למדיניות אי אכיפה בת 15 השנים.
אבתיסאם מראענה: במילים אחרות, רשות האוכלוסין וההגירה החליטה לעשות דין לעצמה.
אבתיסאם מראענה: אני רוצה בבקשה, גברתי - - -
יולי יואל אדלשטיין: ברשותך, כבוד היו"ר, אני הייתי שמח לענות לפני אביטל, על ההקראה של המניפסט הזה.
יולי יואל אדלשטיין: כבודה, אני הייתי יו"ר הוועדה לבחינת מעמד ילדי הזרים ב-2010, על פי מינוי של הממשלה.
אבתיסאם מראענה: מה התפקיד של הוועדה הזאת?
אבתיסאם מראענה: מה היא עשתה?
יולי יואל אדלשטיין: הוועדה הזאת ב-2010 התכנסה כוועדה בין-משרדית, ובחנה את סוגיית ילדי השוהים הבלתי חוקיים במדינת ישראל.
אבתיסאם מראענה: אוקיי, אני רוצה דווקא לקיים דיאלוג, אני רוצה לשמוע אותך עד הסוף.
אבתיסאם מראענה: אתה אומר שהוועדה הבין-משרדית קמה ב-2010.
אבתיסאם מראענה: כמה זמן הוועדה הזאת המשיכה להיות?
אבתיסאם מראענה: מה הזמן שלה?
יולי יואל אדלשטיין: הוועדה הזאת קמה כהוראת שעה ונקבעו שם מועדים, אחרי שהוועדה גיבשה את ההמלצות שלה נקבעו מועדים - - -
שונית שחר: היו שלוש החלטות ממשלה שקדמו לוועדה.
יולי יואל אדלשטיין: ונקבעו מועדים מתי ניתן להגיש את הבקשות, עד מתי, והוועדה קיבלה בקשות, בחנה אותן.
אבתיסאם מראענה: הוועדה קיבלה בקשות מאותן משפחות?
אבתיסאם מראענה: מאימהות?
אבתיסאם מראענה: מעובדות ועובדים זרים?
יולי יואל אדלשטיין: הוועדה קיבלה בקשות מכל מי שרצה להגיש בקשה, והגיש את הבקשה.
יולי יואל אדלשטיין: פירטו את הילדים, ילד אחד, שניים, שלושה.
יולי יואל אדלשטיין: כל מה שהיה, הוועדה קיבלה ובחנה את הבקשות.
אבתיסאם מראענה: האוכלוסייה שמופנית אל הוועדה, שבעצם אמורה לקבל מהם את התשובות, הם ידעו על הקיום של הוועדה?
יולי יואל אדלשטיין: הם ידעו, הוועדה פרסמה קול קורא בתקשורת, דרך ארגוני הזכויות, בכל מקום שרק ניתן פרסמו את דבר קיום הוועדה.
אבתיסאם מראענה: שמה בעצם המטרה שלה?
יולי יואל אדלשטיין: לבחון את המעמד.
יולי יואל אדלשטיין: הוועדה פרסמה קריטריונים למי הממשלה תאשר לקבל מעמד במדינת ישראל, מתוקף זה שהם שהו פה במדינת ישראל.
יולי יואל אדלשטיין: האנשים, השוהים הבלתי חוקיים, הגישו את הבקשות שלהם עם הפירוט של כל ההיסטוריה שלהם, הוועדה בחנה והמליצה לשר הפנים למי לתת מעמד, ולמי שלא עמד בקריטריונים לא לתת מעמד.
אבתיסאם מראענה: אתה זוכר מה היו הקריטריונים?
יולי יואל אדלשטיין: אני זוכר שזה היה גיל חמש או שש, כיתה א'.
שונית שחר: היו שלוש החלטות ממשלה מ-2005 - - -
אבתיסאם מראענה: רק תציגי את עצמך בבקשה בשביל הפרוטוקול.
שונית שחר: עוה"ד שונית שחר, מהלשכה המשפטית של רשות האוכלוסין וההגירה.
שונית שחר: היו שלוש החלטות ממשלה, הן לא לפניי כרגע כי זה פחות רלוונטי לנושא היום, החלטה 3807 מ-26 ביוני 2005, החלטה 156 מיוני 2006, והחלטת ממשלה 2183 מאוגוסט 2010.
אבתיסאם מראענה: אז מה בעצם אתה אומר לי שהיו הקריטריונים שנקבעו שם?
יולי יואל אדלשטיין: אני לא זוכר, אבל אפשר לראות בהחלטת ממשלה 2183 מה בדיוק היו הקריטריונים.
יולי יואל אדלשטיין: הגישו את הבקשות, הוועדה בחנה על פי הקריטריונים ונתנה תשובה.
יולי יואל אדלשטיין: חלקם קיבלו, חלקם לא קיבלו, חלקם ערערו ופנו לערכאות.
אבתיסאם מראענה: כמה קיבלו מעמד?
אבתיסאם מראענה: איזה מעמד זה?
יולי יואל אדלשטיין: קיבלו מעמד של תושב ארעי.
אבתיסאם מראענה: א/5?
יולי יואל אדלשטיין: כן, קיבלו א/5.
אבתיסאם מראענה: אתה זוכר את המספר?
יולי יואל אדלשטיין: הילד וכל המשפחה שלו, ההורים והאחים והאחיות קיבלו מעמד.
יולי יואל אדלשטיין: בסופו של יום קיבלו שם אם אני זוכר נכון - - -
אבתיסאם מראענה: 700?
יולי יואל אדלשטיין: לא, 700 ילדים הגישו והיו בוועדה, קיבלו מתוכם כ-500 אם אני זוכר נכון.
אבתיסאם מראענה: והשאר?
יולי יואל אדלשטיין: והשאר לא קיבלו, הם נדחו בוועדה כי הם לא עמדו בתנאי הוועדה.
אבתיסאם מראענה: אז מאז 2010 אין לנו ועדה כזאת שהיא בין-משרדית?
יולי יואל אדלשטיין: לא, הוועדה הוקמה כהוראת שעה.
אבתיסאם מראענה: לגבש המלצות?
יולי יואל אדלשטיין: לא, כהוראת שעה.
שונית שחר: לא, היא לא גיבשה המלצות.
שונית שחר: החלטת הממשלה קבעה את התנאים, הוועדה דנה במקרים הפרטניים, מי עמד בתנאים ומי שלא עמד בתנאים, ואז היא העבירה את ההמלצות לשר הפנים, כהוראת שעה, הוועדה בעצם סיימה את תפקידה.
אבתיסאם מראענה: אוקיי, עכשיו עברו 11 שנה מאז 2010, השאלה היא האם יש מקום לקיום ועדה כזאת, בין-משרדית, שתגבש מחדש המלצות על מנת לדון בסיטואציה שאנחנו נמצאות בתוכה.
שונית שחר: גברתי, אנחנו זרוע מבצעת.
יולי יואל אדלשטיין: אנחנו זרוע מבצעת, אני לא מחליט אם תהיה ועדה או לא תהיה ועדה.
שונית שחר: אנחנו מיישמים את החלטות הממשלה, היו שלוש החלטות ממשלה.
שונית שחר: אם הממשלה תקבל החלטה חדשה להעניק מעמד לילדי שוהים בלתי חוקיים, אנחנו נפעל בהתאם להנחיות שיינתנו לנו.
שונית שחר: כרגע אין החלטה כזאת, ואני גם מאוד אשמח להתייחס.
אבתיסאם מראענה: ובזמן שאין החלטה כזאת, בעצם הביצוע, בתור זרוע שמבצעת, על מה אתם נשענים ונשענות?
יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נשענים על חוק הכניסה לישראל, וכל מי ששוהה פה באופן בלתי חוקי אמור לעזוב את מדינת ישראל.
יולי יואל אדלשטיין: אנחנו פועלים על פי החוק כדי לאכוף אותו.
שונית שחר: לעיתים, כשהממשלה מקבלת החלטות שעתיות להעניק מעמד, לצד זה יש מדיניות כללית של הממשלה, מזה שנים רבות, והיא לצמצם את מספר השוהים הבלתי חוקיים בישראל.
שונית שחר: זה התפקיד של רשות האוכלוסין וההגירה, של מינהל אכיפה וזרים, שבראשו עומד יוסי אדלשטיין.
שונית שחר: אני רוצה להתייחס למה שנטען פה, על זה שמדיניות הממשלה בכל הנוגע להרחקת משפחות לא יושמה במשך שנים רבות, זה ממש לא נכון.
שונית שחר: אנחנו מיישמים את המדיניות הזאת מזה שנים רבות.
שונית שחר: אני חייבת להעיר על המילים שנשמעו פה, "ללכוד ילדים", "רדיפה", אנחנו לא - - -
אבתיסאם מראענה: טוב את זה שמענו פה.
גבי לסקי: תגידי לי, מה שהם מתארים זאת לא רדיפה?
גבי לסקי: הייתי מאוד עדינה, אבל אל תגידי שזה לא נכון.
אבתיסאם מראענה: לא, לא, יש פה ילדים, אני מבקשת דיון מכובד.
שונית שחר: אני לא מתווכחת עם תחושה סובייקטיבית של ילדים, אבל גברתי בעצמה השתמשה במילים האלה, זה מונח נורא קשה.
גבי לסקי: נכון, זה נורא קשה.
אבתיסאם מראענה: סליחה, בסדר, הבנו.
שונית שחר: אני רוצה רק להמשיך לדבר.
אבתיסאם מראענה: תזכרו שיושבות ויושבים פה ילדים מתחת לגיל 18, זה מה שחשוב לי בדיון הזה.
שונית שחר: אי אפשר להשתמש במינוחים הנוראיים האחלה, הם באמת מינוחים נוראיים.
אבתיסאם מראענה: אז מתנצלות בשם - - -
גבי לסקי: לא, אני לא מתנצלת, המציאות נוראית, אני לא מתנצלת, זאת המציאות, אני אומרת את זה בעדינות.
שונית שחר: נכון, אני מסכימה איתך שהמציאות היא נוראית.
אבתיסאם מראענה: בסדר, די.
אבתיסאם מראענה: כיו"ר הוועדה, אני מתנצלת על כל מילה אם היא פגעה בך, גברתי.
שונית שחר: לא, חלילה.
אבתיסאם מראענה: לא, תקבלי את ההתנצלות, מה אכפת לך?
אבתיסאם מראענה: אני מתנצלת בכנות ומעומק ליבי.
יולי יואל אדלשטיין: אני מקבל.
אבתיסאם מראענה: תודה רבה, בבקשה בואו נמשיך את הדיון.
אבתיסאם מראענה: אני הבטחתי לה, היא תסיים ואחר כך אני רוצה להמשיך הלאה.
שונית שחר: אז באמת, היקף פעילות האכיפה משתנה משנה לשנה, ובאמת יש הרבה משימות על השולחן.
שונית שחר: היו תקופות של שנים סוערות שטיפלנו בהן גם בתופעת ההסתננות, ולכן, מבחינת תיעדוף, המשימות השתנו.
שונית שחר: לעיתים התמקדה האכיפה כנגד מסתננים, היה את חולות וכל מיני דברים שעברנו כבר והם נשכחו.
שונית שחר: מנגד, לצד זאת הייתה אכיפה שגרתית כנגד שוהים בלתי חוקיים.
שונית שחר: אוכלוסיית השוהים הבלתי חוקיים היא מאוד גדולה.
שונית שחר: היא כוללת בתוכה את מי שנכנסו לישראל כתיירים באופן חוקי, ומי שנכנסו לישראל כעובדים זרים - - -
אבתיסאם מראענה: בסדר, התיירים הם לא פה, הם לא חלק מהדיון.
יולי יואל אדלשטיין: הילדים שלהם פה.
שונית שחר: הם כאן, דרך אגב, החלטת הממשלה חלה על מי שנכנס כתייר.
שונית שחר: יש לנו פה אנשים, כמעט 50,000 איש, שהם שוהים בלתי חוקיים שנכנסו לישראל כתיירים.
אבתיסאם מראענה: בסדר, בואי נמקד את הדיון, אנחנו מדברות כאן ומדברים כאן על אנשים שנכנסו לכאן כדין כעובדות ועובדים זרים.
אבתיסאם מראענה: זה הדיון, אל תדברו על מסתננים עכשיו, לא.
יולי יואל אדלשטיין: סליחה, היו"ר, הילדים הם לא רק של העובדים הזרים.
שונית שחר: מה ההבדל בין ילד לילד?
אבתיסאם מראענה: בסדר, אין הבדל בין ילד לילד.
אבתיסאם מראענה: בואו נמקד את הדיון, הדיון שלי כרגע הוא על אותה אוכלוסייה, אותם ילדות וילדים שבעצם ההורים שלהם הגיעו לכאן כעובדים כדין, כעובדים זרים.
שונית שחר: אז אנחנו מדברים באמת על משהו כמו 20,000, מהנתונים שמפורסמים באתר של רשות האוכלוסין וההגירה, יש כ-20,000 שוהים בלתי חוקיים שנכנסו לישראל כעובדים זרים, והמשיכו לשהות מעבר לתקופה המקסימלית.
שונית שחר: דרך אגב, לאו דווקא מעבר לתקופה המקסימלית, יש כאלה שנכנסו, עבדו כשנה נגיד בענף הסיעוד, החליטו שלא מתאים להם והם המשיכו לעבוד בעבודות מזדמנות.
שונית שחר: באמת, יש כאן סיפורים נוראיים, גם לנו יש ילדים, וכמו שגברתי אמרה בהתחלה, כולנו מסתכלים עליהם כאל הילדים שלנו, ואנחנו לא רוצים לפגוע באף אחד.
שונית שחר: בגלל זה מאוד חרה לי השימוש במילים נורא קשות כמו "ללכוד" ו"רדיפה".
גבי לסקי: המציאות חורה לכולם.
שונית שחר: נכון, אבל בסוף אנחנו זרוע מבצעת, אנחנו מיישמים את מדיניות הממשלה, והמדיניות הזאת מיושמת לאורך השנים.
שונית שחר: אמרתי, היו עליות וירידות מבחינת התיעדוף של המשימות, אבל אנחנו באמת עושים מאמצים להתחשב.
שונית שחר: מבחינתנו, העדיפות היא ליציאה מרצון של האוכלוסיות האלה.
שונית שחר: עשינו פעולות הסברה, עשינו שיתופי פעולה עם שגרירויות שונות, כדי לעודד את היציאה של האוכלוסייה הזאת, אבל בסוף פשוט אין שיתוף פעולה ואנחנו נדרשים לאמצעים.
שונית שחר: ביחס להערות של גברתי, לגבי הנהלים שלנו, זה מאוד חשוב לנו.
שונית שחר: יש לנו מספר נהלים באכיפה שכוללים הוראות מפורשות לאופן שבו ככל שננקטות פעולות אכיפה ומתגלה שיש קטינים שמעורבנים, אז יש הוראות שנכתבו בנהלים שלנו עוד מתחילת הדרך, לגבי שעות הפעילות, אופן הכניסה למקום מגורים שבו נמצא קטין, הרכב צוות האכיפה, האופן שבו מסיעים את הקטין והבטיחות שלו בנסיעה, אופן ההחזקה של קטין במתקן אכיפה, וכמה זמן הוא ממתין לשימוע.
שונית שחר: לכל הדברים האלה אנחנו נותנים דגשים.
שונית שחר: יש גם אבחנה בין קטין שהוא מלווה לבין קטין שהוא בלתי מלווה, כי בעבר הייתה תופעה יותר רווחת של קטינים שהם בלתי מלווים.
שונית שחר: גם בשנים האחרונות הכנסנו עוד תיקונים והטמענו שינויים בתוך הנהלים שלנו בכל הנוגע לשמיעת קטינים מעל גיל 12 במסגרת הליכי השימוע.
שונית שחר: אני חייבת להגיד שמבחינתנו, השימוש בכלי של משמורת הוא נשק יום הדין, זה באמת הכלי האחרון שאנחנו נעשה בו שימוש.
שונית שחר: יש לנו גם את חוק הכניסה לישראל וזו המסגרת הנורמטיבית שמנחה אותנו.
שונית שחר: החוק קובע תנאים, ואם אדם יושב בפניי, הורה, מבוגר, שאומר לי שהוא לא משתף פעולה לא משנה מה, אז אין לי דרך אחרת אלא להעביר אותו למשמורת, ולפעמים זה כולל את הקטינים.
שונית שחר: אני גם רוצה להתייחס לסיפור של - - -
אבתיסאם מראענה: בסדר, אולי יהיה לנו זמן, אבל אני חייבת לתת רשות דיבור לכל מי שביקש וביקשה.
אבתיסאם מראענה: עוה"ד אביטל שטרנברג, את רוצה להגיב?
אביטל שטרנברג: מה שאני רוצה להגיד, זה שאנחנו כרגע סוקרים את המצב המשפטי ואת המדיניות כפי שהן.
אביטל שטרנברג: הכנסת והממשלה סוברניות לשנות אותה, יחד עם זאת, אם יותר לי לסקור את המצב כפי שהוא היום, לפני שמשנים אותו, אזרחות ישראלית אינה נקנית מכוח לידה, אלא מכוח קשר משפחתי להורה ישראלי.
אביטל שטרנברג: האמנה לזכויות הילד לא שינתה את המצב הזה, לידה בישראל כשלעצמה אינה מקנה מעמד, וגם לא שהות ארוכת שנים.
אביטל שטרנברג: עכשיו אנחנו מדברים על אומדן של בערך 20,000 ילדים.
אביטל שטרנברג: ה-77 שהוזכרו במכתב אל הוועדה, הם אותם ילדים של עובדות זרות שנמצאות כאן ברישיון ובהיתר.
אביטל שטרנברג: אני מדברת על מי שהם ילדים של עובדים זרים או תיירים, שאשרתם פגה זה מכבר.
אביטל שטרנברג: הכלל המשפטי בישראל, חוק הכניסה לישראל, קובע שזר ששוהה כאן שלא כדין אמור להיות מורחק.
אביטל שטרנברג: יחד עם זאת, עקרון טובת הילד הוא עקרון כללי במשפט הישראלי, והוא נלקח בחשבון כשבוחנים הרחקה.
אביטל שטרנברג: אבל, כשמדובר בדיני הגירה, טובת הילד היא לא באיזו מדינה טוב לו יותר ולכן נשאיר אותו בה, אלא, האם ההעתקה שלו, האם היציאה שלו בחזרה למדינת המוצא תגרום לו סבל גדול מהקשיים הרגילים שיש במעבר ממדינה למדינה.
אביטל שטרנברג: אנחנו בעולם גלובלי ורואים רילוקיישן, ואנשים עוברים ממדינה למדינה, יש קשיים מובנים גם אחרי תקופת שהות קצרה.
אביטל שטרנברג: אם הקשיים הם מעבר לזה, העמדה המשפטית היא שצריך לקחת אותם בחשבון, למרות כל מה שאמרתם.
אביטל שטרנברג: לסיכומו של דבר, לידה כאן לא מקנה מעמד, שהות ארוכת שנים לא מקנה מעמד, ויחד עם זאת, אנחנו לוקחים בחשבון נסיבות הומניטאריות מיוחדות.
גבי לסקי: מה העמדה של אנשי בריאות הנפש בעניין הזה?
אבתיסאם מראענה: את מי את שואלת, רגע, בואי נתגלגל מהשאלה שלך.
גבי לסקי: משרד המשפטים אומר שהם בודקים את הנושא של טובת הילד, אבל השאלה היא על סמך מה, כי אני יודעת שהעמדה של אנשי בריאות הנפש היא שמדובר באמת בפגיעה חמורה כשמגרשים ילדים.
אביטל שטרנברג: אני חייבת תשובה לחה"כ לסקי.
אביטל שטרנברג: העניין של הבדיקה נעשה על ידי רשות האוכלוסין, ואני מציעה שתשאלי אותם כיצד נעשה ההליך הזה, ובמי הם מתייעצים.
אבתיסאם מראענה: אני חושבת שכל הסוגייה הזאת שחה"כ לסקי העלתה אותה, אני חושבת שניתן לסיגל רוזן לענות.
שונית שחר: אני רק רוצה לומר שיש לנו עובדת סוציאלית משולבת בתהליך.
אבתיסאם מראענה: סיגל מהמוקד לפליטים ומהגרים, בואי בבקשה תצטרפי למעגל המיקרופון.
קריאה: ביקשתם שבריאות הנפש יגיבו, יש פה את הדבר הכי קרוב מאיגוד העובדים הסוציאליים.
אפרת רותם: שלום לכולם, אפרת רותם, איגוד העובדות והעובדים הסוציאליים.
אפרת רותם: אנחנו יודעים לומר, מתוך הידע המקצועי שלנו כעובדות ועובדים סוציאליים, שילדים ומתבגרים, בשביל התפתחות תקינה, צריכים יציבות וביטחון.
אפרת רותם: דבר שמערער את היציבות והביטחון הזה, בהכרח פוגע בהתפתחות, בהכרח פוגע במצב הנפשי והרגשי שלהם לאורך זמן.
אפרת רותם: סימן שאלה לגבי העתיד, לגבי איפה המשפחה תהיה, מה יהיה עם הילד ואיפה הוא יגדל, בהכרח פוגע במצב הרגשי והנפשי.
אפרת רותם: פעולות של אכיפה כלפי ילדים, גם הם עם פוטנציאל טראומטי.
אפרת רותם: למעצר, וכמובן לגירוש יש גם פוטנציאל טראומטי שפוגע באותם ילדים וילדים.
אפרת רותם: אני חושבת שיש כאן נערים ונערות שסיפרו עם המון כוחות והמון עוצמה על ההתמודדות שלהם עם המצב הזה.
אפרת רותם: אני חושבת שאני מגיעה לכאן כעובדת סוציאלית כדי להתריע, הם לא צריכים להתמודד עם המצב הזה.
אפרת רותם: המצב הזה, עם כל הכוחות ועם כל העוצמה, פוגע בהם.
אבתיסאם מראענה: תודה, אפרת.
אבתיסאם מראענה: אני רוצה לשמוע את גלעד הלחמי, מעוטף התחנה המרכזית.
גלעד הלחמי: תודה רבה.
גלעד הלחמי: קודם כל אני חייב להגיד, שיש משהו שאני מסכים עם גבי לסקי לגביו, בנושא של הגירוש שדובר אליו, אני לא אכנס אליו באופן פרטני, של אמא שנישאה לאזרח ישראלי.
גלעד הלחמי: לצערי, הגירוש הזה קורה והוא לא גירוש נכון לפי דעתי, אבל הוא קורה בגלל שלמדינה, לרשות ההגירה לפחות, כל גירוש אחר שכן חוקי וצריך לקרות, כמעט ולא קורה.
גלעד הלחמי: גם את מי שמצליחים לגרש, עוברים כל כך הרבה ערכאות משפטיות וערעורים, אגב, גם על חשבון המדינה, כי גם כשבית המשפט פוסק לטובת עמדת המדינה, לא מטילים אחריות כלכלית על העותרים, שזה גם איפשהו פוגע בתהליך ומייאש בסופו של דבר את המדינה מלנסות לגרש אנשים שכן צריך לגרש אותם, לפי החוק הישראלי, וזה לא משנה דעתי או דעת אחרים, לפי החוק הישראלי, כמו שהם אמרו.
גלעד הלחמי: עכשיו אני באתי לפה כדי לייצג את תושבי דרום תל אביב בסופו של דבר.
גלעד הלחמי: הסיפור פה והילדים פה נורא נחמדים, הוא נוגע לכלל הילדים הזרים בישראל, כי כמו שחברתי פה אמרה, ילד הוא ילד, ולפי בית המשפט אין דין שחל על ילד כזה או על ילד כזה.
גלעד הלחמי: זאת אומרת, כל דין שייקבע לגבי הילדים האלה, יהיה תקף גם לקרוב לבין 15-10 אלף ילדי מסתננים, ויהיה תקף לכל ילד זר לא חוקי שנמצא פה.
גלעד הלחמי: בגלל זה, אני מייצג פה את תושבי דרום תל אביב, אני מייצג שכונות, כמו שכונת התקווה שבה 97 אחוזים מהילדים הם ילדים זרים, בשכונת נווה שאנן 99 אחוזים.
גלעד הלחמי: אין לנו כבר ילדים ישראלים בשכונות.
גלעד הלחמי: כל המשאבים של השכונות שלנו הם לטובת זרים, הם כבר לא לטובת ילדי השכונות.
גלעד הלחמי: גם הפעוטונים, כל הצהרונים, העמותות שנכנסות לפה שאגב לא בודקות יכולת השתכרות, אם אתה זר אז מגיע לך וזה לא משנה אם אתה מרוויח 20,000 או 15,000 או 10,000 שקלים בחודש.
גלעד הלחמי: כל הנושא הזה בסופו של דבר נוגע לנו.
גלעד הלחמי: אז מדברים פה נכון על טובת הילד, אבל אני שואל את חברת הכנסת שפה, את המחוקקת, אם אתם רוצים קומו ותשנו את החוק, תחליטו שישראל היא לא מדינת לאום יותר, אמנת הילד היא גבוהה יותר מהדמוקרטיה הישראלית, בבקשה.
גלעד הלחמי: אתם באים פה בתלונות לבעלי מקצוע, לאנשים שבאו לבצע את התוכנית של הממשלה, כשאתם המחוקקים, אבל אתם לא מצליחים לחוקק דבר כזה כי אין לכם רוב בעם לחוקק דבר כזה, זה מה שרציתי להגיד, זאת הדמוקרטיה.
אבתיסאם מראענה: תודה, גלעד.
אבתיסאם מראענה: אנחנו ניתן רשות דיבור לעו"ד יונה שרקי.
אבתיסאם מראענה: כן שולה, אין לך זכות דיבור, את לא רשומה.
שולה קשת: לא, אני ביקשתי ואישרו לי, ואני אשמח לדבר אחרי גלעד.
גלעד הלחמי: אגב, היא גם מדרום תל אביב, והיא מייצגת גם את דרום תל אביב, אפילו שהיא מייצגת את העמדה ההפוכה ממני.