GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אבתיסאם מראענה: דיברנו בזום בימים ההם.
אבתיסאם מראענה: קודם כל, אנחנו נשמח לקבל סקירה על מה אתן עושות, מה אתם עושים.
אבתיסאם מראענה: אני חייבת לציין שעיריית תל אביב היא אחת העיריות היחידות שמסוגלת להכיל, לתת, לאפשר לעובדות ועובדים זרים, גם מהגרי עבודה, פליטים, את המקום, את הבית ולאפשר להם רווחה ולהתקיים בכבוד.
אבתיסאם מראענה: אני מאוד מקווה שערים אחרות בארץ יהיו דומות למה שעיריית תל אביב מאפשרת.
אבתיסאם מראענה: זאת הזדמנות מצוינת לשמוע מה אתן עושות במסיל"ה.
אבתיסאם מראענה: נמצאת אתנו חן אריאלי, סגנית ראש עיריית תל אביב, הממונה על השירותים החברתיים בעירייה.
אבתיסאם מראענה: כמובן, אנחנו ניתן לך רשות דיבור אחרי מירי, ואנחנו נשמח להבין מה הצרכים של האוכלוסייה, למה קמתם בכלל.
אבתיסאם מראענה: מה הסיפור?
מירי אלקיים: למה אנחנו קיימים.
מירי אלקיים: בכל אופן, אני אסיים אחרי הדברים של סיגל, אנחנו בקשר בעיקר עם מירי קידר, אבל זו שותפות נפלאה.
מירי אלקיים: היו שתי פעימות של תווי קנייה, אני רק אומר, והפוש הראשוני להקים את המכולת החברתית, שאחרי זה, אם יצא לנו, אנחנו נראה בווידאו איך זה נראה.
מירי אלקיים: בעיני זה פרויקט מדהים.
מירי אלקיים: עשינו חלוקה של תווי קנייה למאות משפחות.
מירי אלקיים: תכללנו את זה אנחנו, אבל זה היה לרחבי הארץ, והמכולת החברתית, רק להבין, מחלקת היום ל-700 משפחות פעמיים בחודש סלי מזון מותאמים לגודל המשפחה לפי הנפשות.
מירי אלקיים: יש עוד 300 משפחות ברשימות המתנה, אנחנו מקוות מאוד שבחודשים הקרובים נצליח להגיע ל-1,000 משפחות.
מירי אלקיים: זה פרויקט מדהים שכרגע בפיילוט עד יולי 2022, אני כולי תקווה שימשיך, כי הקהילה הזאת, למרות התמיכה של העירייה – ואולי נגיע לקהילה – זו קהילה מאוד ענייה, מאוד מודרת, עם לא הרבה מאוד זכויות.
מירי אלקיים: אין ספק שמשבר הקורונה דרדר אותה לתהומות מאוד מאוד קשים, כש-80% מהקהילה הם מובטלים והם לא זכאים לשום סוג של קצבה, אז הם ממש הגיעו לרעב.
מירי אלקיים: אבל העוני לא נעלם, לצערי, כל עוד אין מעמד והזכויות הן מעטות.
מירי אלקיים: בתל אביב אנחנו מדברים על כ-35,500.
מירי אלקיים: בעיני זה נתון חסר, בוודאי בסופי השבוע המספרים גדלים כי מגיעים הרבה מאוד מבקשי מקלט ומהגרי עבודה שעובדים מחוץ לתל אביב לתוך תל אביב להיות בסופי השבוע.
מירי אלקיים: אבל ההערכות כרגע לפי העירייה הן שזה קרוב ל-34,000 שהם גם מבקשי מקלט וגם מהגרי עבודה, מתוכם קרוב ל-7,000 קטינים, ילדים בגילאי לידה עד 18.
אבתיסאם מראענה: אנחנו מדברות רק בתל אביב.
מירי אלקיים: רק בתל אביב.
אבתיסאם מראענה: אנחנו לא יודעות מה המספר מחוץ לתל אביב.
מירי אלקיים: אני יודעת, אנחנו משוחחים הרי.
מירי אלקיים: באילת מדברים לדעתי על סביב 1,500, זה המיפוי האחרון שהם עשו.
מירי אלקיים: 2,000-1,500 בגירים, ועכשיו הם מתקרבים ל-700 ילדים.
מירי אלקיים: בירושלים, פעם אחרונה שאני יודעת, זה בערך 500 ילדים וגם 2,000-1,500 בגירים.
מירי אלקיים: בפתח תקווה אני יודעת שיש כ-700 ילדים.
מירי אלקיים: אין ספק שהמסה המאוד גדולה היא בתל אביב, אבל בוודאי יש את ירושלים, אילת, פתח תקווה במספרים אחרים; ויש ערים נוספות: רחובות, חיפה, אשדוד, נתניה, שיש מספרים יותר קטנים אבל מפוזרים על פני כל הארץ.
מירי אלקיים: אני אומר מה מסיל"ה עושה ומה הדאגה העיקרית בעיני.
מירי אלקיים: מסיל"ה זה מרכז של עיריית תל אביב, מאוד ייחודי שמטפל בקהילה מאוד ייחודית, אבל הוא הוקם לפני 22 שנה, ב-1999, כשלא היו בכלל מבקשי המקלט באופק, זה נפתח למהגרי עבודה.
מירי אלקיים: אני חושבת שמה שעמד מאחורי זה אלו שני דברים מאוד חשובים: שכל הנושא הזה של מבקשי מקלט, מהגרי עבודה, פליטים, לא משנה איך נקרא להם, לעניות דעתי, לא ייעלם מהעולם.
מירי אלקיים: לא אנחנו המצאנו את זה.
מירי אלקיים: אני אומרת שכל עוד החצי הדרומי של הגלובוס הוא במצב כזה, הם פשוט יצאו לחצי הצפוני של הגלובוס, זה מה שיהיה.
מירי אלקיים: הם פשוט משנים את הצורה, מדינות מוצא, הם משנים מספרים, אבל קרוב לוודאי לנצח הם יהיו במספרים כאלה או אחרים, והם משפיעים על פני העיר.
מירי אלקיים: היום הם מהווים 10% מהילדים בתל אביב.
מירי אלקיים: הם משפיעים על פני העיר, וכמובן, הומניטרית, כל עוד הם פה ועד שהממשלה תחליט אחרת לגבי מה קורה אתם – כן מעמד או מה שלא יהיה – צריך לטפל בהם.
מירי אלקיים: מסיל"ה התרחבה המון לאורך השנים כי הייתה גדילה אי-אנומלית של ילדים.
מירי אלקיים: זו לא עיר שלאט-לאט – הגיעו מבקשי מקלט מאוד מאוד צעירים, בסוף העשרה, תחילת העשרים, הביאו ילדים לעולם, זאת אומרת שהייתה גדילה בכמה שנים מכמה מאות ילדים לכמה אלפים.
מירי אלקיים: כמובן שרוב הקהילה מרוכזת בדרום מזרח – נווה שאנן, התקווה ושפירא.
מירי אלקיים: כמו שאמרתי, זו קהילה מודרת וענייה.
מירי אלקיים: במסיל"ה יש גם מחלקת רווחה שהוכרה השנה על ידי משרד הרווחה, כמובן שעל ידי העירייה, עם עו"סיות, פקידות סעד עו"סיות לחוק נוער, ומטפלים בילדים בסיכון, בילדים עם מוגבלויות, צרכים מיוחדים, נשים במעגל האלימות, עבודה קהילתית מאוד רחבה, קבלת קהל, בשורדי הסחר והעבודות המוכרים ממחנות העינויים בסיני, מי שנחטף בדרך לישראל.
מירי אלקיים: אנחנו נכנסים עכשיו גם לתחומים חדשים תודות לתקנים נוספים שמשרד הרווחה נתן, לטפל גם בנערים ונערות בני 18-12, צעירים בגילאי 26-18.
מירי אלקיים: אנחנו צריכים ללמוד את המטריה ולהבין מה אפשר לתת להם כי צריך להבין שהרבה מאוד מענים לפעמים לא פתוחים בפני חסרי המעמד, הרבה פעמים צריך להמציא או לפתוח מענים בתוך מסיל"ה.
מירי אלקיים: הפוקוס המאוד גדול בעיני הוא הבגירים – יהיה לנו תקן של עו"ס לבגירים, אני לא יודעת איך לקרוא לזה, עם צרכים מיוחדים.
מירי אלקיים: איישנו כבר את התפקיד, הוא הולך לקבל הכול – נפגעי נפש, מכורים, נשים במעגל הזנות.
מירי אלקיים: לנסות להבין – ואנחנו עכשיו בתקשורת מאוד רציפה עם משרד הרווחה להתחיל לפתוח מענים.
מירי אלקיים: עד היום נפגעי נפש ומכורים לא מקבלים מענים.
מירי אלקיים: אנחנו עכשיו מנסים למצוא כי המספרים, לצערי, גדלים, בוודאי גדלו אחרי הקורונה.
מירי אלקיים: יש הרבה אנשים שאם היו אזרחים הם לא היו מגיעים לרחוב.
מירי אלקיים: הרי הם עובדים בעבודות פיזיות כולם – בן אדם שנקטעו לו שלוש אצבעות.
מירי אלקיים: זהו, הוא לא יכול לעבוד יותר בעבודות הפיזיות, הוא לא זכאי לקצבה, הוא מוצא את עצמו ברחוב.
מירי אלקיים: בן אדם חולה כליות, מקבל דיאליזה – אלו מקרים אמיתיים.
מירי אלקיים: יש לנו מחר פגישה עם הביטוח במשרד הרווחה.
מירי אלקיים: מיפינו מאוד מהר והגענו ל-45 כאלה במסיל"ה, רק של הורים של ילדים – שחולים או עם מוגבלויות שונות, אבל זהו, הם מוקעים מתוך מעגל העבודה והם מוצאים את עצמם הרבה פעמים ברחוב.
מירי אלקיים: אני חושבת שהפוקוס המאוד רציני, לצערי – שרון, מנכ"לית "אליפלט" הייתה אמורה להיות פה, אבל לא עברו מספיק ימים מהחיסון השלישי אז היא לא הצליחה להיכנס, אבל היא מפעילה מועדוניות.
מירי אלקיים: אני חושב שפוקוס רציני אחר הוא הילדים.
מירי אלקיים: צריך לזכור שהיום בתל אביב יש 7,000, ברחבי הארץ אנחנו מדברים על בערך 10,000.
מירי אלקיים: זה הדור הבא שגדל פה, וגדל היום בלי עתיד, בלי תקווה.
מירי אלקיים: זאת אומרת, מבחינתם הם גדלים במסגרות חינוך ישראליות, מבחינתם רבים מהם היו רוצים להתגייס לצבא.
מירי אלקיים: הם נולדו פה.
מירי אלקיים: דור שני הוא דור שיותר מבין, שהוא למד כבר בישראל, שהוא יותר מבין, וכרגע גדלים אלפי ילדים – לא נכנסים יותר מבקשי מקלט, צריך לזכור את זה, מאז שנבנתה הגדר.
מירי אלקיים: רשות ההגירה והאוכלוסין בוודאי יגידו, אבל נכנסנו בודדים, ומ-2012 לא נכנסים.
מירי אלקיים: הגדילה הייתה רק בילודה, וגם הילודה מתחילה לרדת.
מירי אלקיים: אם היינו פעם ב-1,200 לידות בשנה בתל אביב, היום אנחנו בערך ב-500.
מירי אלקיים: ביולוגית, הם כבר בנו משפחות.
מירי אלקיים: אלו ילדים שגדלים היום לתוך אין בסביבה מאוד לא פשוטה עם מעט מאוד מענים, מסגרות אחר הצוהריים – כמה שיש הירתמות מאוד גדולה של משרד הרווחה, ושל העירייה בוודאי, אבל זה הדבר שהכי מטריד, שבעיני צריך הרבה מאוד תקציבים ומענים טיפוליים ולצמצם פערי לימוד, בוודאי בתוך המסגרות של לידה עד שלוש – שאני יודעת שאנחנו מנסים עכשיו להשיג עוד תקציב ולמצוא פתרונות – אבל גם בגנים, 6-3 וגם בבתי הספר.
מירי אלקיים: כי הפערים הם גדולים, בעיות ההתנהגות הן קשות ביותר, המיניות הלא מובחנת.
מירי אלקיים: יש שם הורים שבהישרדות הם הורים אוהבים וטובים, אבל הם עובדים כל היום והילדים האלה נמצאים בסביבה מאוד מורכבת, הרבה פעמים ברחובות.
מירי אלקיים: זה משהו שבעיני צריך לתת עליו את הדעת.
אבתיסאם מראענה: בפגישה שהייתה לי לפני פחות מחודש עם שר הרווחה, מאיר כהן, זו אחת הסוגיות שביקשתי לקדם אותה מאוד.
אבתיסאם מראענה: אני יודעת שזה בטיפול, כל הסוגיה של הבייביסיטרים, מחסני הילדים, אחרי שביקרתי במחסני הילדים וראיתי את הזוועה שקורית שם.
אבתיסאם מראענה: אם אנחנו לא ניקח אחריות על אותו דור שגדל כאן, אני חוששת לאיזו מציאות הם יגדלו.
אבתיסאם מראענה: במקום לטפח אוכלוסייה צעירה שיכולה לגדול ולהיות תורמת לחברה הישראלית ולהיות שוות ושווים לנו, אני חוששת שהם יגדלו לרחובות, לאלימות ולפשע.
אבתיסאם מראענה: לשם אנחנו ממש לא רוצות להגיע.
אבתיסאם מראענה: אני מאוד שמחה על הידיעה שהכסף מרשות האוכלוסין וההגירה יעבור אליך – לא לכיסך הפרטי – לאפוטרופוס הכללי.
אבתיסאם מראענה: אני מקווה שהלב שלך והרוח שלך הם במקום הנכון.
אבתיסאם מראענה: עצם הבחירה שלך לראות את האוכלוסייה הכי מוחלשת בחברה הישראלית, אוכלוסיית ילדי המהגרים והפליטים, ולראות בהם מוקד שצריך לטפח אותו.
אבתיסאם מראענה: אני מאוד מקווה שבעקבות השיחה הזאת אותם כספים ילכו לאותם בייביסיטרים.
אבתיסאם מראענה: אני לא יודעת למה זה 10 מיליון, אנחנו תיכף נברר איפה הכסף.
אבתיסאם מראענה: אני יודעת שיש יותר כסף מ-10 מיליון, אבל תיכף אנחנו נברר.
אבתיסאם מראענה: אני מאוד שמחה שהדיון הזה פתוח וחשוב, אנחנו שואלות שאלות טובות ואנחנו מקבלות עליהן גם שיתוף פעולה מצוין מרשות האוכלוסין וגם ממשרד המשפטים.
מירי אלקיים: תרצו לראות דקה את המכולת החברתית?
מירי אלקיים: הם מחכים שם עם זום בשביל להראות גם לסיגל.
מירי אלקיים: זה בשבילך.
אבתיסאם מראענה: כן, אנחנו נשמח לראות.
אבתיסאם מראענה: נעבור בזום לעשות לנו סיור וירטואלי בתוך הצרכנייה.
אבתיסאם מראענה: אביגיל נמצאת אתנו?
אבתיסאם מראענה: עד שאביגיל תעלה, אני רוצה להפנות שאלה אחרונה בשלב הזה לסיגל, לשאול אותך, כשאת בוחנת לאן את מייעדת את הכסף הזה, לפי אילו שיקולים, מה משפיע על ההחלטה איפה הכסף הזה מושקע?
סיגל יעקבי: בדרך כלל, לפני שאנחנו מקבלים החלטה – כמובן אנשינו, לא אני באופן אישי – אנחנו יורדים לשטח.
סיגל יעקבי: בין היתר, אני יודעת שהם נפגשו עם מסיל"ה, עם גורמים בעיריית תל אביב, מבררים מה הצרכים.
סיגל יעקבי: לפעמים יש צרכים שיכולים להיות במיליונים רבים ואז מה שנביא לא יוצר אינפקט, אז משתדלים לבחור את הפרויקטים, א', שנותנים מענים לצרכים שונים מהשטח, וב' שכמות הכסף שיש לנו תייצר ערך ולא תהיה עניין שולי בתוך התקציב.
סיגל יעקבי: בחרו פרויקטים שהכסף יהיה המועיל ביותר.
אבתיסאם מראענה: כשבוחרות פרויקט, הפרויקט הזה, הפרויקטים האלה הם מכרז, או שאומרות יש חינוך גיל הרך לעובדים - - -
סיגל יעקבי: אחת הסיבות שאנחנו עם מסיל"ה ועם עיריית תל אביב היא היעדר הצורך לצאת למכרז ולעשות מיזם משותף.
סיגל יעקבי: כנ"ל לגבי – אני מתנצלת שאני קוראת לזה ככה – מחסני הילדים, גם פה זה יהיה בשיתוף פעולה עם משרד הרווחה שיאפשר פעילות מהירה ולא לצאת לתהליך ארוך.
אבתיסאם מראענה: הם עלו אתנו לזום?
מירי אלקיים: היא לא מצליחה להתחבר, לא נורא, נמשיך הלאה.
אבתיסאם מראענה: תנסו, מקסימום תתחילו לשדר ואנחנו נצטרף.
אבתיסאם מראענה: נמצאת אתנו חן אריאלי, סגנית ראש העיר.
אבתיסאם מראענה: אנחנו נשמח לקבל ממך תמונת מצב לגבי עיריית תל אביב, קהילת מהגרי העבודה, פליטים שמתגוררים בתוך תל אביב.
חן אריאלי: תודה רבה.
חן אריאלי: שלום לנציגי האפוטרופוס, שלום לעורכת הדין יעקובי.
חן אריאלי: אני רוצה להגיד כמה דברים.
חן אריאלי: קודם כל, אני רוצה להצטרף למירי.
חן אריאלי: עיריית תל אביב-יפו הייתה הראשונה לקחת אחריות על הקהילה הזו.
חן אריאלי: לשמחתנו, אחרי כמה שנים הצטרפו גם משרדי הממשלה.
חן אריאלי: אבל צריכה להיעשות פה החלטה אחת ולתמיד מצד הממשלה איך אפשר להעניק לקהילה הזאת תנאים סוציאליים, כי הם נמצאים פה.
חן אריאלי: כמו שמירי ציינה, מ-2012 כבר לא נכנסים אנשים חדשים.
חן אריאלי: אם אנחנו מדברים על הקופה הציבורית, כמו שציינתם, יש פה דור חדש שגדל פה, נולד כאן, והם ישראלים לכל דבר.
חן אריאלי: הם ירימו את הראש וידרשו את זכויותיהם בהמשך.
חן אריאלי: ויש גם דור שמזדקן.
חן אריאלי: אם אנחנו רוצים להסתכל כמה שנים קדימה ולא רק לייצר פלסטרים על בעיות קיימות, אלא להסתכל באופן הרבה יותר אסטרטגי על איך אפשר לייצר פתרון הוליסטי ועמוק לבעיה הזו – הקהילה הזו חייבת לקבל תנאים סוציאליים.
חן אריאלי: אני מדברת על קצבאות, על ביטוח בריאות ועל אישורי עבודה קבועים, ב/1.
חן אריאלי: אפשר לייצר מנגנונים ששומרים על המדינה וגם נותנים לקהילה הזו, לבני ובנות האדם האלה את התנאים הבסיסיים לחיות כאן בכבוד.
חן אריאלי: אחת הסיבות שהם מתרכזים כולם בתל אביב ובאזור המרכז היא כי הם לא יכולים לפתוח חשבון בנק, ובתל אביב אפשר לעבוד באופנים אחרים, אם אפשר לקרוא לזה בצורה עדינה ככה.
חן אריאלי: אני רוצה לציין לטובה מאוד את משרד הרווחה, שהוא שותף אמת.
חן אריאלי: גם את ציינת את זה.
חן אריאלי: הוא שותף אמת לדאגה שלנו לקהילה ולצרכים שלה.
חן אריאלי: אבל צריך לפתור את הבעיות לפני שהן מגיעות לצורך.
חן אריאלי: כלומר, רוב הקהילה הזאת זו קהילה שיכולה לעבוד ורוצה לנהל פה חיים נורמטיביים עד כמה שאפשר ולגדל פה משפחה.
חן אריאלי: אם אנחנו רוצים שיהיה פיזור גיאוגרפי במקומות מחוץ לתל אביב, צריך ליצור פתרונות, דוקומנטציה, תעודות, שהאנשים האלה יוכלו לחיות פה בכבוד בסיסי.
חן אריאלי: מדובר בסך הכול על 40,000 איש.
חן אריאלי: המדינה צריכה להתכנס – הממשלה צריכה להעביר החלטה ברורה, ולקבל החלטה הומנית ונכונה כלפי הקהילה הזאת.
חן אריאלי: ויש פה גם חיסכון לקופה הציבורית בסופו של דבר, מכיוון שאם אנחנו לא נטפל בזה ולא נדאג – אנחנו מגדלים פה כבר דור שני לנזקקות שיש איך למגר אותה ואיך לטפל בה מן השורש, ושיחיו אתנו פה בשלום ובביטחון בתנאים סוציאליים בסיסיים.
חן אריאלי: אנחנו חתומים על האמנה הזו, אז אין שום סיבה שלא - - - אני רוצה לציין את שיתוף הפעולה הנהדר והמיטיב שיש לנו עם האפוטרופוס הכללי, ואני אשמח אם זה לא יישאר רק במסגרת הפיילוט, נשמח להרחיב את שיתופי הפעולה.
חן אריאלי: כמובן שעיריית תל-אביב יפו היא שותפה מרכזית מכיוון שרוב הקהילה הזאת – כלומר, אם ההערכות הן כ-40,000 איש, אני יכולה להגיד שלפחות 33,000 מתוכם חיים בתל אביב בנווה שאנן ובשכונות הדרום.
חן אריאלי: אנחנו מחויבים מאוד לנושא הזה, בטח מינהל השירותים החברתיים ומסיל"ה, ומחפשים עוד ועוד שותפים.
חן אריאלי: אני חושבת שהשותף המרכזי פה הוא שולחן הממשלה, שצריך לקבל החלטה אמיצה מאוד ולתת את שלושת הסעיפים האלה לקהילה הזאת, ויפה שעה אחת קודם, זה לטובת כולם.
אבתיסאם מראענה: אני בטוחה.
אבתיסאם מראענה: חשוב לציין שקהילת מהגרי העבודה ומבקשי מקלט היא קהילה שעובדת, זה לא נטל על החברה הישראלית.
אבתיסאם מראענה: אני אשמח לשמוע יותר.
מירי אלקיים: בוודאי ברובה היא קהילה עובדת, היא קהילה חרוצה, היא קהילה שעובדת כל היום.
מירי אלקיים: לרוב כמובן בעבודות כפיים, במשרות שפחות רוצים לאייש אותן.
אבתיסאם מראענה: שאנחנו לא נעבוד בהן.
מירי אלקיים: בדיוק.
מירי אלקיים: אחרי הקורונה המספרים יותר נמוכים, אבל מלונות, בתי קפה, מסעדות – בבק-אופיס כמובן – מוחזקים על ידי מבקשי מקלט היום, גם באילת, לא רק בתל אביב.
מירי אלקיים: אני יודעת שסביב הקורונה כשהייתה מורכבות להביא מהגרי עבודה מבחוץ, נתנו אישורים מסוימים, נכנסו לעבוד בסיעוד.
מירי אלקיים: היום הרבה בתי אבות עם סיעוד.
מירי אלקיים: זאת אומרת, הם כן נכנסים בסופו של דבר לעבוד בהרבה מאוד מקומות שיש מחסור בכוח אדם בישראל.
מירי אלקיים: וברובם – אלא אם כן בן אדם נפגע נפש או חולה במחלה קשה או עם נכות, שזה מיעוט – הם אנשים שעובדים.
מירי אלקיים: גם האימהות החד הוריות כולן עובדות.
מירי אלקיים: הם אנשים חרוצים ועובדים בעבודות כפיים שונות.
חן אריאלי: כשאני אומרת קצבאות, מדובר על קצבאות לאנשים שזקוקים לקצבאות, באחוז ביחס לאוכלוסייה הכללית, כמו אצל כולם, לא קצבאות לכל הקהילה הזו, חשוב לציין.
אבתיסאם מראענה: מירי, יש לך התייחסות לאחוז הפשיעה בקרב אוכלוסיית מבקשי המקלט?
מירי אלקיים: היום בבוקר הייתי עם - - - במקרה, אבל אני יודעת מהפגישות שלי עם המשטרה – ואנחנו כמובן בתקשורת עם המשטרה, בעיקר התחנות שרת ושכונות, שהן שתי התחנות העיקריות.
מירי אלקיים: כמובן שבקורונה דברים טיפה השתבשו - -
אבתיסאם מראענה: אצל כולנו.
מירי אלקיים: - - זו הייתה שנה וחצי מאוד קשה אצל כולם, אבל אם אני שמה את השנה וחצי הזו בצד, המשטרה בעצמה אומרת שיחסית לזה שקהילה מרוכזת – כי היא באמת מרוכזת בדרום – קהילה של עשרות אלפי אנשים שחיים בעוני, בהדרה, בגזענות, בצפיפות מאוד מאוד קשה, כי הדירות מחולקות ולפעמים בדירה אחת שאמורה להיות למשפחה אחת מתגוררות שלוש משפחות, כל משפחה בחדר שינה – יחסית לא.
מירי אלקיים: יש לפעמים את העניינים בתוך הקהילה, בחמרות, בברים שלהם.
מירי אלקיים: בוודאי שיש מקרים יוצאי דופן, אבל אני טוענת שכמו כל קבוצת מיעוט, ברגע שמישהו עושה משהו בקבוצת מיעוט, לצערנו, כל קבוצת המיעוט נצבעת.
מירי אלקיים: וזה כל קבוצת מיעוט בעולם ובישראל.
מירי אלקיים: המשטרה מדברת על אחוזים שווים לקהילה הכללית, למרות שהיה מצופה שיהיה יותר.
דוד פטר: זה לא נכון עובדתית.
שני בר טוביה: איפה שיש דיכוי ואפליה, יש אלימות.
דוד פטר: עובדתית זה לא נכון.
שני בר טוביה: אלימות היא תוצר של הדברים האלה.
אבתיסאם מראענה: לא להתפרץ.
מירי אלקיים: אם מפקד משטרת שרת, שמטפל בעיקר - - -
דוד פטר: אני אשמח להתייחס בכל זאת.
שני בר טוביה: אני גם אשמח להתייחס לזה, ולמחות על הלגיטימיות של הדעות - - -
דוד פטר: עמדות זה לגיטימי, נתונים שקריים לא.
אבתיסאם מראענה: חבר, אני לא מסכימה.
אבתיסאם מראענה: אתה תדרוש זכות דיבור, ואם אני מאשרת אתה תדבר.
אבתיסאם מראענה: אתה לא מתפרץ באמצע.
יונה שרקי: גברתי, אני מבקש זכות דיבור.
אבתיסאם מראענה: לא להתפרץ באמצע.
אבתיסאם מראענה: הכול רשום.
אבתיסאם מראענה: מי שיש לו זכות דיבור רשום, לא להתפרץ באמצע, אנחנו לא מקיימות פה ריב של קהלת.
מירי אלקיים: חשוב לי לומר שזו ממש לא דעתי האישית, אנחנו בתקשורת מתמדת עם המפקדים של התחנות, וזה מפגישה לפני שלושה חודשים עם המפקד הראשי של תחנת שרת, שבעיקר הוא מטפל.
מירי אלקיים: ממש לא ממציאים.
אבתיסאם מראענה: תודה מירי, תודה רבה.
אבתיסאם מראענה: הזום שלנו עובד ואנחנו נשמח לסייר בתוך הצרכנייה של מבקשות ומבקשי המקלט ומהגרי העבודה בדרום תל אביב.
אבתיסאם מראענה: אביגיל, מה נשמע?
אביגיל הורביץ: שלום לכולם, ברוכים הבאים לצרכנייה החברתית שלנו.
אביגיל הורביץ: עכשיו אנחנו נראה לכם את מסע הלקוח שלנו בתוך הצרכנייה.
אביגיל הורביץ: יש לנו את נטלי שמשחקת את הצרכנית, ודקלה, שהיא המתנדבת שלנו היום.
אביגיל הורביץ: כשהצרכנים נכנסים, יש להם את הכרטיס שלהם, שהם נותנים אותו למתנדבת והיא סורקת.
אביגיל הורביץ: הפרטים עולים ומתחילים יחד עם ליווי של מתנדבת לעבור בצרכנייה.
אביגיל הורביץ: ככה הדברים נראים, ממש כמו מכולת או סופר.
אביגיל הורביץ: פה למעלה אתם יכולים לראות שכל משפחה לפי הגודל שלה, מספר האנשים, יכולה להבין כמה מצרכים היא יכולה לקחת.
אביגיל הורביץ: יש דברים כמו קמח, שהם אחידים לכולם.
אביגיל הורביץ: פסטה או אורז – אפשר לבחור לפי הצרכים של המשפחה, איזה מהם יותר מתאים, אם מעדיפים את זה או את זה, אבל הכמויות הן כמויות סגורות לפי הגודל של המשפחה.
אביגיל הורביץ: כמובן שהכנסנו את הכמויות בהתייעצות עם משרד הבריאות.
אביגיל הורביץ: גם כאן, כמו שתוכלו לראות, אפשר לקחת עדשים, אפשר לראות איזה סוג עדשים יותר מתאימים למשפחה, איזה לא.
אביגיל הורביץ: פה מאחור אני אראה לכם שקיבלנו גם משחות שיניים, יש לנו מוצרי היגיינה שאנחנו מקבלות לפעמים.
אביגיל הורביץ: את הכמויות אני אגיד שכיווננו עם הזמן, כשראינו שהמשפחות אמרו שהן יכולות לקחת קצת פחות.
אביגיל הורביץ: בהתאם להן שינינו את כמויות.
אביגיל הורביץ: פה יש לנו מקרר שיש לנו בו ירקות – תוכלו לראות את התצוגה של הירקות.
אביגיל הורביץ: את הירקות אנחנו מקבלות מ"לשובע", מ"לתת", מ"לקט", וגם יש לנו שיתוף פעולה של הצלת מזון עם המועדונית שנמצאת פה ממול, וכשיש להם עודפים של ירקות, אנחנו לוקחים אותם אלינו לתוך הצרכנייה שלנו.
אביגיל הורביץ: בואו נתקדם.
אביגיל הורביץ: פה בהמשך, גם כאן יש לנו מוצרים אחרים, אנשים יכולים לבחור ולקחת לפי הכמות שמתאימה להם.
אביגיל הורביץ: פה יש לנו את הקיר של המיוחדים.
אביגיל הורביץ: אנחנו משתדלות לא לתת יותר מדי מתוקים, משהו כמו פעם בחודש, אם יש משהו מיוחד אנחנו נותנות.
אביגיל הורביץ: אני אראה לכם את שאר המצרכים פה, נתקדם גם לצ'ק-אאוט.
אביגיל הורביץ: פדים – זה חשוב, יש לנו תרומות של היגיינה.
אביגיל הורביץ: יש לנו פה תחבושות הגייניות שנשים יכולות לקחת.
אביגיל הורביץ: מאוד מאוד קריטי שיש לנו מוצרים היגייניים.
אביגיל הורביץ: בסוף התהליך הלקוחה מגיעה חזרה למתנדבת, המתנדבת עוברת על כל המוצרים השונים, היא שוב בודקת איתה את הכרטיס שלה, הן בודקות את כל המצרכים, רואים שהכול בסדר וקובעים את המפגש הבא.
אביגיל הורביץ: וזהו.
אביגיל הורביץ: הנה לוק אחרון שוב, ככה זה נראה מפה.
אביגיל הורביץ: זאת המכולת.
אבתיסאם מראענה: אביגיל את איתי?
אבתיסאם מראענה: אביגיל, את שומעת?
אביגיל הורביץ: עכשיו אני פה.
אבתיסאם מראענה: סל המוצרים שבחרת ושמת לך בסל, בסופו של דבר הקליינטית או הקליינט הולכים לקופה או למתנדבת, וזה מסובסד מה שיש להם בסל, או שזה בחינם?
אביגיל הורביץ: לא ציינתי, כן, זה בחינם לגמרי.
אביגיל הורביץ: אנחנו לא לוקחות תשלום בכלל.
אביגיל הורביץ: אנחנו זיהינו את האנשים שיש להם את הצורך הכלכלי הגדול ביותר ומתוקף זה נמצאים כאן, ולכן אנחנו לא לוקחות כרגע תשלום.
אבתיסאם מראענה: והכרטיס הזה, זה ברקוד והשם של–?
אביגיל הורביץ: כן.
אבתיסאם מראענה: כמה משפחות רשומות אצלכם במאגר?
אביגיל הורביץ: כרגע יש לנו 600 אנשים במאגר ויש לנו עדיין מאות שממתינים.
אבתיסאם מראענה: ממתינים בגלל מחסור במזון, באוכל?
אבתיסאם מראענה: במה זה תלוי?
אביגיל הורביץ: אנחנו מתכוונות להכניס עוד כמה מאות משפחות בתקופה הקרובה, זה תהליך של זיהוי וסינון, התהליך הבירוקרטי להכניס אותם.
אביגיל הורביץ: אנחנו היינו מאוד שמחות להתרחב בהמשך ברגע שיהיו לנו את המשאבים.
אביגיל הורביץ: הצורך תמיד הוא יותר גדול.
אבתיסאם מראענה: באיזה שעות הצרכנייה פתוחה?
אביגיל הורביץ: מ-16:00 עד 20:00 שלוש פעמים בשבוע.
אבתיסאם מראענה: שלוש פעמים בשבוע – גם זה עניין של כסף, מי ישב שם?
אביגיל הורביץ: אנחנו בוחנות להרחיב את השעות כדי שנוכל לקבל יותר משפחות.
אביגיל הורביץ: גם את השעות אנחנו נרחיב.
אביגיל הורביץ: חשוב לי לציין שזה מופעל לחלוטין על ידי מתנדבים.
אביגיל הורביץ: יש לנו פה את המנהלת של החנות, דקלה, שראיתם פה בווידאו, מטעם עמותת "לשובע", אבל חוץ ממנה, הכול פה בהתנדבות.
אביגיל הורביץ: גם זה משאב שהוא לא כל כך פשוט, שצריך להתנהל עם מתנדבים כאן.
אבתיסאם מראענה: ומה עם מוצרי תינוקות – חלב, מטרנה, תחליפי חלב?
אביגיל הורביץ: אין באופן קבוע, אבל אנחנו מקבלות תרומות מדי פעם, וכשיש לנו תרומות, אנחנו שמות אותן כאן בחנות.
אביגיל הורביץ: עוד מעט נקבל תרומה גדולה של חיתולים.
אביגיל הורביץ: כשמתאפשר לנו, אנחנו מחלקות גם את זה, אבל אין לנו את זה כל הזמן.
אבתיסאם מראענה: יש פה חברות וחברים שמבקשות ומבקשים שתראו לנו שוב את הצרכנייה.
אבתיסאם מראענה: עוד מבט קטן על הצרכנייה.
אביגיל הורביץ: אני אעשה עוד סיבוב.
אביגיל הורביץ: תודה רבה.
אבתיסאם מראענה: אנחנו ראינו פה – כן, מירי.
מירי אלקיים: המגויסת שלי שלא הצליחה להיכנס כותבת לי – היא שומעת בזום – שעוד מעט אנחנו עושים שותפות וכן נקבל תרומות קבועות של מזון לתינוקות, זה יהיה גם.
אבתיסאם מראענה: ממי?
אבתיסאם מראענה: מי התורמות שלכם?
מירי אלקיים: אני אשאל.
מירי אלקיים: בכל פעם זה מישהו אחר.
מירי אלקיים: המזון היבש פה גם נרכש וגם ארגון "לתת" נותן לנו חלק קטן.
מירי אלקיים: הרוב נרכש מתרומות, וצריך לזכור שיש מצ'ינג של תקציב עירוני לדבר הזה.
מירי אלקיים: "לקט ישראל" נותן את הפירות והירקות, ו"טבע".
מירי אלקיים: "טבע" תיתן לנו "נוטרילון", זה מה שהיא כותבת לי עכשיו.
מירי אלקיים: "טבע" הולכים לתרום לנו תחליף מזון לתינוקות.
אבתיסאם מראענה: ואנחנו מדברות על מיזם שהוא פיילוט?
מירי אלקיים: כרגע הוא פיילוט לשנה, עשינו אותו מיולי עד יולי.
אבתיסאם מראענה: בגלל הקורונה.
מירי אלקיים: כן.
מירי אלקיים: השאיפה שלי – אני לא יכולה לדבר בשם מנכ"ל העירייה, אבל אני בטוחה שאם תהיה אפשרות לתקציבים נוספים מהאפוטרופוס ומתורמים נוספים העירייה תיתן את המצ'ינג, ואני אשמח להמשיך.
מירי אלקיים: שוב, יש כמה מאות משפחות, בוודאי שלא זכאיות לקצבאות, בוודאי של חד הוריות או ילדים עם צרכים מיוחדים, שהם חייבים את האקסטרה עזרה הזו, לפחות של המזון היבש והפורמולות בכל חודש.
מירי אלקיים: אז אני מאוד מאוד מקווה שנצליח להמשיך עם זה.
אבתיסאם מראענה: אנחנו נמשיך לעקוב אחרי הסיפור המהמם הזה, ונראה כמה שיותר דברים יפים שקורים במדינה.
אבתיסאם מראענה: אני רוצה לעבור לענבל משש מרשות האוכלוסין, היא נמצאת אתנו בזום.
אבתיסאם מראענה: יש לה בעיה להיכנס?
אבתיסאם מראענה: אז אם ענבל לא נמצאת, שושנה, את יכולה להתייחס לבקשה שלנו, דברי אתנו על הפילוח לגבי כספי הפיקדון.
שושנה שטראוס: זה מה שכבר מסרנו לוועדה.
שושנה שטראוס: קודם כל, אולי כדאי לדעת שמעבירים לעובדים הזרים מדי שנה סכומים מאוד נכבדים.
שושנה שטראוס: עובדים זרים שיוצאים מישראל במועד – עד היום משנת 2007 העבירו כספים מהפיקדון ל-38,000 עובדים זרים שיצאו במועד, ואנחנו חושבים שבזה הפיקדון עושה עבודה טובה.
שושנה שטראוס: לגבי הסכומים שלא נדרשו, או של עובדים שנשארו שלא כדין ואז ניכו מהם, הם לא פנו אלינו, או שפנו ולא נמצאה סיבה מוצדקת לכך שלא יצאו, אלה הכספים שאנחנו מעבירים הן לאפוטרופוס, זה מ-2016, והן לאוצר, אז אם זה היה לפני 2016.
שושנה שטראוס: העברנו פה את הסכומים.
שושנה שטראוס: העברנו לאפוטרופוס בינתיים שני מיליון.
אבתיסאם מראענה: שושנה, אנחנו לא שומעות אותך טוב.
אבתיסאם מראענה: אני מבקשת שתתקרבי אל המיקרופון, תמשכי אותו אליך.
אבתיסאם מראענה: את אומרת דברים חשובים, וחשוב שנשמע היטב.
שושנה שטראוס: אני לא יודעת מה שמעתם.
שושנה שטראוס: אני אמרתי שמדי שנה אנחנו מעבירים לעובדים הזרים שהועסקו כדין ויצאו מישראל במועד ויש לגביהם חובת פיקדון את הסכומים שהצטברו להם.
שושנה שטראוס: זה דבר יפה שמזרז אותם לצאת וגם נותן להם סכום לתחילת עבודתם בארצם בחזרה.
שושנה שטראוס: עד היום העברנו למעל 38,000 עובדים שיצאו במועד את סכומי הפיקדון.
שושנה שטראוס: עובדים שלא משכו את הפיקדון, או שאנחנו ניכינו מהפיקדון שלהם בגלל שהם לא יצאו במועד ולא נמצאה סיבה מוצדקת לכך, אנחנו מעבירים מאז שנת 2016 לאפוטרופוס, וזה מה ששמענו.
אבתיסאם מראענה: מאז 2016 אתן לא מעבירות לאפוטרופוס, אתם העברתם לאפוטרופוס רק השנה שני מיליון מתוך 33 מיליון, שאנחנו תיכף נבין.
סיגל יעקבי: לא בשנתיים.
אבתיסאם מראענה: בשנתיים קיבלתם שני מיליון מתוך 33 מיליון, אנחנו תיכף נדבר איפה הכסף.
שושנה שטראוס: ויש את הסכומים שהעברנו לאוצר מאז 2006.
אבתיסאם מראענה: כמה כסף העברתם לאוצר מאז 2006?
שושנה שטראוס: זה מה שדיווחנו לכם, 33 מיליון.
שושנה שטראוס: ויש לנו עוד סכום של בערך 19 מיליון שמחייב בדיקה ידנית פרטנית של כל מקרה ומקרה על מנת להבין אם התקיימו הנסיבות שאפשר להעביר, ולאיזה גוף להעביר.
שושנה שטראוס: אנחנו עובדים על זה באופן יומיומי כדי לעבור על הכספים ובסיום התהליך נעביר את הסכומים.
אבתיסאם מראענה: שושנה, את אומרת לי – סליחה שאני מתעכבת, אבל זה תפקידי, מה אני אעשה?
אבתיסאם מראענה: את אומרת שיש 19 מיליון שטרם הועברו, הם נמצאים אצלכם ברשות האוכלוסין, הם לא עברו לאוצר, גם לא לאפוטרופוס הכללי.
אבתיסאם מראענה: 19 מיליון מכספי הפיקדון שאת אומרת אנחנו עובדות עליו ביומיום.
אבתיסאם מראענה: אני מאמינה שאתן עובדות, אני בהחלט רוחשת הרבה כבוד לעבודה שלכן ברשות האוכלוסין.
אבתיסאם מראענה: את אומרת שאתן עובדות יום-יום בשביל מה?