GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אבתיסאם מראענה: בסדר, הבנתי, אנחנו עוד ניפגש הרבה, טל, אז תשאיר עוד דברים למפגשים הבאים.
טל שפירא: יש לי לב חזק, תאמיני לי הכל בסדר.
אבתיסאם מראענה: אוקיי, אני רוצה לעבור ולתת זכות דיבור ליפתח בן דוד, חקלאי בערבה, שתיים וחצי דקות, בבקשה, כי אנחנו חייבות להתקדם.
יפתח בן דוד: שתיים וחצי דקות זה מספיק, היות ודיברו על רוב הדברים.
יפתח בן דוד: אני חקלאי בערבה ב-50 השנה האחרונות, משנץ 1972, ולמרבה הצער, מה שנוצר הוא שאנחנו נהיינו נטל על המדינה, זאת ההגדרה.
יפתח בן דוד: ישנם שלושה דברים שהעליתי אצלכם.
יפתח בן דוד: דבר ראשון, הוא עניין האגרות, שלפי מה שאני מבין הוא באחריות של ועדת הפנים, היה דיון בשנת 2016 אבל עד היום לא קרה כלום עם הדבר הזה, למרות שהובטחה תשובה שבועיים מרפרנט החקלאות באגף התקציבים בשנה ההיא, ולא קרה מזה כלום.
יפתח בן דוד: דבר שני, זה מה שנאמר על המשתלמים, שהפכו אותם לעובדים.
יפתח בן דוד: דבר שלישי הוא הקיזוז של המגורים וההוצאות הנלוות, נעשתה עבודה, ועשינו עבודה כפי שאמר טל בעזרתו של בועז סופר שעבד באוצר.
יפתח בן דוד: דבר רביעי, היה דיון לפני כשבועיים-שלושה בנושא של ההטרדות המיניות, ואני לא כל כך מבין איך זה הגיע למספרים האלה, אז אני מבקש שיהיה דיון נוסף ויסבירו כי בעבודה שהוזמנה מחברת מדגם התקבלו נתונים אחרים לחלוטין.
יפתח בן דוד: תודה רבה.
אבתיסאם מראענה: תודה רבה, אני רוצה לתת לאורית אסטרחן את רשות הדיבור, תודה על הסבלנות, שלוש דקות בשבילך.
אורית סטרוק: אני אורית אסטרחן, אני שותפה בחברת כוח אדם לעובדים זרים בחקלאות, ואני עובדת עם עובדים זרים כבר מעל 20 שנה.
אורית סטרוק: לפני הכל אני רוצה לציין ולדבר על הדברים שכתבתי, על הנושא של המוות של העובדים הזרים, כי תמיד זה משתמע מכל השיחות והדיונים על הנושא הזה, שכאילו החקלאי אשם באיזושהי צורה בזה שהתאילנדים מתים במשק.
אבתיסאם מראענה: חס וחלילה, לא יצא מפה אפילו שום סימן של האשמה, זאת סוגיה שצריך להציף אותה.
אורית סטרוק: אני יודעת, לא יצא, אבל מה שקורה הוא שהתאילנדים בכל העולם, כולל בתאילנד, יש להם איזשהו סינדרום של מוות בשינה.
אורית סטרוק: כן, אם תפתחו גוגל ותבדקו מה קורה עם תאילנדים בכל מיני מדינות, ולא רק בישראל, הרבה מאוד מתים בשינה.
אבתיסאם מראענה: אדוני הרופא רוזנברג, אתה מכיר את הסינדרום הזה?
אליהו רוזנברג: כן, זה נקרא תסמונת בורגדה, זאת הפרעת קצב.
אבתיסאם מראענה: והיא ייחודית לעובדים התאילנדים?
אליהו רוזנברג: אזור דרום מזרח אסיה, וככל שאני יודע היום, ואפשר לתקן אותי ברשות האוכלוסין או משרד החוץ, יש בדיקות א.ק.ג במיון לפני שהם באים, אז זה לא אמור להיות מאפיין היום.
אליהו רוזנברג: יכולים להיות מקרים שבהם זה לא מופיע בבדיקה בודדת ואז זה כן מופיע כאן, אבל זאת התופעה, זוהי התסמונת.
אורית סטרוק: לתאילנדים עצמם יש איזושהי אמונה, הם מאמינים שיש רוח רפאים בדמות של אישה, שלוקחת את הלבבות של האנשים הצעירים.
אורית סטרוק: הם מתים בין הגילאים 40-20, זה מאוד עצוב וזה מאוד קשה גם לנו.
אבתיסאם מראענה: לא הבנתי מה הקשר לאמונה.
אבתיסאם מראענה: הם מאמינים שרוח רפאים בדמות של אישה, אני מאז שאני עובדת עם תאילנדים מעולם לא נפטרה לי תאילנדית מהדבר הזה, רק גברים.
אבתיסאם מראענה: רק גברים?
אבתיסאם מראענה: נפטרים מוות טבעי או התאבדויות?
אורית סטרוק: רק גברים, אני מדברת כרגע על מוות בשינה.
אבתיסאם מראענה: בשינה?
אורית סטרוק: לפי מה שאמר לי הקונסול בשבוע שעבר, מתחילת השנה הזו מתו מהדבר הזה 30 תאילנדים בישראל, חוץ מ-11 התאבדויות שהיו פה מתחילת השנה.
אורית סטרוק: מזה אני אעבור לנושא הבא, והוא הנושא של ההתאבדויות והבעיות הנפשיות.
אורית סטרוק: בסביבות 80 אחוזים מהתאילנדים בישראל היום משתמשים וסוחרים בקריסטל מת'.
אורית סטרוק: המצב הוא קטסטרופה, אני כל היום עוברת מתאילנדי לתאילנדי שלא קם לעבודה כי הוא לוקח סמים והוא מסומם.
אבתיסאם מראענה: כמה את מייצגת?
אבתיסאם מראענה: כמה נמצאים אצלך בלשכה?
אורית סטרוק: אני מטפלת בסביבות 1,600-1,500 עובדים.
אבתיסאם מראענה: ואת רוצה להגיד לי ש-80 אחוזים מהם?
אורית סטרוק: חד משמעית.
אורית סטרוק: הם אומרים לי, אני יושבת בשימוע עם עובד והעובד אומר לי "כן, אני לוקח סמים", אני יושבת בשימוע עם עובד והוא אומר לי "כן, אני מוכר סמים".
אורית סטרוק: זה ממש לא הנתונים שאנחנו יודעים עליהם.
אבתיסאם מראענה: אוקי.
אורית סטרוק: אני מזמינה אותך להצטרף אליי, אני מזמינה כל אחד מכם לבוא, אני כל היום באוטו, אני עושה 7,000 קילומטרים בחודש.
אורית סטרוק: אני לא עובדת מהמשרד, אני עוברת תאילנדי תאילנדי, אני יושבת איתם, אני מנהלת שיחות איתם, עם ההורים שלהם בתאילנד, אני מנסה לעזור להם, אני תמיד מציעה לעובד להפסיק.
אורית סטרוק: יש לי אפילו חקלאי שנסעתי איתו חמש פעמים לפסיכיאטר בבאר שבע עם התאילנדי כדי לתרגם, כדי לשקם אותו מהסמים.
אורית סטרוק: החקלאים אוהבים מאוד את העובדים שלהם, צריכים אותם, ודואגים להם, בצורה שאף אחד פה לא מתאר לעצמו.
אורית סטרוק: נוסעים איתם לטיפולים רפואיים, דואגים לקחת עוד עובד שישב ליד התאילנדי ויהיה איתו.
אורית סטרוק: אף אחד במדינה לא מתייחס לעלות הכספית הזאת, כמובן, לכל הדבר הזה יש הוצאות.
אורית סטרוק: יש אנשים שהם באים והם לבד, הם בלי משפחה ואין מי שידאג להם, הם חסרי שפה ואין אופציה אחרת.
אבתיסאם מראענה: כן, לגמרי.
אבתיסאם מראענה: אז את אומרת שהרבה מהנטל נופל על החקלאים?
אורית סטרוק: כל הנטל הוא על החקלאי.
טל שפירא: הוא כמו הבן שלך התאילנדי.
אורית סטרוק: אנחנו, כחברות כוח אדם, אני חושבת שזה הדבר הכי בסיסי, שאנחנו נקבל היתר להעסקת מתורגמן.
אורית סטרוק: אני מחזיקה מתורגמנית שעובדת איתי הרבה שנים, היא כבר בת 59 והיא אוטוטו יוצאת לפנסיה, ואני בחרדות מהעניין הזה.
אורית סטרוק: אני רוצה לחפש לי מישהו שמתאים, לא דווקא מכל המתורגמנים שמסתובבים פה בארץ ורק עסוקים בכל מיני פויילשטיקים, כל מיני דברים לא טובים, ואני חושבת שבלי מתורגמן ראוי - - -
אבתיסאם מראענה: את מחויבת בתור לשכה במתורגמן?
אורית סטרוק: חייבת, כן.
אבתיסאם מראענה: את מחויבת, נכון, אבל למה את אומרת היתר?
אבתיסאם מראענה: הרי את מחויבת.
אורית סטרוק: אני רוצה שיהיה לכל לשכה היתר להעסקת עובד זר, שאני יכולה להביא מתאילנד מתורגמן, שהוא לא עבד כאן בקטיף עגבניות והתחתן פה עם ישראלית, אוקיי?
אורית סטרוק: אני רוצה מישהו שאני יכולה להביא שבאמת יכול לעשות איתי את העבודה הזאת עם העובדים, בצורה ראויה.
אורית סטרוק: אני חושבת שזה הדבר הכי בסיסי שיהיה לי מתורגמן נורמלי, לתת שירות לעובדים שלי.
אבתיסאם מראענה: הבנתי, אוקיי, אני מודה לך אורית.
אבתיסאם מראענה: אני רוצה לתת את זכות הדיבור לאביתר שמיר, מרופאים לזכויות אדם.
אביתר שמיר: אהלן, שלום ותודה על ההזמנה.
אביתר שמיר: יש לי הרבה מה לומר על בריאות של עובדים זרים, של מהגרי עבודה ועובדי חקלאות, מפאת קוצר הזמן אני אקצר את זה, וחלק מהדברים גם נאמרו.
אביתר שמיר: בהמשך לדברים של אורית מ"קו לעובד", העבודה בענף החקלאות שופע בסכנות בטיחותיות רבות, אחת מהן כבר דוברה פה, השימוש בחומרי הדברה, אז אני לא אחזור על זה, ואני שמח שבמשרד הבריאות מודעים לבעיה הזאת, אבל הבעיה היא שזה נמשך פשוט המון שנים.
אביתר שמיר: כלומר, זה לא דבר חדש, התקנות הן מיושנות, דו"ח מבקר המדינה, אני אזכיר את הדו"ח משנת 2016, דו"ח 67ב', הוא עסק בזה ומבקר בחריפות את הדברים שקיימים בשטח, את היעדר ההדרכות המקצועיות שהעובדים האלה לא עוברים, וגם את היעדר המיגון של העובדים.
אביתר שמיר: כלומר, אנחנו יודעים על עובדים, לפי הנתונים שלנו רק שליש מהעובדים מקבלים מהמעסיקים שלהם את אמצעי המיגון כשהם נאלצים לעבוד עם חומרי הדברה.
אביתר שמיר: אני לא אחזור על זה, זה פיקוח ואכיפה, רואים את זה בכל רובד בנושא הזה ובכלל בהעסקת עובדים ומהגרי עבודה, אבל בואו רגע נראה מה קורה עם עובד שזקוק לטיפול רפואי, מה קורה, האם זה קשור לשימוש בחומרי הדברה, או לא, או סתם בן אדם שחולה.
אביתר שמיר: אנחנו יודעים שהם לא יודעים בכלל מה זה כרטיס ביטוח, מה זה כרטיס מגנטי, אין להם, ל-50 אחוזים מהאנשים - - -
קריאה: זה לא נכון, יש להם, אל תדבר שטויות.
קריאה: זה סתם, לכולם יש כרטיס מגנטי, אתה סתם מדבר.
טל שפירא: איך שהוא נכנס לארץ הוא מקבל את הכרטיס של קופת חולים, זה לא נכון מה שהוא אומר.
אבתיסאם מראענה: רגע, לא להפריע.
טל שפירא: אבל זה לא נכון, תתקני אותו.
אבתיסאם מראענה: לא, סליחה.
קריאה: לכולם יש כרטיס קופת חולים.
טל שפירא: אבל הוא מדבר שטויות.
אבתיסאם מראענה: לא לא, שפירא.
אביתר שמיר: גם אם יש להם את הכרטיס, הם לא יודעים מה זה.
טל שפירא: הוא יודע טוב מאוד, יש שם סמל של קופת חולים.
אביתר שמיר: הוא לא יודע לקרוא מה לאומית ומה זה כללית.
טל שפירא: לא, אתה לא צודק.
טל שפירא: באמת, האינטרס שלי הוא שהעובד שלי יהיה חולה?
טל שפירא: אני לא מבין איפה אתם חיים.
קריאה: אין לאומית, רק כללית.
אבתיסאם מראענה: אביתר, רגע, שניה.
אבתיסאם מראענה: סליחה, אנחנו לקראת סוף הדיון, דווקא ניהלנו דיון סופר יפה ומקצועי ומכבד.
אבתיסאם מראענה: אדון שפירא, אנחנו הקשבנו לך מצוין, תן לו לסיים את דבריו, אף אחד פה לא חורץ את דינו של אף אחד.
טל שפירא: לא, רק שידייק בדברים.
אבתיסאם מראענה: לא, אתה מכבד אותו, חובה.
טל שפירא: אני מכבד אותו.
אביתר שמיר: הם לא יודעים לאיזו קופה הם שייכים, הם לא יודעים מהם תנאי הפוליסה ולאיזה שירותים הם זכאים להם בכלל, והם בטח ובטח לא יכולים לקבוע לעצמם תור בטלפון לרופא, אני מניח שאתה יודע את זה כי אתה בטח מסיע אותם לרופא וקובע להם תור, כי אין מה לעשות, כי הם קשורים אליך קשרים עבותים, כי הם תלויים בך בכל שלב מהרגע שאתה מעסיק אותם, מהרגע שאתה מחתים אותם על הצהרת בריאות, מהרגע שאתה קובע להם תור בטלפון לרופא לבדיקה, אתה מסיע אותם למרפאה ואתה גם צריך, בלית ברירה אולי, לתרגם להם מה הרופא אומר, נכון?
טל שפירא: אוקי.
קריאה: אתה מנותק, זה לא נכון.
אבתיסאם מראענה: אדוני, למה אתה מתפרץ?
אבתיסאם מראענה: אם אתה רוצה להגיד משהו, תרים אצבע יפה, אני מסתכל עליך ואני אתן לזה זכות דיבור, לא להפריע.
אבתיסאם מראענה: גם אתה, אדוני.
אבתיסאם מראענה: בסך הכל, מה שאביתר אומר, הוא שהרבה מהנטל נופל עליכם, זה מה ששפירא אמר.
אבתיסאם מראענה: אני רק מתרגמת את אביתר מעברית לעברית, ואומרת לך, שהוא בסך הכל אומר שעליכם יש נטל מאוד כבד, אתה לוקח אותו לבדיקות, רופא שיניים, בטן, ניתוחים, ואתה צריך גם לתרגם.
אבתיסאם מראענה: עכשיו, הוא אומר שיש בזכותון, הוא לא יודע מה הזכויות שלו, ואם הוא היה יודע זה היה מקל עליך בתור חקלאי, זה הכל.
אביתר שמיר: סוגיית התרגום היא בעייתית מאוד, גם בהקשר של סודיות רפואית וצנעת הפרט.
אביתר שמיר: המעסיק לא צריך לדעת ולא צריך לשבת עם החולה, יש פגיעה חמורה בחוק זכויות החולה, אתם לא מודעים לה כי אתם עושים את זה בלית ברירה הרבה פעמים, אבל חשוב להגיד את זה.
אביתר שמיר: בכלל, היעדר נגישות שפתית, הם לא דוברים אנגלית ובטח לא עברית.
אביתר שמיר: גם בן אדם שכבר הצליח להגיע לקופת חולים או לבית חולים ולקבל שירותים, אין לו שום סיכוי בעולם להבין מה הרופא אומר לו, הוא לא יכול, הוא לא מתקשר, הוא לא יודע את השפה.
אביתר שמיר: אנחנו בקשר עם רופאים, עם רופאות, עם עובדים סוציאליים בבתי החולים, הם מתוסכלים, הם חסרי אונים, הם לא יודעים מה לעשות עם האנשים האלה.
אביתר שמיר: אני אתן לכם דוגמה, בן אדם שהשתחרר מאשפוז אחרי שהוא נכווה בכל חלקי גופו כי פרצה שריפה במגורים שלו.
אביתר שמיר: הוא שוחרר הביתה, ובהמלצות השחרור שלו כתוב שהוא צריך להחליף תחבושות לחץ כל כמה ימים, הוא צריך פיזיותרפיה, והוא צריך ריפוי בעיסוק.
אביתר שמיר: הוא לא עשה שום דבר מהדברים האלה, ולמה הוא לא עשה את זה?
אביתר שמיר: כי אין לו מושג, אף אחד לא מתווך לו את המידע הזה, אף אחד לא מתרגם אותו, אף אחד לא יושב איתו.
קריאה: המעסיק שלו צריך.
קריאה: אנחנו דואגים לו.
אבתיסאם מראענה: לא לא, אין לנו זמן לפתוח סוגריים, בואו ניתן לאביתר לסיים.
אביתר שמיר: עוד דוגמה אחת, ברשותכם.
אביתר שמיר: יש עכשיו עובד שמאושפז כבר כמה חודשים באחד מבתי החולים בארץ, הוא מאובחן עם לוקמיה חריפה, אנחנו בקשר עם הרופאים והעובדים הסוציאליים שלו, הם מסורים והם מלווים אותו בצורה כל כך מסורה, הם לא יודעים מה לעשות, מה הם צריכים לעשות כשהם צריכים לבשר לו שהוא צריך לעבור השתלת מח עצם בגוגל טרנסלייט?
אביתר שמיר: זה בלתי אפשרי.
אביתר שמיר: אני אגיד יותר מזה, הם עכשיו צריכים להגיד לו שבעצם, הביטוח הרפואי שרכשו עבורו, לא יממן לא את ההשתלה הזאת.
אביתר שמיר: זאת כבר בעיה שקשורה בכלל לכל הפוליסות של הביטוח הפרטיות האלה, שמוגדרות על ידי צו עובדים זרים, זה לא קשור רק לעובדי החקלאות.
אביתר שמיר: עוד נושא אחד קטן, זה יהיה קצר.
אביתר שמיר: בריאות הנפש, הזכרתם גם את זה, מהנתונים שלנו, כמעט 50 אחוזים מהעובדים מעידים על עצמם כסובלים מאיזושהי מצוקה נפשית.
אביתר שמיר: אני לא צריך להגיד לכם, מדובר בעבודה פיזית קשה, בתנאים קשים ולאורך שעות ממושכות, בלי הפסקה כמעט, הם נדרשים לעמוד בלחץ להספקים גבוהים, במיוחד בעונות מסוימות.
אביתר שמיר: מהחומרים שמישהו שלח פה כבר ראיתי שהם עובדים בתנאים של טמפרטורה של 55 מעלות, אין לי מה לומר על זה.
אבתיסאם מראענה: במשק 'צברי', מי הנציג שלהם פה?
אבתיסאם מראענה: הם שלחו לנו דו"ח חשוב מאוד, אבל אני אתן לך זכות דיבור אדוני, בסדר?
אביתר שמיר: לכל הדברים האלה יש השפעה ישירה על הבריאות הנפשית של העובדים האלה, לצד הפגיעה הפיזית.
אביתר שמיר: התופעה שאנחנו רואים מזה היא תופעה קשה של אובדנות.
אביתר שמיר: בנתונים שעכשיו משרד הבריאות שלח, שבעה או 11 התאבדויות מהשנה האחרונה, זה חסר תקדים, אנחנו לא ידענו על זה בכלל.
אבתיסאם מראענה: האמת היא שהמספרים פה לא מוסדרים, אני מקבלת מצד אחד מספר אחד ממשרד הבריאות, משרד הכלכלה לא שלחו, יש פה מספרים בסוגייה הזאת, 30 אמרה לי עכשיו אסטרחן, נכון?
אבתיסאם מראענה: רק בשנה האחרונה.
אורית סטרוק: כן, רק השנה.
אבתיסאם מראענה: אז אני לא מבינה מי אחראי על כל המספרים האלה ולפי מה, אבל אנחנו נמשיך לעקוב.
אביתר שמיר: עוד משפט אחד, השימוש הנרחב בסמים זאת תופעה מוכרת, היה על זה כבר לפני עשר שנים פה דיון.
אביתר שמיר: אף אחד לא מתכחש לזה, זה קיים, אני לא יודע באיזה סדר גודל, אבל צריך לשאול למה, למה אנשים מביאים את עצמם לקחת סמים ממריצים, אולי אולי כי הם נדרשים לעבוד בתנאים בלתי אפשריים לאורך שעות ארוכות בתנאים קשים.
אבתיסאם מראענה: איך קוראים לך, ומה שלומך?
שייקה שקד: שייקה שקד מנתיב העשרה, אני בסדר, טעון שיפור.
אבתיסאם מראענה: יופי, יש לך זכות דיבור, בבקשה שלוש דקות ושתי שניות, בשבילך.
שייקה שקד: אני אשתדל לא לחזור על דברים שנאמרו, כדי למקד את העניין, כי בסך הכל זה שאנשים מקבלים זכות דיבור, זה לא אומר שמותר להם להגיד מה שהם רוצים ובחוסר אחריות אפילו, הייתי אומר.
אבתיסאם מראענה: פה מותר להגיד הכל, כל עוד ששומרים על הכבוד שלך הכל בסדר.
אבתיסאם מראענה: אני רוצה להגיד לך שקיבלתי את הדו"ח שלך ששלחת.
שייקה שקד: בסדר גמור.
שייקה שקד: א', תודה רבה על הוועדה הזאת, חבל שהיא לא קמה הרבה שנים קודם.
אבתיסאם מראענה: לא היינו בשלטון.
קריאה: הייתה את הוועדה הזאת גם לפני 20 שנה, שייקה, הייתה ועדה כל הזמן רק לא הגענו רחוק.
שייקה שקד: אני הייתי קורא לוועדה הזאת לעובדים זרים 'הצלת המשק המשפחתי בחקלאות', זאת הנקודה, אנשים לא מבינים את המשמעות שלה, וזה ביטחון המזון של מדינת ישראל, נקודה.
שייקה שקד: משפיעים על זה המון דברים, מדינת ישראל הייתה שופעת מצפון עד דרום, לכל מועצה אזורית היה בית אריזה לייצוא, להדרים, לפרחים, לירקות, באזור הדרום כל שנה השמידו עשרות טונות של עגבניות וירקות וקיבלו פיצויים מהמדינה של בין 50 אגורות ל-70 אגורות.
שייקה שקד: פתאום יש חוסר, אף אחד לא שואל את עצמו למה יש חוסר היום, הרי השמדנו עד לפני עשר שנים כמויות מטורפות.
שייקה שקד: הסיבות הן פשוטות מאוד, היינו 30,000 חקלאים, זה הולך ומצטמצם ל-8,000 חקלאים, וזה הולך להימחק, כי היום המצב הוא שאין היתכנות כלכלית לחלוטין, ואני אומר את זה באחריות מלאה.
שייקה שקד: אני בקיא בכל המספרים, של העובדים, של כמה עולה דונם, כמה עולה מים, כמה עולה בטורקיה וכמה עולה בישראל.
שייקה שקד: המספרים הם ברורים לגמרי, ואני אומר לך, באחריות, עזבי מקרים חריגים כי אני לא יכול להיות ערב ל-25,000 עובדים, העובדים שלנו מטופלים ברמה מאוד גבוהה ומסורה, לכל אחד יש ביטוח רפואי, העובד שלי יכול לקבל רופא אליו לחדר, וכשאני מזמין אליו רופא אני מתאם עם המתורגמנית בטלפון להיות בכוננות, שברגע שיגיע הרופא שיוכל לתקשר.
שייקה שקד: הכל נופל עלינו.
שייקה שקד: אני לא אדבר על עצמי, אבל הייתי במשך חצי שנה כל שבוע לוקח את העובד שלי לבדיקה והולך לרופא ולבדיקות דם כל שבוע בגלל סיבות כאלה ואחרות.
שייקה שקד: אחת הבעיות המרכזיות שיש לנו, היא שהרבה עובדים מגיעים לפה עם הצהרת בריאות מסוימת מתאילנד, עם חתימה של רופא שחלק גדול ממנו משלם כסף והרופא חותם לו.
אבתיסאם מראענה: אתה מאשר אדוני, ממשרד הבריאות?
אליהו רוזנברג: בזמנו, אני חושב שזה היה ביוזמת משרד הכלכלה, הייתה ועדה שקמה בעקבות בקשה של משרד ראש הממשלה לזרז תהליכים בקליטת מהגרי עבודה ועובדים זרים, ובאמת גיבשנו על סמך מסמכים בין-לאומיים מקנדה, ארה"ב ניו זילנד וכולי, מנחה שהוא מקיף יותר.
אליהו רוזנברג: לצערי, הפעילות של הוועדה הופסקה כי הדחיפה הזאת ממשרד ראש הממשלה דעכה, ונשמח לחדש את הפעילות הבין-משרדית כדי להוציא את המנחה הזה.
אבתיסאם מראענה: אוקי, אדוני מנתיב העשרה, לסיים.
שייקה שקד: אני משתדל, אני שלחתי לכם שני עמודים יפים, תקראו אותם בזמנכם החופשי.
אבתיסאם מראענה: קראתי אותם, אתה רוצה לעשות לי מבחן?
שייקה שקד: אני יכול לומר כך, לכל עובד, בניגוד למה שנאמר פה, יש לו עורך דין בכיס, יש לו את "קו לעובד", יש לו את השגרירות, ויש לו עוד טלפונים, לכל התאילנדים יש, הם יודעים בדיוק למי לפנות.
אבתיסאם מראענה: ולך את מי יש?
קריאה: אין לו כלום.
קריאה: אין קו לחקלאי.
שייקה שקד: לי אישית?
שייקה שקד: אני מתפלל לאלוהים שלא יתבעו אותי, ועד היום ברוך השם לא הייתי צריך את זה, הם מקבלים תנאי בית הבראה.
שייקה שקד: אני מזמין כל אחד, כולל "קו לעובד", היה אצלי השגריר התאילנדי, היה האחראי מטעם הקונסול לעבודה, היה השגריר מטעם השר בתאילנד אצלי, כולל משרד החוץ התאילנדי, ולכולם יש רק במה להתפאר, וכשהייתה להם איזו בחורה שברחה, התקשרו אליי מהשגרירות וביקשו שאשמור להם עליה.
שייקה שקד: המגורים אצלי זה סדר גודל של מעל 200 מטרים מרובעים, ארבע מקלחות, שלושה תאי שירותים, שכל אחד מאיתנו פה יכול להיכנס ולהרגיש בנוח שם.
אבתיסאם מראענה: מדהים.
שייקה שקד: אז זה לא נכון להשמיץ את כל החקלאים.
אבתיסאם מראענה: מי השמיץ פה?
שייקה שקד: יש פה אווירה של השמצה.
אבתיסאם מראענה: רגע, אדוני, שנייה, אבל אדוני אני רוצה לעשות סדר.
אבתיסאם מראענה: היחסים שלנו הם ארוכי טווח, אתה רוצה בהם?
שייקה שקד: בוודאי.
אבתיסאם מראענה: יופי, אני גם, אז אני מסדירה את זה.
אבתיסאם מראענה: למה הגישה הזאת שיש פה שאנחנו נגד, אני לא רואה פה נגד, אני רואה פה כמה קולות שצריך קודם כל ללמוד אותם, להבין אותם, להקשיב להם, אין פה אחד נגד השני, למה אתה בגישה שאתה הקורבן?
שייקה שקד: אבל הבסיס הוא - - -
אבתיסאם מראענה: אין בסיס, שום בסיס.
שייקה שקד: הבסיס הוא שממוצע החקלאים במדינת ישראל היום הוא מעל 67, וזה אומר שלא יהיה דור המשך בעוד חמש שנים.
אבתיסאם מראענה: אבל אדוני, אתה מפנה שאלות כאלה גורליות וגדולות, שהן לא בדיוק בתחום ההתמחות והסמכויות של הוועדה.
שייקה שקד: אבל הן אלה שקשורות, זה מתחיל בעובדים זרים, יוקר המחייה והיתכנות כלכלית, זה קשור אחד בשני.
שייקה שקד: לי ולמעל 90 אחוזים מהחקלאים במדינת ישראל, אין פנסיה, אז למה אני צריך לשלם פנסיה?
שייקה שקד: מה הוא היה לוחם בגולני, בצנחנים?
שייקה שקד: למה צנחן וגולני וטייס שיבוא לעבוד אצלי זה יותר זול?
שייקה שקד: כל ילד של כל אחד שנמצא פה שהולך לעבוד, הוא משלם שכירות מלאה.
אבתיסאם מראענה: בסדר, אז אנחנו נסיים ככה ונסכם, עובדתית טייסים וגולני ואני ואתה לא עובדים בחקלאות כרגע, אז בסדר, הסוגייה הזאת הובהרה לגבי הפנסיה, הבנתי אותה, אני רוצה להמשיך הלאה.
אבתיסאם מראענה: יש לך נקודה אחרונה?
שייקה שקד: כן, חגי ישראל, בחירות, למה אני צריך בפסח לשלם לו אקסטרה?
שייקה שקד: למה בבחירות אני צריך לשלם לו 200 אחוזים?
שייקה שקד: אמנם שמעתי שזה עלה עכשיו.
שייקה שקד: כשאני מדבר על חגי ישראל זה כל חגי ישראל.
שייקה שקד: למה לו יש תנאים שהם מצד אחד שכר מינימום, כביכול כחוק, ובשכר מינימום כל אחד משלם את כל שכר הדירה שלו, ביטוח בריאות, מישהו מכיר מישהו במדינת ישראל שלא משלם ביטוח בריאות?
שייקה שקד: למה אני צריך לשלם ביטוח בריאות?
אבתיסאם מראענה: אוקיי, תודה, אתה רוצה שהוא יהיה בריא.
שייקה שקד: אז שהוא ישלם.
אבתיסאם מראענה: בסדר גמור, בשבוע הבא יש לנו דיון על הבריאות, ואנחנו נדון בסוגיה הזאת בהרחבה.
טל שפירא: הבעיה היא שרודפים אותנו, האווירה הכללית היא שרודפים אותנו, את צריכה להבין את זה.
אבתיסאם מראענה: אדוני, אני מאוד מקווה שאף אחד לא רודף אותך, ואם כן אז תבוא ואני אעזור לך.
טל שפירא: אז אני אומר לך שכן, האווירה הכללית של החקלאים היא שרודפים אותנו וצריך להבהיר את זה.
שייקה שקד: היה פה נציג של הכלכלה שאמר משפט שקומם אותי, סליחה.
שייקה שקד: מעסיק שהגיע להסדרה/פשרה עם העובד שלו, מה לא בסדר בזה?
שייקה שקד: הוא אומר לא, שיתלונן ולא יסכים, למה?
אבתיסאם מראענה: בסדר, אני לא אחראית על אף אחד.
שייקה שקד: זה מה שהוא אמר.
אבתיסאם מראענה: אוקי, אנחנו ניתן לאדוני שם לדבר, בקצרה ממש ממש, אנחנו חייבות לסיים אחרת יגרשו אותנו מהחדר הזה.
אברהם דניאל: שמי דניאל אברהם, אני מזכיר איגוד מגדלי הפרחים.
אברהם דניאל: אני מסתובב בכנסת משנת 1993, ולהגיד לך את האמת, אני שומע מכל חברי הכנסת ללא יוצא מן הכלל, כמה חשובה להם החקלאות, במשך עשרות שנים, כמה הם אוהבים את החקלאות, אבל כשאני מסתכל על היום, אני שואל לאן הגענו?
אברהם דניאל: בענף הפרחים בחקלאות, היינו 5,000 חקלאים כשהתחלתי בתפקיד, היום יש בקושי 280.
אברהם דניאל: מי שחיסל אותם זה ממשלת ישראל.
אברהם דניאל: זה לא רק בענף הפרחים אלא בכל החקלאות כולה.
אברהם דניאל: הטילו עלינו מיסים, הטילו עלינו אגרות, ודרך אגב, כל מי שאני שומע פה, תהיי רגע פה במקומי, אני נכנס לחרדה.
אברהם דניאל: תשמעי, איך אני אעמוד בהתחייבות הזאת ובהתחייבות הזאת, כל כך הרבה התחייבויות, בריאות, כלכלה, משפטי, זה דבר מטריף וזה לא יעלה על הדעת.
אברהם דניאל: אני אתן לך דוגמה, למה אני צריך לשלם צו הרחבה שעולה לי לשנה על כל עובד 7,500 שקלים.
אברהם דניאל: למה אני צריך לשלם?
אברהם דניאל: למה לא להחריג אותם?
אברהם דניאל: זה הדבר הכי קל שניתן לעשות אותו, בהחלטה פשוטה אפשר לשנות את המצב.
אברהם דניאל: דבר נוסף, כשמדברים על הפיקדון, מה זה פיקדון?
אברהם דניאל: זה פנסיה, מדברים על פנסיה למעשה, אבל מה הבלוף פה?
אברהם דניאל: זה בלוף גדול ואני אגיד לך גם למה.
אברהם דניאל: בפיקדון ניתן לחלט כספים מהעובד אם הוא לא עזב בזמן, זאת אומרת, שלא מדובר רק על פנסיה, למה לא מדובר על פנסיה, כי פנסיה לא ניתן לחלט.
אברהם דניאל: לדוגמה, נשיא המדינה לשעבר, כשהוא נכנס לבית הסוהר לקחו לו את הכל, עיתון, גרביים, כל מה שהיה לו לקחו, אבל פנסיה לא יכלו לקחת.
אברהם דניאל: אז אם זה פנסיה, אז זה פנסיה עד הסוף.
אברהם דניאל: דבר נוסף, הוא בא לעבוד לתקופה קצובה מראש, לחמש שנים, אז לא מגיע לו פיצויים וגם לא פנסיה, אני לא מבין למה צריך לשלם לו, כשהוא מגיע לתאילנד מה הוא קונה עם הפנסיה?
אברהם דניאל: הוא קונה טויוטה.
אברהם דניאל: עכשיו, אם את מדברת על פנסיה - - -
אבתיסאם מראענה: אבל אדוני, אני חייבת לעצור אותך.
שייקה שקד: לא, רק שניה, תני לי להגיד את הדברים שלי.
אבתיסאם מראענה: אבל אני רוצה להגיד לך.
שייקה שקד: למה הוא לא מפקיד את זה בקרנות הפנסיה, וכשהוא עוזב את המדינה וירצה לקחת את הכסף שישלם 35 אחוזים מס וייקח את זה, למה לא?
אבתיסאם מראענה: אדוני, הסוגייה של הפנסיה עלתה, אנחנו מיצינו את הסוגייה הזאת ואנחנו נמשיך לדון בסוגייה הזאת.
שייקה שקד: אני יכול להגיד לך רק דבר אחד, גברתי.
שייקה שקד: תשמעי, החקלאים לא יכולים לעמוד בנטל הזה.
אבתיסאם מראענה: הבנתי, תודה.
שייקה שקד: הגיל הממוצע שלנו עומד על 70, אין דור המשך ולא יהיה דור המשך, אתם מחסלים את החקלאות, פירות וירקות יעלו לך - - -
אבתיסאם מראענה: אנחנו?
שייקה שקד: הממשלות, זה לא את, סליחה, לא התכוונתי אלייך.
שייקה שקד: הממשלות במשך עשרות שנים גרמו לכך שפירות וירקות יהיו לעשירים בלבד.
שייקה שקד: אני אגיד לך מילה אחרונה, אני אומר את זה בשמי אבל אני חושב שאני מבטא את הרגשתם של כל החקלאים.
שייקה שקד: זאת לא המדינה שאהבנו אותה.
אבתיסאם מראענה: תודה, אני כל כך מצטערת לשמוע את מה שאתה אומר.
אבתיסאם מראענה: באמת, כי במיוחד בדור שלך אתה צריך להסתכל על מה שבנית, על המדינה הזאת שאתה מטפח ואתה חלק ממנה ואתה רוצה להיות ולגדל את הילדים שלך ואת הנכדים שלך, ואתה אומר את המשפט הזה.
אבתיסאם מראענה: אני רוצה לחזק אותך ולהגיד לך - - -
שייקה שקד: אני לא חווה הרבה מהמשפט הזה.
אבתיסאם מראענה: אני לא מבקשת ממך, זכותך להגיד ואני אומרת לך שעצוב שככה אתה מרגיש.
אבתיסאם מראענה: אני מקווה שהמצב לא אבוד, ושיש לנו עוד תקוות.
אבתיסאם מראענה: אדוני, בבקשה, יש לך דקה אחת רק על נושאים שלא דוברו, ותתייחס לסוגיה של הפלסטינים שדיברתם על צברי כשהם באו והלכו.
נועם בלום: רק על נושאים שלא דוברו, אני אתייחס בקצרה לשלושה דברים.
נועם בלום: שמי נועם בלום, אני הבעלים של חוות צברי אורלי מרמת הנגב, שהוקמה בשנת 1992, פרוגרמה שאושרה על ידי משרד החקלאות ושר החקלאות, ואני אומר בעדינות ולא אכנס לפרטים, כל מה שקשור בהתנהלות המדינה מול המפעל הפרטי שלי, שהוא לא קיבוצי ולא מושבי, אלא יוזמה פרטית של חוקר חקלאי שעולמו חקלאות, שפיתח זני צבר חדשים, הכי טובים בעולם.
אבתיסאם מראענה: אני מסכימה, כי אכלתי אותם, יש להם צבעים, נכון?
נועם בלום: כן, אמת, ובעצם, מה שקורה הוא, שכל מה שקשור ברגולציה, וזאת לא התקפה אישית על פקיד כזה או אחר, הוא עקום.
נועם בלום: כרגע, כשאנחנו עוסקים בפועלים זרים, במפעל הגדול שלי, שיש בו כ-200 קילומטרים של שורות צבר ולכל שורה יש שני צדדים, זאת אומרת, 400 קילומטרים של צבר צריך לדלל, וצריך לקטוף.
נועם בלום: 400 קילומטרים בקו אווירי זה בערך המרחק מאילת לתל אביב.
נועם בלום: נדמיין לעצמנו שאת הפרי צריך לקטוף מ-400 קילומטרים.
נועם בלום: לצורך הסיפור הזה, אנחנו זקוקים בתקופת שיא הקטיף, שמתחילה ביולי ומסתיימת באמצע אוקטובר, לסדר גודל של כ-60-50 פועלי קטיף.
נועם בלום: אנחנו מעסיקים את הפועלים כמה שהם רוצים לעבוד, הם עובדים בקבלנות, אנחנו לא אומרים להם לעבוד שמונה שעות או 12 שעות, אנחנו אומרים להם לעבוד כמה שהם רוצים, הם סופרים את הארגזים והם יקבלו את הכסף.
נועם בלום: הם מקבלים שכר נטו, כי אותם לא מעניין הברוטו, שמתקרב ל-10,000 שקלים לחודש, בין 8,000 ל-10,000 שקלים.
נועם בלום: עלות הברוטו של העסקת עובד בתקופת הקטיף מגיעה למשהו כמו 17,000 שקלים, עלות שכר שלנו.
נועם בלום: עכשיו, אני פונה למשרד החקלאות ולרשות האוכלוסין ואומר להם, רבותיי, אני מבקש עוד תגבור.
נועם בלום: ביקר אצלי שלמה מור יוסף, מי שהיה מנהל רשות האוכלוסין, עם הצוות של הנהלת רשות האוכלוסין.
נועם בלום: בהמון כבוד קיבלנו אותם, הם באו, הם ראו, הם שמעו, הם האזינו, והם קיבלו החלטה עקרונית לבדוק איך לעשות שנקבל פועלים זמניים לתקופת שיא העבודה, כי בחקלאות יש 'פיקים', חקלאות זה לא מצב שבו המערכת עובדת בשגרה.
נועם בלום: לצערנו, זה כשל.
נועם בלום: המערכת שלי, המפעל שלי, כי זה מפעל ולא משק חקלאי, הוא מפעל טכנולוגי מתקדם.
נועם בלום: יש לי ארבעה פרויקטים של מו"פ.
נועם בלום: כששר החקלאות מדבר היום על חקלאות עתידית, אני עוסק בזה.
נועם בלום: שני הבנים לי עובדים איתי, רועי נמצא איתי פה, שחר כרגע לא יכול היה להגיע וביקשתי מרועי לבוא כדי ללמוד איך מדינת ישראל רואה את החקלאות.
אבתיסאם מראענה: רועי, אני מקווה שתצא מכאן מחוזק ועם תקוות.
נועם בלום: אבל, עם כל התקווה הגדולה, כשיש לי היום ביטוח של מכונת קטיף, שמטרתה לייעל את הקטיף ולהוזיל את הקטיף ולהקטין את מספר העובדים, אז לפתח מכונה שמוגנת בפטנט, דרך אגב, עולה הון תועפות של כסף, המדינה לא נתנה אגורה אחת.
אבתיסאם מראענה: אני לא אחראית על זה.
נועם בלום: יש לי פרויקט שלמעשה אמור לחסוך בחקלאות הגדולה שני שלישים מכמויות המים שצורכת החקלאות, לא רק ברמה הישראלית אלא ברמה הגלובלית.