GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שירי לב-רן: למשל, כשהגיע אלינו עובד שטען שתנאי הלינה שהוא קיבל לא טובים – ואני משתמשת בלשון מאוד עדינה – כשהגיעו המפקחים, ואפילו מאיר בעצמו אישית הגיע למקום, הוא ראה תנאים מאוד-מאוד קשים שלא היו רק לעובד הספציפי שהתלונן אלא לכלל העובדים ששהו במקום, וכך אפשר היה לתת מענה שהיה הרבה יותר רחב מהמקרה הספציפי.
אבתיסאם מראענה: אתם נגישים, נגישות?
אבתיסאם מראענה: איך מתבצעת הקריאה של העובד שהוא בתת-תנאי העסקה?
אבתיסאם מראענה: איך הוא יוצר קשר אתכם?
שירי לב-רן: היום אנחנו רואים מגמת עלייה בכמות הפניות שמגיעות אלינו.
שירי לב-רן: היא עדיין כמות מאוד-מאוד קטנה.
שירי לב-רן: פרסמו את הטלפון הנייד של היחידה, אני אחזור עליו שוב - - -
אבתיסאם מראענה: אל תגידי לי שזה הטלפון שלך, שהכול מתנקז אליך?
שירי לב-רן: כבר מסרתי אותו בדיון הקודם, כבוד יושבת-הראש, אין לי בעיה למסור אותו שוב.
שירי לב-רן: אני אחזור עליו: 050-6290758.
שירי לב-רן: אנחנו מקבלים פניות בעיקר בוואטסאפ.
שירי לב-רן: מאחר שעורכת דין נעה נאמן ואני לא דוברות ערבית אנחנו מעדיפות לקבל את הפניות בוואטסאפ בערבית.
שירי לב-רן: העובדים מהמנהל של מאיר שדוברים ערבית מסייעים לנו באופן שוטף וישיר ואנחנו נותנים מענה מידי, בדרך כלל בכתב ואם צריך שיחה אז אנחנו ננהל גם שיחה.
שירי לב-רן: הטלפון הזה מפורסם בתלוש השכר של העובדים.
שירי לב-רן: אנחנו עושים עכשיו בחינה לגבי העובדים שפונים אלינו ושואלים אותם איך הם מקבלים את המספר.
שירי לב-רן: חשוב לנו לדעת את זה.
שירי לב-רן: רוב העובדים מוסרים לנו שהם מכירים את המספר מתלוש השכר.
שירי לב-רן: אז אנחנו במקום נכון, להגיד שהגענו אל הנחלה?
שירי לב-רן: ממש ממש לא אבל אנחנו עובדים על זה.
אבתיסאם מראענה: מאיר, יש לך משהו להוסיף?
מאיר דוד: רק להשלים את מה ששירי אמרה.
מאיר דוד: אם העובד לא רוצה שנחשוף את פנייתו אנחנו מנסים להגיע לבדיקה יותר כללית, לבדוק יותר עובדים כדי לנסות לראות אם באמת יש הפרה לגבי עובדים נוספים וכך לנסות לאתר.
מאיר דוד: זה האתגר הגדול שלנו.
מאיר דוד: אנחנו מאוד מדגישים גם בפני העובדים: מי שיפנה אלינו אנונימית אנחנו לא נחשוף אותו, אנחנו לא נגיד שעובד מסוים פנה אלינו, אנחנו נתשאל אותו.
מאיר דוד: אנחנו רוצים שהמסר יעבור לעובדים: תמסרו את המידע, המינהל לא הולך לפרסם את שמכם מול אותו מעסיק, אבל זה מאוד יסייע לנו בסופו של דבר להגיע לעוד עובדים.
מאיר דוד: כולי תקווה שב-2020 יהיו לנו עוד יותר מפקחים ונעשה יותר בדיקות בבנייה, בחקלאות ובכל המקומות ואינשאללה שלא יהיו הפרות.
אבתיסאם מראענה: אמן.
אבתיסאם מראענה: אני רוצה לעבור בהקשר הזה ולדבר עם רן כהן לגבי עניין הבטיחות בענף הבנייה.
אבתיסאם מראענה: רן, בתור מנהל תחום בכיר בטיחות אני רוצה שתדבר איתי על הבטיחות של העובדים.
אבתיסאם מראענה: תן לי סקירה כללית מה קורה שם.
אבתיסאם מראענה: הרבה נפצעים, הרבה נהרגים, אחוז מאוד גבוה בקרב העובדים הפלסטינים.
רן כהן: אני אחלק את זה לשניים: לפעולות השוטפות ולדברים היותר אסטרטגיים, שינויי חקיקה והסטטוס שלהם כרגע.
רן כהן: אנחנו, אגב, לא עושים הפרדה בין עובדים פלסטיניים לעובדים זרים לעובדים יהודיים או ישראליים.
רן כהן: ברור שבענף הבינוי ספציפית, עבודות רטובות, שהן עם הסיכון הגבוה ביותר, מי שמבצע אותם הם עובדים פלסטיניים, זרים, פחות יהודים, אבל מבחינתנו זה היינו הך.
רן כהן: אנחנו פועלים בשוטף דרך ביקורי פיקוח ואכיפה, שהגדלנו במאות אחוזים את ההיקף שלהם, שינועים לבעלי תפקיד אם אנחנו מגלים שהם חרגו – בעלי הסמכות שלנו, שאנחנו נותנים להם, מנהלי העבודה וכו', אם הם חרגו מהכללים, מהתקנות, מהדרישות, שאנחנו מציבים להם כחלק מתנאי ההסמכה.
רן כהן: יש לנו שיתופי פעולה עם משרדים ממשלתיים מקבילים שמייצרים עוד מחולל לחץ על המפוקחים, אם זה דרך רשם הקבלנים, אם זה דרך החשכ"ל.
רן כהן: אם אנחנו פונים לרשם הקבלנים אז החשכ"ל נכנס לפעולה ואם מדובר בקבלן שגם עובד בשביל המדינה אז אוטומטית מקפיאים את המשך העבודה שלו עם המדינה בפרויקטים עתידיים, לא בפרויקט המידי, אבל זה מייצר לחץ על הקבלנים.
רן כהן: אנחנו יודעים את זה כי תמיד יש לנו עוד אינדיקציות דרך חברות ביטוח ובנקים.
רן כהן: הן בעצמן אומרות לנו שהן מעלות את הפרמיות וזה לבד גורם לקבלנים ולבעלי התפקיד האחרים להיות יותר בפוקוס.
רן כהן: אגב, זה לא רק קבלנים, זו באמת שרשרת אינסופית, אבל בזה אני אגע בפרק של החקיקה.
רן כהן: שיתופי פעולה עם המשטרה, שהם גם ברמה של להכשיר בכל תחנה או בכל מרחב שוטרים שיודעים איך לדבר את הבטיחות ברמה סבירה כדי שלפחות יוכלו להתחיל את החקירה, האנשים שלנו מלווים אותם.
רן כהן: כמובן בלהב 433, ששם יש אנשים שלנו שלקחו את עצמם כמו שהם ועברו כבר לפני שנתיים, אולי קצת יותר.
רן כהן: הם יושבים בלהב 433 ומסייעים ללהב לחקור תאונות עבודה מורכבות או גם אירועים שהם רוחביים, שבשביל זה צריך יכולת מודיעינית, כמו למשל זיופים של תאונות עגורנאים וכו'.
אבתיסאם מראענה: יש בלהב 433 שני שוטרים שתפקידם לחקור תאונות שכבר קרו?
רן כהן: לא שני שוטרים.
רן כהן: אני מדבר על השוטף.
רן כהן: כשמשהו קורה אז להב 433 נכנסים לתמונה.
רן כהן: ואין רק שניים, יש יותר, יש את השוטרים ויש אנשים שלנו שמצטרפים אליהם, זאת יחידה שנקראת יחידת "פלס".
רן כהן: מהצד שלנו יש שלושה חוקרים מנוסים שאותם העברנו ללהב 433, לאותה יחידת "פלס".
רן כהן: הם חוקרים תאונות עבודה והם כוח הרתעה בפני עצמו, גם כדי גם כדי לחקור אבל גם כדי למנוע תופעות רוחביות עוד לפני שמתרחשת תאונה, כי הייתה תופעה די רחבה של זיוף של תעודות הסמכה בעיקר למפעילי מנוף, אז גם שם המשטרה, דרך היחידה, טיפלה בזה וייבשנו את הביצה יחד עם פעולות נוספות שעשינו.
רן כהן: זה לגבי השוטף.
רן כהן: זה כבר גורם לכך שאמנם יש מספר גבוה בישראל בשיעור לנפש של תאונות עבודה, אבל יש פעולות בנייה בישראל שהן ייחודיות לעומת העולם גם מבחינת ההיקף, הצפיפות, הגבהים, ואנחנו עדיין מצליחים לשמור את המצב ברמה – אני לא רוצה להגיד נסבלת או סבירה כי זו לא המילה הנכונה, אבל אנחנו משתדלים לשמור את המצב כך שלא יחמיר.
אבתיסאם מראענה: מה זאת אומרת "לא יחמיר"?
אבתיסאם מראענה: כמות התאונות העבודה בענף הבנייה היא מאוד-מאוד גבוהה.
אבתיסאם מראענה: אני לא יודעת בדיוק אם זה 20% מהעובדים הפלסטינים בבנייה שנפגעים, שנהרגים, או שזה 70 בשנה, אל תתפוס אותי במילה – אבל אתה בעצם אומר לי שה-70 ימשיכו להיות 70 ולא נעלה?
אבתיסאם מראענה: אני לא מבינה.
רן כהן: לכן פתחתי ואמרתי שהתשובה שלי מתחלקת לשניים, לשוטף ולחלק האסטרטגי.
רן כהן: החלק האסטרטגי – אנחנו קוראים לו כך – זה החלק של שינויי חקיקה רוחביים.
רן כהן: אנחנו כרגע מריצים 6 חוקים ותקנות, 5 מהם קשורים לענף הבינוי, בבת אחת.
רן כהן: חלקם כבר עברו את משרד המשפטים, חלקם אחרי מחלקת ייעוץ וחקיקה.
רן כהן: תקנת הדגל שלנו נוגעת בעדכון תקנות הבטיחות בעבודות בנייה, שהן בעצם מסדירות גם שרשרת אחריות שהיום לא קיימת, נפקד מקומם של יזמים, מהנדסים ומנהלי פרויקט מאחריות לבטיחות באתרי בנייה.
רן כהן: אנחנו מטילים עליהם אחריות, על היזם, מהנדס מטעם היזם, הקבלן שכבר היום נמצא, מהנדס השלד.
רן כהן: אנחנו עושים תיקונים בהגדרה של בעל התפקיד.
רן כהן: הגענו למסקנה שהרגולציה לגביהם היא טובה אבל יש כשל שוק בכיוון שהרגולציה לקחה אליו, כמו מנהלי העבודה, ש-80% מהם – לפי סקר שהם עשו, לא נגעתי – אומרים שהם בכלל לא מצליחים להתעסק בבטיחות אלא רק בביצוע.
רן כהן: אז אנחנו מסלילים אותם וקובעים שהם יעשו בטיחות.
רן כהן: אין לנו כוונה לייצר רגולציה שהיא לשכת תעסוקה לעובדים.
רן כהן: כל מי שנמצא בתקנות הבטיחות שלנו יעבוד בשביל הבטיחות.
רן כהן: יש לנו תקלות עגורנאים שטיוטה שלהם צריכה לצאת להערות הציבור, לדעתי לפני סוכות או מיד אחרי סוכות.
רן כהן: זה ממש כבר מוכן, בשלבים אחרונים אחרי אישורים פנימיים במשרד.
רן כהן: תקנות עגורני צריח, חוק עוזר בטיחות, שגם הוא חוק שכבר עבר אבל אנחנו מתקנים אותו והכנסנו גם בו שיפורים.
רן כהן: הרעיון המרכזי הוא שברגע שאנחנו נשלים את מהלכי החקיקה, שגם הם צפויים להיתקל בהתנגדויות – כי כבר קיבלנו, רק לתקנות הבנייה יש לי 300 הערות שקיבלתי מבעלי עניין שאת כולן אפשר לסכם במשפט אחד: זה לא אני, זה הוא.
רן כהן: יזם לא יודע, מהנדסים לא יודעים, מנהלי עבודה אומרים: אנחנו לא אשמים, עגורנאים: אני רק עגורנאי, אני לא יודע, קבלני משנה אומרים: אנחנו מקבלים הוראות ממנהל הפרויקט, מנהל הפרויקט אומר: אני בכלל לא אחראי על בטיחות, ולכן אנחנו צופים התנגדות רחבה.
רן כהן: צלחנו את כל ההערות האלה בתהליך של פרסום RIA, פרסום תקנות להערות הציבור, עברנו את משרד המשפטים כמעט לגמרי.
אבתיסאם מראענה: ומה עם הכשרות בטיחות?
רן כהן: הכשרות בטיחות זה בהחלטת הממשלה האחרונה שעברה באוגוסט, החלטה מס' 189.
רן כהן: ברגע שמשרד השיכון העביר אותה להערות פנינו אליו ובתיאום עם המינהל האזרחי נכנסה שם שורה שמנהל הבטיחות יפעל – תכף אני גם אסביר איך זה יקרה – לקידום הכשרות בטיחות לפועלים פלסטיניים.
רן כהן: כרגע הסינים, בגלל ההסכמים הבילטרליים כבר ב-2017 או סוף 2016, עוברים איזשהו תהליך של הקניית מודעות לבטיחות, הכשרה כבר בסין, לפני שהם מגיעים.
רן כהן: אותו דבר אנחנו רוצים לעשות עם הפלסטינים.
רן כהן: אז זה עוגן בהחלטת ממשלה האחרונה שעברה באוגוסט, אנחנו כבר נפגשנו פעמיים עם המינהל האזרחי, יש עוד פגישה השבוע כדי לסגור את השיטה.
אבתיסאם מראענה: איזו שיטה?
אבתיסאם מראענה: מה השיטה?
רן כהן: אנחנו שואפים לכך שזה יהיה דרך היתר הכניסה לישראל, שזה יהיה כחלק מהתנאים להיתר הכניסה.
רן כהן: -
אבתיסאם מראענה: אבל מי יפעיל את ההכשרות?
אבתיסאם מראענה: מי הולך לפקח על ההכשרות?
אבתיסאם מראענה: מי יפעיל אותן?
רן כהן: זה יהיה חלק מתהליך המיון של העובדים, אותו מיון של עובדים שנגע במקור לגבי הכשירות והידע שלו להיות טייח או להיות רצף.
רן כהן: באותו תהליך גם משולב הפן של הבטיחות, נוסיף עוד קומה.
רן כהן: אנחנו רק עכשיו בניתוח הנתונים כי אי אפשר ממחר בבוקר להגיד שעד ש-60,000 עובדים לא עוברים הכשרת בטיחות הם לא ייכנסו.
רן כהן: צריך לעשות משהו דיפרנציאלי.
רן כהן: יש לנו ניתוח של גילים שהם יותר מועדים לפורענות, לקחנו נתונים מביטוח לאומי וכו'.
אבתיסאם מראענה: איזה הנתונים לקחתם מהביטוח הלאומי?
רן כהן: ביקשנו נתונים מהביטוח הלאומי לגבי מקבלי דמי פגיעה בענף הבינוי בחתך של גילים כי אם בסוף נגיע למסקנה שצריך לעשות משהו דיפרנציאלי אנחנו רוצים לקבוע את הדיפרנציאציה לפי איזושהי לוגיקה מבוססת נותנים ולא לפי תחושת בטן.
רן כהן: אני רק רוצה בסוגריים להעיר שכבר היום ברגולציה יש חובת הדרכה.
אבתיסאם מראענה: אתה אומר שהכשרת הבטיחות תהיה מותנית בהיתר, נכון?
אבתיסאם מראענה: זו השיטה?
רן כהן: זו השאיפה, נכון.
אבתיסאם מראענה: זוהר, תוכלי בבקשה לתת לנו סקירה קצרה של כל נושא הכשרות הבטיחות?
זוהר שטיינברג: כן.
זוהר שטיינברג: אני עו"ד זוהר שטיינברג, מנהלת קרן עמית, הקרן לפיתוח ועידוד ענף הבנייה מבית ההסתדרות הלאומית.
זוהר שטיינברג: אנחנו בקרן מעבירים הדרכות בטיחות לעובדים בעצמנו.
זוהר שטיינברג: יש לי צוות דובר שפות סינית, מולדבית, אוקראינית וערבית.
זוהר שטיינברג: אנחנו מגיעים לאתרים ומעבירים לעובדים הדרכות בשפה שלהם.
זוהר שטיינברג: מה שקורה היום בענף הזה זה פשוט זילות.
זוהר שטיינברג: אין לי מילה אחרת.
זוהר שטיינברג: מפקירים את החיים של העובדים.
זוהר שטיינברג: מעבירים הדרכות על קפה ועוגה.
זוהר שטיינברג: פשוט ביזיון.
זוהר שטיינברג: הדרכות שאמורות להימשך שעות, ובעיניי גם ימים, מעבירים אותן ב-20 דקות של הדרכה, בלי ציוד.
זוהר שטיינברג: יש גם מקרים שמעבירים בפקס אישורי הדרכות.
זוהר שטיינברג: מאוד מקומם אותי לשמוע את מה שהוא אומר.
זוהר שטיינברג: מצד אחד הוא אומר שמחוקקים חוקים להגדיר אחריות לבעלי מקצוע באתרי בניין, מצד שני – את האחריות הכי גדולה של באמת לחנך עובדים לבטיחות מגלגלים לצד הפלסטיני עכשיו?
זוהר שטיינברג: עוד מאכרים לייצר?
זוהר שטיינברג: איפה אנחנו חיים?
זוהר שטיינברג: בואו ניקח אחריות על העובדים שאנחנו מעסיקים במדינה הזאת.
זוהר שטיינברג: ממש כואב לי לשמוע את הדברים האלה.
זוהר שטיינברג: אני חושבת שקודם כל צריך, גם בצורה של רגולציה, להכניס חקיקה לפיקוח על מדריכים, מדריכי עבודה בגובה ומדריכים בכלל של בטיחות בענף הבניין.
זוהר שטיינברג: זה תחום כל כך פרוץ וכל כך חסר פיקוח שזה באמת מקומם.
זוהר שטיינברג: אני, כשקיבלתי את החברה לניהולי, פשוט עברתי מדריך-מדריך כדי לראות הדרכות בעצמי והזדעזעתי, ומפה נבעה ההחלטה להפסיק באופן מידי את כל ההדרכות האלה ולקיים את ההדרכות על ידי מדריכים שלי, שאני יודעת ואני מגדירה להם את הנהלים והדרכה מסודרת.
זוהר שטיינברג: זו עובדה גם.
זוהר שטיינברג: לשמחתי הרבה, בינתיים – אני 5 שנים מנהלת החברה – במשך 5 שנים לא קרה שעובד שאנחנו הדרכנו נפל מגובה.
אבתיסאם מראענה: תודה, זוהר.
אבתיסאם מראענה: רן, אני אתן לך את הרשות להגיב.
רן כהן: תראו, המענה לבטיחות בענף הבניין הוא מענה מצרפי.
רן כהן: אגב, בתקנות הבנייה המתוקנות שהזכרתי קבענו גם ש-50% מההרוגים בענף הבניין הם מנפילה מגובה.
רן כהן: יש לנו בעיה עם זה שההדרכות לאו דווקא מתקיימות לפי ההגדרות שהמינהל קבע.
רן כהן: יש לנו גם בעיה עם זה שבישראל, בניגוד לעולם, אין מספיק מעורבות של צדדים נוספים.
רן כהן: זאת אומרת, רשויות מקומיות נותנות היתרי בנייה, לא מכניסות מילה על בטיחות.
רן כהן: ההפך, אחרי שהן מאשרות איפה העגורן יהיה, אם הוא מעל גן ילדים ומתלוננים אזרחים, שולחים אותו למינהל הבטיחות.
רן כהן: בעולם יש מעורבות של רשויות מקומיות, יש מעורבות של צדדים שלישיים, נציגי עובדים, נציגי מעבידים, יש תשתית יותר בריאה.
רן כהן: אנחנו משנים את הכול במקביל ופועלים לשינוי המצב.
רן כהן: לגבי ההדרכות, 50% נהרגים מנפילה מגובה.
רן כהן: אנחנו יודעים שהמקרים של נפילה מגובה הם אגב לא בגלל שההדרכה לא מבוצעת כמו שצריך – למרות שאני לא שולל את זה – אלא בגלל שאין הקפדה, או עובדים מהר מדי, או עובדים שעות ארוכות מדי, דברים שאין לי שליטה עליהם.
רן כהן: בגרמניה, לדוגמה, יש חוק שעובדים עד 10 שעות עבודה בענף הבניין בכלל.
רן כהן: בישראל אין כזה חוק.
רן כהן: חוק של עבודה ומנוחה לא נוגע לדבר הזה.
רן כהן: אבל כן קבענו שמדריך עבודה בגובה, בכל מה שקשור לעבודת בנייה, יהיה רק מדריך שיש לו בכיס הסמכה מקבילה כמנהל עבודה או כממונה בטיחות.
רן כהן: למה עשינו את זה?
רן כהן: האפשרות השלישית שאליה השוק הולך היום, ושם יש את רוב הבעיות, זה מדריכי עבודה בגובה שעוברים את הקורס אחרי שהם מצהירים שיש להם ניסיון בעבודה בגובה, שזה משהו אמורפי כזה, ומקבלים אותם לקורס.
רן כהן: בדרך כלל מי שעושה את זה, זה כל מיני בעלי עניין למיניהם שלא רוצים להשקיע על מדריך רציני ואז הם מכשירים בעצמם מהר-מהר.
רן כהן: ברגע שאנחנו נעביר את התקנות האלה – ולדעתי יושבת-הראש יושבת גם בוועדת העבודה ואני מאוד אשמח שהשיחה הזאת תיזכר איפשהו מאחורי הראש כי אנחנו עוד ניפגש בקרבות הרחוב שינהלו מולנו שם כשנעביר את התקנות, כל אותם בעלי עניין ששלחו לנו - - -
אבתיסאם מראענה: אני לא בוועדת העבודה, אפרת רייטן.
רן כהן: לא כיושבת-ראש, אבל את חברה שם לדעתי.
אבתיסאם מראענה: אני לא.
אבתיסאם מראענה: אני לא יכולה פשוט.
רן כהן: אין בעיה.
רן כהן: אז מדריך עבודה בגובה שיהיה ממונה בטיחות או מנהל עבודה, רק הוא יעביר הדרכות לעובדים בגובה בענף הבינוי.
רן כהן: ברגע שהוא יתחיל לזייף את ההדרכה ואנחנו נעלה על זה – ואני חושב שזה עניין מצרפי, אני מזכיר שתהיה אחריות יזם ואחריות ממונה בטיחות יותר חדה בלי קשר, ואחריות מנהל עבודה יותר חדה ואחריות מהנדסים – אבל ברגע שאותו מדריך עבודה יזייף את ההדרכה או לא יעשה אותה בהתאם, ואת זה גם רשמנו בRIA-, אנחנו ניקח ממנו את כל ההסמכות שלו, את ההסמכה שבאמת ממנה הוא מתפרנס וההסמכה שלו כמנהל עבודה או ממונה בטיחות.
רן כהן: הוא לא יעבוד בבטיחות.
רן כהן: הוא יכול לעבוד ב"ארומה", ב"מקדונלדס", לא אכפת לי איפה, לא ברגולציית הבטיחות.
זוהר שטיינברג: אז למה מחכים?
זוהר שטיינברג: מתי זה יקרה?
רן כהן: כדי שזה יקרה אנחנו צריכים לסיים את שינוי החקיקה, אז אמרתי, אנחנו עברנו את מחלקת ייעוץ וחקיקה במשרד המשפטים, יש לנו עוד כמה עניינים קטנים להשלים מולם, משם מחלקת נסח וזהו, נציג את זה לשרה, נקבל את האישור וזה יגיע לוועדה.
אבתיסאם מראענה: תודה, רן.
אבתיסאם מראענה: אני להקדיש את 15 הדקות שנותרו לנושא כל כך חשוב, כל מה שקשור לתשלומים, שכר, תלושי שכר, פנסיה, כל מה שמגיע לעובדים.
אבתיסאם מראענה: אני רוצה להפנות את השאלה שלי למשרד האוצר ורשות המסים.
איציק גורביץ: סליחה, לפני זה אני חייב להתייחס לסוגיות של בטיחות כי נאמרים פה דברים ומתבצעת פעילות שלא מוזכרת ולדעתי זה לא נכון לא להזכיר אותה.
איציק גורביץ: שמי יצחק גורביץ, אני סמנכ"ל התאחדות הקבלנים בוני הארץ ובין היתר אני אמון על הנושא של העסקת עובדים פלסטיניים, הסכם קיבוצי וסוגיות של בטיחות.
איציק גורביץ: קודם כל, שאלת לגבי תאונות העבודה, ההרוגים ומספר הפלסטינים בתוכם – אז ב-2018 היו 34 הרוגים בענף הבנייה, מתוכם 12 פלסטינים.
איציק גורביץ: ב-2019 40 הרוגים, מתוכם 14 פלסטינים, וב-2020 31 הרוגים, מתוכם 7 פלסטינים.
איציק גורביץ: אם תרצי אחר כך, יש את התפלגות יתר העובדים.
איציק גורביץ: אלה נתונים שתואמים לנתוני משרדי הממשלה.
איציק גורביץ: לגבי סוגיית הבטיחות, נכון, אנחנו מזהים שהעובדים הפלסטינים שמגיעים מישראל מגיעים עם מיומנות של מקצועיות בתחום ספציפי אבל בהעדר מיומנות כללית של בטיחות.
איציק גורביץ: אנחנו, ביחד עם הקרן לעידוד ופיתוח וביחד עם גופים מוסדיים כמו הביטוח הלאומי וכו', מריצים תוכניות בין היתר של הדרכות בטיחות מעשיות באתרים ייעודים בשפת העובד, לא של שעות, לא בתוך אתרי הבנייה, מנותקים מאתרי הבנייה, הדרכות של - - -
אבתיסאם מראענה: איפה זה קורה?
אבתיסאם מראענה: מה זה "מנותק"?
איציק גורביץ: בית צפאפא.
איציק גורביץ: לכל העובדים הפלסטינים.
איציק גורביץ: יש לנו תא בבית צפאפא שפעיל ועובד.
אבתיסאם מראענה: חוץ מבית צפאפא?
איציק גורביץ: יש עוד 4 מכללות שמפוזרות בתוך הארץ שהן לעובדים ישראליים בעיקר אבל גם הדרכה בערבית.
אבתיסאם מראענה: אתה מדבר על משהו מאוד עקרוני, מאוד חשוב.
אבתיסאם מראענה: אתה אומר שבבית צפאפא יש מקום ששם בעצם מעבירים את ההדרכות?
איציק גורביץ: ייעודיות, כאשר מדובר בהדרכות מ-08:00 בבוקר עד 16:00-17:00, מוגבלות ל-50 עובדים, כיתות של עד 10 עובדים.
איציק גורביץ: הם עוברים תרחישים שונים, על כל הדברים – מתחילים מכלום, איך הם קושרים את הקסדה, איך עולים על פיגום, איך מתחברים לסולם, איפה יש חשמל, איפה מסוכן להסתובב באתר בנייה וכו', כל התרחישים מההתחלה ועד הסוף.
איציק גורביץ: אנחנו נוכחנו לדעת שגם לפועלים שמגיעים לישראל עם 10 שנות ותק אין את המיומנות הזאת.
אבתיסאם מראענה: כי אולי אף אחד לא נתן להם את המיומנות הזו.
איציק גורביץ: זה נכון.
איציק גורביץ: אגב, אנחנו נעבוד גם עם משרדי ממשלה על תוכנית כדי להכשיר אותם בתוך הרשות לפני שהם מגיעים.
אבתיסאם מראענה: האם זה נמצא עכשיו על השולחן?
איציק גורביץ: קודם כל, הסוגיה של בית צפאפא נמצאת.
איציק גורביץ: אם תרצו שבוע הבא יש שבוע מלא של הכשרות, אנחנו הכשרנו כבר מעל 1,700 עובדים, אנחנו נטמיע את זה ונחייב את זה.
איציק גורביץ: מי ששולח את העובדים זה המעסיקים.
איציק גורביץ: המעסיקים, ביחד עם הקרן, מממנים את הפעילות הזו.
איציק גורביץ: מדינת ישראל לא רוצה להירתם לסוגיית המימון.
איציק גורביץ: אנחנו גם דורשים ומבקשים שחידוש היתר עבודה יהיה מותנה בהעברת אותן הדרכות בטיחות.
אבתיסאם מראענה: איציק, תודה.
איציק גורביץ: עוד לא סיימתי.
אבתיסאם מראענה: לא, אין זמן, אני חייבת לטפל בנושא השכר.
איציק גורביץ: אבל את מזכירה סוגיות של בטיחות אז לפחות שתהיה תמונה מלאה של מה שנעשה בתיאום עם משרדי הממשלה.
אבתיסאם מראענה: אני מסכימה אתך, דיברנו בבוקר חצי שעה בטלפון באופן פרטי, אנחנו נמשיך לדבר.
אבתיסאם מראענה: יש לך גם פה זכות דיבור, אני לא הולכת לשום מקום, גם אתה לא, אנחנו נמשיך את השיחה הזו.
אבתיסאם מראענה: השיחה הזו מורכבת ואנחנו לא נמצה אותה רק בישיבה הזאת.
אבתיסאם מראענה: תודה, איציק.
אבתיסאם מראענה: אני רוצה לעבור עכשיו ליעל פריש.
יעל פריש: אני יעל פריש, מנהלת תחום בכיר פנים וסביבה באגף החשב הכללי במשרד האוצר.
יעל פריש: אני הייתי חלק משני צוותים והבנתי שאתם רוצים לשמוע על שניהם.
יעל פריש: אחד זה צוות שבחן באופן כללי את הרפורמות בשכר של העובדים הפלסטיניים שמועסקים בישראל וגיבש המלצות.
יעל פריש: בגלל שלא הייתה ממשלה לא העלו עד היום את ההמלצות.
יעל פריש: עכשיו, כשיש ממשלה מתפקדת, אנחנו, בשאיפה אחרי התקציב, נקדם את כל ההמלצות להחלטת ממשלה.
אבתיסאם מראענה: על איזה המלצות אנחנו מדברות?
אבתיסאם מראענה: תמקדי אותי על מה את מדברת.
יעל פריש: ההמלצות הן בגדול לקחת את כל רכיבי השכר שמשולמים דרך תלוש השכר לעובדים ובגין העובדים ולייעל את אופן העברת הכספים.
יעל פריש: קודם כל, שהתשלום לא יהיה במזומן אלא דרך המערכת הבנקאית.
יעל פריש: זה דבר ראשון שאנחנו רוצים.
יעל פריש: כבר התחילו בשטח לעבוד על זה ואנחנו מאוד רוצים שזה יתקדם.
אבתיסאם מראענה: מהי תמונת המצב כרגע?
אבתיסאם מראענה: העובד הפלסטיני מקבל את השכר - - -
יעל פריש: יש פה נציגים של רשות האוכלוסין וההגירה והם יכלו להגיד את זה אפילו יותר טוב, אבל אני אגיד ואם הם ירצו להשלים הם כמובן ישלימו.
יעל פריש: היום המעסיק של עובד פלסטיני שמועסק בישראל מדווח את שעות העבודה שלו לרשות האוכלוסין וההגירה.
יעל פריש: רשות האוכלוסין וההגירה היא הגורם שעושה את חילול השכר דרך תלוש המשכורת, מעבירה את תלוש המשכורת למעסיק ואז המעסיק מחלק את הכסף:
יעל פריש: את השכר נטו הוא מעביר לעובד - - -
אבתיסאם מראענה: איך?
יעל פריש: הרוב היום באמצעות מזומן, חלק דרך המערכת הבנקאית אבל הרוב במזומן, ואת כל הרכיבים הפנסיוניים הוא מעביר לרשות האוכלוסין וההגירה, ורשות האוכלוסין וההגירה עושה עם כל רכיב פנסיוני את מה שצריך.
יעל פריש: מה שצריך ללכת לוועדי עובדים מגיע לוועדי עובדים, מה שצריך ללכת לביטוח לאומי מגיע לביטוח לאומי, מה שנצבר לפנסיה נצבר לפנסיה.
יעל פריש: תכף אני אדבר בנפרד על הפנסיה.
יעל פריש: אז זה מה שקורה היום.
יעל פריש: הרפורמה שאנחנו רוצים לעשות רוצה להוריד את כל האחריות למעסיקים וחילול השכר כבר לא יעבור דרך רשות האוכלוסין וההגירה אלא כל האחריות תהיה בידי המעסיק.
יעל פריש: רשות האוכלוסין וההגירה תהיה רק גורם מפקח, תבדוק את זה בצורה מדגמית.
אבתיסאם מראענה: את בעצם אומרת, יעל, שאתן מאמצות את החלטת הוועדה הבין משרדית מ-2016-2017 - - -
יעל פריש: לא, רגע, אני מציגה עכשיו את מה שהחליטה הוועדה בין-משרדית, זה צריך לעלות לגורמי המדיניות.
יעל פריש: אני הייתי חלק מהוועדה הבין-משרדית ואני עכשיו מציגה פה את ההמלצות.
יעל פריש: במשך השנה וחצי האחרונות בעצם ההמלצות לא גובשו, לא הגיעו לידי קובעי המדיניות, כי אתם יודעים מה היה המצב של הממשלה בשנה וחצי האחרונות.
יעל פריש: עכשיו כשיש הממשלה אנחנו בעצם הולכים להציף לה את המלצות הצוות ואז קובעי המדיניות יחליטו מה הם רוצים לעשות.
אבתיסאם מראענה: מתי להערכתך זה קורה?
יעל פריש: אני מניחה שאחרי התקציב, זאת אומרת שבאוקטובר-נובמבר כבר נתחיל ממש לעבוד על זה.
יעל פריש: עכשיו היה לחץ גדול סביב התקציב ולא הספקנו להעלות את זה, והיו, כפי שאתם יודעים, התעסקויות אחרות, אבל אנחנו על זה.
יעל פריש: אני רק אגיד לגבי הפנסיה כי אני יודעת שגם אתכם זה מאוד מעניין.
יעל פריש: חלק ניכר מרכיבי השכר זה התשלומים הפנסיוניים.
יעל פריש: גם היה בג"ץ על זה.
יעל פריש: במקביל לעבודת הצוות וגם לבג"ץ שהיה על זה ניהלנו משא-ומתן ארוך, במשך שנתיים, עם עמיתים, קרנות הפנסיה שבהסדר, להעביר את כל כספי הפנסיה לניהול שלהם.
יעל פריש: היום כספי הפנסיה מנוהלים ע"י רשות האוכלוסין וההגירה, היא בעצם מהווה סוג של קרן פנסיה והכסף צבור בחשבון בבנק ישראל, ואנחנו רוצים להעביר את כל - - -
אבתיסאם מראענה: כמה כסף נמצא?
יעל פריש: 3 מיליארד שקל.
אבתיסאם מראענה: על כמה שנים?
אבתיסאם מראענה: כמה שנים הסכום הזה נצבר שם?
יעל פריש: זה כמו קרן פנסיה.
יעל פריש: זה נצבר, אני מניחה – אפרת תתקן אותי – משנות ה-70', מהרגע שהוחל החוק על עובדים פלסטינים שמועסקים בישראל, שיהיה להם מנגנון פנסיוני.
יעל פריש: אבל הכסף צבור כמו קרן פנסיה, יש מקבלי גמלה, יש כאלה שבאים ופודים את הכסף ברגע שהם מסיימים עבודה אצל מעסיק.
אבתיסאם מראענה: בעצם את אומרת לי שהכסף הזה, 3 מיליארד השקלים, נמצא בקרן.
אבתיסאם מראענה: מה עושות אתו כרגע?
אבתיסאם מראענה: איך מנהלות את הכסף הזה?
אבתיסאם מראענה: זה הרבה כסף ששייך לעובדים פלסטינים.
אבתיסאם מראענה: הם בכלל יודעים שהכסף הזה נמצא בקרן?
יעל פריש: כן.
יעל פריש: העובדים הפלסטינים יודעים שהכסף צבור עבורם בקרן.
יעל פריש: הם גם יודעים לבוא למשוך אותו.
אבתיסאם מראענה: איך הם יודעים?
יעל פריש: יש הרבה עורכי דין שמתעסקים עם זה ובניגוד אלי אלייך, שהכסף שלנו צבור בקרן פנסיה ואנחנו לא יכולות למשוך אותו, אצלם הכללים קצת אחרים, הם יכולים לבוא למשוך אותו בערכי פדיון והרבה מהם באים ועושים את זה.
יעל פריש: אין להם את המודעות לחיסכון פנסיוני וכשהם מסיימים עבודה אצל מעסיק הם באים ומושכים את הכסף.
יעל פריש: אז יש להם לגמרי את המודעות, הם יודעים שהכסף צבור.
מיכל תג'ר: את מציירת את זה כהטבה, שנותנים להם לקחת את הכסף מתי שהם רוצים.
מיכל תג'ר: העובדה היא שזו לא הייתה פנסיה לאורך שני.
מיכל תג'ר: זה נכנס לכיס, הם מוציאים את הכסף, מאבדים את הזכות לגמלה.
מיכל תג'ר: בודדים קיבלו גמלה.
יעל פריש: אני מסכימה אתך שאין שם מודעות לחיסכון פנסיוני וזה הדבר הראשון שאנחנו רוצים להוביל אליו.
יעל פריש: היום יש להם את האפשרות למשוך את הכסף ולצערי הם עושים את זה, במקום להשאיר ולקבל גמלה.
אבתיסאם מראענה: יעל, את מדברת עליהם כאילו הם אזרחי מדינת ישראל, יודעים את השפה, יודעים להתנהל מול מעסיק, וואו, כאילו החיים שלהם דבש כי הם אזרחי מדינת ישראל.
אבתיסאם מראענה: אנחנו מדברות על אוכלוסייה שהא ממש לא אזרחי מדינת ישראל.
אבתיסאם מראענה: לי בעצמי לוקח המון-המון זמן, ואני חושבת שאני לא הבן-אדם היחיד במדינת ישראל, אזרחית שמבינה בדיוק מהי קרן פנסיה, מתי אני מושכת, מה יש לי שם ומה אין לי שם.
אבתיסאם מראענה: אנחנו מדברות על קבוצה מאוד-מאוד מוחלשת של עובדים.
אבתיסאם מראענה: את אומרת: יש להם מודעות, הם יודעים, לא כמונו, הם מושכים, אבל אני לא מצליחה להבין איך הם יודעים כמה כסף יש להם - - -
יעל פריש: קודם כל, אני חייבת להגיד שאנחנו ערים לכל הבעייתיות הזו ולכן עשינו את המודל החדש עם עמיתים.
יעל פריש: ברור לנו - - -
אבתיסאם מראענה: מה זה המודל הזה?
אבתיסאם מראענה: אני עוד לא מבינה את המודל, יעל.
יעל פריש: המודל הוא מה שיהיה.
יעל פריש: היום, את צודקת שזה מנוהל ע"י רשות האוכלוסין וההגירה וזה לא מנוהל בצורה המיטבית ולכן באמת אנחנו עושים את המעבר הזה לעמיתים, שהוא גוף פנסיוני שחלק ממה שדרשנו במסגרת ההסכם אתם זה שיהיו דוחות חודשיים ורבעוניים לעובדים, יהיה מענה בשפה הערבית והכל יהיה באופן ממוכן.
יעל פריש: זה כל הדברים שאנחנו הולכים לעשות בהם שינוי.
יעל פריש: עכשיו אנחנו בתקופת הקמה של זה, תקופת ההקמה אמורה להיות של שנה וחצי ובתקווה שעוד מעט תוקם קרן הפנסיה ואז באמת כל הסיפור הזה יהיה יעיל.
יעל פריש: לדבר על העבר – כולנו יודעים שהעבר לא היה אופטימלי, עכשיו אנחנו מנסים לייעל את זה.
מיכל תג'ר: החוזה עם עמיתים נכנס לתוקף?
מיכל תג'ר: הועבר להם כל המידע?
מיכל תג'ר: כי במשך שנתיים מאז שנחתם החוזה לא הועבר המידע על כניסתו לתוקף, אני רוצה להבין האם הוא נכנס לתוקף.
יעל פריש: מה נכנס לתוקף?
מיכל תג'ר: החוזה שנחתם עם עמיתים לפני כשנה וחצי.
יעל פריש: ההסכם שנחתם עם עמיתים הוא בתוקף.
יעל פריש: כן, הוא בתוקף.
יעל פריש: עכשיו אנחנו בתקופת הקמה.
מיכל תג'ר: הוא התחיל לפעול.
מיכל תג'ר: "שנה וחצי להקמת קרן הפנסיה לאחר שמועבר כל המידע" – האם הועבר כל המידע בידי רשות האוכלוסין כדי שהם יוכלו להתחיל להקים את הקרן?
יעל פריש: אז עכשיו הכול במהלך.
יעל פריש: אני עובדת באופן שוטף גם עם רשות האוכלוסין וההגירה וגם עם עמיתים, כשיש בעיות בהעברת החומרים הם פונים אלי והמידע עובר בשוטף.
יעל פריש: יש דברים שעוברים יותר מהר, יש דברים שעובדים פחות מהר, אבל עמיתים התחילה כבר לעבוד על ההקמה של קרן הפנסיה.
אבתיסאם מראענה: אז את אומרת שאחרי שאנחנו עוברות את התקציב, אינשאללה בנובמבר, אנחנו מצפות שזה כן יקרה?
אבתיסאם מראענה: אנחנו ניפגש שוב ותתני לנו מידע לגבי הקרן החדשה של עמיתים?
יעל פריש: לא.