GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דורון רז: מה שאני מציע, וזה במגרש שלכם, של הכנסת ולא של רשות האוכלוסין וההגירה, זה לעשות עוד פעם מהלך ואולי לפנות לשרת הפנים ולהחזיר למעגל, הרי המדינה לא עושה כמעט כלום בשביל להוציא את העובדים הלא חוקיים.
דורון רז: אלה עובדים שיודעים עברית, יש להם אוריינטציה, יש להם ניסיון בטיפול, הם קיבלו הכשרה מאיתנו לאורך הזמן בטיפול.
דורון רז: אף אחד לא רוצה להיות לא חוקי במדינה שהוא נמצא בה, גם בתקופה ההיא כשהחזירו למעגל העבודה את 8,000 העובדים אמרו שאף אחד לא ירצה, אבל מסתבר שמהר מאוד 8,000 הסכימו כי הם רצו להפוך להיות חוקיים.
דורון רז: אני חושב שצריך לעשות מהלך, לקבוע 2,000, 3,000, 5,000 עובדים, ולתת אפשרות לאלה שעד 13 שנה, לא להיכנס עד יוני, אלא להיכנס באופן קבוע בחזרה למערך העבודה, עם התחייבות שאחרי שהם סיימו את העבודה אצל אותו מטופל, מכל סיבה שהיא, הם יתחייבו לעזוב את הארץ.
אבתיסאם מראענה: אני רוצה לפנות לאברהים חבש, ממזור.
שמחה בניטה: הוא לא בא כי הוא חולה.
אבתיסאם מראענה: הוא חולה?
אבתיסאם מראענה: שירגיש טוב.
אבתיסאם מראענה: אז אם את כבר עונה לי, שמחה בניטה, את רוצה לקבל את זכות הדיבור?
אבתיסאם מראענה: בבקשה שתי דקות, כי אנחנו כבר עברנו את הזמן.
שמחה בניטה: קודם כל אני רוצה להודות לך באופן אישי על הניהול שלך של הוועדה ועל היחס, את פשוט מקסימה, את מיוחדת.
אבתיסאם מראענה: איזה כיף לי, למה זה מגיע לי?
שמחה בניטה: קנית את זה בזכות.
שמחה בניטה: אני רוצה להגיד, שאני הולכת בשיחים של רז, שלדעתי צריך לעשות כאן החלטה של הלבנה כוללת.
שמחה בניטה: אי אפשר להסתפק בהארכת שהייה של חצי שנה להתארגנות, כי ככל שהזמן עובר, הקשר בין העובד לחולה רק נעשה הדוק יותר, תלוי יותר, ואי אפשר לנתק את זה.
שמחה בניטה: מדובר פה באנשים חולים שהעובד לומד לעשות כל פיפס בגוף של החולה.
שמחה בניטה: ולכן, צריכים להשתחרר מהעניין הזה של ההארכה ההתארגנותית, ולהעביר חוק של הלבנה, קודם כל הלבנה גורפת.
שמחה בניטה: בסיפור הזה שבתקופת דרעי לא עשו הלבנה של עובדים שנמצאים מעל 13 שנה בישראל, זה לא נכון, אני יכולה להביא הנה נכים, שהעובדים שלהם עבדו 20 שנה, היו למשך שש שנים בלי ויזה, והם קיבלו ויזה, אז אני אומרת, הכל היה הומניטארי, באמת, נטו הומניטארי, ומה שקורה היום - - -
דורון רז: גם 13 שנה יפתור את הבעיה.
שמחה בניטה: את הסיפור הזה שיש 3,000 עובדים, כשאת פונה לחברות אין עובד אחד.
שמחה בניטה: אנשים מתקשרים אליי, תאמיני לי, מכל הארץ, ואין עובדים בחברות, אז מאיפה הם ממציאים שיש 3,000 עובדים פנויים, שיביאו לי אותם, אני רוצה לחלק אותם.
אבתיסאם מראענה: אני מסכימה איתך, יקירתי, אז רגע, אני רק מסכמת את הסוגייה הזאת.
אבתיסאם מראענה: יש 3,000 עובדים שהם קיימים בארץ ואנחנו לא יודעות איפה הם ואנחנו יוצאות לחפש אותם.
אבתיסאם מראענה: אני מבטיחה לך, יש לי פגישה עוד מעט עם רשות האוכלוסין, ואנחנו פשוט ננסה להבין איפה כולם.
שמחה בניטה: ויש לי מקרים, אני אומרת לך, מקרים קשים מאוד, פשוט למות, והם נדחים גם במסגרת שנתנה השרה, היא נתנה הזדמנות להגיש בחזרה לוועדה, גם הם נדחים, אז אני לא יודעת איזו הקלה נתנה השרה, ומה עם אותם מקרים, הקשים.
שמחה בניטה: אני מוכנה לקחת אותך לסיבוב בבתים שבהם אני מטפלת.
שמחה בניטה: אני אתמול הייתי בלשכת המנכ"ל עם שני נכים שמסרבים להביא להם עובד מגאנה.
שמחה בניטה: אם היית רואה את הנכים, תאמיני לי אנשים בכו שם, נכים שהם לא רוצים לצאת מהבית בגלל המצב שלהם, אבל בלית ברירה כדי שאנשים יראו במה אני מטפלת, אני מביאה אותם ללשכת המנכ"ל.
שמחה בניטה: זה לא צריך להיות כך.
אבתיסאם מראענה: אני מסכימה איתך, אני אשמח לצאת איתך גם לסיבוב כזה.
שמחה בניטה: אני מוכנה לקחת אותך לסיור ואת תגידי האם אני צודקת או לא צודקת.
אבתיסאם מראענה: את צודקת.
שמחה בניטה: ובפעם הבאה בדיון הבא אברהים יהיה כי הוא מטפל במגזר הערבי בעמותה, ומה שהולך שם זה קטסטרופה.
אבתיסאם מראענה: טוב, אני מחכה לשמוע מאברהים את הקטסטרופה שיש בחברה הערבית.
דורון רז: אין קטסטרופה, אני עוצר אותך, אין קטסטרופה.
דורון רז: עשיתי סקר לפי בקשת שר הרווחה לפני שלושה ימים, בכל המגזר הערבי, בכל החברות שנותנות, יש מחסור בדיוק כמו בחברה הישראלית, לא יותר, זה לא כצעקתה בכלל.
אבתיסאם מראענה: תודה, אנחנו נעיין בסקר, אני אשמח לקבל אותו, דורון.
אבתיסאם מראענה: אני אשמח ממש לקבל את הסקר על מלא, להבין איפה, מי האוכלוסייה ומה המספר שלהם, אז תודה.
אבתיסאם מראענה: אני רוצה לפנות לשלום קוטשר, מנכ"ל אנש"ים, ארגון נכי שיתוק מוחין, בבקשה.
שלום קוטשר: שלום, אז אני רוצה פה להעלות בעיה אישית שמשליכה על ציבור לא קטן.
שלום קוטשר: אני נכה מלידה, עם 188 אחוזים שר"מ, מלידה.
שלום קוטשר: היום אני בן 71, ואני מעסיק עובדים מאז 2004.
שלום קוטשר: הכל זרם על מי מנוחות, עד שפרץ השינוי הזה בתקנה 32 בחוק, שעשתה אפליה ביני, שאני נכה מלידה, לבין נכה צעיר.
שלום קוטשר: פתאום, בגיל הפרישה, הפכתי לנכה קשיש וירדו לי הזכויות שהיו לי מקודם.
אבתיסאם מראענה: איזה זכויות?
שלום קוטשר: אני אסביר.
שלום קוטשר: אנשים לא שמים לב לזה, נכה צעיר יכול לקחת עובד שכבר קיבל בעבר אישור הומניטארי, נכה צעיר עם 188 אחוזי שר"מ, כמוני.
שלום קוטשר: נכה צעיר יכול להעסיק עובד שהיה פה עד 13 שנה, אני כקשיש יכול להעסיק עובד שהיה פה עד 8 שנים, זוהי אפליה.
שלום קוטשר: מה שקרה הוא שהיה לי עובד שעבד אצלי, והצלחתי להוציא לו רישיון עבודה דרך בית משפט, הוא עבד אצלי והיה לו קשה אבל הוא לא ידע שהוא תקוות האור שלי.
שלום קוטשר: הוא הוציא ויזה מיוחדת ואחרי שהוא שמע שהוא יכול לעבור לנכה צעיר, הוא הגיש לי מכתב התפטרות.
שלום קוטשר: אתם לא מעלים את העניין הזה פה מספיק.
שלום קוטשר: אותם נכים שהיו בעבר צעירים ועברו קטגוריה, אבל הם נכים מגיל צעיר מאוד.
אבתיסאם מראענה: אתה צודק, אדוני, תאמין לי שאני חושבת עליך גם אם מעולם לא דיברתי איתך.
שלום קוטשר: תיקחו אותה בחשבון.
אבתיסאם מראענה: אני לוקחת אותה, אתה צודק.
אבתיסאם מראענה: אני ואתה לא מדברות לא מדברים ביום יום אף פעם, זאת אולי הפגישה הראשונה, אבל תאמין לי שאני חושבת עליך.
שלום קוטשר: נקודה נוספת, יושב מאחוריי המטפל שאני סוף סוף מצאתי אחרי דלת מסתובבת שהייתה לי של עובדים.
שלום קוטשר: הוא קיבל דחייה על הסף, ואני לא יודע למה למרות שהוא פה.
אבתיסאם מראענה: איך קוראים לו?
אבתיסאם מראענה: אם הוא כבר איתנו.
שלום קוטשר: הנה הוא פה, קווין אנטוניס.
אבתיסאם מראענה: קווין, היי מה נשמע?
קווין אנטוניס סלוודוראי: אני בסדר.
שלום קוטשר: הוא קיבל דחייה, אני לא יודע משום מה.
שלום קוטשר: עכשיו, למה?
שלום קוטשר: כי יש לי 188 אחוזים, אבל אם הייתי צעיר אז הוא היה מקבל את הוויזה, בגלל שאני 188 אחוזים מלידה, הם מבקשים מלידה, אבל קשיש, אני לא מבין את האפליה הזו.
אבתיסאם מראענה: אני גם לא מבינה.
שלום קוטשר: אז צריך לתקן את זה.
אבתיסאם מראענה: אתה צודק, אני מסכימה איתך.
שריי גבאי: אני רק רוצה לומר פה שקיים בג"ץ תלוי ועומד, בג"ץ 4343/19 שנדון בימים אלה, על עניין האפליה.
שריי גבאי: חשוב לדעת שבמסגרת אותו בג"ץ, בית המשפט העליון נתן צו על תנאי, שמתייחס בדיוק לאוכלוסייה שעליה הוא דיבר.
שריי גבאי: הוא שאל את המדינה, למעשה, מדוע אותם אלה שהיו 188 ועברו את גיל הפרישה, לא ימשיכו להיות זכאים במסגרת הוועדה ההומניטארית.
שריי גבאי: חשוב לומר, שגם בית המשפט העליון לא כלל את כל הקשישים, משום שהצגנו נתונים והוא הבין שזה כבר לא חריגים, אז ההתמקדות הייתה באותה קבוצה.
שריי גבאי: אנחנו אמרנו לאורך כל הזמן, אנחנו מבינים את הצורך של הקבוצה הזו.
שריי גבאי: נטען שם לא רק על ידינו אלא גם על ידי הייעוץ המשפטי של הכנסת, היו שם לא מעט גורמים שבאו ואמרו שלהכניס את אותה קבוצה עשוי ליצור אפליה בתוך הקשישים.
שריי גבאי: יש פה בעיה שצריך לפתור, אבל המדינה, באופן עקרוני, לא התנגדה לקבוצה המסוימת הזו, אנחנו מבינים את הצורך, וחשוב שזה ייאמר.
שריי גבאי: אנחנו מחכים להכרעה בימים אלה, ויכול להיות שהמצב ישתנה בעקבות החלטת העליון.
שלום קוטשר: אבל הקשישים לא נכים מלידה, אני נכה מלידה.
שריי גבאי: לא, אנחנו מבינים, זאת בדיוק ההתייחסות.
אבתיסאם מראענה: שלום, אנחנו מבינות, אנחנו משדרות כולנו על אותו הגל שאתה מדבר עליו.
אבתיסאם מראענה: אמן אמן, אינשאללה, שבקרוב, בתוך כמה ימים נעשה.
שלום קוטשר: אני רוצה שוב פעם להלל, ראיתי את הדיונים שלך, ולאחל לך הצלחה, ההצלחה שלך היא ההצלחה של כולנו.
אבתיסאם מראענה: אתה איש מקסים, היום אתם ממש מחממות לי ומחממים לי את הלב.
אבתיסאם מראענה: איזה כיף, תענוג, היה שווה להתעסק בוועדה הזאת.
אבי סלומה: תודה לך.
אבתיסאם מראענה: אוקיי, יש לנו עוד שניים שלושה אנשים ונשים שידברו איתנו, וככה אנחנו נסכם את הדיון, ואנחנו נלך לעבוד.
עירית גזית: שלום, בוקר טוב.
עירית גזית: אני חוזרת על בקשה שהעלינו גם בדיונים קודמים, אני מטעם אקי"ם ישראל, אנחנו עמותה שמפעילה מסגרות דיור ותעסוקה לאנשים עם מוגבלות שכלית, ואנחנו מבקשים להעלות לדיון את האפשרות להרחיב את מתן ההיתרים להעסקה של עובדים זרים גם לעמותות וארגונים.
עירית גזית: יש לנו אנשים שהם גם עם מוגבלות שכלית, וגם עם צרכים סיעודיים וצרכים טיפוליים מורכבים, ואנחנו פשוט לא מצליחים לגייס כוח אדם.
עירית גזית: אני יודעת שאנחנו כמובן לא העמותה היחידה, ואנחנו ממש זקוקים לעובדות ולעובדים זרים.
אבתיסאם מראענה: אז עירית, יקירתי, אני כל כך מצטערת שהשיחה בינינו מתקיימת עכשיו בזום, למרות שנפגשנו בדיון הקודם בחוץ במסדרון, אני זוכרת.
אבתיסאם מראענה: אני מבקשת ממך ליצור קשר עם מנהלת הוועדה, יש לנו את המנהלת הכי טובה שיש בכל הכנסת שקוראים לה מיכל דיבנר, מה אני אעשה אני חייבת לפרגן.
אבתיסאם מראענה: אני מבקשת שתיצרי איתה קשר ותקבעי פגישה אישית, ותגיעו, אם לא לכנסת אז לאמצע הדרך, ואנחנו ניפגש לנו ואני מאוד רוצה להתעמק בסיפור הזה.
עירית גזית: תודה רבה.
אבתיסאם מראענה: יופי, נפלא.
אבתיסאם מראענה: עכשיו, בעצם יש לי את אפרת, אם היא עולה לזום ואנחנו מסתדרות איתה, אז אני אשמח לשמוע אותה, ואם לא, אז אני מאוד אשמח לתת את רשות הדיבור לחברתי, בבקשה.
מאיה בנדס: עוה"ד מאיה בנדס מחיפה, אני פה על מנת לדבר בשם מטה מאבק הסיעודיים, שבעצם מהווה אוזניים ופה לכ-17,000 סיעודיים ובני משפחותיהם.
מאיה בנדס: הוועדה נפתחה קודם כל בבשורה נהדרת, ואני מודה ליו"ר הוועדה שבאמת מטפלת בנושא כל כך מהותי וחשוב ועקרוני.
מאיה בנדס: בהתחלה ישבתי וחשבתי שזה נהדר שיש בשורה, כבוד השרה האריכה את תקופת ההתארגנות אתמול, ובאמת כל האג'נדה שלי השתנתה בעקבותיו, ואז ככל שנציגי רשות האוכלוסין וההגירה דיברו, קצת התכווצתי בכיסא, ואני אגיד למה.
מאיה בנדס: כי הגב' משש ומר נקש אמרו שני דברים שקצת נתנו לי תקווה וקצת הפריעו לי.
מאיה בנדס: ראשית, הגב' משש אמרה שכל אדם הוא עולם ומלואו, וככה גם אני רואה את הדברים, אבל כפי שאנחנו רואים, כל עולם ומלואו לא מקבל בעצם מענה כעולם ומלואו, בהכרח.
מאיה בנדס: ומר נקש אמר שכאשר נתקרב למועד, כלומר, ליוני, נתחיל לחשוב.
מאיה בנדס: אז למה לא להתחיל לחשוב עכשיו על פתרון?
משה נקש: לא אמרתי שנתחיל לחשוב, אמרתי שנחליט ונעדכן.
מאיה בנדס: אבל למה בהתקרבות למועד?
משה נקש: מי אמר שלא התחלנו לחשוב על זה?
מאיה בנדס: המצב הנוכחי בעצם מביא את הסיעודיים ואת בני המשפחה לחשש ולחרדה, ובמקום לתת להם תקווה ולא ייאוש, אנחנו יושבים פה ואומרים שנתחיל לחשוב לקראת המועד.
משה נקש: את שוב פעם אומרת "נתחיל לחשוב", לא אמרתי שנתחיל לחשוב.
מאיה בנדס: נתחיל לפעול, אוקיי, אבל חוסר הוודאות, באמת.
ענבל משש: תאמיני לי, באמת שאנחנו חושבים יום ולילה, התפקיד שלנו זה למצוא פתרונות ואנחנו עובדים בזה כל יום כל הזמן, בלתת מענה למצוקות שנשמעות.
מאיה בנדס: אבל הנה אנחנו בהארכה נוספת, ועוד פלסטר על פלסטר.
אבתיסאם מראענה: אז מה היית רוצה?
ענבל משש: אז מה היית רוצה שיהיה?
מאיה בנדס: הייתי רוצה לפעול, לראות שיש כוונה ונכונות לשינוי חקיקה, כדי שלכם באמת יהיו את הפתרונות בידיים לתת, ולא תגידו שאתם כבולים בגלל שהחקיקה לא מאפשרת לכם.
מאיה בנדס: הייתי רוצה לראות את שינוי החקיקה, שתבואו ותגידו, הנה נתנו לנו פתח לתת את מה שאנחנו באמת רוצים לתת, ואני יודעת שאתם רוצים.
אבתיסאם מראענה: עוה"ד מאיה, אני רוצה להגיד לך שאת נוגעת בנקודה שאני חושבת שכולנו התחלנו להבין אותה מתחילת הדיון, ואנחנו מתנקזות למקום הזה של שינוי חקיקה.
אבתיסאם מראענה: את מוזמנת, כמו שנפגשנו אז בפגישה פרטית, יש לנו סיעור מוחות, אנחנו עושות ומדברות על הכל, אז בואי נמשיך לדבר.
אבתיסאם מראענה: אנחנו מקדמות את הסוגייה הזאת בשיתוף פעולה עם רשות האוכלוסין וההגירה, אז אנחנו בדרך.
מאיה בנדס: תודה רבה.
אבתיסאם מראענה: האם אפרת עלתה?
אבתיסאם מראענה: אפשר להעלות אותה ולדבר איתה או שאין סיכוי?
אבתיסאם מראענה: אפרת, את איתנו?
אפרת טייטלבוים: צוהריים נעים, וקודם כל באמת תודה על ההזדמנות שאתם נותנים לי, ותודה על העבודה שלכם.
אפרת טייטלבוים: אני אספר את הסיפור של אמא שלי.
אפרת טייטלבוים: אני מדברת בשם אמא שלי, קוראים לה חווה ספיר, היא קשישה סיעודית בת 86 שגרה במושב כפר מיימון, שזה בעוטף עזה.
אפרת טייטלבוים: בעצם ממרץ 2020 נקבעה לאמא שלי רמת סיעוד שש, ומאז המצב הפיזי שלה מאוד התדרדר.
אפרת טייטלבוים: ברוך השם הראש שלה מצוין, צלול עד כמה שאפשר בגיל הזה אבל בסדר גמור, והתפקוד הפיזי הולך ויורד, הולך ונחלש.
אפרת טייטלבוים: היא בעצם לא חולה, היא פשוט אישה שסובלת מכאבים עזים, היא נהיתה עור ועצמות, כל דבר כואב, וצריך למצוא את הפתרון כל שנייה למשהו חדש שקורה.
אפרת טייטלבוים: הדבר הזה כמובן משפיע על כל החיים שלה, על התפקוד, על מצב הרוח, היא איבדה את העצמאות, היא הייתה אישה מאוד אנרגטית ועצמאית ועכשיו היא מרותקת לבית.
אפרת טייטלבוים: המטפלת היום היא בעצם הידיים והרגליים שלה והיא עושה הכל, היא נכנסת איתה למקומות הכי אינטימיים, לשירותים, לרחצה, היא מרימה לה כוס לשתות כי מיחסית לאחרונה היא כבר לא יכולה להרים, לא יכולה לגרד בראש אם היא צריכה, לא יכולה להרכיב את המשקפיים.
אפרת טייטלבוים: קשה מאוד לנו לראות את זה, אבל אני חושבת שההתמודדות הקשה ביותר היא באמת לאמא שלי, כי הראש שלה מבין והיא בכל זאת צריכה כל הזמן להיעזר, כל הזמן לבקש, כל הזמן, והגבול הזה הוא גם מאוד עדין, בין מה שאפשר להשאיר אותה עצמאית בו ולפחות לשתף, לבין כל הנושא הפיזי שהוא באמת מאוד כואב ובעייתי.
אפרת טייטלבוים: הטיפול הזה מאוד מורכב, כי היא יודעת בעצם לדבר ולהסביר, אבל היא בעצם לא כל כך יודעת מה.
אפרת טייטלבוים: הדברים מאוד משתנים לרעה, ובעצם, זה המצב של אמא שלי פחות או יותר.
אפרת טייטלבוים: אנחנו כבני משפחה עושים מאמצים מאוד גדולים, באמת לתת לה באחרית ימיה את החיים הטובים ביותר שאפשר.
אפרת טייטלבוים: אני חושבת שזאת בעצם המטרה של כולנו, גם בוועדה, של כל האנשים, אני רואה את זה כבני אדם, לאפשר להורים שלנו, לקשישים, גם לקשיש חבר או משהו כזה, זה לא משנה לי, לאפשר את החיים הכי נוחים והכי נעימים שיכולים להיות.
אפרת טייטלבוים: נראה לי גם, מכיוון שאנחנו עוסקים בעובדים הזרים, שבעצם המטרה של הבאת העובדים הזרים לישראל, אני לא נכנסתי ולא בדקתי, אבל אני חושבת שבסופו של דבר המטרה של כל הנושא הזה הייתה בעצם לאפשר לקשישים חיים כמה שיותר נורמליים וכמה שיותר טובים ונעימים ומכובדים, שזה גם חשוב.
אבתיסאם מראענה: אפרת, רגע יש לי שאלה, סליחה שאני קוטעת אותך.
אבתיסאם מראענה: בעצם, לאמא שלך, שתחייה להרבה שנים טובות ובאיכות חיים מצוינת, יש מטפלת, נכון?
אפרת טייטלבוים: כן, אני אספר על המטפלות, בסדר?
אפרת טייטלבוים: ככה את תראי על איזו מטפלת אני מדברת ומה עברנו.
אפרת טייטלבוים: בעצם מפברואר 2020 הגיעה אלינו המטפלת הראשונה, ומפברואר 2020 ועד פברואר 2021 עזבו אותנו ארבע מטפלות.
אפרת טייטלבוים: פברואר 2020 זה בעצם רגע לפני הקורונה, המטפלת הראשונה הייתה תשעה ימים בניסיון שקצת מרחנו אותו, בדרך כלל זה פחות זמן, והיא בעצם לא התאימה מהסיבה שקצת הזכרתי, כי היא חשבה שהיא מנהלת את הבית, אבל אמא שלי לא דמנטית, אמא שלי עד לפני כמעט שנתיים הייתה במצב הרבה יותר גם מבחינה פיזית, והיא בסך הכל רצתה שהמטפלת תעזור לה במקומות הנכונים ולהישאר בעלת הבית.
אפרת טייטלבוים: אנחנו גם תמיד בעד לתת לה את מירב העצמאות בהחלטות ובכל מה שעוד אפשר.
אפרת טייטלבוים: הראשונה לא הבינה את זה וזאת הייתה הסיבה בעצם לאי ההתאמה.
אפרת טייטלבוים: אחריה, עדיין בפברואר, הגיעה אלינו בחורה שהייתה רק חודשיים בארץ, היא דיברה רק אנגלית.
אפרת טייטלבוים: אנחנו נפלנו ישר לקורונה, די מהר הבנו שהיא לא מתאימה, היא לא ידעה שום דבר מהחיים שלה, זה היה קשה לאמא שלי קושי אימים, גם ההסברים באנגלית זה המון אנרגיה על דברים שלא שייכים לעניין.
אבתיסאם מראענה: וכרגע?
אבתיסאם מראענה: את יכולה לספר על המטפלת שנמצאת אצל אמא שלך?
אפרת טייטלבוים: כן, עוד שנייה אחת.
אפרת טייטלבוים: אז בכל מקרה זאת הודיעה לנו על התפטרות בנובמבר 2020, ומאז הגיעה מחליפה לחודשיים, כי בגלל הקורונה היה אפשר, והיא עזבה.
אפרת טייטלבוים: אחר כך הייתה מישהי שהייתה מיועדת לוועדה ההומניטארית, היא באה פעמיים לריאיון אצל אמא שלי, פעם אחת לבן ופעם אחת עם הבן של המטופלת שנפטרה, היא התלבטה ואז היא החליטה שהיא כן רוצה לבוא.
אפרת טייטלבוים: לקחנו אותה ובאותו יום אחרי הצוהריים, אחרי ששחררנו את המטפלת המחליפה שעבדה חודשיים, היא אמרה שהיא לא רוצה להמשיך.
אפרת טייטלבוים: עכשיו, אני רוצה להגיד בסוגריים גדולים, בתקופה של התשעה חודשים של המטפלת שהייתה השנייה בעצם, אני הגעתי לתובנה יחד עם חברות השירות, היינו דרך מט"ב, הייתי בקשר עם מט"ב נתיבות, עם מט"ב באר שבע, יש שם את המנהלת נינה והיא מקסימה.
אפרת טייטלבוים: אז ביחד עם התאגיד שעבדנו איתו, בעצם הבנו שהמטפלת שמתאימה לאמא שלי זאת מישהי שמיועדת לוועדה ההומניטארית, זה מה שעמד אז.
אפרת טייטלבוים: זאת אומרת, ההסבר של זה הוא שזאת מישהי שהיא מנוסה, יש לה את המיומנות של הטיפול, ויש לה את השפה ואת ההבנה, ההכלה.
אפרת טייטלבוים: עכשיו באמת יש הבדל מאוד גדול, זאת המטפלת החמישית שלנו, כי ההיא אמרה כל יום שהיא הולכת לעזוב ואני אמרתי לה שהיא תחכה עד שנמצא מישהו כי היא התחייבה לבוא, אבל היינו צריכים למצוא מישהי די מהר - - -
אבתיסאם מראענה: אפרת, רגע, אני אשמח להיפגש איתך באופן אישי ולשמוע את כל הסיפור.
אבתיסאם מראענה: אנחנו חייבות לסיים, את האחרונה בשיחה הזאת בוועדה, ואני חייבת לסיים, אני תוך שלוש דקות נכנסת לעוד פגישה.
אבתיסאם מראענה: אז אני רוצה להבין, יש לך אתגרים עכשיו עם העובדת הסיעודית שנמצאת?
אפרת טייטלבוים: אז אני אגיד את זה באמת בקיצור, אני אדלג פה על הנושא של המחסור החמור באזור שלנו, זה באמת משהו יותר גרוע מכל מקום, אני חושבת.
אפרת טייטלבוים: אי אפשר למצוא אצלנו עובדות שמתאימות לאמא, כמו שאמרתי, שיודעות את השפה ויש להן את המיומנות, אנחנו כל הזמן מתעסקים עם זה.
אפרת טייטלבוים: עכשיו זו שלנו היא מחליפה, שבעצם, אני אגיד ככה, היא התקבלה אצלנו לעבודה והתחילה לעבוד ב-16 בפברואר 2021, היא בעצם נכללת בקריטריונים, אבל לא הגשנו לוועדה ההומניטארית, כי כשאני ביררתי גם עם המוקד של רשות ההגירה וגם עם התאגידים, כולם אמרו לי שאין לי מה להגיש כי זה יידחה על הסף, הם אמרו שאפילו לא יקראו את זה.
אבתיסאם מראענה: תודה, אפרת, רגע, אני חייבת לעצור אותך.
אבתיסאם מראענה: קודם כל, אנחנו מכירות את הסיפור הזה, אנחנו נחשפנו לאותו סיפור גם עכשיו בתוך הוועדה.
אבתיסאם מראענה: אני מבקשת שתהיי איתנו בקשר, את בטח בקשר עם יעל אורבך, שהיא בעצם היועצת הפרלמנטרית של הוועדה, תמשיכי להיות איתה בקשר, ואנחנו נראה איך אנחנו נוכל, השאלה הזאת נשאלה והיא הופנתה לרשות האוכלוסין, ואנחנו נראה איך אנחנו מתקדמות עם הסוגייה הזאת.
אבתיסאם מראענה: טוב, אנחנו חייבות לסיים את הישיבה, אני מסכמת אותה.
אבתיסאם מראענה: אני רוצה להגיד תודה.
רמי סלהוב: אנחנו לא הצלחנו לדבר.
אבתיסאם מראענה: אני חושבת שאתם פשוט לא רשומים אצלי ברשות הדיבור.
רמי סלהוב: נרשמנו אצלך.
אבתיסאם מראענה: רגע אז אני לא מבינה מי נמצא פה איתי.
אבתיסאם מראענה: רמי?
רמי סלהוב: כן.
עינת קולמן: ואני עינת קולמן, עובדת סוציאלית.
אבתיסאם מראענה: אתם לא רשומים אצלי ברשות הדיבור.
אבתיסאם מראענה: אתן רוצות לדבר כאן בוועדה או שתרצו לדבר איתי?
עינת קולמן: באנו עד פה בשביל לדבר.
אבתיסאם מראענה: בבקשה, אבל אתם לא רשומים, אני רוצה לדייק את הסוגייה הזאת, יש לי פה רשימה, וכשאתן מדברות ומדברים עם הוועדה לקראת הישיבה שלנו, תדגישו שאתם רוצים זכות דיבור וכך אתם נכנסים לרשימה, וכך אני גם נערכת מבחינת הזמנים, אני מסתכלת על הזמנים ואני מסתכלת על האנשים שרשומים לרשות דיבור, ואז אני גם משקללת את הזמן, אז בסדר?
עינת קולמן: אוקיי, נבדוק את זה אם קרה משהו שלא עשינו.
רמי סלהוב: למדנו.
אבתיסאם מראענה: אה יופי להבא, נפלא.
אבתיסאם מראענה: יש משהו דחוף שאת רוצה להגיד לנו, עינת?
רמי סלהוב: אני רוצה גם להגיד.
אבתיסאם מראענה: אבל ממש 30 שניות.
עינת קולמן: אוקיי, רמי שנייה.
עינת קולמן: השם שלי הוא עינת קולמן, אני עובדת סוציאלית ואני מובילה את המאבק להילחם בכל הנטישות והסחיטות של העובדים הזרים בסיעוד.
עינת קולמן: אני שמעתי את הדברים, אני שומעת הרבה פלסטרים, אני שומעת הרבה הבטחות, אני שומעת הרבה דיבורים, אני לא שומעת מעשים.
עינת קולמן: מבחינתי שיביאו עובדים זרים מחו"ל, מבחינתי שיבדקו את כל המאגר של העובדים הזרים פה בארץ.
עינת קולמן: יש פתרון, כל דבר אפשר לפתור.
עינת קולמן: די עם הסחבת הזאת, כל היום אנחנו חיים בקשיים וכל היום עושים לנו עוד חוק ועוד חוק, די עם החוקים, אנחנו לא מדברים פה על מס הכנסה, אנחנו לא מדברים פה על מיסים אחרים, אנחנו מדברים פה על האזרחים עצמם, כולם חיים את הקשיים, הגיע הזמן למצוא פתרון, ודי לדבר בעלמא ולהגיד יוני או לא יוני, בספטמבר נפתור את זה, ויזה הומניטארית מתאימה לנכה שהופך לקשיש או לא מתאימה, מספיק עם הדיבורים, שש שנים לקח לייצר את הוויזה ההומניטארית כדי שיהיו חוקיים.
עינת קולמן: מספיק, מבחינתי קחו חודש מהיום ותטפלו בזה, אנחנו לא רוצים לחכות, אנחנו לא פה אלה שצריכים לחפש את העובדים הזרים.
עינת קולמן: חברי כנסת נכבדים, וכל מי שנמצא פה, זאת העבודה שלכם, אתם משרתי הציבור, תדאגו שתוך חודש יהיה לנו פתרון ושיהיו פה עובדים זרים, וזה לא מעניין אותי איך, אני לא אמורה לפתור לכם את הבעיה, אני פה מעלה את הבעיה ואני מצפה מכם למצוא פתרון, וגמרנו, דיבורים דיבורים עד 120, זה מה שיש לי להגיד.
אבתיסאם מראענה: אני מודה לך, סיכמת את הדיון הכי טוב שאפשר, תודה.
רמי סלהוב: אני רציתי להגיד גם עוד משהו.
אבתיסאם מראענה: אדוני, אני חושבת שאחרי עינת ומה שהיא אמרה.
קריאה: תפרוש בשיא.
רמי סלהוב: אי אפשר, זה דבר - - -
אבתיסאם מראענה: לא, אני חושבת שאין מה לומר אחרי מה שהיא אמרה, לכו לעבוד, תפסיקו לבלבל את השכל במילים, כל הבירוקרטיה, חוקים לא חוקים, מה נעשה עם האנשים - - -
רמי סלהוב: אבל זה חשוב לי
אבתיסאם מראענה: אדוני, תכבד את הדיון, נתתי עוד רשות ואני מבקשת לסכם את הדיון.
אבתיסאם מראענה: תודה רבה לכל מי שהגיעה והגיע, אני ממש מודה לכל מי שעובד איתנו מאחורי הקלעים, מי ששולחת ושולח חומרים, אנחנו קוראות וקוראים ולומדות דרככם.
אבתיסאם מראענה: תודה לחברות ג'ודי ויעל על הסיפורים שלכן, על ששיתפתן, זה מאוד חשוב כל פעם בדיון.
אבתיסאם מראענה: אז אני מסכמת שהוועדה תמשיך לעקוב ולפעול, אני לא אחראית על כל 120 חברות וחברי כנסת שיעבדו, אבל אני אחראית על עצמי, אני מתוודה ומודה שאני עושה את כל המאמצים עם כל השותפות והשותפים שלי, על מנת להביא את המענה הכי טוב למטופלות ולמטופלים הסיעודיים ובכלל.
אבתיסאם מראענה: הוועדה מבקשת מרשות האוכלוסין להציג בפנינו את תוצאות הסקר שדיברתם עליו, ואנחנו בשבוע הבא נפגשות לעוד דיון, אז תעקבו אחרינו.
אבתיסאם מראענה: שיהיה לנו שבוע טוב, חג שמח ומלא באור, והרבה אושר ובריאות.
אבתיסאם מראענה: הוועדה הסתיימה.
אבתיסאם מראענה: צוהריים טובים לכולם ולכולן.
אבתיסאם מראענה: איזה כיף לנו שאנחנו נפגשות פה.
אבתיסאם מראענה: הדיון שלנו השבוע בוועדות העובדות והעובדים הזרים – אנחנו רוצות לקבל סקירה מהאפוטרופוס הכללי, עורכת הדין סיגל יעקבי, בדבר שימוש בכספי הפיקדון של עובדות ועובדים שאין להם דורש.
אבתיסאם מראענה: יש כסף שאף אחד לא מבקש אותו.
אבתיסאם מראענה: הדיון שלנו היום הוא דיון אינטימי אך חשוב, זה לא עומד בסתירה.
אבתיסאם מראענה: אני רוצה להגיד כמו שתמיד אני אומרת, בלי תודה אין ועדה ואין אנחנו.
אבתיסאם מראענה: אז אני רוצה להודות תודה למיכל דיבנר כרמל, מנהלת הוועדה.
אבתיסאם מראענה: אני רוצה להודות ליעל אורבך, היועצת הפרלמנטרית של הוועדה.
אבתיסאם מראענה: וכמובן, אין על עורכת הדין שלנו, נעה בן שבת, שמייעצת משפטית.
אבתיסאם מראענה: תודה לכל מי שהגיעה והגיע, לאורחות ולאורחים שלנו ולתלמידות ולתלמידים התיכוניסטים שעושים עבודה מדהימה, אנחנו נרצה לשמוע גם אתכם.
אבתיסאם מראענה: אני לא מבינה למה אתם יושבים בצד.
אבתיסאם מראענה: להתקדם, בואו, תתחילו לחיות את החיים הפוליטיים האמיתיים.
אבתיסאם מראענה: גם לכם מותר.
אבתיסאם מראענה: גברתי עורכת הדין סיגל יעקבי, את מוזמנת לתת לנו סקירה עליך, מי את, כל מה שבא לך לספר לנו.
סיגל יעקבי: צוהריים טובים לכולם.
סיגל יעקבי: האפוטרופוס הכללי הוא הגורם שנקבע בתקנות כגורם שאליו מועברים כספים משני מקורות: שלא הוצאו על ידי עובד זר מחשבון הבנק, למעט אם העובד נפטר בישראל, ובכלל זה סכומים שנוכו לפי התקנות בשל שיהוי בעזיבה לאחר תום תקופת השהייה בישראל וחלפו שנתיים מתום התקופה; או כספים לגבי עובד זר שהיה זכאי לכספי פיקדון, כולם או חלקם, אך לא קיבל אותם, וחלפו שבע שנים ממועד יציאתו מישראל והוא לא דרש אותם עד למועד העברת הכספים לאפוטרופוס הכללי.
סיגל יעקבי: בהתאם לסעיף הזה נדרש האפוטרופוס הכללי להקצות את הכספים למטרת רווחתם ובריאותם של עובדים זרים כהגדרתם בסעיף 1 לחוק, שההגדרה שם היא הגדרה יחסית רחבה, ובכלל זה לצורך תגבור שירותי טיפול ותמיכה בתינוקות ופעוטות זרים חסרי מעמד אזרחי.
סיגל יעקבי: עד כה קיבלנו בהתאם לתקנה הזו סך של כשני מיליון שקלים, שאותם מימשנו במסגרת שלוש החלטות של האפוטרופוס הכללי: בחודש אפריל 2020 – אני אזכיר, תחילת משבר הקורונה – חולקו 300,000 ש"ח לטובת רכישת תווי קנייה לעובדים זרים בשיתוף פעולה עם מסיל"ה וקרן תל אביב.
סיגל יעקבי: 142,000 לטובת סיוע בתחומי הרפואה לעובדים זרים באמצעות מרפאות שונות, בעיקר מרפאת לווינסקי.
סיגל יעקבי: 33,000 שקלים לטובת רכישת ציוד הגנה מפני הקורונה – כפפות, אלכוג'ל וכיוצא בזה.
סיגל יעקבי: בחודש דצמבר 2020, עדיין בעיצומו של משבר הקורונה, חולקו 700,000 ש"ח לטובת רכישת תווי קנייה לעובדים זרים.
סיגל יעקבי: גם כאן, בשיתוף פעולה עם מסיל"ה, קרן תל אביב ועמותת מתן.
סיגל יעקבי: בחודש יוני 2021 חולקו 200,000 ש"ח לטובת סיוע בהקמת צרכנייה חברתית שמיועדת לעובדים זרים.
סיגל יעקבי: פה אני אגיד ש-200,000 ש"ח כבר הועברו, יש כ-250,000 ש"ח שמשוריינים להמשך הפרויקט הזה, ונשארו כ-350,000 ש"ח שמיועדים להקצאה.
סיגל יעקבי: אני אגיד שהתוכניות לעתיד הן בשיתוף פעולה עם משרד הרווחה, ולהבנתי, גם משרד הכלכלה מצטרף לאירוע הזה, זה מתן מענה למה שאנחנו מכנים 'מחסני הילדים', מתן פתרונות הולמים לפעוטות שאין להם מסגרות חינוכיות כדי לייצר להם תנאים הולמים.
סיגל יעקבי: תתייחס לזה, אני מניחה, נציגת רשות האוכלוסין וההגירה, אבל אנחנו יודעים שאנחנו עתידים לקבל למעלה מ-10 מיליון שקלים, והסכום הזה עשוי להספיק – האומדן של משרד הרווחה כרגע לעלות הפרויקט הוא שני מיליון שקלים למשך ארבע שנים קדימה, זה שמונה מיליון שקלים, וייוותר סכום נוסף שגם אותו נשמיש לטובת האוכלוסייה הזו.
סיגל יעקבי: אני כן אומר שאומנם רוב הפעילות שלנו נעשתה בשיתוף פעולה עם מסיל"ה וקרן תל אביב, אבל חלק מהתנאים שעליהם אנחנו עמדנו הם שהסיוע לא יינתן אך ורק לתושבי תל אביב, יש עובדים זרים בכל רחבי ישראל, ואכן גם בפועל הוגשו בקשות תמיכה לתווי קנייה מכל רחבי הארץ, עד אילת בדרום.
אבתיסאם מראענה: גברתי, את אומרת שבשנה הזאת קיבלתם שני מיליון מרשות האוכלוסין.
אבתיסאם מראענה: ומה קרה בשנים האחרונות?
אבתיסאם מראענה: הרי הזה הוא לא כסף שהצטבר רק בשנה האחרונה או בשנתיים האחרונות.
סיגל יעקבי: להבנתי, הסכום המשמעותי הנוסף שאנחנו אמורים לקבל כרגע הוא הסכומים שהצטברו בתקופה האחרונה.
סיגל יעקבי: אני אזכיר - - -
אבתיסאם מראענה: מתי קיבלתן את הידיעה שאתן אמורות לקבל מעל 10 מיליון?
סיגל יעקבי: ממש בימים אלה, בימים האחרונים.
אבתיסאם מראענה: מקסים.
אבתיסאם מראענה: אני רוצה לתת זכות דיבור למירי אלקיים, מנהלת ארגון מסיל"ה, שלום.