GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דינה דומיניץ: האכיפה המשולבת כוללת גם את רשות האוכלוסין, גם את זרוע העבודה, גם את רשות המיסים למשל, את יחידת יהלום, ועוד גופים נוספים שכבר פועלים היום.
אבתיסאם מראענה: רשות המיסים לא כל כך מעורבת בסוגייה הזאת, סליחה אבל היינו פה בדיון, אני לא זוכרת בדיוק את התאריך שלו אבל ישבנו בדיוק באותו אולם והנציג של רשות המיסים בדיוק ישב כאן, ואחד הדברים שנאמרו הוא שאין להם מושג, ואני בטח מדייקת כדי לא לעשות פה 'אאוטינג' לאף אחד.
אבתיסאם מראענה: בכל מה שקשור בהיתרים ובסחר בהיתרים, ואני מדברת על הפלסטינים, אין להם שמץ של מושג מה קורה שם בכל הסוגייה הזאת של מיליונים של כספים שעוברים מידי שנה ורשות המיסים לא יודעת, ולכן תפקידנו היה ליידע אותם שהם צריכים לעבוד.
אבתיסאם מראענה: גברתי, את יכולה לעבור הלאה עם המצגת כדי שנוכל להתקדם?
דינה דומיניץ: כן, אז אתם רואים כאן רק כמה דוגמאות שגזרתי מהתקשורת מהחודשים האחרונים, אחד מהם מדבר על חמישה עובדים זרים שהוכרו כקורבנות סחר, זה היה במסגרת משק חקלאי.
דינה דומיניץ: אנחנו ראינו תופעות של עובדים שנדרשים, בגלל שלא הייתה כל כך כניסה של עובדים חדשים בגלל מגבלות הפנדמיה, אז עובדים נדרשו לעבוד שעות מאוד ארוכות, ללא הפסקות, ללא ימי חופש, תופעות כאלה, אז הנה יש ידיעה אחת על זה.
דינה דומיניץ: יש ידיעה אחת גם על תיק שעדיין, למיטב ידיעתי, תלוי ועומד בחקירה, אדם ישראלי שהחליט להביא לעצמו בעצם סוג של שפחה מניגריה, ושהיא תעבוד אצלו בבית, גם זה מהתקשורת.
אבתיסאם מראענה: מזעזע.
דינה דומיניץ: כן, אז אם אנחנו מנסים לאפיין את האינדיקציות שבאמת יכולות לסייע לנו, וזה לא קל להבחין מתי אנחנו עוברים בעצם את הקו שבין הפרה של זכויות עבודה לבין מקרים של עבדות או עבודות כפייה.
דינה דומיניץ: אז אנחנו בעצם מדברים על פסיפס של ראיות, זה המונח המקובל, וזה לא קל כמו בזנות או בניצול מיני שמאוד ברור לנו על מה אנחנו מדברים, אלא אנחנו באמת צריכים להסתכל כאן על תמונה שלמה שהיא מורכבת, הרבה פעמים מסמכויות שיושבות במשרדים שונים.
דינה דומיניץ: לכן החשיבות המאוד גדולה הזו של שיתוף הפעולה והאכיפה המשולבת.
דינה דומיניץ: למשל, אי מתן שכר או תשלום זעום בלבד, זה בפני עצמו לא יספיק בשביל להכיר באדם בהכרח כקורבן עבדות, אבל אם יש לנו גם שעות עבודה ארוכות, ללא הפסקות, ללא חופשים וכולי, אם יש לנו החזקה של דרכון או מסמך זיהוי, או יש לנו אי מתן של טיפול רפואי.
דינה דומיניץ: אנחנו רואים את זה הרבה פעמים בתחומי העבודה שעובד מתלונן על איזושהי בעיה רפואית ומבקש לראות רופא ולא לוקחים אותו לרופא או שמעכבים בהרבה זמן את הטיפול הרפואי, או אי מתן אמצעי זהירות, למשל, עובד בתחום הבניין שעובד על מנוף והוא לא קשור ברתימה הנכונה וכולי, ואנחנו רואים בתחום הזה הרבה מאוד קשיים, בכלל, שקשורים לתאונות רבות שקורות בתחום הזה.
דינה דומיניץ: אם אנחנו מחברים חלק מהאינדיקציות האלה ביחד אז אנחנו כן יכולים לייצר תמונה שלפעמים עולה לכדי עבדות.
דינה דומיניץ: בתחום הסיעוד, חשבתי לנכון לפרט ממש אינדיקציות ספציפיות, כי תחום הסיעוד, בעינינו, הוא תחום ייחודי ופגיע במיוחד, בגלל שאנחנו מדברים על עבודה שהיא בתוך בית פרטי.
דינה דומיניץ: אנחנו יודעים שההסכם הבילטרלי הראשון שנחתם בסיעוד עם הפיליפינים התחיל להיות מיושם, לשמחתנו, השנה, ומתחילות להגיע העובדות החדשות.
דינה דומיניץ: אבל, נמצאות כבר בארץ משהו כמו 60,000 עובדות בעיקר, זה תחום שהוא באמת ברובו נשי כשמשהו כמו 90 אחוזים לדעתי מהעובדים הם עובדות בתחום הסיעוד, כשהן גם כך פגיעות במיוחד לנושאים נוספים.
דינה דומיניץ: כאן אנחנו רואים שאנחנו יודעים שלפני ההסכמים הבילטרליים הם נדרשו לשלם דמי תיווך מאוד גבוהים, הם היו צריכים לעבוד בין שנה לשנתיים רק בשביל להחזיר את ההלוואות שהם נטלו בשביל להגיע לפה, וזה מביא למצב שבו הן ממעטות להתלונן, הן לא ימהרו להתלונן נגד מעסיק שמנצל אותן או שולל את חירותן, בגלל שהן חייבות את הכסף ולהמשיך לעבוד.
דינה דומיניץ: זה מוקד, וכמובן גם את קיימת דיונים רבים ואני בטוחה שתקיימי עוד דיונים בוועדה על הנושא הזה, אבל זה באמת אחד הנושאים שאנחנו רואים בו בעיות, והיו לנו מהתחום הזה מספר מקרים שבאמת הוכרו כקורבנות מהתחום הזה.
דינה דומיניץ: דיברנו על החשיבות של ההסכמים הבילטרליים, יש גם צורות העסקה שאנחנו מכירים, וגם זה נדון אצלך בדיונים, אלה כמה דוגמאות, אתם רואים על המסך, שבהן צורות ההעסקה הן בעצם לא באמצעות הסכם בילטרלי, ולכן לפעמים יש שם אקלים שהוא יותר נוח לניצול.
דינה דומיניץ: זאת כמובן לא המטרה שלהן, אני לא רוצה שישתמע שאלה לא צורות העסקה לגיטימיות, וכמובן שאף אחד לא התכוון כשהוא יצא עם המתווים האלה, וגם לא רצה שזה יתפתח ויעלה את ההיקפים של העובדים שמנוצלים.
דינה דומיניץ: אבל, אנחנו כן מכירים את זה, למשל מתנדבים שמובאים לישראל להתנדבות, שמביאים מתנדבים ממדינות כמו הודו, למשל, מדינות מאוד עניות, הם כמובן לא באים לפה להתנדב מטעמים ציוניים אלא באים לעבוד, ואז הם קולטים שהם עושים את אותה עבודה למשל בחקלאות, לצד עובד מתאילנד שהגיע דרך הסכם בילטרלי ומרוויח פי חמש ממנו כי הוא עובד והוא מתנדב, אבל הם עושים את אותה העבודה ואותן שעות, רק התנאים שלו יותר גרועים כי הוא מתנדב.
דינה דומיניץ: משתלמים בחקלאות, עובדים פלסטינים, חברות ביצוע שאלה חברות שגם עליהן היה דיון ספציפי, כמו חברה טורקית 'יילמזלר' והחברות הסיניות שמביאות עובדים בתחום הבניין, גם שם אנחנו רואים סוגיות שונות בגלל הכבילה של העובדים האלה.
דינה דומיניץ: אני אמשיך כי אני רואה שלא נשאר לנו הרבה זמן.
דינה דומיניץ: אז גם על העובדים הפלסטינים אנחנו דיברנו פה בוועדה אז אני אעבור על זה מאוד במהירות, אבל גם זה נושא שאנחנו עכשיו מנסים לשים הרבה יותר במוקד שלנו, רשות האוכלוסין הציגה את הנתונים ואלה נתונים גם של התאחדות בוני הארץ.
דינה דומיניץ: מבחינת הפילוח, יש לנו מספר גדול של עובדים פלסטינים שעובדים בתחום הזה, כ-22 אחוזים בענף, יש רפורמה שסוף סוף מתחילה לצאת לדרך בתחום הבניין ואנחנו מקווים שהיא תתקדם גם לתחומים האחרים, ושם, כפי שהוועדה גם ביקשה, אני מקווה שיקום בקרוב הצוות שדיברנו עליו, שהוא יטייב את כל הנושא של סחר בהיתרים של העובדים הפלסטינים והשמירה על הזכויות שלהם.
דינה דומיניץ: על זה אנחנו כמובן בשיח מול רשות האוכלוסין וההגירה.
דינה דומיניץ: גם בנושא חברות הביצוע, לא ציינתי קודם, יש לנו המלצה, בעצם במסגרת הצוותים שלנו של יישום התוכנית הלאומית, משרד הבינוי והשיכון כבר הסכים לקחת על עצמו ולהוביל צוות שיטייב גם את הנושא הזה של חברות ביצוע, כדי לנסות להבין איך אנחנו מביאים לשמירה יותר טובה בזכויות העובדים בחברות האלה, ואנחנו נביא את ההמלצה הזאת בקרוב לוועדת מנכלים קבועה שיושבת בראשות מנכ"ל משרד המשפטים שיאשר את הקמת הצוות, כל משרד ימנה את חבריו, ואני מקווה שנצא לדרך בעניין הזה.
דינה דומיניץ: עוד שני דברים שרק רציתי להזכיר, שתכירו.
דינה דומיניץ: זה פחות עובדים זרים, אבל זה עדיין בעולמות העבודה, ולכן חשבתי שזה חשוב.
דינה דומיניץ: אחד, זה הנושא של עבדות ילדים, והשני, זה הנושא של קיבוץ נדבות או עבודות כפייה, שאנחנו מדברים על זה גם ביחס לילדים וגם ביחס לאנשים עם מוגבלות, בעיקר מוגבלות של שמיעה.
אבתיסאם מראענה: מאיפה אותם ילדים שאנחנו מדברות עליהם מגיעים?
אבתיסאם מראענה: הם מגיעים משטחי הרשות הפלסטינית?
דינה דומיניץ: כן, אז יש לנו בתחום הקבצנות ילדים.
דינה דומיניץ: אנחנו רואים הרבה ילדים שמובאים משטחי הרשות הפלסטינים לתוך ישראל כדי לעסוק בקבצנות בצמתים הגדולים, בכבישים, יש על זה דיון מקביל עכשיו בוועדה לזכויות הילד אז אני לא אפרט יותר מידי, אבל גם שם יש לנו פעילות מאוד ממוקדת בנושא הזה.
דינה דומיניץ: אנחנו הקמנו שולחנות עגולים בכל מחוז, יש מחוזות שיש בהם גם ילדים ישראלים שגם מקבצים נדבות, כמו פה בירושלים, אתם מוזמנים כולכם לאזור המשרד הראשי שלנו בצלאח א-דין, ואתם תראו שם גם ילדים ממזרח ירושלים שמקבצים נדבות, ואפילו גם ילדים מכת מסוימת, ילדים ישראלים יהודיים שמקבצים נדבות בתוך ירושלים.
אבתיסאם מראענה: תופעה של ילדים שבאים מהרשות הפלסטינים לתוך ישראל זאת תופעה מאוד ארוכת שנים שאנחנו מתמודדות אותה, אנחנו רואות אותם, תלוי באילו ימים ובאיזו עונה, ואני תוהה מה בעצם אתן עושות על מנת לעצור את התופעה הזאת?
דינה דומיניץ: כן, אז את צודקת שזו תופעה רבת שנים, אבל כן ראינו עלייה משמעותית בעקבות הקורונה, וכנראה החמרת המצב הכלכלי, גם ברשות וגם בישראל.
דינה דומיניץ: אנחנו רואים בתופעה הזאת אינדיקציות שבעצם מרמזות על תופעה שהיא יכולה להיות תופעה של עבודות כפייה ואפילו סחר למטרות עבודות כפייה.
אבתיסאם מראענה: זה לא רק עבודות, הם מדרדרים - - -
דינה דומיניץ: מדובר בקטינים, גם הגיל של הילדים ירד, ראינו אפילו ממש מגיל ארבע כבר ילדים שאפילו לא מגיעים לאדן החלון בשביל לקבץ נדבות.
דינה דומיניץ: מהמידע שנאסף, בעיקר על ידי המשטרה בפעילות הבין-משרדית שלנו, עולה שהם לא מובאים כל יום הלוך חזור מהבתים שלהם ברשות, אלא הם נזרקים בעצם לישון או להסתדר לבד במשך השבוע בצידי הדרכים, בחורשות, מתחת לגשרים.
דינה דומיניץ: התופעה מאוד קשה, ואנחנו באמת מנסים עכשיו למקד שם מאמצים מתוך ראייה של מניעה, כי אנחנו צריכים למנוע את התופעות האלה שהן בעצם תופעות שיכול מאוד להיות שם תופעות של סחר ועבדות.
דינה דומיניץ: אנחנו גם מקיימים יום עיון, תודה שגם הסכמת להרצות בו, ואנחנו שמים זרקור מאוד גדול ביום העיון הזה על התחום הזה, ואנחנו נציג שם את הפעילות יותר בהרחבה, וגם כמובן את המורכבויות והאתגרים שיש לנו, כי כשמדובר בילדים מהרשות הפלסטינית, אנחנו לא יכולים שלא להחזיר אותם, או לפחות אם אין לנו הוכחה שההורים עצמם הם אלה שמתעללים בילדים, אנחנו בעצם צריכים להחזיר אותם להורים, שלא יטענו שאנחנו חוטפים ילדים בישראל, וזה מעלה סוגיות מאוד לא פשוטות.
דינה דומיניץ: רציתי להציג מקרה אחד של עבודות כפייה שהוא דווקא לא קבצנות, אבל הוא כן בתחומי העבודה, אנחנו קוראים לו 'ילדי המאפייה'.
דינה דומיניץ: שני ילדים בדואים, ישראלים, בני 12 ו-13 בזמנו, שהועסקו במאפייה של הדודים שלהם באחת הערים הגדולות בדרום.
דינה דומיניץ: הם היו צריכים לעבוד את משמרת הלילה כל לילה, מ-16:00 אחר הצוהריים עד 11:00 בבוקר למוחרת, הם כמובן לא יכלו ללכת לבית ספר כי הם עבדו את משמרות הלילה, הם רצו ללכת לבית ספר והתחננו ללכת לבית ספר, הם סבלו מאלימות מאוד קשה.
דינה דומיניץ: המקרה הזה התגלה כשהאצבעות של אחד הילדים נחתכו במכונת הלחם במאפייה.
דינה דומיניץ: הם הגיעו לבית החולים, בית החולים זיהה גם סימני אלימות ישנים על גופם, ולכן החשיבות גם של הזיהוי של גורמים נוספים בתוך המערכת שצריכים להיות ערניים.
דינה דומיניץ: הם קראו מיד למשטרה, החקירה הסתיימה, וכך הגענו לכתב אישום שהוגש על החזקה בתנאי עבדות בנסיבות האלה נגד הדודים.
דינה דומיניץ: בסופו של דבר הייתה הרשעה בעבירת עבודת הכפייה, שהיא עבירה חמורה בפרק הסחר, וניתנו מאסרים.
דינה דומיניץ: זה הגיע לבית המשפט העליון בערעור, ובית המשפט העליון גם אישר את פסק הדין, וזאת, לצערנו, היא דוגמה אחת.
דינה דומיניץ: אנחנו לא יכולים להגיד שזה היה איזשהו מקרה חריג וזהו, עכשיו טיפלנו בתופעה, כי אנחנו כן מקבלים מידע שזאת תופעה נרחבת במגזר.
אבתיסאם מראענה: בחברה הערבית?
דינה דומיניץ: בחברה הבדואית בדרום, הרבה פחות בצפון.
דינה דומיניץ: אנחנו מנסים לגבש שם תשתית שבאמת תקיף את שאר המישורים שדיברנו עליהם, מניעה, הגנה ואכיפה, והרבה מאוד עבודה גם כן עם הקהילה, עם ארגונים ומובילים מקומיים של הקהילה, כדי באמת גם לעורר את המודעות לחשיבות של החינוך, לחשיבות של השכלה, ולא לייצר את המעגל הזה שפשוט עובר מדור לדור.
דינה דומיניץ: זה מה שעלה מאוד מהתיק הזה, שהנאשמים עצמם אמרו שגם הם עבדו ככה כילדים, גם הם לא הלכו לבית הספר וגם הם סבלו מאוד מאלימות מההורים שלהם.
דינה דומיניץ: הם בעצם ממשיכים דור אחרי דור ולא יוצאים מהמעגל הזה של העוני והמצוקה והניצול, וגם פשיעה בסופו של דבר.
דינה דומיניץ: רציתי לסיים עם החרשים אילמים.
דינה דומיניץ: אני רוצה רק במשפט להגיד שכולנו פוגשים אותם בקניונים, ברכבת, במקומות מסחר.
אבתיסאם מראענה: אני חייבת לציין שאנחנו יותר לא אומרות חרשים ואילמים, אנחנו אומרות מוגבלות שמיעה.
דינה דומיניץ: נכון, זה לא המונח הנכון, את צודקת לחלוטין, אנשים עם מוגבלות בתחום השמיעה.
דינה דומיניץ: הם באמת אנשים עם מוגבלות בתחום השמיעה, 99 אחוזים מהם הם זרים, הם לא ישראלים.
דינה דומיניץ: העמותות שהם אוספים עבורם עם הפתקים שהם שמים על השולחן ומבקשים כסף, זה לא הולך כמובן לעמותות הישראליות שעוזרות לאנשים עם מוגבלות בתחום השמיעה, אלא לכיסים של סוחרים, שהם בעצמם ישראלים בדרך כלל יוצאי מדינות ברית המועצות, שבעצמם גם עם מוגבלות שמיעה.
דינה דומיניץ: זה עולם מאוד סגור, אנשים עם מצוקה מאוד קשה, אנחנו מנסים כבר שנים לטפל בתופעה הזאת ופחות מצליחים כי הם מאוד מאוימים, אבל אנחנו כן נותנים להם הגנה ומכירים בהם כקורבנות.
דינה דומיניץ: זהו, אלה התחומים הנוספים כדי להשלים את התמונה.
דינה דומיניץ: חשוב לי רק השקף האחרון, אנחנו פונים גם אליכם כשליחים שלנו, שנמצאים בתוך הציבור הישראלי הרחב, גם כמובן נציגי הממשלה כבר מודעים לזה, אבל אפשר לפנות אלינו, אפשר לדווח.
דינה דומיניץ: אנחנו רוצים לקבל את הדיווחים, רוצים לקבל את המידע, אנחנו מפנים לכל הגורמים הרלוונטיים, ונמשיך לעבוד.
דינה דומיניץ: תודה.
אבתיסאם מראענה: מדהים, אז תפקחו עיניים ותדווחו גם לנו, אנחנו נמצאות כאן בשביל לשמוע.
אבתיסאם מראענה: עוה"ד דינה דומיניץ, תודה רבה על השיקוף של המציאות, ועל העבודה המצוינת והאמיצה מאוד שאת משקפת לנו כל פעם מחדש.
אבתיסאם מראענה: אני רוצה לתת את רשות הדיבור לראש המחלקה הפוליטית בשגרירות ארצות הברית, בריאן, בבקשה.
בריאן גרים: (אומר דברים בשפה האנגלית להלן התרגום החופשי) תודה רבה גב' היו"ר על הזמנת השגרירות האמריקאית להשתתף בישיבת הוועדה החשובה הזו.
בריאן גרים: שמי בריאן גרים, ואני ראש המחלקה הפוליטית בשגרירות, נמצאים איתי פה עמיתיי צ'ייס עמוס וענת בן נון.
בריאן גרים: ארצות הברית מחויבת להיאבק בסחר בבני אדם באופן כללי, ובאופן ספציפי בסחר למטרות עבדות, לרבות גיוס, מתן מחסה, העברה, אספקה או החזקת אדם למטרות עבודה או שירותים באמצעות שימוש בכוח, הונאה, כפייה, למטרות של ניצול, עבדות שלא מרצון, עבודות כפייה, שעבוד לחוב, או עבדות.
בריאן גרים: ב-3 בדצמבר השנה, הנשיא ג'ו ביידן פרסם את תוכנית הפעולה הלאומית העדכנית למאבק בסחר בבני אדם.
בריאן גרים: תוכנית הפעולה הלאומית שלנו מתווה תוכנית מקיפה לשלוש שנים לכל הגישה הממשלתית למאבק בסחר בבני אדם, לרבות פעולות לחיזוק העמדה לדין של סוחרים בבני אדם, כדי להגביר את ההגנה על קורבנות וכדי למנוע פשעים המתרחשים בתוך גבולותינו ובחו"ל.
בריאן גרים: אנחנו שמחים להיפגש פנים אל פנים היום, אחרי זמן רב, כפי שהזכירה היו"ר, ואנחנו לוקחים בחשבון את ההשפעות מרחיקות הלכת של מגפת הקוביד-19 על מהגרי עבודה, חלקם אף נהיו יותר פגיעים לסחר לאור הבידוד שלהם, במיוחד בתחומי החקלאות והסיעוד.
בריאן גרים: אני רוצה להתחיל בהבעת ההערכה שלנו על שיתוף הפעולה הקרוב והיעיל שיש לנו בנושאי סחר בבני אדם עם ממשלת ישראל.
בריאן גרים: אנחנו רואים את העבודה שלנו באזור הזה כשותפות, ואנחנו שמחים לראות את הרצינות שבה הרשויות הישראליות שוקלות את ההמלצות המצויות בדו"ח השנתי שלנו אודות סחר בבני אדם.
בריאן גרים: בדו"ח שלנו משנת 2021 המלצנו על מינוי ועדת כנסת שתתייחס לסחר בבני אדם למטרות עבדות, ואנחנו שמחים להיות יכולים לדבר איתך על הנושא הזה היום.
בריאן גרים: אחרי תשע שנים בראש הדירוג של המדינות שנאבקות בסחר בבני אדם, ובעקבות אתגרים שלא היו כמותם במהלך הפנדמיה, ישראל, ביחד עם מדינות נוספות, הורדו לדירוג השני.
בריאן גרים: אנחנו מבינים את האכזבה שמורגשת על ידי כל מי שעובד בממשלה על מנת לסיים את התופעה המחרידה הזאת.
בריאן גרים: אנחנו מקווים שכל אחד מכם ייקח את ההזדמנות הזאת כדי לאשר ולחזק את המסירות שלו לטפל בנושא הזה, ולתמוך בעבודה הקשה של הפקידים וגורמי הממשל במשרד החוץ, משרד המשפטים, ומשטרת ישראל.
בריאן גרים: ארצות הברית בהחלט מאשררת את המחויבות שלנו לתמיכה במאמצים שלכם למאבק בסחר בבני אדם, ולחזרה שלכם לדירוג הראשון.
בריאן גרים: כדי להבהיר, מדינה הנמצאת בדירוג הראשון היא מדינה שעומדת בדרישות המינימליות במאמצים למניעת סחר, אבל יש לה את האחריות להתקדם בצורה משמעותית שנה אחר שנה, לסיום התופעה של סחר בבני אדם.
בריאן גרים: אנחנו צריכים לפעול יותר, ביחד, כדי להיאבק בעבדות מודרנית, כי המאבק הזה רחוק מסיומו.
בריאן גרים: ישנן המלצות המצויות בדו"ח שלנו שמדגישות את התחומים המדאיגים המתמשכים, איפה שאנחנו מרגישים שממשלת ישראל צריכה למקד את תשומת הלב ולבנות על שיטות עבודה קיימות שלמדנו עליהן היום.
בריאן גרים: הייתי רוצה להדגיש שתיים מההמלצות שנמצאות בדו"ח שלנו.
בריאן גרים: ראשית, לאשר יותר פקידים ממשלתיים, לרבות ברחבי המדינה, לזיהוי קורבנות סחר בבני אדם ולהרשות גישה יותר יעילה לשירותי הגנה.
בריאן גרים: בעוד שאנחנו מעריכים העבודה של יחידת התיאום נגד סחר בבני אדם של המשטרה, שנשארה הרשות היחידה שיכולה להכיר בקורבנות סחר באופן רשמי, היחידה הזאת מורכבת כעת רק משוטר אחד שאחראי על המדינה כולה.
בריאן גרים: הסידור הזה משפיע לרעה על היעילות ועל תהליכי הזיהוי של קורבנות והפנייתם לשירותי הגנה, ולפגיעה ברווחתם של קורבנות פוטנציאליים.
בריאן גרים: אנחנו מבינים שמנגנון לזיהוי קורבנות נמצא בפיתוח, ואנחנו מברכים כל שינוי, גם כדי לגרום למערכת להיות יותר פעילה בזיהוי קורבנות, ובתיעדוף הרווחה של הקורבנות במהלך החקירה.
בריאן גרים: אנחנו גם מברכים על בנייה של מערכות חזקות עם ארגונים לא ממשלתיים, דבר שיכול לחזק את המנגנון של זיהוי והפניית הקורבנות.
בריאן גרים: שנית, עלייה משמעותית בחקירות, הגשות כתבי אישום, והרשעות של סוחרים בבני אדם למטרות עבדות, כולל מקרים פוטנציאליים של סחר שמופנים על ידי ארגונים לא ממשלתיים.
בריאן גרים: רוב קורבנות הסחר המוכרים בישראל הם קורבנות של סחר למטרות מין.
בריאן גרים: בעוד ישנם כמה קורבנות סחר למטרות עבדות המוכרים כל שנה, אנחנו עודנו מודאגים מכך שייתכן וישנם קורבנות נוספים, במיוחד בתחומי החקלאות, הסיעוד והבנייה, כשלעיתים קרובות, מקומות העבודה מרוחקים או מבודדים.
בריאן גרים: כדי להבהיר, זוהי מגמה גלובלית, כולל בארצות הברית.
בריאן גרים: סחר בבני אדם למטרות עבדות נמצא במצב של תת זיהוי ותת הגשה של כתבי אישום בשל מגוון סיבות, לרבות הדרכה לא מספקת, תת מימון של משגיחי עבודה והקושי בהגשת כתבי אישום נגד התיקים האלה כעבדות בכפייה במקום כהפרה מינהלית של תנאי עבודה.
בריאן גרים: אנחנו ממשיכים להמליץ העלאה במספר משגיחי העבודה, אשר מוודאים את התנאים של עובדים זרים בישראל, כמו גם עובדים סוציאליים ומתרגמים בתחומי החקלאות, הבנייה והסיעוד.
בריאן גרים: אנחנו ממליצים שתסופק לעובדים האלה הדרכה בתהליכי זיהוי קורבנות.
בריאן גרים: גברתי היו"ר, ברצוני גם להקדיש רגע להכיר בעבודה המשמעותית של החברה האזרחית הישראלית, אשר מיוצגים היום על ידי הארגונים הלא ממשלתיים שהצטרפו אלינו, לשמש תפקיד קריטי בהפניית הקורבנות לרשויות, לספק שירותי מפתח ולאסוף מידע, מה שתורם לדוחות של הממשלה האמריקאית ואחרים בנושא החשוב הזה.
בריאן גרים: גברתי היו"ר, ברצוני להודות לך שוב על ההזדמנות להציג את הדו"ח שלנו היום, ולמסירות של הוועדה הזאת לטיפול בסחר בבני אדם.
בריאן גרים: תודה רבה.
אבתיסאם מראענה: תודה רבה, אנחנו בהחלט נמשיך, וזאת היא רק הפגישה הראשונה, אדוני, ראש המחלקה הפוליטית בשגרירות ארצות הברית.
אבתיסאם מראענה: אני רוצה לפנות לעוה"ד שירי לבן-רן, הממונה על זכויות העובדות והעובדים הזרים בזרוע העבודה במשרד הכלכלה, בבקשה.
שירי לב-רן: תודה רבה, אני גם מבקשת להצטרף לברכות ולהגיד ישר כוח מאוד גדול לדינה, שעושה עבודה מאוד קשה ומאתגרת, אבל בצורה מקצועית וממלכתית, ומאוד חברית, אז זה הזמן להגיד ישר כוח.
שירי לב-רן: אני מבקשת גם להגיד תודה כמובן ליו"ר הוועדה, גם על הצפת הנושאים האלה על סדר היום באופן שוטף, משהו שעד לא מזמן הוא לא היה מובן מאליו בכלל, ואני גם מבקשת להודות ליו"ר הוועדה על כך שהיא מאתגרת אותנו, לא פעם ולא פעמיים, ואנחנו בהחלט מרימות את הכפפות השונות שגברתי זורקת.
שירי לב-רן: למשל, רק אתמול הרמנו את אחת מהכפפות האלה בכל הנוגע למניעת הטרדה מינית.
אבתיסאם מראענה: פירגנו לכם ברשתות החברתיות.
שירי לב-רן: תודה רבה, אנחנו בהחלט שמחות על היחסים, או על המערכת הזו שנוצרה, כי היא מאוד חשובה.
שירי לב-רן: אני מבקשת להתייחס לשלוש נקודות שדינה העלתה, שאני חושבת שהן מאוד עקרוניות בעבודה שלנו.
שירי לב-רן: קודם כל, אני גם מבקשת להגיד תודה רבה לכל השותפות והשותפים שלנו, אכן, השותפות היא אחת מה-P החשובים ביותר, ה-partnership, אחד העקרונות החשובים ביותר שקיימים בעבודה שלנו.
שירי לב-רן: בין השאר, אני יכולה להעיד על היחידה שלנו, יחידה יחסית מאוד מצומצמת, ולכן הקשר שיש לנו עם הארגונים של החברה האזרחית, בעיקר עם 'קו לעובד', הם מאוד חשובים לנו וזה גם המקום להגיד תודה רבה להם.
שירי לב-רן: אנחנו פוגשות את המקרים ה"אפורים" של סחר, זאת אומרת, אותם המקרים שהם לא סחר במובן המובהק, או במובן הפופוליסטי שאנחנו בדרך כלל מכירים, אבל אנחנו פוגשים כל מיני תופעות שהן על הגבול מבחינת הסחר, ואני יכולה להעיד שזה בא לידי ביטוי בכל הענפים שאנחנו מתעסקים איתם, בין אם בסיעוד ביתי, בין אם בחקלאות וגם בבניין.
שירי לב-רן: אני אציג ממש בקצרה את אחד המקרים שהגיעו לידיעתנו, מקרה של עובד שהגיע לעבוד בישראל דווקא כמומחה, ובאיזשהו שלב דרכונו נלקח ממנו, הוא רצה לחזור למדינת המוצא שלו אבל הוא לא היה יכול כי הדרכון לא היה ברשותו.
שירי לב-רן: זה מצב של חוסר אונים עבור אותו אדם שלא דובר אנגלית מאוד טובה, ובטח שהוא לא מכיר את כל היחידות הממשלתיות.
שירי לב-רן: הוא הגיע אלינו דרך הפניה של 'קו לעובד', אנחנו פנינו לרשות האוכלוסין וההגירה.
שירי לב-רן: לא עברו 24 שעות ורשות האוכלוסין דאגו לטפל במקרה הזה, אז אולי זה לא היה בתוך התשבץ המאוד רחב שדינה הציגה מקודם, אבל בהחלט מקרה שבו עצם לקיחת הדרכון מהווה ביטוי מאוד לא לגיטימי על גבול של סחר בבני אדם, וכן היה לי חשוב להראות איך המקרים האלה, במובנים מסוימים, יכולים להיות מאוד פתירים בצורה יחסית פשוטה.
שירי לב-רן: זה למשל אחד מהמקרים.
שירי לב-רן: מגיעות אלינו לא מעט פניות באמת במסגרת הקורונה, על הבדידות הקשה שחווים וחוות עובדים זרים, בעיקר בתחום הסיעוד הביתי.
שירי לב-רן: אנחנו הכנו סרטון קצר שדינה סיפרה לי שהיא הציגה אותו בפלטפורמה בין-לאומית.
שירי לב-רן: זהו סרטון קטן שבעצם נותן איזושהי ראייה על העובדות, שומעים אותן בקולן מספרות בצורה מאוד קצרה על כמה שהמצב החדש הזה, הסדר העולמי החדש הזה, איך הוא מקשה עוד יותר על המרחק מהמשפחה ומהבית.
שירי לב-רן: שוב, זאת לא ההגדרה המשפטית של סחר בבני אדם, אבל ברור לנו איך הדבר הזה מאוד משפיע על המצב הנפשי, על הרווחה האישית של אותם אנשים שהם רחוקים אלפי קילומטרים מביתם ומשפתם, והם עושים את זה בסך הכל בשביל הפרנסה והעתיד הטוב יותר שלהם ושל משפחתם.
שירי לב-רן: אנחנו בהחלט עובדים לא מעט, כמובן משתדלים להיות כמה שיותר בצומת הזה של מניעה, כדי בכלל לתפוס את הדבר הזה עוד לפני שהוא קורה, עוד לפני שאנחנו יכולים לבוא אל דינה ולהגיד לה שהנה אנחנו עומדים בקריטריונים של סחר.
שירי לב-רן: אני מסכימה עם גברת היו"ר, יש לנו עוד הרבה עבודה בתחום הזה.
שירי לב-רן: כפי שכבוד היו"ר יודעת, גם הקולגה היקר שלי, מאיר - - - יש הרבה מאוד עבודה, ואנחנו מספר מצומצם יחסית של מפקחים.
אבתיסאם מראענה: מה אנחנו עושות עם המספר המצומצם הזה?
אבתיסאם מראענה: יש לנו מספר מצומצם של מפקחות ומפקחים, ואנחנו נדון על זה בהמשך, של פקחים ופקחיות שאנחנו מאיישות אותם, אני כבר מגויסת בנפש שלי לאיוש של אותם אנשים שיבואו לעבוד ויעשו את עבודתם בפיקוח.
אבתיסאם מראענה: אבל, למה את מכוונת כשאת מדברת על "צוות מצומצם"?
אבתיסאם מראענה: כוח אדם שנמצא בזרוע העבודה?
שירי לב-רן: אני רוצה להזכיר שאנחנו מדברים, רק בתחום הסיעוד למשל, על כמעט 60,000 עובדים שנמצאים כאן עם ויזת עבודה חוקית.
שירי לב-רן: ביחידה שלי אנחנו שתי עורכות דין ושני סטודנטים, אנשים מאוד מקצועיים שעובדים מאוד קשה, אבל אני חושבת שהיחס מדבר בעד עצמו.
שירי לב-רן: זאת אומרת, אנחנו הרבה פעמים מדברים על כך שאנחנו רוצים לשים יותר דגש על האיכות ולא על הכמות, אבל בסופו של דבר אנחנו מדברים על שדה מאוד רחב, וצריך לתת לו בסופו של יום גם את המענה הכמותי ולא רק האיכותי, ועל כך אני מדברת.
אבתיסאם מראענה: אוקיי, טוב, אנחנו ננסה לעזור בזה שתגדילו את המחלקה שלכם, ושיהיו כמה שיותר אנשים קשובות וקשובים, בשביל לתת לאוכלוסייה כל כך חלשה ומוחלשת את מה שראוי לה.
אבתיסאם מראענה: אני רוצה לעבור לאביב לביא מגלי צה"ל, שביקש לדבר בדיון ואני מאוד אשמח לשמוע אותך.
אביב לביא: תודה רבה, גברתי, תודה על ההזמנה.
אביב לביא: אני אדבר על הנושא שהוצג פה, בין השאר במצגת של עוה"ד דומיניץ, של ילדים פלסטינים מקבצי נדבות בצמתים בישראל.
אביב לביא: תודה על ההזמנה, כי שלוש שנים בערך אנחנו מתדפקים על כל דלת אפשרית ומנסים להציף את הנושא, וההרגשה היא שרוב הגורמים הממשלתיים והציבוריים מכירים אותו, אבל לא מאוד מעוניינים לשמוע ואולי גם לעשות.
אביב לביא: עוה"ד דומיניץ סיימה את הסקירה שלה בהזמנה לציבור לדווח, אז לנו הוא מדווח.
אביב לביא: "יהיה בסדר" בגלי צה"ל היא תוכנית שמבוססת על פניות הציבור.
אביב לביא: הציבור פונה אלינו ופונה, כשמרגישים שנגרמה עוולה על ידי גורם ממשלתי וציבורי בעיקר.
אביב לביא: כדי לסבר את האוזן, אנחנו מקבלים כ-700 פניות בשבוע, כ-35,000 פניות בשנה, בכל הנושאים ולא רק בנושא הזה, כמובן.
אביב לביא: בנושא הזה בעיקר של ילדים בצמתים, אנחנו מוצפים בפניות בעיקר בשלוש השנים האחרונות.
אביב לביא: אגב, זה התחיל לפני הקורונה, יכול להיות שהזרם עלה בתקופת הקורונה.
אביב לביא: עשינו ריכוז של הגיאוגרפיה.
אבתיסאם מראענה: מי מתקשר בעצם?
אבתיסאם מראענה: מי פונה אליכם?
אביב לביא: הציבור בהמוניו, הציבור הישראלי.
אביב לביא: אני צריך להגיד שאני רוצה לשבח את הישראלים שאכפת להם.
אביב לביא: ישראלים וישראליות שנוסעים בצמתים בבוקר, רואים ילדים בני 5, 6, 7, הרבה פעמים בלויי סחבות, בבגדים פרועים, ילדים שנראים במצב פיזי לא טוב.
אביב לביא: אגב, הרבה פעמים מדווחים לנו שמזהים ברקע את המפעיל, את האיש הזה.
אביב לביא: יש אנשים שסיפרו לנו שכשהם עוצרים ופותחים את החלון, ובמקום לתת כסף מציעים לילד סנדוויץ' או בקבוק שתייה, והוא מפחד, הוא מסרב, כי הוא יודע מה הוא יחטוף אחרי זה אם הוא ידבר או ישתף פעולה.
אביב לביא: זה באמת מהסיפורים הכי מזעזעים ומקוממים ומטלטלים שמגיעים אלינו, ואני מוכרח להגיד גם, כל פעם שאנחנו משדרים ומעלים פוסט בדף הפייסבוק שלנו, כמות התגובות, מדובר על אלפים של ישראלים ש-א', מזועזעים וחייבים לעשות משהו, ו-ב', אומרים שגם הם ראו מקרים כאלה.
אביב לביא: מבחינה גיאוגרפית, ובהתאמה מסוימת למה שעוה"ד דומיניץ הציגה, אנחנו מוצאים מקרים בעיקר בגליל.
אביב לביא: עשינו ריכוז בשפרעם, בלעין, טמרה, ג'דידה מכר, כל וואדי ערה לכל אורכו, כפר קרע, ירכא וכן הלאה, וגם הרבה באזור קו התפר, ניצני עוז, בת חפר, האזורים האלה.
אביב לביא: פניות יותר מועטות קיבלנו מאזור הנגב, בצמתים שליד באר שבע, אבל משם קיבלנו פניות יחסית בכמות קטנה, וזאת גם שאלה שלא הצלחנו לברר, מיהם הילדים ששם.
אביב לביא: ברור לנו שהילדים בצפון הם בקו התפר, 99 אחוזים מהם מגיעים מהרשות הפלסטינית, אבל מה קורה בנגב פחות ברור לנו.
אביב לביא: אופן הפעולה של התוכנית שלנו הוא שאחרי שאנחנו מקבלים פניות, מתחקרים אותם וגובים את העדות מהפונים, אנחנו פונים לרשויות הרלוונטיות, ומבקשים גם הסבר אודות מה קורה, ובעיקר, מה עושים כדי לפתור את הבעיה.
אביב לביא: נדמה לי שפנינו לכל רשות אפשרית במדינת ישראל, אולי חוץ ממשרד התרבות והספורט.
אבתיסאם מראענה: לא, משרד התרבות והספורט דווקא עשו, הם עשו סרט בשם 'אגורות' אז לפחות את התפקיד שלהם בקולנוע אנחנו תמיד עשינו ונמשיך לעשות.
אביב לביא: אז אולי טעינו שלא פנינו אליהם.
אביב לביא: פנינו כמובן למשטרה, למשרד לביטחון פנים, למשרד הרווחה, ליוניסף הגענו.
אבתיסאם מראענה: מתי הפנייה האחרונה הייתה ולמי?
אביב לביא: להערכתי לפני חודשיים, יושבת פה העורכת שלנו, שירה.
אביב לביא: לפני מספר שבועות.
אביב לביא: בעיקרון מצאנו את עצמנו מסתובבים במעגל.
אביב לביא: זאת אומרת, אני לא רוצה לומר פה מה כל משרד אמר, אבל זאת השתלשלות מאוד ארוכה שנמשכת כבר שלוש שנים.