GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
תמר להבי: את מתארת איזה שהוא מצב שמשתחררים עצורים שביצעו עבירה של אלימות במשפחה או עבירה אחרת ובעצם יוצאים החוצה ואין המשך של תהליך שיקום, אז אני שואלת למה לא במקרים האלה ליצור איתנו את הקשר כדי שאנחנו נבנה את אותה תכנית בקהילה?
שלי גינת: של הטיפול את מדברת?
תמר להבי: של המשך שיקום.
תמר להבי: את אומרת שפה הם לא עוברים.
אבתיסאם מראענה: תמר, את אומרת שאין שום קשר?
תמר להבי: אין ממשקים, או אין מספיק ממשקים.
שלי גינת: יש קשר בעדכון של הקהילה, שזה מה שאנחנו מחויבים לעשות עם האוכלוסייה הזאת, והרבה פעמים הם לא מוכנים לשתף פעולה בעניין של טיפול.
אבתיסאם מראענה: לא, אבל היא שאלה שְאלה אחרת, סליחה, היא שאלה שְאלה מאוד טובה ומצוינת אפילו, היא אפילו רוצה לעזור לך, אבל את לא עוזרת לה לעזור לך.
אבתיסאם מראענה: סליחה על התקיפות, אבל היא אומרת: תיגשו אלינו, אנשים יוצאים מכאן, צריכים סל שירותים, במקום שיחזרו לאלכסנדרה שאומרת שהם בדלת מסתובבת, היא אומרת שיש פה משרד רווחה שאומר שתיעזרי בו.
שלי גינת: נשמח לקבל את השירות הזה.
אבתיסאם מראענה: זה מה שהיא אומרת לך.
שלי גינת: לא, נשמח לקבל את השירות.
שלי גינת: אני מכירה - - -
יוסף אדלשטיין: אני לא מכיר את השירות הזה.
אבתיסאם מראענה: אז בואו נדבר על השירות הזה שהיא מציעה.
יוסף אדלשטיין: אני אשמח לקבל את הטלפון שלך ולהעביר לך פרטים, חבל על הזמן, כמה שאת רוצה.
אבתיסאם מראענה: לא, זה לא חבל על הזמן, יוסי.
אבתיסאם מראענה: עכשיו אני רוצה להבין.
יוסף אדלשטיין: לא, אני אומר.
יוסף אדלשטיין: מבחינתי אני לא מכיר את השירות הזה שמשרד הרווחה מעמיד.
יוסף אדלשטיין: תני לי את ה - - -
אבתיסאם מראענה: תמר, מה זה השירות הזה?
תמר להבי: משרד הרווחה מטפל באוכלוסיות רווחה, גם בקרב אוכלוסיית הזרים, גם השוהים הבלתי חוקיים.
תמר להבי: ברגע שיש מצב שעלול לסכן את המשפחה, את החברה, את הקהילה וצריך התערבות שלנו אז אנחנו נטפל גם באוכלוסייה זרה.
יוסף אדלשטיין: אין שום בעיה.
יוסף אדלשטיין: אני מתחייב, גם השב"ס וגם אני מתחייב להעביר לך פרטים של כל אחד כזה שמשתחרר.
תמר להבי: אוקיי, מעולה.
אבתיסאם מראענה: אני צריכה את הדבר הזה לפרוטוקול.
אבתיסאם מראענה: יוסי, אתה אומר שאתה מתחייב להעביר את השמות למשרד הרווחה להמשך טיפול במשרד, מה זה מתחייב?
אבתיסאם מראענה: על מה אתה מתחייב?
אבתיסאם מראענה: כמה זמן אתה מתחייב?
אבתיסאם מראענה: מתי אתה מתחיל את הדבר הזה?
אבתיסאם מראענה: אתה רוצה לשבת איתם על תכנית להבין מה זה?
יוסף אדלשטיין: אני ברגע שיש לי – אני לא אחראי על התחום של משרד הרווחה כי אני לא מכיר כזאת תכנית.
אבתיסאם מראענה: מה זה מתחייב?
אבתיסאם מראענה: אתה כיוסי עכשיו מתחייב - - -
יוסף אדלשטיין: אני מתחייב להעביר לה את הפרטים של מי שעומד להשתחרר.
אבתיסאם מראענה: הפרטים האלה מעולם לא עברו למשרד הרווחה?
אבתיסאם מראענה: אתם דרשתם מהם?
יוסף אדלשטיין: לא, אני גם לא מכיר - - -
אבתיסאם מראענה: שנייה, יוסי, תירגע.
אבתיסאם מראענה: אח שלי, אנחנו לא בריב, אני מנסה לעזור לנו פה.
יוסף אדלשטיין: לא, לא בריב, אני לא מכיר כזה שירות שהם נותנים, הנה גם הם לא מכירים.
אבתיסאם מראענה: מעולם לא פניתם לרשות האוכלוסין בשביל לקבל את השמות?
תמר להבי: יש לנו ממשקים עם רשות האוכלוסין.
תמר להבי: מה שעולה כאן היום בוועדה אני שומעת עליו לראשונה.
תמר להבי: אני לא ידעתי שיש מצבים כאלה שאנשים משתחררים ואין איזה שהוא המשך של שיח.
שלי גינת: ממה שאני יודעת, לגבי האוכלוסייה הזאת שלא ניתן להם הטיפול בקהילה, אם את אומרת שיש אפשרות אנחנו נשמח.
שלי גינת: אני אישית מוכנה לעבור באגף, לבדוק כל מי ששפוט על אלימות במשפחה, לבדוק - - -
תמר להבי: לא, אני מנסה לחשוב למה באופן אוטומטי פניתם למוקד לפליטים כשאנחנו בעצם גוף מאוד מוסדר במדינה שיכול לתת את הסיוע הזה.
אלכסנדרה רוט גנור: אם יורשה לי, כי האשרה שלהם לא מאפשרת לקבל לא שירותי רווחה, לא שירותי רפואה.
אלכסנדרה רוט גנור: האשרה שלהם לא מאפשרת לקבל שום דבר.
אלכסנדרה רוט גנור: הם לא מקבלים שירותי רווחה.
תמר להבי: הם מקבלים שירותי רווחה, נכון שהם מוגבלים בגלל היעדר שירותים אחרים ש - - -
יוסף אדלשטיין: הם מקבלים שירותי חירום אצלכם ואתם אומרים שאין לכם תקציב.
יוסף אדלשטיין: אבל את רוצה?
יוסף אדלשטיין: תאמיני לי, בחפץ לב אני אעביר לך.
אבתיסאם מראענה: טוב, בואו אני אעשה לכם סדר, בשביל שנצא קצת עם לפחות תחושה שאנחנו עושות עבודה טובה וניישם אותה.
אבתיסאם מראענה: בואו נסכם ככה, לרשום לפרוטוקול, יוסי, אתה מקבל את המידע של אותם שוהים שצריכים להמשיך לעבור לקבל את כל שירותי הרווחה שמשרד הרווחה אומר שיש לו את התכניות, ללא קשר אם אני לא יודעת אם יש לכם עכשיו במשרד הרווחה את אותן תכניות לגבי אותן אוכלוסיות שהם שוהים בלתי חוקיים והם מוכרים לרווחה ומותר להם ולא מותר להם, את בעצם מתחייבת כן לבנות תכנית עבור אותה קהילה שבה את רוצה שהם ישתקמו.
אבתיסאם מראענה: האם את מתחייבת?
תמר להבי: יש לי כמה מגבלות לגבי אנשים מכורים.
אבתיסאם מראענה: מכורים?
תמר להבי: מכורים.
אבתיסאם מראענה: נכון, זו סוגיה שעלתה אצלנו.
תמר להבי: שם אני צריכה גם את משרד הבריאות ואין לי כרגע - - -
אבתיסאם מראענה: אז דברי איתי על הסוגיה הזאת.
תמר להבי: אוקיי.
תמר להבי: אבל בתחום של אלימות במשפחה ופגיעות מיניות בהחלט אנחנו יכולים ליצור מעטפת כפי שאזרח רגיל מקבל בתוך הקהילה.
אבתיסאם מראענה: המעטפת קיימת?
קריאה: אני מנסה רגע להבין.
אבתיסאם מראענה: רגע, תני לי לסיים את הסוגיה.
תמר להבי: כן.
אבתיסאם מראענה: את פשוט רוצה להתחיל לעבוד עם אותה אוכלוסייה.
תמר להבי: נכון.
תמר להבי: אני רוצה לעשות את החיבורים, כל אחד ברשות שלו.
אבתיסאם מראענה: על כל מה שקשור באלימות מינית וכל מה שקשור באלימות בתוך המשפחה, את אומרת שהמעטפת קיימת, יש לך הנגשה שפתית ויש לך איך לעבוד עם אותה קהילה, את מוכנה ליישם.
אבתיסאם מראענה: התכנית לגבי מכורים, את אומרת שעדיין אין לכם את הדבר הזה.
תמר להבי: אין לי את היכולת חוקית.
אבתיסאם מראענה: חוקית?
אבתיסאם מראענה: מה זה אומר חוקית?
תמר להבי: זה אומר שכדי לשלב אנשים במסגרות הטיפוליות שלנו של מכורים לסמים אני חייבת ביטוח בריאות ולאנשים האלה אין ביטוח בריאות.
אבתיסאם מראענה: סגרנו את הסוגיה.
אבתיסאם מראענה: את בודקת עם משרד הבריאות?
תמר להבי: זה כל הזמן בבדיקה.
אבתיסאם מראענה: אני יודעת שהדבר הזה כן מתקדם.
אבתיסאם מראענה: לגבי ביטוח בריאות זה כן מתקדם.
אבתיסאם מראענה: השאלה היא כזאת, האם אפשר להחריג, אבל יכול להיות שזה לא שאלה אלייך, יכול להיות שזו שאלה שאנחנו נתגלגל איתה, אבל חשוב לי שתהיה בפרוטוקול, האם הסוגיה הזאת שאנשים מכורים שיוצאים ממערכת, הם יוצאים מכלא והם מכורים, אנחנו זורקים אותם החוצה, הם ימשיכו להשתמש בסמים, אולי הם יהיו – הם יהיו אלימים כי מה לעשות, אז האם ניתן להחריג את אותה אוכלוסייה של מכורים?
תמר להבי: באיזה אופן להחריג?
אבתיסאם מראענה: יש להם ביטוח בריאות, אין להם ביטוח בריאות, זה חלק מסל רווחה.
תמר להבי: אם יש מישהו שיוכל לממן את ביטוח הבריאות שלהם או לתת להם ביטוח פרטי ניתן יהיה לשלב אותם.
אבתיסאם מראענה: שאלות?
אבתיסאם מראענה: כן, אדוני.
אילן שמש: אילן שמש ממשרד החינוך, האגף לחינוך ילדים ונוער בסיכון.
אילן שמש: אותי מעניין מה קורה לילדים מגיל שלוש עד גיל 18 של אותם מהגרים, שוהים וכן הלאה.
אילן שמש: אני יודע שבעבר, דרך אגב, שנתנו שירותי חינוך לילדים במסגרות כאלה.
אילן שמש: היה לנו בחדרה כזה מתקן של חבר'ה צעירים.
אילן שמש: מה שחשוב לי זה להעביר את המסר שכל ילד כזה, מגיל שלוש עד גיל 18, על פי האמנה לזכויות הילד זכאי לקבל מאיתנו, ממשרד החינוך, שירותי השכלה.
אילן שמש: זאת אומרת אם יש לכם ילדים כאלה פה אתם יכולים לדרוש מאיתנו ואנחנו בשיתוף פעולה טוב עם שב"ס בנושא הזה.
אילן שמש: אנחנו נמצאים בשמונה בתי כלא, אפילו בכלא עופר עם פלסטינאים.
אילן שמש: לכן מה שחשוב לי זה שתדעו שכל ילד כזה זכאי לקבל שירותי חינוך והשכלה עד גיל 18 מגיל שלוש.
אמל טאפש: אגב, לא רק ילד.
אמל טאפש: אני פה נותן השכלה למבוגרים שמכיתה א' מתחילים.
אילן שמש: כן, השכלת מבוגרים.
אילן שמש: זה סיפור אחר של המשרד.
אמל טאפש: יש לי פה כיתת חינוך שפתחנו אותה.
אילן שמש: כן, אבל זה לא במסגרת האמנה לזכויות הילד, זה משהו אחר, אלה כבר חיבורים אחרים.
אילן שמש: זה המסר שאני רוצה להגיד כי דברים משתנים.
אילן שמש: בעבר היה לנו מצב שהיו לנו הרבה ילדים בתוך מתקנים כאלה, לקראת גירוש, והילדים האלה זכאים לקבל השכלה והשכלה מלאה.
אמל טאפש: אני אענה לך.
אמל טאפש: אתה ממשרד החינוך, אני כמפקד כלא וכסוהר בשירות בתי הסוהר גאה במערך החינוך שנמצא בשירות בתי הסוהר, אם זה לילדים ואם זה למבוגרים.
אמל טאפש: גאה.
אמל טאפש: יש לנו כזה חינוך, יש מורות אזרחיות שמגיעות על בסיס יומי, נותנים חינוך מלקרוא ולכתוב.
אמל טאפש: ריגש אותי מאוד שאסיר שבחיים שלו לא כתב מילה, שהוא התחיל לכתוב ולקרוא בשפות, ואת כל זה רכש בתוך כותלי בית הסוהר.
אמל טאפש: זה ריגש אותי מאוד.
אבתיסאם מראענה: אוקיי, אדוני ממשרד החינוך, אתה בעצם אומר שאתה מלווה את התהליכים של אותם ילדות וילדים מגיל שלוש עד גיל 18 שהם מועמדים לגירוש ואתה דורש חינוך בתוך בית הסוהר.
אבתיסאם מראענה: מה זמן השהייה הממוצע של - - -
אתי ישי: בשנים הקודמות כשהיו פה ילדים לאורך זמן היה - - -
אבתיסאם מראענה: מה זה לאורך זמן?
אתי ישי: היה פה גם תקופה של - - -
אילן שמש: לא אכפת לי שיהיו גם יומיים, זה לא הקטע, הקטע הוא שאם יש אז צריך להעמיד לרשותם - - -
אתי ישי: אנחנו יודעים וזה אכן גם היה קיים והיה ב-2018 או 2019, פעם אחרונה שהיו פה שני ילדים, ילד בגיל חמש, ישר הבאנו לפה גננת, הייתה אפילו אחות של אחת מקצינות החינוך שהייתה מתנדבת ובאה והיו עושים להם גינון.
אתי ישי: אנחנו עובדים לפי חוק חינוך חובה מגיל חמש עד גיל 18.
אתי ישי: כמו שאמרנו, מאז 2019, גם הגיעו להסכם עם רשות ההגירה שלא מחזיקים פה קטינים ומקסימום אם וכאשר - - -
אילן שמש: לא, אין הסכם כזה.
אתי ישי: אם לא מחזיקים אותם מעל עשרה ימים אז אתה כאילו לא הרגשת את זה, אבל תמיד היה פה.
אבתיסאם מראענה: מאז 2019 כן הוחזקו פה ילדות וילדים?
אתי ישי: לא היו פה ילדים בכלל.
אבתיסאם מראענה: אפילו לא יום אחד.
אתי ישי: לא.
אבתיסאם מראענה: לא שעה וחצי?
אתי ישי: לא, לא שאנחנו יודעים.
אבתיסאם מראענה: מאז 2019?
אמל טאפש: לא היה.
אילן שמש: לא, אני שמח שאתם מכירים אותנו.
אילן שמש: מהבחינה הזאת זו זכות של הילדים שאתם צריכים לדרוש.
אמל טאפש: חברים, ברשות היושבת ראש, יש לנו לו"ז.
אבתיסאם מראענה: רגע, שנייה, אני מכירה את הלו"ז.
אבתיסאם מראענה: אני רוצה לתת למשרד המשפטים זכות דיבור.
אבתיסאם מראענה: בבקשה, דינה דומיניץ.
דינה דומיניץ: שלום.
דינה דומיניץ: אני מתאמת מאבק בסחר בבני אדם, משרד המשפטים, עובדת עם כל הגורמים כאן בשיתוף פעולה מצוין, וגם מול השב"ס, אנחנו גם עורכים הכשרות מדי פעם כדי שהסוהרים, שהצוות יכיר את האינדיקציות, את הסממנים שיכולים להעלות חשד שיכול להיות שאחד מהאנשים שמגיעים לפה שהם חסרי מעמד הם בעצם קורבנות סחר.
דינה דומיניץ: יש נוהל גם מול המשטרה שמפנים.
דינה דומיניץ: הנוהל הזה, אני רק חייבת להגיד, שהוא בעל פה.
דינה דומיניץ: הוא עובד כי אנחנו משמרים אותו ואנחנו עובדים על בסיס אישי כל פעם, גם לסיגלית, מול הסיוע המשפטי, מול הנציגים במשטרה.
דינה דומיניץ: יש נוהל בכתב, אבל אין נוהל מקביל של רשות האוכלוסין שקובע שכשאדם נמצא במשמורת תוך כמה זמן, אם עולה חשד כזה, צריך להפנות למשטרה, תוך כמה זמן המשטרה צריכה לקבל החלטה.
דינה דומיניץ: זה נושא שרשות האוכלוסין ניסתה לקדם, אנחנו ניסינו לסייע.
יוסף אדלשטיין: המשטרה לא משתפת פעולה.
דינה דומיניץ: לא הצלחנו להגיע להסכמות.
אבתיסאם מראענה: אז תסבירי לי שוב.
אבתיסאם מראענה: המוח שלי פתאום התנתק לרגע, שמשהו פה, שוב, אין תקשורת בין?
דינה דומיניץ: לא, אני רק אומרת שבגדול זה עובד, אבל אנחנו כן צריכים לשאוף שזה יהיה כתוב, גם לפי הדרישות שלנו, גם לפי האמנות, אנחנו צריכים שיהיה לנו נוהל כתוב בתוך נוהלי רשות האוכלוסין שכשבן אדם נקלט למשמורת לצורך הרחקה ועולה חשד שמדובר בקורבן סחר או עבדות, בין אם זה לזנות, בין אם זה לקבצנות כפויה, בין אם זה במסגרת של עובד זר, בכל מיני הקשרים שאנחנו מנסים להכשיר אליהם, אז צריך להפנות לממונה, לפי החלטת הממשלה לממונה במשטרה שיכול לקבוע האם אותו אדם הוא קורבן סחר או לא.
דינה דומיניץ: הממונה במשטרה צריכה לקבל החלטה אם מדובר בקורבן סחר, היא נותנת מסמך הכרה ואותו אדם משתחרר למקלטים ולהמשך הגנה וסיוע.
אבתיסאם מראענה: יוסי, למה אתה טוען שהמשטרה לא משתפת פעולה?
יוסף אדלשטיין: אנחנו הכנו נוהל.
אבתיסאם מראענה: הכנתם מתי?
יוסף אדלשטיין: כבר מזמן.
יוסף אדלשטיין: הנוהל יושב מוכן.
אבתיסאם מראענה: יושב איפה, במחשב?
יוסף אדלשטיין: הוא יושב במשטרה, אז איפה הוא יישב?
אבתיסאם מראענה: שלחתם אותו למשטרה.
יוסף אדלשטיין: המשטרה צריכה להשלים את החלק שלה בתוך הנוהל.
אבתיסאם מראענה: בוא תעזור לי, יוסי.
אבתיסאם מראענה: בוא נעזור אחד לשנייה.
יוסף אדלשטיין: דינה מכירה את זה.
אבתיסאם מראענה: אני לא מכירה את זה.
דינה דומיניץ: אולי אני אסביר.
יוסף אדלשטיין: אנחנו הכנו נוהל על פי מה שנקרא ההתוויה של דינה והנוהל הזה אומר מה קורה ברגע שנתקלים במישהו שהוא יש לו חשד או עילה ל – ואז צריך להעביר את זה למשטרה.
יוסף אדלשטיין: המשטרה צריכה להשלים את החלק שלה ולבוא להגיד: תוך 24 שעות אני בא לקורבן בא לראות את הקורבן ולהחליט.
אבתיסאם מראענה: וזה לא קרה?
יוסף אדלשטיין: וזה לא קורה, כי הם לא רוצים לתת גבולות, הם לא רוצים לשים זמנים, הם אומרים: אנחנו נבוא.
יוסף אדלשטיין: מה זה נבוא?
יוסף אדלשטיין: תוך שבוע?
יוסף אדלשטיין: תוך שבועיים?
יוסף אדלשטיין: בינתיים אנחנו לא יכולים להחזיק את הבן אדם סתם בכלא.
דינה דומיניץ: ואז היו מצבים שאנשים הורחקו ולא הספיקו לקבל החלטה אם הם קורבנות סחר.
דינה דומיניץ: יכול להיות שקורבנות סחר הורחקו מפה לפני שהספקנו להכיר בהם.
אלכסנדרה רוט גנור: אבל הורחקו זו החלטה של רשות האוכלוסין, אפשר להחליט גם לא להרחיק.
אלכסנדרה רוט גנור: זאת אומרת אם המשטרה עדיין לא הספיקה להגיע ויודעים שיש חשד.
יוסף אדלשטיין: מה זה לא הספיקה להגיע?
יוסף אדלשטיין: לא הספיקה להגיע היום זה בסדר, יומיים זה בסדר.
אלכסנדרה רוט גנור: אז מה, אז האלטרנטיבה להרחיק קורבן סחר שעלול להיות מנוצל?
אלכסנדרה רוט גנור: האלטרנטיבה היא להרחיק אותו?
אבתיסאם מראענה: שאלה מצוינת של אלכסנדרה, שבעצם אומרת - - -
דינה דומיניץ: הם לא יכולים להחזיק אותו.
אלכסנדרה רוט גנור: לא בכלא, אולי צריך להעביר אותו למקלט לקורבנות סחר עד שהמשטרה מגיעה ולא להחזיק אותו במתקן כליאה.
אבתיסאם מראענה: תני לי לעזור לך בזה.
אבתיסאם מראענה: תרשמו לפרוטוקול, יוסי, לפי מה אתה מחליט מתי אתה מרחיק אותו?
אבתיסאם מראענה: יש לך נוהל, כמה זמן?
אבתיסאם מראענה: המשטרה לא מגיעה, יש לך אחריות, איך אתה מחליט אם זה שבעה ימים או עשרה ימים או 12 יום או שלושה ימים?
יוסף אדלשטיין: אני מרחיק במהירות הכי גדולה שאני יכול.
אבתיסאם מראענה: להעיף אנשים מפה.
יוסף אדלשטיין: להרחיק ממדינת ישראל.
יוסף אדלשטיין: לא להעיף, להרחיק ממדינת ישראל על פי החוק.
אבתיסאם מראענה: הכי מהר?
יוסף אדלשטיין: הכי מהר, אחרי שבן האדם מיצה את הזכויות שלו.
יוסף אדלשטיין: יש פה ערכאת שיפוט של בית הדין למשמורת שבודקת את ההחלטה שלי לשים אותו במשמורת, ואם בית הדין משתכנע שפעלתי לא נכון או משהו כזה, יש לו סמכות לשחרר או לקבל החלטות כאלה או אחרות.
יוסף אדלשטיין: אני מבחינתי התפקיד שלי והייעוד שלי זה להרחיק.
יוסף אדלשטיין: במידה שגילינו מישהו שיש לגביו חשד שהוא קורבן אנחנו - - -
אבתיסאם מראענה: ברגע שהמשטרה מתפקדת, אתה אומר.
יוסף אדלשטיין: אני לא יודע אם המשטרה – אני לא אחראי על המשטרה.
יוסף אדלשטיין: אני מעביר את המידע הזה למשטרה ומבקש שהם יבואו לאבחן את המקרה.
יוסף אדלשטיין: העלתה פה שלי, בחורה אילמת חירשת האוקראינית, הם ראיינו אותה, אני ראיינתי אותה, הבאתי לפה בחור דובר רוסית שהתכתב איתה, עשינו לה שימוע כדת וכדין, העברנו למשטרה את כל החומרים, המשטרה החליטה להעביר אותה למקלט.
יוסף אדלשטיין: דרך אגב, רק לעדכן אותך, היא ברחה מהמקלט.
יוסף אדלשטיין: אבל לא חשוב, זה סתם - - -
אבתיסאם מראענה: בסדר, אז מה?
אבתיסאם מראענה: אז מה אם היא ברחה מהמקלט?
יוסף אדלשטיין: אז מה אם היא ברחה?
אבתיסאם מראענה: כן, ברחה.
יוסף אדלשטיין: כן?
יוסף אדלשטיין: שמו אותה במקלט מה שנקרא לצורך מסוים, לא שהיא תברח מהמקלט.
אבתיסאם מראענה: בסדר, מה אתה כאילו בא אליי - - -
יוסף אדלשטיין: אבל לא חשוב, זה לא משנה, ברחה ברחה.
אבתיסאם מראענה: ברחה, אוקיי.
יוסף אדלשטיין: אז אני אומר לך, זה התהליך.
יוסף אדלשטיין: אני מבחינתי צריך לקבל משוב מהמשטרה, אם אני לא מקבל את המשוב הזה אני מבחינתי ממשיך בתהליכים שלי ומרחיק אותם.
אבתיסאם מראענה: אז אנחנו – שנייה, אדוני, אני אתן לך בהחלט.
אבתיסאם מראענה: סליחה, אבל אין מה לעשות, זו ישיבת ועדה.
אמל טאפש: אני רוצה לתת לכם את האפשרות לסיור גם.
אבתיסאם מראענה: אנחנו נעשה, בטח בטח.
אמל טאפש: יש לנו עוד שעה ורבע.
אבתיסאם מראענה: יש לנו עוד שעה ורבע ביחד?
אבתיסאם מראענה: זה הרבה זמן.
אבתיסאם מראענה: אז רציתי לשאול, בעצם, יוסי, אתה אומר שאין נוהל מבחינת כמה זמן למשטרה – אתה מזהה, אתה שולח למשטרה, אתה אומר שעולה פה חשד לסחר, עבדות, ואז אתה אומר שאין לך נוהל כמה זמן אתה צריך להמתין: אני חייב באינטרס שלי כמה שיותר מהר להרחיק, המשטרה בעניינים שלה, אבל אין שום דבר מוגדר בעצם ביחסים בינך לבין המשטרה כמה זמן אתה פועל.
אבתיסאם מראענה: אין, אוקיי.
אבתיסאם מראענה: אז אני יכולה לבקש ממך לפנות למשטרה, להתחיל לארגן את היחסים ביניכם?
אבתיסאם מראענה: אתה אומר שזה תקוע, אני רוצה לשחרר את התקיעות.
אבתיסאם מראענה: בואו תתחילו להתנהל, תבין מה המשטרה רוצה, מה אתה רוצה ותעדכן אותי.
יוסף אדלשטיין: אנחנו מתנהלים כל הזמן.
יוסף אדלשטיין: אנחנו מתנהלים כבר הרבה זמן.
אבתיסאם מראענה: לא, אתם לא מתנהלים, אתה אומר תקוע, אני עושֶה, אני מבצע את האינטרסים שלי, להרחיק, המשטרה, עד שהיא מגיעה.
אבתיסאם מראענה: אני רוצה שתתחילו לדבר, תגיד לי איפה זה תקוע ואז אני אפנה למשטרה.
יוסף אדלשטיין: חברת הכנסת, כבוד היושבת ראש, אני יותר לא מתנהל מול משטרה.
יוסף אדלשטיין: ישנה פה דינה, שהיא ממונה על התחום הזה והיא דיברה עם המשנה למנכ"ל משרד הבט"פ, שיסגרו את העניינים.
יוסף אדלשטיין: אני לא מבקש חסדים מאף אחד.
דינה דומיניץ: לא, אבל אני גם חייבת להגיד שאני דיברתי עם יוסי לאחרונה ואני ביקשתי את הסכמתו והוא אכן הביע הסכמה ונכונות מלאה שוב להעלות את הנושא הזה ולעשות ניסיון נוסף מול המשטרה לסגור את זה כי זה משהו שאנחנו חייבים לסגור.
שלמה כהן: מול מי במשטרה?
שלמה כהן: איזה גוף במשטרה?
דינה דומיניץ: יש את ראש חוליית סחר בבני אדם וחטיבת החקירות, שהיא הגורם המוסמך לפי החלטת הממשלה להכיר בקורבנות סחר, שרית פרץ.
שלמה כהן: אז היה צריך לזמן גם אולי אותם.
אבתיסאם מראענה: לא ידענו שזה הולך ומסתעף, אבל בכל אופן – טוב, אנחנו - - -
דינה דומיניץ: בכל מקרה זה לא רק היא כבן אדם, זה לא פרסונלי.
שלמה כהן: לא היא כבן אדם, כפונקציה אני מדבר.
דינה דומיניץ: כבעלת תפקיד, ויש את הלשכה המשפטית שלהם.
שלמה כהן: היא יחידה בתפקיד הזה והיא לא מסוגלת לתת מענה.
אבתיסאם מראענה: סבבה, בסדר, אז אני מסכמת כזה דבר, אנחנו בתור ועדה נפשר, נגשר, מה שצריך, אנחנו נפנה למשטרה, נבין איפה זה עומד וננסה לעזור לכם לדבר אחד עם השנייה, כי אנחנו בעד הידברות.
דינה דומיניץ: שוב, כשזה עובד אז זה עובד.
דינה דומיניץ: כשזה קורה מהר אז זה בסדר, אבל יש מקרים שמתפספסים וצריך להסדיר את זה.
שלמה כהן: צריך שיהיה נוהל משותף שיחייב אותם גם בזמנים.
קריאה: אבל שלא ירחיקו כשיש חשד.
דינה דומיניץ: כן, זה גם הצד השני של המטבע.
דינה דומיניץ: לכן צריך להגיע להסכמות.
דינה דומיניץ: זה לא פשוט כמו שזה נשמע, צריך להגיע להסכמות.
יוסף אדלשטיין: אבל צריך לקצוב את זה בזמן.
אבתיסאם מראענה: אדוני, בבקשה, זכות דיבור.
רון אובוז: אני עורך דין רון אובוז, ממשרד אובוז בורלא בתל אביב.
רון אובוז: קודם כל אני רוצה לציין את מה שאמר מפקד הכלא וגם אני רואה לראשונה את דניס, אנחנו מכירים אותו מהפקסים, התיאום הוא באמת טוב, בייחוד מאז הקורונה יש פה באמת תיאום ומפגש עם אסירים.
רון אובוז: כיום יש לנו חמישה לקוחות שנמצאים פה, שני גברים ושלוש שנים.
אבתיסאם מראענה: שהם עדיין פה?
אבתיסאם מראענה: שוהים עכשיו?
רון אובוז: עדיין שוהים, כן.
אבתיסאם מראענה: ברגע זה?
רון אובוז: כן, חלק מחכים לדיון, חלק מחכים לחזור הביתה.
אבתיסאם מראענה: הביתה איפה, לישראל או למוצא?
רון אובוז: לא, אחת לאוגנדה ואחד לרואנדה.
רון אובוז: ובאמת כל מי שאני מדבר איתו כאן אומר שמתייחסים אליו יפה ואני שואל ואומרים לי שהיחס אליהם הוא טוב.
רון אובוז: אני מוודא את זה עם כולם.
רון אובוז: אני אומר את זה פה לשבח הסגל.
אבתיסאם מראענה: איפה הבעיה?
רון אובוז: יש לי שאלה, דיברו על היציאה מרצון, אנשים שרוצים לחזור הביתה, בייחוד אנשים שאמרו שיש קושי להחזיר אותם לאפריקה, מרואנדה, או מישהו מאוגנדה, הוא נמצא פה כבר 70 ומשהו יום, הוא רוצה לחזור הביתה וכבר חודש וחצי מנסים לתאם לו טיסה.
רון אובוז: יש מקרים שבית הדין למשמורת אומר שאין בעיה, תצא אתה בעצמך, תמצא לעצמך טיסה, שים פה ערבות של 10,000 שקלים ותצא.
רון אובוז: אין שום נוהל מסודר בדבר הזה.
רון אובוז: למשל נפאלי אחד שהגיע, אמרו לו כן, שים פה 10,000 שקלים, תוך שלושה שבועות אתה צריך לצאת, הגיע נפאלי אחר למחרת אמרו לו: לא, אתה מוחזק פה.
רון אובוז: אז לא ברור מי נמצא בהליך הזה שהוא כן יכול לעשות נוהל הרחקה עצמית, נקרא לזה, לצאת מרצון, ולסדר לעצמו טיסה תוך כדי השארת ערובה מתאימה, ומי לא.
רון אובוז: הפסיקות של בתי הדין למשמורת הן מאוד לא ברורות, אין משהו מוסדר בדבר הזה והיינו שמחים לדעת אם יש איזה שהוא נוהל בעניין הזה.
אבתיסאם מראענה: יוסי, יש לך מה להגיד?
יוסף אדלשטיין: אני אחכה את זה לשניים.
יוסף אדלשטיין: תהליך של יציאה מרצון מתבצע לנתינים שהם שוהים בארץ באופן בלתי חוקי, לא כשהם במשמורת.
יוסף אדלשטיין: מי שרוצה, לפני שהוא מגיע למשמורת הוא פונה ליחידה ליציאה מרצון, מתאמים לו את הטיסה, מסדרים לו מסמכים והוא יוצא מרצון.
אבתיסאם מראענה: איך הוא פונה?
אבתיסאם מראענה: הנוהל של הפנייה הוא ברור?
יוסף אדלשטיין: שנייה, שנייה, שנייה.
אבתיסאם מראענה: רגע, אדוני.
אבתיסאם מראענה: ההבנה שלי מאוד איטית, רגע.
יוסף אדלשטיין: אז אני אסביר לך, לאט לאט.
אבתיסאם מראענה: אז תענה לי על הדבר הזה כי אתה מתקדם.
יוסף אדלשטיין: אז אני אומר, הכול מפורסם באתר שלנו.
אבתיסאם מראענה: יש להם נגישות לאינטרנט, מחשבים?
יוסף אדלשטיין: שנייה, שנייה.
יוסף אדלשטיין: אני מדבר על אנשים בחוץ, את לא מקשיבה לי, יושבת הראש.
יוסף אדלשטיין: מי שפה בכלא הוא לא בתהליך של היציאה מרצון.
יוסף אדלשטיין: מי שרוצה לצאת מרצון, לפני שאני אבצע עליו פעולות אכיפה הוא יכול לגשת ליציאה מרצון.
יוסף אדלשטיין: מי שפעלתי כנגדו וביצעתי כנגדו אכיפה, בשלב השימוע הראשוני אנחנו מציעים לו, אם הוא רוצה לקבל החלטה במקום, במקום לבוא למשמורת, אם הוא מוכן לטוס הביתה הוא חותם לי שהוא מוכן ואנחנו מסדרים לו טיסה באותו היום, הוא לא מגיע בכלל למשמורת.
אבתיסאם מראענה: סבבה.
יוסף אדלשטיין: מי שהגיע למשמורת הוא כבר עובר לפרוצדורה של המשמורת.
יוסף אדלשטיין: מה שאדוני העורך דין מציין זה מישהו שהגיע לפני בית הדין למשמורת.
יוסף אדלשטיין: יכול להיות שהוא שכנע את בית הדין למשמורת שיש לו כוונות טובות ובית הדין החליט לשחרר אותו לתקופת מה תמורת ערבות על מנת שיסדר את העניינים וייצא.
יוסף אדלשטיין: הנפאלי השני, יכול להיות שהוא לא הצליח לשכנע את בית הדין שיש לו כוונות טהורות לצאת ולכן הוא לא שחרר אותו.
יוסף אדלשטיין: אני לא אחראי על בית הדין, בית הדין הוא גוף שיפוטי שאף אחד לא יכול להגיד לו כלום.
יוסף אדלשטיין: הוא מתרשם מהנתין, ממי שמייצג אותו, והוא מקבל את ההחלטות שלו.
יוסף אדלשטיין: זה לא שייך ליציאה מרצון.
רון אובוז: ליציאה עצמית, לא יציאה מרצון.
יוסף אדלשטיין: יציאה עצמית, זה כשהנתין הצליח לשכנע את בית הדין שיש לו כוונות טהורות ואמיתיות לצאת מהארץ אחרי התקופה שהוא ייתן לו, לא יודע למה, להתארגן.
יוסף אדלשטיין: ואז בית הדין קוצב לו ערבות, פעם 10,000, פעם 5,000, ונותן לו אפשרות לצאת לארגן את הדברים שלו ולטוס לבד הביתה.
רון אובוז: פשוט לא הבנו מה זה כוונות אמיתיות?
רון אובוז: כמה שהוא משחק אותה יותר טוב שהוא ייצא מפה?
יוסף אדלשטיין: זה הדיין משתכנע.
רון אובוז: אני יודע, אני רק אומר שאין שום דבר - - -
יוסף אדלשטיין: יש בבית משפט נוהל מה השופט מחליט?
רון אובוז: לא, יש חוק הכניסה לישראל, יש סעיף 13, את מי אפשר לשחרר.
יוסף אדלשטיין: נכון, הוא יכול לשחרר, כמו שכתוב בסעיף.
רון אובוז: לא כתוב שם כוונות טובות.
יוסף אדלשטיין: לא, הוא משתכנע האם באמת הוא שהה פה מה שנקרא בכוונה תחילה, או שבתום לב.
יוסף אדלשטיין: זה השופט, אני לא שופט, אני לא יודע לפרש את השופט, אבל אלה התהליכים.
אמל טאפש: יוסי, קודם כל אני מעורב בסיפור הזה, אני מחזק כל מה שאמרת, אבל נבהיר עוד נקודה, איך הוא מקבל עורך דין.
אמל טאפש: אני מזהה הרבה שוהים ושוהות לגירוש, על פי הניירת הדרושה, הטיסה בעוד ארבע שעות, הם מגיעים לשדה התעופה, מגיעים למדרגות של המטוס, אומרים שהם לא עולים והם חוזרים.
יוסף אדלשטיין: נכון, יש גם כאלה.
אמל טאפש: לא ניתן להעלות מגורש או מגורשת לטיסה בכוח, הם חוזרים.
אבתיסאם מראענה: ואז הם חוזרים לאן?
אמל טאפש: זה קורה לי יום יום.
אמל טאפש: סתם דוגמה, הייתה לי שוהה שזיהיתי אותה והכול, אחרי שהיא הגיעה לשדה התעופה כנראה נזכרה שהמעביד שלה חייב לה 1,000 דולר.
אבתיסאם מראענה: מה זה כנראה, אולי הוא חייב לה?
יוסף אדלשטיין: יכול להיות.
אמל טאפש: יכול להיות, מבחינתי בכל תהליך הזיהוי אני לא זיהיתי, אבל היא אומרת שהיא לא משאירה בישראל 1,000 דולר, היא מסרבת לטוס.
אמל טאפש: והיא חזרה למתקן, קלטתי אותה בחזרה.
אמל טאפש: אני מחויב לקלוט אותה מחדש.
אבתיסאם מראענה: מה העניין של הייצוג המשפטי?
אבתיסאם מראענה: אפשר לדבר על זה שנייה?
יוסף אדלשטיין: רק שנייה, לפני הייצוג המשפטי.
יוסף אדלשטיין: כל שוהה שהוא מגיע למשמורת, תוך כדי התהליך של השימוע אנחנו מבררים האם יש לו טענות לחובות כספיים מהמעסיקים, גם אם הוא עבד באופן בלתי חוקי.
יוסף אדלשטיין: אנחנו מתקשרים למעסיק ומבקשים ממנו להגיע לפה ולשלם את הכסף.
יוסף אדלשטיין: מי שאומר, ישנם כאלה שלא אומרים, ישנם כאלה שעורכי הדין מייעצים להם ברגע האחרון לטעון שחייבים להם כסף ולעכב את הטיסה.
יוסף אדלשטיין: יש כל מיני סוגים ומינים, אבל בעיקרון אנחנו שואלים ומנסים לטפל בכל הסעדים, גם כאלה לכאורה שהמעסיק עשה להם ביטוח בחברת כלל ובשביל לפדות כסף מחברת כלל צריכים להודיע חצי שנה, שלושה חודשים, אנחנו פועלים מול חברת כלל.
יוסף אדלשטיין: יש לנו מה שנקרא דין ודברים ישירים איתם והם משחררים את הכסף על מנת שהבן אדם יקבל את הכסף שלו ויוכל לצאת הביתה.
אבתיסאם מראענה: אתה עושה עבודה יפה, יוסי.
רון אובוז: הרצון להרחיק אותם כמה שיותר מהר גורם לזה שאני מגיע לדיון פה בבית הדין למשמורת, עוד לא דנו בכלל אם האדם הזה יורחק או לא וכבר אומרים לי שבערב יש לו טיסה, כבר תיאמו לו טיסה לערב.
רון אובוז: אז אני מקבל החלטה ב-12 בצהריים שהוא צריך להיות מורחק ואני צריך עכשיו עד 11 בלילה לרוץ לבית הדין לקבל עיכוב הרחקה.
רון אובוז: בית הדין לעררים כמובן בשעה ארבע-חמש אחר הצהריים נותן את ההחלטה שלו שלא, הוא לא מעכב את ההרחקה, אז אני רץ מחמש לבית הדין המחוזי לערער שם ובשעה תשע בערב אני מקבל החלטה אז אומרים שהיא כבר בשדה התעופה.
אבתיסאם מראענה: אדוני, יש לי בשבילך מה זה הצעה יצירתית.
אבתיסאם מראענה: תקשיב, יוסי גם יזרום איתי על זה, אתה בעצם אומר ככה, אני כמייצג משפטי של אותו בן אדם, מורחק, מרצון, לא מרצון, מורחק, ואז אתה בעצם בתוך התהליך שכבר אתה מול בית הסוהר, מול בית המשפט, אתה מייצג אותו מול כל הרשויות ואתה אומר שגם כשיש את התהליך הזה שיש את הייצוג, כשאתה עוד בודק מה קורה במיצוי הזכויות שלו, מה קרה, אולי יש שכר עבדות, אולי יש כל מיני דברים ואתה אומר שבתהליך הזה היית רוצה כמייצג שלו שכל עוד יש לו ייצוג משפטי ונטענות טענות הוא לא צריך לעלות על טיסה.
רון אובוז: לפחות לא באותו יום.
אבתיסאם מראענה: בזמן כל כך קצר.
אבתיסאם מראענה: זה מה שאתה אומר?
אבתיסאם מראענה: זה מה שאתה מבקש?
רון אובוז: כן, שייתנו זמן לצורך התארגנות.
אבתיסאם מראענה: כמה זמן התארגנות, לדעתך?