GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
רון אובוז: עכשיו, אנחנו מבינים את מדיניות ההגירה של ישראל ולא רוצים ללכת נגד החוק, חוק הזרים זה משהו שעומדים עליו, זה לא יהיה שינוי בקרוב בעניין הזה, אנחנו לא מבקשים שינוי בחוק, אנחנו מבקשים שינוי זמני ספציפי לתקופת הקורונה, גם לנושא של מעל 13 שנים, מדובר במעט מאוד משפחות ואמרה ענבל, בדיון הקודם, אני באמת מחזק את ידיה בדבר הזה, שכל עוד כל מטופל סיעודי הוא חשוב ועזרה לכל אחד היא חשובה ולכן במידה ואחנו נוכל לעזור לעוד כמה משפחות, הרי נוצר מצב שבגלל תקופת הקורונה, אנחנו כמעט שנתיים מהארכת תקופת ההתארגנות ויש משפחות שיש להם עובד שהוא מעל 13 שנים, הוא כבר יותר משנתיים אצלם, בחודש יוני, כאשר תגמר תקופת ההתארגנות, הוא כבר יהיה שנתיים וחצי אצלם ואז אי אפשר יהיה להגיד לו ללכת, אחרי שנתיים וחצי להתנתק מהמשפחה שלו, זה חייב להיות, כמובן במידה ותהיה הוראת שעה נוספת.
רון אובוז: חייב להיות גם התייחסות לאנשים שנמצאים מעל 13 שנים, לא כמובן בחקיקה, אלא בהוראת שעה, לבוא ולעשות הסדר, גם לאנשים האלה, שהם נמצאים בבעיה.
רון אובוז: אני מוכרח לומר שסיפור לגבי מה שהיה ביום חמישי האחרון שהציבור לא מודע באופן מספיק לדבר הזה, הציבור לא יודע שכדי לקבל תקופת ההתארגנות, צריך לפנות לוועדה ההומניטרית, לקבל סירוב, למרות שהוא עומד בתנאי סף והסירוב הזה, הוא למעשה, האישור שלו להמשיך ולעבוד אצל המשפחה והם לא יודעים את זה.
רון אובוז: אמר גם דורון שהרבה מפחדים לפנות בצדק, לפנות לוועדה, מה שנקרא אצלם, לעלות מעל הרדאר, שלא יגלו שהם עוד פה לא חוקיים, אז הם בכלל לא פונים ומה שקרה זה למשל, מקרה שהיה לנו לפני שלושה שבועות מצאו עובדת, הפקחים של ההגירה מצאו עובדת, שנמצאת כבר שנה וחצי, אצל מטופלת אלמנה בת 86, עצרו אותה, לקחו אותה לגבעון.
רון אובוז: במשך שלושה שבועות ניסינו לשחרר אותה, היא נמצאת בעבודה אצל מטופלת סיעודית, רק שהיא לא הלכה והסדירה ולא פנתה לוועדה ההומניטרית, כמובן שיום לפני זה, אם היא הייתה פונה לוועדה, היא הייתה מקבלת אישור, אבל היא לא פנתה ובאמת, בפסק דין אמיץ של השופטת אגמון גונן, מיום חמישי האחרון, היא שחררה אותה והיינו צריכים להגיע למחוזי בשביל זה, רק במחוזי הסכימו לשחרר אותה ולהחזיר אותה למשפחה שלה בחזרה, אחרי שנה וחצי, שהיא מועסקת שמה, אז באמת, אין מספיק ידיעה בציבור, שכדי לקבל את זמן ההתארגנות הזאתי, צריכים לפנות לוועדה ההומניטרית, לקבל סירוב והסירוב הזה הוא האישור להמשיך ולעבוד, לכן מוכרח לבוא שינוי גם בדבר הזה, של העובדים שמעל 13 שנים, שגם הם יקבלו פתרון, ולא מדובר על הרבה, אני מוכן לבדוק את הנתון, לגבי כמה משפחות מדובר, אבל לדעתי, מדובר בכמה עשרות, עובדים של משפחות שנמצאים כבר מעל חצי שנה, כמעט שנתיים אצל המשפחות ומועסקים, אבל הם לא יקבלו לא יזכו בהוראת השעה הבאה אם תהיה, לקבל את הוויזה שלהם.
אבתיסאם מראענה: תודה, תודה רון, אני רוצה, אנחנו כבר שעה ורבע בתוך הדיון.
אבתיסאם מראענה: יש לנו את המצגת שהיא מצוינת, שיש לנו בטח עוד איזה לפחות לפחות חצי שעה לדבר עליה ושרשות האוכלוסין יציגו, לגבי הסקר שבוצע בנושא אי מימוש ההיתרים להעסקת עובדים זרים בסיעוד.
אבתיסאם מראענה: אני חושבת שגם שם יהיו שאלות ואני רוצה לשאול את רענן שנהב, שהוא נמצא בזכות דיבור וגם משה רוטמן ושמואל מזרחי ורמי סלהוב, אם אתם תחכו, תוך כדי המצגת, או אחרי המצגת, בטח יעלו לכם שאלות שמה ואתם תרצו לעלות.
רענן שנהב: בהחלט.
אבתיסאם מראענה: יופי נפלא, אני אוהבת שמשתפים איתי פעולה.
אבתיסאם מראענה: אז אנחנו פשוט נצא לעשר דקות, ענבל ומשה נקש אתם מוזמנות להכין את המצגת, עשר דקות ואנחנו נחזור.
אבתיסאם מראענה: השעה 12:17 אנחנו נחזור ב-12:25.
אבתיסאם מראענה: מספיק זמן, תודה.
אבתיסאם מראענה: אוקי, חברות וחברים, אנחנו מחדשות את הדיון ואנחנו נשמח לתת לניר פוגל, מרשות האוכלוסין, שיציג בפנינו את הסקר, בנושא אי מימוש היתרים להעסקת עובד זר בסיעוד.
אבתיסאם מראענה: אנחנו מדברות על 23 אלף היתרים, שלא ממומשים.
אבתיסאם מראענה: שלך.
ניר פוגל: תודה רבה, תודה רבה על ההזדמנות.
ניר פוגל: אז באמת, דיברנו פה הרבה על הנושאים של מחסור ועל הנושאים של אי מימוש, אז אני רוצה להציג סקר.
ניר פוגל: סקר שלנו, של הרשות, משותף עם סימי, כשהביצוע היה של חברת מדגם.
אבתיסאם מראענה: אתה מייצג את מדגם?
ניר פוגל: לא, אני מהרשות אוכלוסין.
אבתיסאם מראענה: אז, למה אמרת אני והם?
ניר פוגל: סקר של הרשות, משותף עם סימי, בבצוע של חברת מדגם.
אבתיסאם מראענה: עכשיו אני מבינה.
אבתיסאם מראענה: כן, בבקשה.
ניר פוגל: (הצגת מצגת) טוב, אז סקר שנערך על ידי מדגם, עם מדגם שכבות מייצג, עם 804 מרואיינים, שהם בעלי היתר בסיעוד תקף, שיכולים להעסיק עובד זר ועל פי המערכת המחשובית שלנו ברשות, מופיע שהם אינם מממשים את ההיתר.
ניר פוגל: סקר שהוא סקר טלפוני.
ניר פוגל: הוא בוצע בחודשים אוקטובר ונובמבר.
אבתיסאם מראענה: איך בחרתם את ה-800?
ניר פוגל: מתוך, הנה עוד מעט אני אגיע לזה, מתוך כלל, יש לנו במערכת את כלל, אלה שהם בעלי היתרים תקפים, שאני אומר, שאצלנו במערכת המחשובית, זה אומר שאנחנו רואים שאין להם את השידוך של מטפל זר.
ניר פוגל: אז אני מדגיש רק שזה ממצאים ראשונים של הסקר ונתחיל.
ניר פוגל: אז כשגזרנו את הנתונים לקראת הסקר, בספטמבר, היה מדובר על סדר גודל של 23 אלף בעלי היתרים שאינם מממשים.
ניר פוגל: צריך לציין, שבחלוף הזמן הקצר האלה, חודשיים, שלושה חודשים שעברו, צומצם כבר המספר הוא, נכון להיום עומד על 20 אלף, יש כאן את המספרים שהם נכונים להיום.
ניר פוגל: ישנם 77 אלף בעלי היתרים.
ניר פוגל: ישנם 57 אלף עובדים זרים חוקיים ו-14 אלף לא חוקיים, סדר גודל היום של 20 אלף בעלי היתרים, שאינם ממומשים.
ניר פוגל: קצת על אוכלוסיית הסקר, קצת על הדמוגרפיה.
ניר פוגל: מבוגרים מעל גיל הפנסיה: 92 אחוזים.
ניר פוגל: בין גיל 18 לגיל פנסיה: 7 אחוזים.
ניר פוגל: קטינים: אחוז אחד.
ניר פוגל: זה גם די דומה לאוכלוסייה שהם כן ממשים, שהם כן מעסיקים.
ניר פוגל: 80 אחוזים: קיבלו ומקבלים קצבה מבטוח לאומי.
ניר פוגל: 20 אחוזים: לא מקבלים.
ניר פוגל: וכשמסתכלים על סטטוס - - -
אבתיסאם מראענה: מתי הסקר בוצע?
ניר פוגל: באוקטובר נובמבר, ממש לפני חודש.
אבתיסאם מראענה: טרי.
ניר פוגל: טרי.
ניר פוגל: מסתכלים על סטטוס ההעסקה כיום, בקרב האוכלוסייה הזאתי, אנחנו רואים שיש 78 אחוזים מעסיקים, איזשהו מטפל.
ניר פוגל: זאת אומרת, כמעט 80 אחוזים, זה לא שהם ה-20 אלף האלה נשארים לבד, ללא מטפל וללא עזרה.
ניר פוגל: רואים שמעסיקים יותר עובד ישראלי, 42 אחוזים: מעסיקים עובד ישראלי.
ניר פוגל: 36 אחוזים: מעסיקים עובד זר, בכל זאת.
ניר פוגל: כשלגבי העסקת עובד זר, מה שאפשר לראות, זה שמבחינת הסטטוס כיום.
ניר פוגל: 47 אחוזים: מעולם לא העסיקו עובד זר.
ניר פוגל: 17 אחוזים: העסיקו בעבר, כיום הם לא מעסיקים עובד זר ו-36 אחוז: כאמור, אלה שדיברנו עליהם, מעסיקים בהווה עובד זר.
אבתיסאם מראענה: אנחנו בעצם אומרות לפי הנתון הזה, שיש כולם בעצם, הם בעלי היתרים להעסקת עובד זר, אתה אומר 47 מעולם לא העסיקו, אבל מחזיקים את ההיתר, 36 הם כן מעסיקים ולא בהכרח עובד זר.
ניר פוגל: 36 אחוזים מעסיקים עובד זר.
אבתיסאם מראענה: והוא יכול להיות שהוא לא חוקי?
קריאה: כנראה.
אבתיסאם מראענה: כנראה, מה אני עושה עם ה-כנראה הזה.
משה נקש: תיכף.
אבתיסאם מראענה: נבין.
ניר פוגל: אז בוא נתייחס לאלה שלא מעסיקים, שזה 64 אחוזים, לא מעסיקים עובד זר.
ניר פוגל: אם מתייחסים לאותם 17 אחוזים שכן העסיקו בעבר, בהווה הם לא מעסיקים, אבל בעבר הם כן העסיקו, הסתכלנו על משך העסקה שלהם וראינו שמשך העסקה שלהם עם העובד הזר האחרון שהיה אצלם, הוא היה משך העסקה קצר יחסית, כמעט 78 אחוזים: העסיקו פחות משנה, 50 אחוזים: העסיקו פחות משלושה חודשים את העובד הזר האחרון.
ניר פוגל: כשמסתכלים על סיבת סיום העסקה, רואים שזה 50/50, 50 אחוזים: מהמקרים זה העובד שפוטר, 50 אחוזים: מהמקרים העובד עזב.
ניר פוגל: קצת מסתכלים על הסיבות לאי העזיבה, לפי הדיווחים של אותם נשאלים שענו לנו, אז 23 אחוזים: אומרים שהוא חזר אל ארץ המוצא, 19 אחוזים: אומרים שהוא עבר לעבוד במקום אחר.
ניר פוגל: הדברים שגם דיברנו פה בוועדה.
ניר פוגל: לגבי אלו שמעולם לא העסיקו: 47 אחוזים כאמור.
ניר פוגל: שאלנו על הכוונות ביחס למימוש ההיתר, אז לפי ההצהרה 68 אחוזים: אמרו שהם כן התכוונו להעסיק, לפחות בתווך זמן קצר, מאז שהם הוציאו את ההיתר, 32 אחוזים: אומרים שהם הוציאו את ההיתר הזה, בעצם, לשעת צורך עתידית, אז זה חלק מאותו, צריך להגיד את זה, חלק מאותו סיפור של מחסור, של ה-20 אלף, הם גם כאלה, יש בעלי היתרים שהם לא מעוניינים כרגע, גם להעסיק ולשעת צורך הם יוציאו את ההיתר, אם הם חיפשו בפועל, אז מעל מחציתם לא חיפשו, מצהירים שלא חיפשו בכלל עובד זר.
ניר פוגל: שאלנו אותם, נתנו להם כמה היגדים ושאלנו אותם על מידת ההסכמה שלהם, כאן בתרשימים האלה, מה שבכחול, אז האלה שאמרו, שהם מסכימים עם ההיגד במידה רבה, או במידה רבה מאוד, השאר, או שלא מסכימים, או שמסכימים במידה מועטה.
ניר פוגל: אז כמה היגדים, העניין של יקר לנו מידי, זה בלט יותר 45 אחוזים הסכימו, קצת פחות מזה, אבל יש את זה גם משמעותי, חשש מהכנסת אדם זר, מעדיפים עובד ישראלי, 40 אחוז מסכימים, 60 אחוז לא מסכימים.
ניר פוגל: פחות מזה לא נדרש טיפול 24 שעות, זה 30 אחוזים, מעניין, חסר מקום בבית, הוא עניין זניח יחסית, 11 אחוזים אמרו.
ניר פוגל: דקדקנו באוכלוסייה הזאתי ושאלנו, רק בקרב אלה שאו העסיקו בעבר, או שהם בפועל, כן חיפשו עובד זר, מספר היגדים.
ניר פוגל: אז למה, מה הסיבה לאי העסקה כיום: חלק משמעותי אומר שפערים חברתיים תרבותיים, שאר הסיבות כאן, זאת אומרת, 35 אחוזים אמרו שהעניין הזה, 65 אחוזים אומרים שזה לא העניין, ושאר הסיבות, אנחנו שהם יותר מינוריות, התנסות שלילית בעבר, מיקום המגורים מהווה בעיה, הם יותר מינוריות.
ניר פוגל: עכשיו, הקבוצה השנייה, של האלה שכן מעסיקים כיום: 36 אחוזים.
ניר פוגל: לגבי משך העסקה, יש 32 אחוזים שמעסיקים כבר, יותר אפילו משנה, אבל רואים גם 17 אחוזים מעסיקים פחות מחודש, יכול להיות שזה גם חלק מאותו צמצום שאמרנו שזה ירד, מ-23 אלף בספטמבר, ל-20 אלף היום, עד שכבר הגיעו אליהם לסקר, הם כבר העסיקו וזה כנראה, כאילו, מה שנקרא העסקה חוקית, עובדים חוקיים.
ניר פוגל: תוך כמה זמן שאלנו אותם, את אלה שיש להם עובד היום, תוך כמה זמן לקח לכם למצוא את העובד הזר: 56 אחוזים: אומרים שזה פרק זמן קצר יחסית, של פחות מחודש.
ניר פוגל: 44 אחוזים: אומרים שיותר מחודש, אז עבורם שאלנו, כי יותר מחודש זה הרבה זמן, אז עבורם שאלנו את השאלות, מה הסיבה לחיפוש הממושך, לראייתם, אז היה את הטענה של כמחצית, כאן זה שאלת רבת ברע, אז מצטבר ליותר מ-100 אחוזים, אבל 50 אחוז: אמרו שיש סיפור של בעיית היצע של עובדים.
אבתיסאם מראענה: מחסור.
ניר פוגל: של מחסור וכמובן, שגם העובדים בוחנים, אם העובדים הזרים, שכן מגיעים, כי מגיעים, הגיעו אליהם עובדים זרים ו-29 אחוזים: אומרים שהם לא התאימו.
משה נקש: רק נחדד, שוב, בנקודה הזאת, ה-51 אחוז האלה שאמרו שאין היצע, הם בסוף עם עובד זר, זאת אומרת, הם אומרים היה קשה למצוא, לקח זמן למצוא, אבל עכשיו הם עם עובד זר.
משה נקש: זה הקבוצה הזאת.
ניר פוגל: כן ו-23 אחוזים: אומרים שהעובדים שהגיעו אליהם, הם בעצמם, לעובד זה לא מתאים, אז יש כאן גם וגם מה שנקרא.
ניר פוגל: קצת הסתכלנו על הבדלים עם פרפריה ותל אביב ומרכז, אז שקפים שראינו קודם, על העניין של העסקת הסטטוס, שכיום 78 אחוזים מעסיקים, 22 אחוזים לא מעסיקים, אז בפרפריה, אפשר לראות ששיעור ההעסקה הוא גבוה יותר 85 אחוזים מעסיקים, כשיש ייתרון לעובדים הישראלים: 48 אחוזים, אם אפשר לראות שמה, שבמרכז: 40 אחוזים, בתל אביב: 42 אחוזים, בפרפריה: 48 אחוזים, של עובדים ישראלים.
ניר פוגל: על הסיבות לסיום העסקה, עם זה היה 50/50 ארצית, אם העובד פוטר, או העובד עזב.
ניר פוגל: בפרפריה רואים, כן תמונה שיש, יותר עובדים שעוזבים, מאשר עובדים שמפוטרים, 55 אחוזים, לעומת 45 אחוזים, כשזה קצת מתהפך בתל-אביב ובמרכז, אז רואים גם את זה.
ניר פוגל: בכל מקרה, כאילו, בוא נגיד, שהסיבה השכיחה יותר לסיום העסקה, זה העזיבה של עובד, ממה שמפיטורין.
דורון רז: השאלות הם רק למשפחות?
ניר פוגל: זה שאלות שאנחנו מתקשרים, לפעמים המעסיק בעצמו, הוא איש הקשר גם והרבה פעמים זה המשפחה.
משה נקש: הנתונים האלה הם רק מהמעסיקים, אין שום דבר מהעובדים.
ניר פוגל: כן, כן, השאלון הוא על המעסיקים, אלה שהם בעלי היתרים שלא ממומשים, זה אוכלוסיית הסקר.
ניר פוגל: לגבי היגדים אחרים, אפשר לראות במקרה ואלה שלא מעסיקים עובד זר בפרפריה, שמעדיפים יותר עובדים ישראלים, אנחנו רואים שמה את ה-48 אחוזים, לעומת מרכז: 40 אחוזים ותל אביב: 35 אחוזים.
ניר פוגל: בתל-אביב אפשר כן לראות, שההיגד הזה, שזה סיפור יקר מידי, הוא קצת פחות שכיח, ממה שמרכז ובפרפריה, 37 אחוזים בתל-אביב ובקרב אלה שחיפשו עובד זר, או שהעסיקו בעבר, מה הסיבות לאי העסקה כיום, אותם היגדים, כאמור, אז בפרפריה רואים, פחות שכיח את ההיגד, שזה מדובר בפערים חברתיים ותרבותיים, שמונעים את העסקת הזר ויותר שכיח העניין, באמת שמיקום המגורים, מהווה בפרפריה, מהווה איזושהי בעיה, אנחנו רואים 37 אחוזים, לעומת במרכז: 14 ובתל-אביב: 5 אחוזים.
ניר פוגל: לגבי משך הזמן, אז כאמור, 56 אחוזים: לקח להם פחות מחודש ו-44 אחוזים, בקרב אלה שכן מעסיקים היום עובד.
ניר פוגל: אז בפרפריה רואים קצת היפוך מגמה, לוקח יותר זמן בפרפריה, למצוא את העובד הזר, זהו הטיעון למשך חיפוש ארוך, כי אין היצע, צריך להגיד שהוא שכיח יותר, דווקא, בתל אביב, אפשר לראות 59 אחוזים ציינו שהם מסכימים עם ההיגד הזה, לעומת 47 אחוזים ו-50 אחוזים.
ניר פוגל: אני חושב שזה השקף האחרון, אז זהו, תודה רבה.
אבתיסאם מראענה: תודה רבה, אז בעצם, בשורה תחתונה, מה בעצם אתם, מה אנחנו לומדות ולומדים מהסקר שיצאתם אליו, אני מנסה לכוון, בעצם, אם הסקר הזה מייצג בעניין של 23 אלף, אז אתה גם ירדת ל-20 אלף, האם הוא, בעצם, המשמעות של הדבר, שיש לנו קרוב ל-8,000 בעלי היתר של עובדים זרים, בלי שהם רשומים אצלכם ברשות האוכלוסין, האם אני מדייקת?
משה נקש: כן, באם מתרגמים את האחוזים האלה לכל הפער, כמו שעשית בחישוב נכון, זה בסביבות 7,000 עובדים, שכנראה מועסקים אצל מטופלים סיעודיים, או 7,000 מטופלים סיעודיים שמעסיקים עובדים, שוב, זה לפי הדיווח שלהם, חלקם כבר הסדירו מעמד בחלוף הזמן, כמו שהסברנו, גם זה מוריד את הפער, חלקם, בהבנה שלהם מעסיקים עובד, אבל אולי יש איזשהו פער שהם מבינים רשום או לא רשום, מוסדר, או לא מוסדר, כלומר, יכול להיות שמשפחה מעסיקה עובד והם הגישו בקשה לוועדה ונדחו וקיבלו תקופת התארגנות, מבחינתם יש להם עובד, הם אמרו יש לנו עובד וזה גם יכול להיות, עוד איזשהו הסבר לפער הזה, אבל בגדול, ניתן לראות שמדובר בכמות - כמו שאת אמרת, גברתי היושבת ראש – לא מבוטלת של אנשים, שיש להם פתרון, זאת אומרת, ראינו, גם עובדים זרים וגם עובדים ישראלים, קבוצה מאוד נכבדה, מכל הקבוצה הזאת, יש להם פתרון טיפולי כלשהו.
אבתיסאם מראענה: מה אנחנו עושות עם זה?
משה נקש: אז קודם כל, מן הסתם, אנחנו קוראים למי שלא יודע , אם הדבר הזה מוסדר, או לא מוסדר, כי אנחנו רואים שכנראה, יש פה איזשהו פער.
אבתיסאם מראענה: זה אלפים.
משה נקש: אם אנחנו נעשה כמו שענבל אמרה, משהו פרואקטיבי מצידנו וננסה לחפור קצת יותר ולהבין למה יש פה פער, שאנשים שחושבים שהם מעסיקים ואצלנו רשום שלא, יכול להיות שוב, יכול להיות שזה פער בהבנה ובזה שהוא אומר אני הגשתי לוועדה, או אני קבילתי זמן התארגנות, מבחינתי אני מעסיק וזה בסדר ויכול להיות שזה פשוט, חוסר הבנה של תהליכים שצריכים לבצע, אוקי, שצריך ללכת ולהגיש בקשה ודרך לשכה פרטית ולרשום את העובד כמו שצריך ואנחנו ננגיש את המידע מצידנו, איך אתה יכול לברר, אם העובד רשום אצלך, או לא רשום אצלך, כחוק.
אבתיסאם מראענה: רגע, שאלה ואם יתברר לנו שיש לנו בעצם, 5,000 מקרים שכאלה, משפחות שכאלה, שמעסיקות עובדים זרים, שלא רשומים אצלכם כחוק, בעצם, מגלים ש-5,000 הם בעצם, לא חוקיים ואי אפשר, הם לא עומדים בתנאי הסף, אז מה עושים עם הדבר הזה, זה מספר עצום.
משה נקש: זה בדיוק מתחבר לדיון הקודם, זה כנראה, האנשים שנמצאים כרגע בתקופת ההתארגנות.
אבתיסאם מראענה: באמת.
משה נקש: או שהם בתקופת ההתארגנות, או שהם פשוט צריכים לפנות והם לא יודעים שהם היו צריכים לפנות אלינו לוועדה, כדי לבחון את הדברים האלה.
אבתיסאם מראענה: אז אוקי, אני רוצה כותרת, מה אני יעשה, עכשיו אני רוצה כותרת, בוא נתארגן על כותרת שאומרת כזה דבר, מה אתה קורא עכשיו לציבור, שהוא מחכה, אנחנו מדברות, זה גם לא רק לציבור, זה גם לא כותרת, אני חושבת שזה אחריות שלנו פה להגיד, יש אלפים של בתי אב, שבעצם, מעסיקים עובד זר לא חוקי ומה אתה אומר להם?
אבתיסאם מראענה: עכשיו תלכו, לרשות האוכלוסין ולאתר ומה תעשו, אחד, שתיים, שלוש.
משה נקש: אז אני אומר, יש באתר שלנו את הבירור סטטוס מידע של עובד זר וכל עובד זר יכול להזין שם את הפרטים שלו ולראות, אם הוא מוסדר או לא מוסדר, אוקי, גם המעסיק יכול לעשות את זה וגם העובד הזר יכול לעשות את זה, זה הצעד הראשון, קודם כל להבין ואם לא, יש את הלשכות הפרטיות, שזה חלק מתפקידם לסייע, בלהגיש בקשה אלינו, או בלנסות להסדיר את התהליכים של הרישום, כי יכול להיות, ששוב, יכול להיות שאנשים לקחו עובד וכרגע, חשבו שזה בסדר ואולי זה לא, חשבו שזה מוסדר ואולי זה לא מוסדר וכמובן, שוב אמרתי, יש גם כאלה שכבר הסדירו.
קריאה: והדבר השלישי באמת, שהם פוחדים כנראה.
אבתיסאם מראענה: פוחדים ממה?
משה נקש: יכול להיות שמעסיקים עובדים שגם פה עשרים שנה ומבינים שאין מה לעשות, אבל לוקחים את הצ'אנס ואומרים אני עם סיעודי אז אני מעסיק.
רותם שחבר: אבתיסאם, אני יכולה להתערב, כי אני מכירה את השטח.
רותם שחבר: כשאני חיפשתי לאמא שלי עובדת זרה, אנשים ואנשים שומרי חוק אמרו לי, רותם, מה הסיפור הזה עם החוקי, לא חוקי, פשוט תעסיקי עובדת זרה לא חוקית והסתבר לי, שלא מעט מחבריי הטובים, אנשים שומרי חוק, מעסיקים עובדים לא חוקיים, בידיעה, כי הם פשוט הרימו ידיים מלנסות למצוא, זה יכול להיות אמא חולת אלצהיימר ולא מצאו לה עובדת זרה, כאילו, זה נפל בפעם הראשונה שזה, מצאו עובדת זרה טובה פה בארץ, היא לא מתאימה לזה והם ממשיכים איתה בידיעה צלולה שיש סיכוי שמשטרת ההגירה, מה שנקרא, אבל זה מצב שקודם כל, כשאנשים שומרי חוק מגיעים למצב הזה, שהם כבר וויתרו על החוקיות של האירוע, אנחנו צריכים לשאול את עצמנו שאלה מאד רצינית, אולי החוק צריך לחשוב עליו.
אבתיסאם מראענה: קודם כל, יכול להיות שהחוק לא סבבה, שזה גם תמיד ככה, יכול להיות שאנחנו גם לא סבבה וזה גם לפעמים ככה ולפעמים אנחנו גם רוצות ורוצים להקטין ראש, כי בסדר, זה שיטת המצליח.
רותם שחבר: לא אבל יש פה עניין.
ענבל משש: אנחנו בהחלט, לא נעודד העסקה שלא חוקית, או בכלל באופן כללי, פעילות שהיא בניגוד.
רותם שחבר: לא, חלילה, חלילה, תקשיבי, אני לא העסקתי עובדת זרה, בגלל הנושא הזה של החוקיות, כי לנו זה היה מאוד חשוב, אבל אני אומרת את זה ואני חושבת שכדאי שנחשוב על הדברים האלה, כי הרבה אנשים שומרי חוק, אוקי, מגיעים למצב שהם הביאו עובדת זרה מחו"ל, העובדת זרה הזאת פתחה אצלם עסק בבית ללקים, סתם, דוגמא למשהו ששמעתי, הם פיטרו אותה ואז הם רוצים לדעת ולהבטיח שאותה עובדת שהם מביאים לאמא שלהם, שהיא חסרת אונים, תהיה עובדת טובה והם בוחרים אותה מהארץ, כי ככה הם יודעים שזו אישה שהם יכולים לעבוד איתה וזה לא משהו שאתה בוחר דרך האינסטגרם, לא אנסטגרם, אבל וצריך לתת על זה את הדעת.
אבתיסאם מראענה: תודה רותם תודה.
דורון רז: אני חושב.
אבתיסאם מראענה: רגע, חברות וחברים, יש לנו רשימת של דוברות ודוברים מהסבב הקודם, ששווה לתת להם את הזה - -
דורון רז: הערה קטנה, זה מתחבר עם מה שאמרתי.
דורון רז: אז יכול להיות שלא בגדול להלבין עובדים, אבל לפחות את העובדים האלה, שכבר מטפלים וכבר יש שביעות רצון וכבר מצאו פתרון לאנשים שהם בקושי אמיתי, אותם, אם הם לא עונים לקריטריונים האלה, באופן חריג, בגלל הקורונה, בגלל הדברים, היו צריכים לקחת ולהכשיר אותם.
משה נקש: דורון, ידידי, זה מה שעשו בדיוק בהוראת השעה הקודמת.
משה נקש: זה בדיוק מה שעשו, לקחו עובדים שנדחו וקראנו להם ואשרנו את מי שניתן היה לאשר, לפי הוראת השעה, אוקי, זה בדיוק התהליך שעשינו וכשתגמר תקופת ההתארגנות הזאת -ענבל אמרה את זה בוועדות קודמות – כל הדברים האלה ייבחנו לטובת המטופלים אנחנו נעשה אותם, זה הכוונה.
דורון רז: בזה אני בטוח.
ענבל משש: גם מי שמעסיק כדאי באמת, אלף להעסיק באופן חוקי, זה וודאי, אבל יש כיום אפשרות להגיש לוועדה ההומניטרית, גם מי שלא עונה על תנאי הסף, אתם מכירים את זה מהוראת שעה הקודמת, כי בסוף אנחנו רוצים, אמרתי כל פעם, להכווין התנהגות ואנחנו רוצים שאנשים יפעלו על פי החוק, אז אם יש כרגע הקלה רגולטורית שהנחתה השרה, לאפשר תקופת התארגנות עד ה-30.6 למי שנדחה בהחלטת הרשות ולכן חשוב, גם הנושא הזה, אי אפשר לעשות מה שרוצים ואחר כך להגיד, לא סליחה, לא מכוון כלפייך, אי אפשר לעשות מה שרוצים, להגיד החוק לא בסדר, אנחנו לא בסדר, מצאנו את העובד הזה ואחנו נעסיק אותו לא חוקי ועכשיו תפתרו לנו את כל הבעיות של העולם.
אבתיסאם מראענה: אוקי אז זה לוקח אותי - - -
עינת קולמן: יחד עם זה, אני רק רוצה להגיד, בנושא של היתרי העסקה, יש המון היתרי ההעסקה שלא משתמשים בהם, בגלל כל הבעיות שמוסדרות פה ואם הבעיות האלה היו מסודרות בחקיקה, אם העובדים הזרים היו יודעים, שהם באו לטפל ולא לשדרג הכנסה, אז הכול היה פה טוב ולכן אנחנו צריכים לעשות שינוי חקיקה ולעשות את זה כמה שיותר מהר, כי זה לא תעשייה, זה אנשים, זה החיים שלהם - -
אבתיסאם מראענה: תודה, עינת.
עינת קולמן: מי שאין לו עובד זר, הוא מחר לא בחיים, או בבית חולים, אז לכן צריך לדאוג להם לעשות את זה במיידי.
אבתיסאם מראענה: עינת, יקירה תודה.
אבתיסאם מראענה: אז בעצם, שאלה אחרונה ואז אני רוצה להעלות לזום, את מי שלא דיבר איתנו קודם ונרשם, אז בעצם וזה שאלה אליך, נקש, בעצם, איך התוצאות של הסקר, משפיעים על כל הסוגייה של הארכה שלכם לגבי המחסור, מה עכשיו, איך אנחנו מתארגנות מחדש על כל הסוגייה הזאת?
משה נקש: אז, קודם כל, אנחנו מבינים שיש פה באמת, פערים בין ה-לבוא ולהציג 77 אלף בעלי היתרים, 57 אלף עובדים זרים חוקיים, המחסור הוא 20 אלף, זה לא ככה, זאת אומרת, אם מהסקר עולה ש-52 אחוז מאלה שיש להם היתר, לא חיפשו בכלל עובד זר ו-32 אחוזים מראש אמרו שהם לא התכוונו להעסיק ולחפש עובד זר, אלא הוציא לשעת הצורך, אז זה קודם כל, מצביע על מספרים הרבה יותר נמוכים ומתחבר לזה כל מה שאמרה פה השרה ואמר תומר ואמרה ענבל, של הרצון שלנו הוא לעשות מה שניתן, כדי שייכנסו לפה כמה שיותר עובדים זרים חדשים וכמובן, שכמה שיותר במסגרת ההסכם הבילטרלי ואנחנו נותנים הקלות ואנחנו נותנים את תקופת התארגנות, כל מה שאפשר לעשות, מתוך העובדים שנמצאים וחדשים שיבואו, כדי לצמצם.
אבתיסאם מראענה: אוקי, שאלה אחרונה באמת, שלי, כי זה מעורר אצלי סקרנות מדהימה.
אבתיסאם מראענה: תגידו לי, עכשיו, אנשים שמחזיקים היתר והם לא מעסיקים עובד זר, אחרי הממצאים של הסקר, האם יש שמה קריטריונים שבהם מוגדר, כמה זמן אתה בעצם, יכול להחזיק בהיתר ואתה לא מממש אותו.
משה נקש: לא, אין קריטריון שאומר, תוך כמה זמן, אם לא תשתמש אנחנו ניקח לך את ההיתר.
אבתיסאם מראענה: הנה, עובדתית אנחנו.
משה נקש: משתי סיבות.
משה נקש: סיבה ראשונה אנחנו לא רוצים לפגוע באנשים.
משה נקש: אנשים הוציאו את זה, כי הם חושבים שהם יצטרכו, ילך להם יותר מהר וזה בסדר, זה לגיטימי, אין פסול בזה שהוא יחזיק את ההיתר לשעת הצורך והסיבה השנייה, זה שאנחנו לא רוצים לעודד העסקת עובדים זרים אצל מי שלא רוצה, יכול להיות שהוא אומר, כרגע אני מסתדר עם ישראלי, למרות שיש לי היתר, אני לא רוצה זר, אני מסתדר עם ישראלים עם כמה שעות, אז אני כמדינה, לא רוצים לדחוף אותו, לך תעסיק עובד זר, כי אם לא ניקח לך את ההיתר.
ענבל משש: בעבר, אני רגע טיפה אשלים על משה, אני מסכימה על כל מה שהוא אמר, אבל בעבר, ההיתר היה לשנה אחת ואחר כך, עוד פעם, במגמה להקל את כל הבירוקרטיה למטופל הסיעודי, שממלא מתקשה, אז בחנו ונתנו תקופה של ארבע שנים היתר, אגב, זה חריג, אין את זה בענפים אחרים, זה הענף היחידי.
משה נקש: גם להקל כלכלית.
ענבל משש: כן, גם הנושא הזה של העלות של ההיתר, היא מאוד מופחתת זה 310 ₪ ל-4 שנים של היתר, אז זה מתחבר לגישה המקלה כלפי האוכלוסייה של המטופלים הסיעודיים, אבל אני מסכימה שזה חלק מהפערים שנוצרים במערכת, אולי, אני לא הייתי אומרת לקצר את תקופת ההיתר, אבל לחשוב על פתרונות אחרים.
דורון רז: אין שום בעיה, ברגע שיודעים את האמת ואתם עושים עבודה נהדרת, יודעים את האמת, אז אין בעיה לחיות עם זה.
אבתיסאם מראענה: דורון רז, אנחנו לא פתחנו פה, תיכף יגישו לנו קפה שחור ואנחנו נתחיל פה לעשות שיחות קפה וזה לא, זה דיון שצריך להסתיים, ממש תוך 12.5 דקות.
אבתיסאם מראענה: אני רוצה לתת, לשנהב רענן, את זכות הדיבור, של שלוש דקות, כי הוא פשוט המתין בסבלנות מאוד יפה.
אבתיסאם מראענה: איפה אתה אדוני?
אבתיסאם מראענה: שלום.
רענן שנהב: אני פה על הקו.
רענן שנהב: תודה רבה לך כבוד יושבת ראש הוועדה ולכל המשתתפים.
רענן שנהב: קודם כל, אני רוצה להעלות מה שעינת קולמן אמרה, באמת, צריך לשנות את החקיקה בענף הזה.
רענן שנהב: צריך להבין, זה לא ענף עבודה רגיל, שאנשים באים, מחתימים שעון והולכים הביתה, שאפשר להכיל כאן שעות עבודה, מנוחה.
רענן שנהב: זה ענף אחר, ענף ייחודי באופי ובתעסוקה והוא צריך להיות מוחרג.
רענן שנהב: אני לא אומר שהעובדים צריכים להיפגע בזכויות, הזכויות שלהם פשוט, צריכות להיבנות באופן שונה בתוך הענף הזה ואי אפשר לשנות את השיטה של העסקה בענף הזה, בלי להסדיר את החקיקה המתאימה והרלוונטית.
רענן שנהב: לגבי, הנושא הזה של, משהו שאמרה ענבל, לגבי אי מיצוי המכסות של הלשכות.
רענן שנהב: הסיבה ש - - (השיחה נותקה)
אבתיסאם מראענה: לא, אני לא שומעת אותך, אתה מתנתק לי.
משה נקש: מה שהוא רצה להגיד, זה שהמכסה של הלשכות הפרטיות מתאפסת כל רבעון, דבר שכבר אינו נכון, כי בהנחיה שענבל הוציאה ללשכות, א' אנחנו מסתכלים על זה כבר, כמעט ברמה חציונית, זאת אומרת, אנחנו גוררים מכסה שנותרה מרבעון ולרבעון ויתרה מכך, לשכה שמצתה את כל המכסה שלה, אפשרנו לה, א' להקדים מתוך רבעון הבא וב' גם תוספת על חשבון העובדים הבילטרליים אם יביאו, זאת אומרת, אנחנו לא אומרים זהו, אין מכסות, לא נותנים.
רענן שנהב: זה רק ברבעונים האחרונים.
אבתיסאם מראענה: רענן, אתה רוצה להגיד לי מה זה רוחבי ולא ספציפי עכשיו, מה היה לפני חודשיים.
רענן שנהב: כן, בהחלט, אחד מהדברים כיום כל הדרישות של העובדים הסחטנות, זה הכול תוצאה שהחלו כללים של שוק חופשי, בשוק הזה של עובדים זרים.
רענן שנהב: שוק שצריך להיות מפוקח ותחת שליטה והסדרה של הרשות.
רענן שנהב: הרשות נותנת את ההיתרים ואומרת, ואומרת תעשו מה שאתם רוצים, יש חופש העיסוק, העובדים לא יכולים לעשות מה שהם רוצים ומה שבא להם, אין היום אפילו בהסכמים הבילטרליים, כל עובד שמגיע לארץ, יכול להגיד אחרי יום יומיים, לא מתאים לי העבודה וללכת לאן שהוא רוצה לעבוד והרשות תגיד לו, מותר לך זה החוק, התאגיד יגיד-מותר לו זה החוק.
אבתיסאם מראענה: תודה רענן.
אבתיסאם מראענה: משה רוטמן, נמצא איתנו בזום?
אבתיסאם מראענה: ותעלו בבקשה גם את שמואל מזרחי, הסתדרות הגמלאים.
נועה בן שבת: בתחום של העסקת עובדים, שוק מפוקח, אני לא יודעת למה הכוונה, מה הכוונה שוק מפוקח?
נועה בן שבת: אני פשוט לא הצלחתי להבין, למה הכוונה שיש שוק מפוקח על ההעסקה הזאתי, למה הכוונה, איפה יש לנו שוק עבודה מפוקח?
אבתיסאם מראענה: את אומרת שאין לנו שוק עבודה מפוקח?
נועה בן שבת: מה זה אומר?
נועה בן שבת: מה זה אומר שוק עבודה מפוקח?
נועה בן שבת: יש לנו תנאי עבודה שיצרו איזושהי מסגרת חוקית, אבל מעבר לזה, להגיד שהעבודה תהיה עבודה מפוקחת, מה זה אומר?
נועה בן שבת: זה כבילה?
נועה בן שבת: זה אומר מה?
עינת קולמן: מהשטח, אני יכולה להגיד, שנניח סתם, נושא אחד, עובד יכול להגיע היום ומחר להחליט שהוא לא ממשיך, כלומר, אין איזושהי, אני יודעת ששומרי הזכויות יטענו שזה לא הוגן, אולי זה כבילה, אבל עדיין, עובד שמגיע ובסך הכול המתינו לו כל כך הרבה זמן ואחרי יומיים, שלושה, שבוע, חודש, החליט שלא מתאים לו, מסיבותיו שלו ויכול להיות שהם, אגב, סיבות אובייקטיביות, אבל נניח, שאנחנו נשים לב, אם אני חותמת חוזה אישי ואני נוסעת לחצי שנה, או נוסעת לתקופה מסוימת, כי זה מה שהחוק, מה שקבעתי וזה מה שחתמתי, זה מקרה שוק מפוקח.
קריאה: בסדר, אבל שוק מפוקח אין לנו בתחום העבודה, אני לא מכירה -