GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
איילת שקד: אני הגדלתי את מכסת האישורים בוועדה ההומניטרית, מה זאת אומרת, בשנת 2021 המכסה עמדה על 1,800 אישורים בוועדה ההומניטרית, אני שאלתי את ענבל, האם היא חושבת שנגיע למכסה הזאת, אז היא ככה, התלבטה, אני אמרתי לה, בכל אופן בואי נגדיל, הגדלתי את זה ל-3,000, ככה שאדם שמגיע לוועדה ההומניטרית, הוא עובר את תנאי הסף, אז הוא יקבל, זה המטרה שלי, אני לא רוצה להקשות, אני רוצה להקל, אני מבינה את המצוקה של המשפחות.
איילת שקד: אז אני אומרת שוב, אדם שמגיע לוועדה ההומניטרית, כדי לבקש את הארכת העסקה של העובד הזר שלו, בתחום הסיעוד, אם הוא עומד בתנאי הסף ואין איזה משהו חריג, אז הוא יקבל את האישור, זאת המטרה שלי.
איילת שקד: אנחנו עשינו עוד הקלה רגולטורית לציבור המטופלים, כדי להבטיח רציפות.
איילת שקד: נתתי תקופת התארגנות, למטפלים שנדחו בוועדה ההומניטרית, עד יוני.
איילת שקד: צריך להגיד שמעל 90 אחוז אישורים בוועדה ההומניטרית מתקבלים.
איילת שקד: אני באמת, באתי בגישה מקלה, אמרתי למי שעובר תנאי סף ואין בעיה מיוחדת, תאשרו, כדי להקל על כולם.
איילת שקד: אנחנו עוסקים כל הזמן, בגיוס עובדים חדשים ובהסכמים בילטרליים חדשים.
איילת שקד: יש לי שאיפה, גם לפתוח את מרוקו, לעובדים סיעודיים.
איילת שקד: אני חושבת שיש פה אוכלוסיות, שישמחו לקבל גם עובדות ועובדים סיעודיים ממרוקו.
איילת שקד: אני כבר מודיעה לכם, שהתחלנו בגישושים ובהחלט יש הענות, גם מהצד השני, אז נתתי הוראה להתקדם ואני מקווה שנתקדם בעניין הזה.
איילת שקד: גיוס עובדים זרים לבתי אבות.
איילת שקד: בהתאם להחלטת הממשלה 183, אז צפויים בזמן הקרוב, להגיע עוד 2,000 עובדים סיעודיים לבתי אבות.
איילת שקד: אנחנו יודעים שזה היה חסר, שבתי אבות התלוננו שחסר להם, אז אני מקווה שבחודשים הקרובים, יגיעו כל ה-2,000 וככה יהיה - - -
אבתיסאם מראענה: מאיזה מדינות?
אבתיסאם מראענה: אנחנו יודעות?
איילת שקד: כן, מנפאל.
תומר מוסקוביץ: עכשיו יש לנו את ההסכם הבילטרלי ועשינו את ההגרלה, עכשיו הם ממש בשלב החיסונים.
תומר מוסקוביץ: מתחסנים ובאים.
איילת שקד: זהו, אנחנו עושים גם באמצעים דיגיטליים, באתר של הרשות וכו', להנגיש את כל הרגולציה המורכבת ואת כל מה שאפשר ומה שאי אפשר וכל התנאי סף של הוועדה ההומניטרית וכל התקנות וכל ההקלות, שהמשפחות יידעו.
איילת שקד: ואני רוצה להודות למספר ארגונים שיושבים פה, שגם מתעסקים בנושא וגם אני יודעת, עוזרים ותומכים במשפחות וזהו.
איילת שקד: אני אשמח לשמוע, אולי אם אתם רוצים את ענבל קצת ואז שאלות.
אבתיסאם מראענה: כן, ענבל, את רוצה להוסיף עוד משהו?
ענבל משש: לא, אני חושבת, קודם כל, תודה לשרה ותודה לגברתי, יושבת הראש.
ענבל משש: אני חושבת שהשרה סקרה, באופן מאוד רחב, על הפעולות שנעשו בחצי שנה האחרונה.
ענבל משש: כל הזמן השרה מנחה אותנו להיות פרואקטיביים, להקדים, למצוא פתרונות ומענים לכל הסוגיות.
ענבל משש: אני יודעת שרבים גם מהיושבים כאן, נפגשים עם השרה וגם איתנו, הדלת שלנו תמיד פתוחה לציבור, אנחנו שומעים את המצוקות ואנחנו כל הזמן מנסים למצוא מענים, בטח בתקופה המאתגרת והמורכבת הזו.
ענבל משש: כפי שהשרה הנחתה אותי, אז אנחנו באמת, מגבשים עכשיו, עושים איזושהי ראייה, באמת הוליסטית, על כל ענף הסיעוד ומנסים לגבש גם בהתייחס – היינו פה בדיונים קודמים – גם לגבי שיטת העסקה, מה המבנה הרצוי, באופן אחד שהשרה הנחתה אותנו, שלא יהיה תוספת עלויות למטופל, זה היה מלכתחילה על השולחן ובאופן גלוי.
ענבל משש: הדבר השני, באמת, למצוא מענה, לכל המצוקות שעולות ובטח לנטל הבירוקרטי, המאוד כבד שיש היום על משפחות.
ענבל משש: אז אנחנו שקדנו בשקידה ראויה באמת, כל הצוות הבין משרדי ואנחנו נגיש את המסקנות שלנו לשרה, כמובן, או ההמלצות שלנו, בחפוף למועד שהיא הנחתה אותנו.
אבתיסאם מראענה: אוקי, גברתי השרה, יש לנו, אני באופן אישי, מבחינת הוועדה ואנחנו כמובן, עוקבות כל הזמן אחרי כל מה שקורה בסיעוד והמשבר שנוצר וגם אנחנו שמחות שאת קשובה וגם תקופת ההתארגנות מאוד עזרה להרבה משפחות ומטופלים ומטופלות.
אבתיסאם מראענה: אני אשמח להתייחסותך, לגבי הסוגייה של עבודה ומנוחה, בעצם, זה אחד הדברים הקשים ביותר, שאנחנו מתמודדות אתו, בענף הסיעוד, במיוחד כשאנחנו בעצם, מול סוגייה שבה, המטפלת, או המטפל, נדרש לגור בבית של המטופל, או המעסיק, היא יוצרת, לא מעט פעמיים, סוגייה של גם, פערים חברתיים, גם מקום שהוא צריך בעצם, לישון בו וגם שעות עבודה של סביב השעון.
אבתיסאם מראענה: תחושה של שחיקה מאוד מאוד גדולה, מצד המטפלים והמטפלות והשאלה, האם לסוגייה הזאתי, לא הגיע הזמן, שאנחנו בעצם, נתחיל להתייחס אליה, לגבי שעות עבודה ומנוחה?
אבתיסאם מראענה: האם אנחנו בעצם צריכות להגיע לסיטואציה שבה צריך לפתוח את הנושא הזה, כל שיטת העסקה, של 24 שעות בבית של המטופל, שזה מאוד ייחודי למדינת ישראל, אגב, מדינות אחרות, יש שמונה שעות, תשע שעות, מה שמוגדר ובעצם, יש משמרות, אבל לגור בבית של מטופל ומטופלת, זה סוגייה מאוד מאוד קשה.
אבתיסאם מראענה: אנחנו גם רואות, איך היא באמת, משפיעה מאוד על כל האוכלוסייה בישראל, גם על אותם מטפלות ומטפלים, האם הסוגייה הזאתי נשקלת?
איילת שקד: אם אנחנו נשנה את זה, זה ייקר את עלות העסקה, שגם ככה היא גבוהה, בסוף, עובדים זרים, שמגיעים לארץ, בתחום הסיעוד, הם יודעים למה הם באים, זה לא, את יודעת, זה לא סוד, זה בחירה שהם עושים באופן חופשי וגם ככה, אני חושבת, שצריך דווקא, להסתכל על המשפחות, המשפחות היום מאוד מאוד קשה להם למצוא עובד טוב והסכומים הם כבר די גבוהים, אם גם הרבה מאוד משלמים להם גם בסופי שבוע, שהם לא אמורים לעבוד בסופי שבוע והמשפחות משלמות להם, כדי שיישארו גם בסופי שבוע ועובדה שהרבה עובדים מעדיפים להרוויח יותר ולהישאר גם לסופי שבוע.
איילת שקד: אז אנחנו, גם משרד הפנים, אנחנו לא אחראים על חוק שעות עבודה ומנוחה, אבל אם את שואלת אותי, אני יכולה רק ככה, מבחוץ להגיד לך, שאני לא חושבת שצריך לשנות את המודל הזה, כי זה ישיט עוד נטל על המשפחות, שגם ככה קשה להם.
אבתיסאם מראענה: אוקי, אנחנו באופן אישי, כן עובדות על הסוגייה הזאתי, של הסדרת שעות עבודה ומנוחה ובכלל, להסתכל אולי, על משהו יותר רחב.
אבתיסאם מראענה: בכל זאת, אני חושבת שאנחנו אוכלוסייה ישראלית, היא אוכלוסייה שהולכת ומזדקנת עם השנים ואם תהיה לנו ראייה רחבה, לעוד 20 שנה קדימה, באיזה מצב אנחנו רוצות למצוא את עצמנו, אבל בהחלט, זו סוגייה אקוטית, אפילו בית המשפט שלח את המחוקק, לדון בסוגייה הזאתי, כי הוא בעצמו לא יכול להסדיר אותה.
אבתיסאם מראענה: הדבר השני, מכיוון שיש לנו את תנאי הסף, אני כמובן, אתן לכולם, למי שביקש וביקשה זכות דיבור, לשאול וניתן לשרה לענות.
אבתיסאם מראענה: סוגייה אחת, שהיא בעצם, יש קבוצות שלא עומדות בתנאי הסף וגם הוועדה ההומניטרית, היא לא המענה בשבילם והשאלה היא, האם צריך לפתוח את כל החוק הזה, תיקון חוק, של כניסה לישראל ולהחריג קבוצות מסוימות, שהם בעצם בחצי שנה הזאתי, שהוועדה מתקיימת, מגיעים אלינו כל כך הרבה וגם ענבל משש מאוד שותפה למשבר מאוד גדול, של קבוצות מסוימות, שלא מצליחות באמת, להעסיק עובד זר והם לא עומדות בתנאי הסף.
אבתיסאם מראענה: האם יש סיכוי שדבר כזה ייקרה?
איילת שקד: אז, תראי, אנחנו כל הזמן צריכים לשמור על האיזון הזה, בין הצורך להביא עובדים זרים בסיעוד, שבאמת, זה צורך אמיתי והכרחי, לבין המשימה שלנו כרשות האוכלוסין וההגירה, למנוע השתקעות בארץ, של מהגרים לא חוקיים ואכן, החוק הזה של 13 שנה, הוא לפעמים קשה, כי לפעמים מגיעים עובדים מדהימים, שרוצים להישאר בארץ לעוד תקופה, אבל אנחנו נאלצים להגיד להם, שהם צריכים לעזוב, כי הם כבר 13 שנה פה ובסוף, כן יש לנו אחריות, גם למנוע השתקעות.
איילת שקד: אז השאלה, איזה קריטריונים, אם הוועדה תפנה אלינו ותראה לנו, שיש קריטריונים שיכול להיות שנכון לשנות, אז אנחנו פתוחים לשמוע, אז כמובן, צריך לעשות תהליך חקיקה, אז הקריטריון של מספר השנים, אנחנו לא נשנה, אבל אם יש קריטריונים אחרים, שאתם חושבים שאפשר להקל ולשנות, אז אנחנו פתוחים לשמוע.
אבתיסאם מראענה: נפלא, אז אנחנו יש לנו חוק מוכן, אנחנו נשמח כמובן, לשתף, את רשות האוכלוסין וגם את גברתי השרה ואנחנו בתקווה שנביא בשורה, לאותם אוכלוסיות, חולים סופניים, אנחנו מדברות על מונשמים, על חולים קשים, שמאוד מתקשים, בדרך כלל, למצוא מטפל, או מטפלת.
אבתיסאם מראענה: יופי, נפלא, אני פותחת את הדיון לשאלות, אני ארשום שאלות ואנחנו נאפשר לשרה לענות.
אבתיסאם מראענה: עינת קולמן, מהמאבק נגד נטישות וקומבינות, של העובדות והעובדים הזרים, אני מבקשת, יש לך שלוש דקות ועשרים וארבע שניות, נשמע לך הגיוני?
עינת קולמן: נשמע לי הגיוני.
עינת קולמן: אז ככה, קודם כל, אני שמחה שככה, הגעת השרה איילת שקד, כי חשוב לנו מאוד שתתחברי למה שקורה בשטח.
עינת קולמן: דיברנו על הנושא של האתגרים, שיש לכם חברי הכנסת להתמודד, כדי שהקשישים והנכים, יהיה להם טיפול.
עינת קולמן: הבעיה, היא זה ששנים רבות לא מתמודדים עם הנושא הזה.
עינת קולמן: עכשיו, האמירה שלכם, שאתם אומרים, שככה תפעילו ותעשו, היא צריכה להיות אמירה שתגדיר לנו, מתי?
עינת קולמן: מתי?
עינת קולמן: ומה התקציב שאתם הולכים להשקיע, כדי שבסוף, כל אחד מאיתנו יוכל להיות עם עובד זר, אם זה לאבא שלו ואם זה לאמא שלו ואם זה נכה סיעודי.
עינת קולמן: אנחנו רוצים לדעת מתי, זה דבר ראשון.
אבתיסאם מראענה: מתי, מה?
עינת קולמן: מתי נהיה במצב שיהיה שכר אחיד לכל העובדים הזרים, כי אנחנו לא יכולים לעמוד בעומס של עלות העסקה של 13 אלף, מתי כשעובד זר יוכל לא לסחוט אותנו, כי הוא יידע שאם הוא סוחט אותנו ואם הוא מבקש שנעלה לו את המשכורת, אחרת הוא יעזוב, שאם לא ניתן לו עכשיו לשלוש שעות ניקיון, הוא יעזוב.
עינת קולמן: כל הסחיטות הלא נעימות האלה, מתי יהיה חוק שיגיד, 'סחטת?
עינת קולמן: נטשת?
עינת קולמן: לארצך חזרת', מתי יהיה אכיפה, מתי אנחנו נחוש את האיכפה, שבאמת, אותם עובדים זרים שלא אכפת – את דיברת קודם, על הנושא של היתרים, שאנשים לא מנצלים אותם – הרבה פעמים אנשים לא מנצלים היתרים, כי הם מבינים שזה כזה כאב ראש, להעסיק עובד זר, אוקי, אין אכיפה, אם יש מתלוננים ברשות ההגירה, מתלוננים במשטרה ואומרים, הרביצו, נטשו.
עינת קולמן: בתכלס המצב נשאר אותו דבר, אז מתי תהיה אכיפה?
עינת קולמן: מתי באמת תחפשו את העובדים הזרים?
עינת קולמן: כלומר, כל הנושא הזה, שציינת, ש-20 אלף אנשים, שלא לקחו היתר העסקה, זה בגלל שאנחנו מבינים את הקושי, שמשרד הפנים דיבר על הנושא הזה, שהוא רוצה לקדם את הוויזות לכל אנשי ההייטק, אוקי, כדי שיהיה יותר עובדים זרים להקל עליהם בנושא הוויזות, אני רוצה שתקלו עלינו, בשטח, הכול זה דיבורים, כי בשטח, כשמגישים בקשה לקבל לוויזה הומניטרית, או עובד זר כזה, או אחר, עוברים איזשהו תהליך מאוד ארוך, לכן אני אומרת, זה יפה לדבר שאנחנו רוצים לעשות דברים ואני מעריכה מאוד, גם את השרה וגם כמובן, את חברת הכנסת מראענה, אבל בפועל, אנחנו רוצים לדעת מתי הדברים ייקרו, כי בסוף אנחנו לא תעשייה ואנחנו לא ביזנס, אנחנו הקשישים והנכים והרמה הכלכלית היא מוגבלת, כמה שאנחנו יכולים לשלם, זה מוגבל ולכן אנחנו מצפים, באמת, לעבודה מכם.
אבתיסאם מראענה: תודה, אני רושמת, את בעצם, עינת, אומרת, מתי ייווצר גם – מר תומר מוסקוביץ, אני חושבת שאתה תוכל גם להתייחס, אנחנו ניקח כמה שאלות, השרה יצאה לוועדת השרים והשרות לחקיקה, אנחנו ניקח שתי שאלות ואז אנחנו נפתח את זה לתשובה שלך – את בעצם אומרת, מתי ייווצר כאן שכר אחיד, לא כל עובד זר הוא יחליט כמה הוא לוקח, את קוראת לזה סחיטה, איך נגיע למצב שהשכר הוא אחיד וטו לא.
עינת קולמן: וכל האתגרים הנוספים, של הסחיטות, של הנטישות.
אבתיסאם מראענה: אכיפה.
עינת קולמן: אכיפה, כן.
אבתיסאם מראענה: אוקי, יש לנו את עורכת הדין, יפעת סולל, מעמותת "כן לזקן", בבקשה.
יפעת סולל: אני מעדיפה לדבר שהשרה תחזור, אם היא חוזרת.
יפעת סולל: השרה חוזרת לדיון?
אבתיסאם מראענה: כן, כן, כן, היא יצאה לוועדת השרים לחקיקה, חמש דקות והיא תחזור.
יפעת סולל: אז אני אשמח לדבר, כשהיא תחזור.
אבתיסאם מראענה: אוקי, רותם.
רותם שחבר: אני גם אשמח.
אבתיסאם מראענה: את רוצה גם אותה?
אבתיסאם מראענה: אז אנחנו יכולות לצאת לפרסומות ואז זה, אוקי, אז רגע, שנייה, אני עושה סדר.
אבתיסאם מראענה: אוקי, אריאלה בן צור, "אחיעוז" בבקשה.
יואב בן צור: היי, קודם כל אני מחזקת את מה שעינת דיברה כאן, לגבי האכיפה, אנחנו נתקלים בזה, אבל הייתי רוצה להתייחס לנושא של המחסור.
יואב בן צור: לא בכדי, השרה אמרה, שאנחנו בעצם, נמצאים היום בדפיציט של עובדים זרים, למרות שיכול להיות שיש יותר היתרים ופחות יישומים בהם, אבל אנחנו נתייחס לזה, כזה יהיה באמת, כשנשמע על הסקר עצמו, אבל אני רוצה לדבר מהשטח, על מה שקורה במחסור.
יואב בן צור: המחסור היום נובע מארבעה סיבות.
יואב בן צור: הסיבה הראשונה התחילה מזה, שבעצם, ב- 2012 בוועדת שושני, החליטו על מכסה, המכסה הייתה נגזרת, מתוך כמות ההיתרים שהיו וזה התאים לאותה עת, מ-2012 זה נשאר על אותם אחוזים, זה דבר אחד.
יואב בן צור: דבר שני, שאנחנו רואים, שאנחנו יודעים שיש מחסור עצום, באמת, שנת הקורונה, שתי שנות הקורונה, נכנסו פחות עובדים ואנחנו פנינו, לא פעם ולא פעמיים, בבקשה לרשות האוכלוסין, לנסות להשלים את החסר, שהיה בשנת 2020-21 כרגע, אנחנו במחסור, לטענתנו ולפי מה שאנחנו היום, מסקר שאנחנו עשינו אגב, שהוא סקר פרטי והוא בר תוקף, אבל מסקר שאנחנו עשינו, מתוך השבוע האחרון שפנו אלינו, כאלף מטופלים וביקשנו מהם לדעת, למה רק כרגע הם מיישמים, אז הסיבות הן מגוונות, אבל בין היתר, אין עובדים, פונים אלינו ואומרים לנו בפירוש, פנינו לחמש, שש, שבע לשכות, אין עובדים.
אבתיסאם מראענה: את בעצמך מנהלת לשכה פרטית, אז בעצם פונים אליך ואת אומרת להם, אין לי עובדים.
יואב בן צור: אין לי עובדים, אין לי.
אבתיסאם מראענה: אבל איך את מסבירה את זה?
אבתיסאם מראענה: אבל יש פה סטירה מאוד גדולה, תיכף אנחנו - -
יואב בן צור: אני אתן לך עוד ראיה, כל חודש אנחנו מקבלים מרשות האוכלוסין את אחוזי ההשמה בכל לשכה ועכשיו, הלשכות הן לשכות גדולות ובכל זאת, כולנו עומדים כמעט על 99 אחוזי השמה, קרי, במאגר יש אחוז אחד, זה 500 עובדים שמסתובבים, זה מה שיש.
אבתיסאם מראענה: מסתובבים בכל הארץ.
יואב בן צור: בכל הארץ.
יואב בן צור: אנחנו פשוט רואים את זה בשטח יום יום ולכן השכר עולה ולכן הנטישה גוברת ולכן זה הפך להיות שירות לעשירים בלבד ולכן יש את הקטע הזה, של הוועדות ההומניטריות, כי כל פעם שיש משבר, אחת לכמה שנים, לוקחים פול של איזה 3,000 עובדים, באיזה מדינה מתוקנת, משנים את התקנה, בהתאם ל- אוקי, תחליטו שזו התקנה, בואו, אנחנו נלך דרך מה שאתם תנחו, אבל לא ייתכן שכל כמה שנים ניקח פול של עובדים ונחליט שמשנים ומתאימים את התקנות, למצב הנוכחי ובעצם, אנחנו פורצים כל פעם את זה מחדש.
יואב בן צור: אז בואו נחליט מראש, בואו, נניח לצורך העניין, פנינו ואמרנו, תנו לנו אפשרות בשנת 2022, או להכניס יותר עובדים, או לסדר, בוא נעשה איזושהי הסדרה, בואו תחברו את עצמכם ואותנו למציאות הקיימת ואני פשוט מחזקת את מה שנאמר פה.
יואב בן צור: אנחנו רואים שבשנה האחרונה, יש הרבה יותר נטישות של התקופה הראשונה, אם קודם לכן, עובדים נשארו שנה, עכשיו הם נשארים חודשיים ושלושה, למה?
יואב בן צור: כי הם יודעים שהם באו בשכר מסוים ותוך חודש הם יכולים להכפיל כמעט את השכר שלהם, אז בואו אנחנו כולנו צריכים להסתכל לתוך המציאות הקיימת - - -
אבתיסאם מראענה: אוקי, הראלה, תודה הראלה, את בעצם אומרת, אני אצמצם את הזה, בשביל שתהיה לך שאלה טובה, בעצם, מנוסחת, טלוויזיונית.
אבתיסאם מראענה: שבעצם את אומרת, המציאות שלנו, כלשכות פרטיות, אומרת, שיש מחסור מאוד מאוד גדול, יש 500 עובדות ועובדים זרים, שמסתובבים בארץ ומחולקים על 99 לשכות פרטיות, נכון?
אבתיסאם מראענה: מדייקת ואת אומרת יש פער, בין מה שמוצג, מבחינת הרשות האוכלוסין, למה שהחוויה האמיתית, אתם בתור ספקיות וספקים, של אותו ענף.
אבתיסאם מראענה: אוקי, אז זה שאלה שתיים.
אבתיסאם מראענה: עכשיו, אני אחזור לעורכת הדין, יפעת סולל, השרה חזרה בשבילך, בבקשה, עמותת "כן לזקן".
אבתיסאם מראענה: השרה איילת שקד, פשוט, הנשים פה וויתרו על זכות הדיבור, כל עוד שאת לא פה.
יפעת סולל: תודה רבה, אני אעשה את זה קצר וממוקד, יש המון המון סוגיות בהקשר הזה ואני באמת, רוצה להתייחס רק לדברים שרלוונטיים כרגע.
יפעת סולל: אנחנו עמותת "כן לזקן" עוסקים בנושא של עובדי הסיעוד והעובדים הזרים בסיעוד, למעלה מ-15 שנה והנחנו על שולחן הוועדה הזאת, הצעה בנושא העסקת עובדים זרים בסיעוד, לפני 12 שנה.
אבתיסאם מראענה: אני לא הייתי פה.
יפעת סולל: לא, את לא היית פה.
יפעת סולל: לדעתי, ניצן הורביץ היה אז יושב ראש הוועדה ולכן אני רוצה, באמת, לעסוק, קודם כל בסוגייה הזאת, שהוועדה עכשיו יושבת על המדוכה, של הנושא של ההעסקה ונדמה לי, שהמיקוד הוא לא המיקוד הנכון, משום שסוגיית העסקה, היא לא השאלה הטכנית, של מי מפיק את תלוש השכר, שזאת שאלה משמעותית ויש את כל הנושא של מי משלם את הזכויות הסוציאליות - - -
אבתיסאם מראענה: יפעת, רגע, שנייה, את מדברת על שינוי של שיטת העסקה.
יפעת סולל: כן.
אבתיסאם מראענה: אוקי, אני רק ממקדת אותך.
יפעת סולל: רגע, ממש בקצרה והנושא של העסקה, הוא לא הנושא הטכני, של מי משלם.
יפעת סולל: הנושא של העסקה, הוא, איך נראית העסקה של עובד זר בסיעוד והעסקה של עובד זר בסיעוד, נראית, באופן, שהוא לא סוגייה טכנית, הוא סוגייה מהותית, שמתייחסת למי אמור לתת מענה למחליפים לעובדים לסופי שבוע, ציינת שהמשפחות משלמות על זה, זה לא חוקי, אז בואי נזכור, אנחנו לא מעודדים עכשיו, פעילות לא חוקית, מעבר לזה, שזה לא חוקי, להעסיק עובדים שבעה ימים בשבוע, נזכור שלא מדובר במכונות, אלא בבני אדם ובני אדם, אינם יכולים ואינם צריכים, לעבוד שבעה ימים בשבוע ולכן, המודל הזה, הוא מודל שלא נותן שירות טוב למטופלים, כמו גם לא ראוי מבחינת שוק העסקה, לכן, הסוגייה המרכזית היא, בנושא העסקה וכן, בסוגייה של העסקה, מה עושים עם סופי השבוע, מה עושים עם החגים, מה עושים שאנשים חולים, מה עושים כשהם בחופשות, הסוגייה הזאתי לא נפתרת במי משלם טכנית.
יפעת סולל: דבר נוסף, שצריך שחייבים לשים אליו לב, אנחנו לא מדברים כאן על העסקת עובדים שהעבודה שלהם, היא מנותקת מ- איך אני אגיד את זה - מבני אדם, אבל לא דומה העסקה בבניין, להעסקה בסיעוד.
יפעת סולל: העסקה בסיעוד, יש בה היבטים מאוד קשיחים, של צורך הבניה של איך מכשירים את העובדים, מי דואג להביא את ההכשרה של העובדים, מי דואג להתאים, אנחנו לא בעניין טכני, אנחנו מדברים המון המון על מספרים, כמה עובדים יש, כמה עובדים צריך.
יפעת סולל: צריך לקחת בחשבון ואנחנו רואים את זה מאוד מאוד יפה, שמדובר בעובדי הסיעוד הישראליים.
יפעת סולל: הרבה פעמים עובד הסיעוד, עובדת הסיעוד ברוב המקרים, לא מתאימה למטופל, או למטופלת, שהיא אמורה לעבוד אתו, או איתה, לא מתאימה מבחינת התאמה אישית, אנחנו מדברים על עובדת, שעוסקת בתחומים הכי אינטימיים של המטופל, המטופלת וצריכה להיות גם התאמה אישית ביניהם, בסופו של דבר, אנחנו מדברים בבני אדם ולכן, אני חושבת באמת, שהנושא הזה, של אופן העסקה, אסור להסתכל עליו ברמה הטכנית ואם אנחנו נפתור אותו רק ברמה הטכנית, אנחנו נייצר בעיה יותר קשה, מאשר פתרון, משום שאז אנחנו נגיד, הנה יצרנו איזשהו פתרון והפתרון הזה, הוא לא באמת פתרון, הוא פתרון דמה ואנחנו מיד ביום שלאחר מכן, נצטרך מחדש לדון בסוגיות המהותיות.
יפעת סולל: אני בשני משפטים - - -
אבתיסאם מראענה: לסיים.
יפעת סולל: כן, כן, אז ממש במשפט אחד.
יפעת סולל: צריך לדבר על תנאי הסף, תנאי הסף שונו, הם שונו באופן שמפלה, באופן מאוד מאוד קיצוני.
יפעת סולל: מטופלים זקנים ונותן העדפה למטופלים צעירים, אנחנו עתרנו בעניין הזה לבית המשפט העליון, בית המשפט העליון ושבטו כבג"צ, העביר ביקורת מאוד מאוד קשה על התיקונים וקבע שמדובר פה באמת, בשינויים שיש בהם קושי רב, הוא עדיין לא נתן החלטה.
יפעת סולל: אני ממש חושבת, שאנחנו לא צריכים להגיע למצב שבית המשפט העליון קובע, שחוק של מדינת ישראל מפלה בין אנשים, על בסיס גיל.
יפעת סולל: אנחנו צריכים לתקן את החוק, באופן שמתייחס לרמת הצורך ולרמת הסיעוד בהם המהותית של המטופלים, בלא הבדל גיל ורק, באמת, באמירה, כל הסוגייה של עובדים זרים בסיעוד, אמרת, זה צורך, זה צורך היום, כי אין לנו מדיניות שמייצרת פתרונות אחרים.
יפעת סולל: אפשר להציג מדיניות שמשנה את כל ההתייחסות, לעובדי הסיעוד ותייצר כאן מצב שעובדים ישראלים, יוכלו וירצו לעבוד בתחום הזה ומסגרות אחרות שנותנות מענים כלליים, לא צריך להתייחס לסוג העסקה הזאת, כמאוד מאוד בעייתי כגזרת גורל.
יפעת סולל: תודה רבה.
אבתיסאם מראענה: תודה, תודה, אז אנחנו לקחנו בעצם שלושה דוברות, אני אחזור על השאלות.
אבתיסאם מראענה: לגבי שכר אחיד, בעצם עינת קולמן דיברה על הסוגייה של בגלל המחסור, נטענת כן טענה, שכן, עדיין יש מחסור בעובדות ועובדים זרים והיא מייצרת, המחוסר מייצר סוגייה שכל עובד זר, לא כולם, בעצם, כל אחד דורש את המשכורת שהוא רוצה, זה בעצם, מייצר תחרות מאוד גדולה, אז זאת השאלה של עינת.
אבתיסאם מראענה: זה להתייחסותך והשאלה השנייה, היא שוב, המחסור, שדיברה עליה אריאלה בן צור, שאומרת, מה שרשות האוכלוסין מציגה בפנינו, היא מציגה תמונה אחת, של אין מחסור, כל הזמן בעצם, כן נכנסים למדינת ישראל, עובדות ועובדים זרים, אבל בראיה של אריאלה, שהיא מייצגת בעצם, לשכה פרטית "אחיעוז", היא אומרת, אנחנו רואות תמונה שונה לחלוטין ואת יפעת סולל, את שמעת אותה, לגבי מודל העסקה, צריך לראות את בני האדם ומה שקורה בבניין, זה לא קורה בסיעוד.
איילת שקד: טוב, אז בעניין השכר, של העובדים הזרים, שבאמת, הבנתי שהוא עולה, בגלל, בעצם, שיש מחסור ולכן, יש יותר תחרות, אז חלק מהעובדים, באמת, מנצלים את זה להעלות את השכר שלהם.
איילת שקד: אני חושבת, שאם נעשה שלושה דברים, קודם כל, נביא עוד עובדים והשנה אנחנו הבאנו כמות יפה, נוצר מחסור בשנה האחרונה של הקורונה, אז אם נמשיך ונביא יותר, זאת אומרת, נעלה את כמות העובדים, אם נעבור למודל של תאגידים ואם נייצר איזשהו סוג של לא כבילה, אבל מחויבות של עובד שמגיע לכאן לתחומים, זאת אומרת לעשות תחומים שונים בסיעוד ועובד שמגיע, נניח, לתחום מסוים, לא יכול לעבור לתחום אחר.
איילת שקד: אני חושבת ששלושת הדברים האלה ביחד, יובילו לשמירה סבירה על מחירים.
איילת שקד: ענבל את רוצה להגיד עוד משהו?
ענבל משש: אני מסכימה עם השרה, בעצם, יש כפי שהשרה תיארה, הרבה יותר כניסה של עובדים.
ענבל משש: השרה גם הנחתה אותנו לעשות איזשהם - - -
אבתיסאם מראענה: בתקווה שהם נכנסים דרך הסכמים בליטרליים, האם זה סוגייה שאנחנו רואות שרק הולכת, זאת הכניסה היחידה של עובדים?
אבתיסאם מראענה: זאת השאיפה שלנו?
ענבל משש: לא, כרגע בענף הסיעוד, התחלנו ביישום של ההסכם הבילטרליים, עם הפיליפינים ביוני 2021.
ענבל משש: אני חייבת לומר, שזה מאוד מאתגר בתקופת קורונה, ליישם הסכם בילטרלי, עם כל המורכבות שבדבר, אנחנו מצליחים, כל פעם אנחנו מעלים את כמות העובדים שנכנסת, באמצעות הבילטרלי, אני חושבת שכ-900 עובדים נכנסו, במחצית השנה האחרונה, אנחנו נגביר את הקצב ל-2022, זה כולל כניסה של סרילנקה, עובדים מסרילנקה, באמצעות הבילטרלי וכך אנחנו יכולים לחשוב גם, על המכסה, אין מכסה ענפית, כפי שאתם יודעים, אבל יש מכסה של כניסה, של עובדים זרים חדשים.
ענבל משש: אגב, חשוב לציין, שאריאלה אמרה פה חלק מהדברים, אבל לא כל הלשכות ממצות את המכסה שניתנת להם, אז מחד, אתם אומרים שיש מחסור, מצד שני לא מזמינים עובדים, לפי המכסה שיש לכם, יש אפשרות להזמין עובדים חדשים ואתם לא עושים את זה, כולל הלשכה שלך – "איתני מור" אריאלה.
יואב בן צור: אנחנו לגמרי מיצינו.
ענבל משש: לא, את לא מיצית, את לא מיצית, הנתונים אצלי, אבל לא נורא, אז כן יש אפשרות, עדיין לא מיצו את המכסה, יש לשכות שלא מזמינות בכלל, יש לשכות שמזמינות פחות מהמכסה שניתנת להם.
ענבל משש: כן, אנחנו עושים בחינה ל-2022, כפי שהנחתה אותנו השרה, כפי שהנחה אותנו המנכ"ל, לגבי הכניסה של עובדים זרים חדשים והגדלת המכסה, זה דבר שנבחן כעת.
אבתיסאם מראענה: דיברת על האתגר, בהסכמים בילטרליים האתגר יותר גדול להכניס עובדים זרים, בהסכמים בילטרליים.
ענבל משש: לא, האתגר הוא ליישם הסכם בילטרלי, בשנת קורונה, שזה - -
אבתיסאם מראענה: מה ההבדל?
אבתיסאם מראענה: מה קורה שמה?
ענבל משש: תחלואה בכל העולם, סגירות במקומות מסוימים, זה לא רק מה המצב פה, לעיתים יש סגר אצלם ואז אנחנו - - -
אבתיסאם מראענה: אז כל הכניסה של עובדים זרים לארץ, היא אתגר גדול, לא קשור להסכם בליטרלי.
ענבל משש: לא, אז אני אומרת, גם השיח מול מדינת המוצא והמדינה השולחת, הוא מאתגר יותר, כי בפיליפינים בתחילת הדרך היו סגרים וגם עבדו מהבית והתקשורת ואל תשכחו שאנחנו עושים ראיונות לעובדים וכל העובדים שמגיעים באמצעות בילטרליים, עושים בדיקות רפואיות, נבדק רישום פלילי וההכשרה.
ענבל משש: אנחנו עומדים על הכשרה בקורסים עם תעודות, שצריכות להיבחן, אז יש פה ראיונות, יש לנו מערכת, שאנחנו מראיינים את כל העובדים, נכנסים לתוך מאגר, יש פה אופרציה שלמה, מוסדרת, מקצועית, רצינית, שהממשלה עושה מול המדינות השולחות, כדי להביא לפה עובדים מוכשרים ומיומנים, שמתאימים ובאמת, אנחנו רואים ששביעות הרצון מהעובדים והעובדות שמגיעים, הפיליפינים, שמגיעים באמצעות הבילטרלי, היא גבוהה וגם אנחנו עושים אוריינטציות, גברתי, לעובדים, כפי שתיארנו בפעמים הקודמות.
אבתיסאם מראענה: נכון, תודה.
אבתיסאם מראענה: אני אתן זכות דיבור.
עינת קולמן: אני רוצה לשאול שאלה.
אבתיסאם מראענה: לא, לא, עינת אנחנו ניתן קודם כל ואחר כך, אם לא תקבלי תשובות במהלך היום, אז אני אתן לך.
אלכס פרידמן: גם אני אשמח.
אבתיסאם מראענה: אלכס.
אלכס פרידמן: בוקר טוב.
אלכס פרידמן: מעולה.
אלכס פרידמן: מה שלומך?
אבתיסאם מראענה: ראיתי שלקחת ממני את כל הפוקוס, בתחילת הדיון, אז אני אאפשר לך אחרי - - -
אלכס פרידמן: אז אני בעונש?
אבתיסאם מראענה: לא, מה פתאום, אני אתן לרותם, כי הצביעה קודם וגם היא רשומה לפניך, מה נעשה.
אלכס פרידמן: אין בעיה.
אבתיסאם מראענה: רותם בבקשה.
רותם שחבר: לי קוראים רותם, אני הבת של אהובה שחבר זכרונה לברכה, שנפטרה לפני חמישה חודשים מסרטן ריאה ואני מייצגת את פורום "לביאות ואריות לסרטן ריאה" ואני אדבר על נקודת מבט של החולים הסופניים ועל משפחותיהם.
רותם שחבר: לנו למשפחות של החולים הסופניים, אין את הפריבילגיה להזמין מחו"ל, זה פשוט קצר מידי ויותר מזה, יש בעיה מאוד מאוד חמורה, אני לא רוצה לבכות פה, כי כבר בכיתי פה בדיונים.
רותם שחבר: יש לנו בעיה מאוד חמורה לגייס עובדים זרים.
רותם שחבר: קודם כל, זה עבודה מאוד קשה, דבר שני, זה חוזה לתווך קצר והעובדים זרים לא רוצים לעבוד אצלנו וזה לא משנה המחיר ובאמת, שהצענו והמחיר לא היה הבעיה שלנו, במקרה שלנו ואנחנו גרים בתל-אביב ואין לנו בעיה של הפריפריה ועדיין לא רוצים לבוא.
רותם שחבר: אז אני ממש מבקשת, קודם כל, אני שואלת שאלת תם, האם אפשר להכיר בהוספיס בית, כמוסד סיעודי ולהכיר בו כבית אבות, כמו שבחוק מאפשר לבתי אבות להעסיק עובדים זרים, שחלק מהשירותים שאני אקבל בהוספיס בית, כמו שאני מקבלת אחות, רופא, אני אוכל לקבל איזשהו שירותי סיעוד.
רותם שחבר: המצב הזה שמשפחה של מטופל, שאומרים לאמא יש לך עוד חודשיים, שלושה, אצלנו זה היה שבועיים, אוקי, המצב הזה שאתה צריך לאסוף את עצמך, כשאתה שבור לרסיסים ולהתחיל לחפש את אותו עובד זר וללקט אותו, פשוט ללקט אותו מכל מיני, לא יודעת, זה בלתי אפשרי.
אבתיסאם מראענה: נכון, למצוא אותו.
רותם שחבר: זה פשוט בלתי אפשרי למצוא אותו וזה גם בלתי אפשרי רגשית, כי בזמן הזה, אני מצפה להיות עם אמא שלי, חבוקה ואוהבת איתה ולא להתעסק בנושאים של איפה אני מוצאת את אותו עובד – מישהו צריך לעשות את זה בשבילי והדבר הזה של להכיר בהוספיס בית, כבית אבות ושהם ייתנו לנו את השירותים האלה, זה בעיניי משהו שהוא צריך להיות חלק מהסל.
אבתיסאם מראענה: אנחנו נאפשר עוד, אלכס פרידמן, ארגון "נכה, לא חצי בנאדם", בבקשה ואחריו ניתן לשרה וגם הצטרפה אלינו חברת הכנסת שרון רופא אופיר.
אבתיסאם מראענה: ברוכה הבאה.
אבתיסאם מראענה: אלכס, בבקשה.
אלכס פרידמן: כמו שאמרתי לשרה, בתחילת הדיון, אנחנו בדרך הנכונה.
אלכס פרידמן: נעשים דברים וצעדים טובים ובאמת, כל הכבוד לחברת הכנסת מראענה, וגם לך השרה, כמובן ענבל, שבדיוק, דיברנו על פגישת העבודה שבועית שלנו, שצפויה אוטוטו ובאמת, נעשים דברים טובים, אבל, שלוש נקודות, קודם כל העניין של הזמן, אסור לנו לשכוח שבסופו של דבר, אנחנו במדינת ישראל והדברים לוקחים פה זמן.
אלכס פרידמן: הוועדה המבורכת, לדוגמא, של ענבל, תגיש מסקנות רק במרץ, במידה ויש ענייני חקיקה, כולנו יודעים, זמן ממוצע של חקיקה בישראל ובינתיים, אין לנו את הזמן הזה.