GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אבתיסאם מראענה: מה ההיגיון?
אלעד כהנא: זו תקופת העסקה רגילה, 5 השנים האלה.
אלעד כהנא: מעבר לזה זה כבר נתפס כהטבה.
אבתיסאם מראענה: כמה מקרים של מהגרות עבודה יולדות ובעצם שולחות את הילדים שלהן אחרי 3 חודשים?
אלעד כהנא: אין לי את הנתונים על זה, אני כן אגיד שכמובן זה משנה אם האב הוא ישראלי או לא, כי אם האב ישראלי זה משנה את התמונה והאב מבחינה משפטית נתפס כמי שיש לו זכות להיות פה וזה משנה גם לגבי הילד.
אלעד כהנא: אני לא יודע להגיד כמה מקרים אבל יש לא מעט מקרים של עובדות בחופשות לידה.
אלעד כהנא: אגב, הרבה פעמים הן גם יוצאות לחו"ל לחופשת הלידה וחוזרות לאחר מכן.
אלעד כהנא: כן צריך להגיד שגם אלמלא המגבלה הזו לעובדת שאמורה להיות זמינה לעבודה בסיעוד 24/6 ולגור בבית המטופל זה לא מאוד קל למצוא מטופל עם ילד שיסכים שהילד יגור ולטפל גם בילד וגם במטופל.
אלעד כהנא: זאת אומרת שבלי קשר למגבלות של הרשות אני חושב שעצם העבודה והמבנה שלה גורם לכך שעובדות ירצו להחזיר את הילדים למדינה שלהן.
אלעד כהנא: יש גם כל מיני סוגיות שקשורות לביטוח הבריאות שלהן, אני לא אצלול לזה עכשיו.
אלעד כהנא: אני מניח ש"רופאים לזכויות אדם" יוכלו להשלים.
אבתיסאם מראענה: זו הזדמנות מעולה לעבור לזואי גוטצייט.
זואי גוטצייט: אני מאוד מודה על קיום הדיון החשוב הזה, ובעיקר בהתחשב בנסיבות שלך, כבוד יושבת-הראש מראענה.
זואי גוטצייט: אני באמת רוצה להמשיך המשך ישיר את הדברים של עו"ד אלעד כהנא.
זואי גוטצייט: במאמר מוסגר אני אגיד שאנחנו בהחלט מקבלות פניות מעובדות סיעוד שבהריון או שזה עתה ילדו והן פשוט מתחננות אלינו שנעזור להם להשאיר את התינוק עוד כמה שבועות ולא להיפרד מהם.
זואי גוטצייט: יש פה משהו אנושי ואני חושבת שנוהל עובדת זרה בהריון, אם יורשה לי המעט אכזרי, חייב להטריד את כולנו.
זואי גוטצייט: האמת שלא באתי לדבר עליו אלא באתי לדבר על היבטים נוספים שקשורים בבריאותן של עובדות הסיעוד בישראל.
זואי גוטצייט: אנחנו, "רופאים לזכויות אדם", מעל 20 שנה מפעילים מרפאת מתנדבים חסרי מעמד תושב, ביניהם גם מהגרי העבודה, מבקשי מקלט ופלסטינים חסרי מעמד.
זואי גוטצייט: בהמשך לכך אנחנו גם עוסקים הרבה מאוד במיצוי זכויות ובקידום שינוי מדיניות כלפי האוכלוסיות האלה.
זואי גוטצייט: אני באתי כדי להשמיע את קולן של עובדות הסיעוד שחלו בסרטן.
זואי גוטצייט: מרגע שהן קיבלו את הבשורה המרה נפתחות להן כמה חזיתות.
זואי גוטצייט: לא רק שהן צריכות לאזור את כל תעצומות הנפש כדי להילחם במחלה אלא שהן צריכות להילחם ולהיאבק גם בחברות הביטוח, שבחסות החוק, בחסות צו עובדים זרים, קוטעות להן את הטיפולים האונקולוגיים באמצע ומונעות מהן המשך טיפול בישראל.
זואי גוטצייט: מדי חודש אנחנו מקבלים פניות מעובדות סיעוד, ממשפחות המעסיקים ומבתי החולים, מצוותים רפואיים, שפשוט מתחננים שנעזור להן.
זואי גוטצייט: מדובר בעובדות שחיות כאן עשור, 14 שנה, 7 שנים, עובדות מסורות שנותנות את מיטב שנותיהן ושילמו כמובן ביטוח.
זואי גוטצייט: המעסיקים הסדירו להם ביטוח לפי החוק – יש גם מקרים שלא, לצערנו, אבל אני מדברת לפחות על המקרים הנורמטיביים שבהם פעלו לפי החוק – והחוק הוא כל כך מעוול שברגע שנתקבלה הבשורה מתחילה העובדת לקבל טיפול אונקולוגי ואז חברות הביטוח, בחסות צו עובדים זרים בחתימת שר הבריאות, שולפות את קלף אובדן כושר העבודה ובעצם מחייבות את העובדת להיבדק על ידי רופא תעסוקתי.
זואי גוטצייט: במידה והרופא התעסוקתי קבע לה אובדן כושר עבודה מעל 90 יום, הרי שחברות הביטוח רשאיות להתנער, לפי צו עובדים זרים, מהמשך הטיפול הרפואי.
זואי גוטצייט: הן נותנות לה עוד 30 יום לייצב את מצבה ומממנים את הטיסה שלה לארץ המוצא.
זואי גוטצייט: יש כאן – אני אפילו לא יודעת אם אני צריכה באמת להסביר – קטיעה של הרצף הטיפולי, או לפחות עיכוב שלו, עד שאנחנו נכנסים לתמונה ומנסים להתווכח ולערער על הקביעה של חברת הביטוח, וכמובן שאנחנו לא יכולים לטפל בכל המקרים.
זואי גוטצייט: יש כאן קטיעה של הרצף הטיפולי, עיכוב בטיפול שהמשמעות שלו היא קיפוח הזכות של העובדת לבריאות.
זואי גוטצייט: המשמעות של זה בפועל היא צמצום, הורדה והפחתה של סיכויי ההחלמה וההישרדות שלה כי כל עיכוב בטיפול אונקולוגי כזה הוא קריטי.
זואי גוטצייט: מעבר לכך, עצם הרעיון הזה של להיפטר מעובדת ולהעביר אותה לארץ המוצא מבלי שאפילו נבדק אם יש המשך טיפול בארץ המוצא הוא מזעזע פשוט.
זואי גוטצייט: אנחנו טיפלנו רק השנה במקרים של נשים שנתנו כאן 14 שנים, מיטב שנותיהן, חלו בסרטן, התחילו לקבל טיפול, נזקקו להשתלת מח עצם וחברת הביטוח סירבה לממן את זה.
זואי גוטצייט: העובדת הוטסה לארץ מוצאה, מולדובה, מבלי שנבדק שיש שם השתלות מח עצם.
זואי גוטצייט: אנחנו בדקנו האמת ואין השתלות מח עצם.
זואי גוטצייט: היא בעצם הוטסה בחזרה למותה, אישה בת 49.
זואי גוטצייט: אני אזכיר שהנושא הזה כבר הוגש לפתחו של בג"ץ על ידי העמיתים שלנו ב"קו לעובד" בבג"ץ עובדות סיעוד מ-2006.
זואי גוטצייט: ב-2016 כבוד השופטת ארבל כבר העירה על סעיף המעוול הזה, ובהמשך לכך, ב-2016 הוחלט להכניס תיקון בצו עובדים זרים.
זואי גוטצייט: כבוד השופטת ארבל טענה בפסק הדין שלה שצריך לקרב את ההסדרים הבריאותיים של מהגרות העבודה, עובדות הסיעוד, לאלה של ישראלים, ולבטח לא תופתעו לשמוע שמה שיצא מכל זה זו אותה הכנסה של סעיף שמי מביניהן שחלתה במחלה קשה, איבדה את כושר העבודה ועבדה מעל לעשור, רק היא תקבל מענק חד-פעמי של 80,000 שקל עם היציאה שלה מהארץ.
זואי גוטצייט: ראשית כל, זה באמת לעג לרש.
זואי גוטצייט: אני לא אתחיל לסקור כאן את העלויות של טיפולים אונקולוגיים ושל תרופות מתקדמות.
זואי גוטצייט: הסכום הזה, גם בתרחיש האופטימי ביותר, לא תמיד יכול לרכוש יותר מחודשיים-שלושה של תרופות אונקולוגיות.
זואי גוטצייט: מה גם, שלא בכל ארצות המוצא – אם אנחנו מדברים על סרי לנקה, הודו, פיליפינים – תמיד לעובדת יש בכלל טיפול אונקולוגי זמין, ולא תמיד היא בכלל זכאית גם אם הוא קיים בארץ המוצא.
זואי גוטצייט: זאת אומרת שבעצם ברגע שהעובדת חלתה משליכים אותה ולא דואגים להמשך הטיפול.
אבתיסאם מראענה: זואי, ברגע שאותה עובדת מגיעה לארץ עושים לה ביטוח בריאות פרטי?
זואי גוטצייט: כן.
זואי גוטצייט: חוק עובדים זרים מחייב את המעסיק להסדיר לעובדות ביטוח עובד זר.
זואי גוטצייט: יש כאן בעצם העברת אחריות למעסיקים ולחברות הביטוח הפרטיות, גם על-כך אפשר להעיר, אבל אנחנו כרגע מדברים על התרחיש האופטימי שבו הכול הוסדר ואכן מסדירים לה ביטוח בריאות.
זואי גוטצייט: בביטוח הזה, בפוליסות האלה, יש סעיף מכוח סעיף 4(א)(3) בצו עובדים זרים, שכאמור עליו חתום שר הבריאות, שאומר שמי שנקבע לה אובדן כושר עבודה מעל ל-90 יום לא תהיה זכאית אלא לשירותים רפואיים שהיא נזקקת להם במצב חירום רפואי לשם ייצוב מצבה הרפואי עד למצב המאפשר המשך הטיפול מחוץ לישראל, כאשר חברת הביטוח נדרשת לממן את ההטסה.
זואי גוטצייט: זה הסעיף המקורי.
זואי גוטצייט: בעקבות הבג"ץ של "קו לעובד" הכניסו עוד תיקון בצו עובדים זרים שמדבר על-כך שבמידה והיא עבדה מעל לעשור ונקבע לה אובדן כושר עבודה, עם היציאה מהארץ היא תקבל גם 80,000 שקל.
זואי גוטצייט: אני מניחה שהרציונל מאחורי התיקון הזה הוא שהכסף הזה יאפשר לה לקבל המשך טיפול בארץ המוצא ואני שוב אומרת שלפחות במקרים שאנחנו רואים, אנחנו רואים שזה לא באמת מסייע.
זואי גוטצייט: מה גם שאישה או כל עובדת לא יכולה לתזמן את מועד המחלה שלה ולוודא שהיא תחלה רק אחרי עשור בישראל, לפעמים הן גם חולות אחרי 6 שנים ומטה.
נעה בן שבת: אבל הגשתם עתירה בנושא הזה והיא עדיין תלויה ועומדת.
זואי גוטצייט: אנחנו חברנו ל"קו לעובד".
זואי גוטצייט: הוגשה אכן עתירה נוספת בנושא הזה, פשוט משום שהעוולה כאן זועקת לשמיים אנחנו לא יכולים לעמוד מנגד כשאנחנו רואים את הנזק לחיי אדם שנעשה כאן בחסות החוק ועוד לנשים שנתנו כאמור את מיטב שנותיהן.
זואי גוטצייט: אני אומרת שוב, אנחנו מקבלים פניות לא רק מהעובדות, לא רק מהצוותים רפואיים, אנחנו מקבלים גם מהמשפחות שפשוט מתחננות שנעזור לעובדת לקבל את הטיפול והרבה פעמים הידיים שלנו קשורות.
זואי גוטצייט: אני רוצה לעלות עוד שתי סוגיות בקצרה.
זואי גוטצייט: הנושא השני הוא בריאות הנפש וזה מתקשר ישירות לשאלה שלך את עו"ד כהנא.
זואי גוטצייט: יש לנו מספיק מידע כדי לומר שעוד לפני הקורונה היותה של עובדת סיעוד כאן מבודדת, תלושה מהמשפחה שלה ועובדת בעבודה כל כך שוחקת כמו עבודת הסיעוד, מייצרת סיכון לתחלואה נפשית גבוהה.
זואי גוטצייט: יש עוד הרבה מאוד מחקרים ואני אוכל להעביר לכם בהמשך.
זואי גוטצייט: עובדות הסיעוד נמצאות בסיר לחץ נפשי, בטח עכשיו בתקופת הקורונה, ועם זאת, ביטוח עובד זר – שוב, בחסות צו עובדים זרים – מחריג את השירותים הפסיכולוגים, שירותי בריאות הנפש, מהפוליסה.
זואי גוטצייט: זה אומר שבעצם הדבר היחיד שהן יכולות לקבל כאן זה אשפוז חירומי, אשפוז פסיכיאטרי בבית חולים פסיכיאטרי לתקופה של 60 יום במידה והן נזקקות לכך, במידה והן במצב חירום פסיכיאטרי.
זואי גוטצייט: מעבר לכך, כשהן משתחררות אין להן המשך טיפול בקהילה כי קופות החולים לא מקבלות כיסוי מחברות הביטוח.
זואי גוטצייט: מרפאה יחידה בישראל בתקצוב משרד הבריאות, מרפאת "רות", שמטפלת בחסרי מעמד תושב, אינה רשאית לקבל לטיפול עובדות סיעוד אלא רק פליטים.
אבתיסאם מראענה: אז לאן הן הולכות?
זואי גוטצייט: שאלה מצוינת.
זואי גוטצייט: אז חלקן מגיעות אלינו וגם לנו אין בדיוק את המשאבים לטפל בהן ורבות פשוט נותרות ללא טיפול.
זואי גוטצייט: כבר שמענו על מקרים של אובדנות.
זואי גוטצייט: אנחנו רואים לעתים מקרים גם של אפיזודיות פסיכוטיות, של התפרצויות של מחלות נפש, ויכול להיות שאפשר היה למנוע את האשפוזים האלה אילו היו מקבלות טיפול בקהילה.
זואי גוטצייט: אני חושבת שהגיע הזמן לבטל את ההחרגה של בריאות הנפש מהביטוחים של העובדים הזרים.
זואי גוטצייט: לא ברור מדוע יש בכלל הפרדה כזו.
זואי גוטצייט: ידוע לנו שאין בריאות הגוף בלי בריאות הנפש ואבד על ההפרדה הזו הקלח.
זואי גוטצייט: אנחנו יודעים שקופות החולים מספקות שירותי בריאות הנפש ומן הראוי שיספקו אותם גם למהגרות העבודה, לעובדות הסיעוד.
זואי גוטצייט: נושא אחרון הוא הנגשה לשונית.
זואי גוטצייט: זה נושא גדול ואנחנו נשמח לדבר עליו גם בהמשך, הנגשה לשונית במוסדות הבריאות למהגרי עבודה, אבל בהקשר הנוכחי, אנחנו היום בעיצומו של גל קורונה חדש, בעוד שעד לפני מספר חודשים משרד הבריאות נענה לפניות שלנו ועשה מפעל תרגום מאוד מעורר הערכה שכלל הנגשה לשונית למגוון שפות של הנחיות הקורונה, עכשיו עדיין לא זכינו לקבל את ההנחיות האחרונות באף שפה.
זואי גוטצייט: יש פה אוכלוסייה של 100,000 מהגרי עבודה ועוד חסרי מעמד אחרים שנמצאים בלחץ לפחות כמונו, בחוסר וודאות, חוסר וודאות הוא גם כר פורה לשמועות ולפייק ניוז.
זואי גוטצייט: אם לא ינגישו להם את המידע בשפותיהם זה עלול לייצר הרבה מאוד חרדות, חששות וגם חוסר היענות להנחיות.
זואי גוטצייט: אז אני קוראת מעל הבמה הזו, אם יש כאן נציג של משרד הבריאות, לחזור ולתרגם ולהנגיש את ההנחיות גם למהגרי העבודה ולחסרי המעמד בשפות שלהם.
זואי גוטצייט: זה משהו שנעשה בעבר עד לאחרונה וחשוב מאוד לחזור ולעשות את זה גם עכשיו.
אבתיסאם מראענה: תודה, זואי.
אבתיסאם מראענה: צפי ממשרד הבריאות, תוכלי בבקשה להתייחס לטענות ולשאלות?
צפי הלל  דיאמנט: שלום.
צפי הלל  דיאמנט: אני נמצאת בחמ"ל ותודה על האפשרות להעלות לדיון בזום.
צפי הלל  דיאמנט: משרד הבריאות פרסם באתר את הנהלים באנגלית, ערבית ואמהרית, וניתן לבקש תרגום לשפות נוספות במידה ואפשר.
אבתיסאם מראענה: מה זה "במידה ואפשר"?
צפי הלל  דיאמנט: במידה ונידרש לכך.
צפי הלל  דיאמנט: אם יש דרישה לתרגום לשפות מסוימות – מאחר שאני לא מדוברות המשרד – אנחנו נוכל לעשות את זה, אבל כרגע המשרד מתרגם לאנגלית, לערבית, לרוסית ולאמהרית את כל ההנחיות הנמצאות באתר משרד.
אבתיסאם מראענה: אבל רוב העובדות והעובדים הזרים שבאים לארץ הם ממש לא דוברי ערבית, בטח לא אמהרית.
אבתיסאם מראענה: אז רוסית – עלא כיפאק, אבל מה עם שאר השפות?
אבתיסאם מראענה: זה לא העובדות שלנו.
דורון רז: אנגלית.
אבתיסאם מראענה: אנגלית, אבל השאלה הנשאלת היא האם אנגלית היא השפה שבאמת דרכה הן יכולות לקבל את כל המידע שהן צריכות.
צפי הלל  דיאמנט: אני חושבת שזו השפה.
צפי הלל  דיאמנט: אני יודעת שזו השפה שלה מתרגמים.
צפי הלל  דיאמנט: אבל, במידה ויש צורך בתרגום לשפות נוספות אני אפנה את זה לדוברות המשרד על מנת שיינתן מענה במסגרת היכולת שלנו.
צפי הלל  דיאמנט: אני לא יכולה להתחייב על משהו שלא בדקתי אותו עדיין.
אבתיסאם מראענה: שירי לב-רן מזרוע העבודה במשרד הכלכלה, התייחסותך, בבקשה.
שירי לב-רן: אני רוצה להצטרף לדברים שהוצגו כאן, כרגיל בצורה מאוד עניינית ומדויקת, על ידי עו"ד כהנא מ"קו לעובד".
שירי לב-רן: אני רוצה להתחבר למשפט אחד שהוא בעיניי המשפט המדויק ביותר כשאנחנו מתייחסים לסוגיה של עובדים זרים בסיעוד ביתי והוא שאנחנו מכירים הרבה מאוד מקרים מוצלחים והרבה מאוד מקרים פחות מוצלחים.
שירי לב-רן: באמת הספקטרום הוא מאוד-מאוד רחב.
שירי לב-רן: אם אנחנו מדברים על המקרים המוצלחים, אני יכולה לתת כדוגמה מקרים שבהם דווקא מעסיק נוכחי של עובדת זרה, שבמהלך איזושהי שיחה או בדרך אחרת פתאום צף שדווקא המעסיק הקודם לא שילם את מלוא הזכויות, מי שפונה אלינו לא מעט מהפעמים זה דווקא אותם מעסיקים חדשים או נוכחיים שמבקשים לעזור לעובדות שלא מיצו את הזכויות שלהן.
שירי לב-רן: אז באמת אנחנו רואים מקרים כאלו וכאלו.
שירי לב-רן: אבל, כפי שגם אמרה יושבת-הראש, אנחנו מדברים על החיים ועל המציאות והמקרים הם מאוד-מאוד מורכבים.
שירי לב-רן: יש גם שחור ולבן, אבל הרוב הוא אפור.
אבתיסאם מראענה: אז בואי נתמקד באפור.
אבתיסאם מראענה: אני בעדו.
אבתיסאם מראענה: את יכולה לתאר לי את השרשרת שבה מגיעות אלייך כל מיני פניות, מאות פניות?
אבתיסאם מראענה: תתארי לי את סוג הפניות שמגיעות אליך ממטופלות – ואנחנו מתמקדות בדיון הזה בסיעוד – ומה את עושה אתן בעצם.
אבתיסאם מראענה: איך מטפלות בפניות האלה?
שירי לב-רן: אז כפי שציינתי גם בישיבה הקודמת, אנחנו שמים עכשיו דגש רב על הנגשה, על-כך שיכירו אותנו.
שירי לב-רן: זה חלק גדול מהעבודה שלנו.
אבתיסאם מראענה: סליחה שאני מאוד חדה, אבל מה זה "שיכירו אתכם"?
אבתיסאם מראענה: הכרנו, נעים להכיר, יופי – ואז?
שירי לב-רן: למעשה אנחנו צריכים לעשות outreach, יישוג, לעובדות כדי שיידעו שיש להן כתובת חוץ מאשר "קו לעובד", כתובת ממשלתית לפנות אליה.
שירי לב-רן: אני כמובן מאוד מעריכה את העבודה שעושה "קו לעובד" אבל כשמדברים על עמותה, למעסיקים בסיעוד הרבה פעמים קשה עם זה שהם לא יודעים בדיוק מה המעמד של הגורם הזה.
שירי לב-רן: התפקיד של הממונה לזכויות עובדים זרים בעבודה הוא תפקיד שהוא סטטוטורי והוא תחת משרד ממשלתי היום, משרד הכלכלה, ואנחנו צריכים לעשות הסברה, בין השאר גם לעובדות, כדי שיכירו את הכתובת הזו.
אבתיסאם מראענה: ממתי התפקיד שלך קיים?
שירי לב-רן: התפקיד עצמו קיים מ-2010.
אבתיסאם מראענה: לפני כן לא היה?
שירי לב-רן: לפני כן לא היה.
שירי לב-רן: זה תפקיד שבאמצעות תיקון חקיקה נחקק.
שירי לב-רן: בעיניי, איזושהי תעודה מאוד ראויה למדינת ישראל על קיומו של תפקיד כזה, תפקיד סטטוטורי.
אבתיסאם מראענה: מסכימה.
שירי לב-רן: ואנחנו משתדלים כמה שאפשר לצקת לו תוכן ראוי.
שירי לב-רן: בשנת 2021, מינואר עד סוף יולי, אנחנו יכולים להצביע על למעלה מ-1,000 פניות שהגיעו אלינו.
אבתיסאם מראענה: איך הן מגיעות?
שירי לב-רן: הפניות נעשות אלינו בין אם זה טלפונית ובין אם באמצעות דואר אלקטרוני.
שירי לב-רן: פתחנו פשוט קו נייד לעובדים כדי שיצליחו להגיע אלינו, כי הרי אנחנו לא נמצאות במשרד כל השעות האלה, אנחנו לא עובדות בסיעוד ולכן הזמינות שלנו היא מאוד מוגבלת, אז הקמנו קו נייד, בין השאר גם כי להרבה מהעובדות יותר קל לפנות באמצעות שליחת וואטסאפ וזה הפך להיות מכשיר מאוד נוח ונגיש.
אבתיסאם מראענה: איפה המספר הזה מפורסם?
שירי לב-רן: המספר הזה מפורסם באתר שלנו.
שירי לב-רן: אנחנו גם פתחנו עמוד פייסבוק שגם בו אנחנו מפרסמים את המידע וגם באמצעות שיתופי הפעולה שאנחנו עושים עם רשות ההגירה והאוכלוסין.
שירי לב-רן: אנחנו משתדלים לפרסם את המידע הזה, בין אם בפרסומים שלהם, בין אם זה דרך הלשכות הפרטיות - - -
אבתיסאם מראענה: מה המספר?
שירי לב-רן: המספר הוא 050-6290758.
שירי לב-רן: אתם יכולים לשלוח ברגעים אלה.
שירי לב-רן: השותפה נהדרת שלי, עו"ד נעה נאמן, נמצאת במשרד עם הטלפון כרגע, אפשר לבדוק אותה.
אבתיסאם מראענה: מהמם.
אבתיסאם מראענה: מי מאייש את הקו הזה ובאיזה שפות?
שירי לב-רן: עו"ד נאמן ואנוכי על הטלפון הזה.
שירי לב-רן: אנחנו דוברות עברית, אנגלית ואני גם קצת צרפתית.
שירי לב-רן: ברגע שאנחנו זקוקות לשפות נוספות – כי הרי השירות שלנו ניתן לא רק לעובדים בסיעוד אלא גם בחקלאות וגם בבניין – אז אנחנו עושות שימוש בסיוע של שירותי תרגום שיש לנו.
שירי לב-רן: הרבה פעמים זה מיידי, הרבה פעמים לאו דווקא.
שירי לב-רן: אנחנו מנסות לתקשר באופן של תיאום של השיח.
שירי לב-רן: אבל דווקא עם עובדות בסיעוד, שהן ברובן דוברות אנגלית, אנחנו פשוט מתקשרים במישרין ואין צורך בתרגום.
שירי לב-רן: כאשר אנחנו מדברות על עובדות סיעוד שדוברות רוסית, יש לנו שירותי תרגום יחסית מידיים.
דורון רז: שני אנשים עושים את כל העבודה הזו?
שירי לב-רן: אנחנו באיכות, לא בכמות, אבל זה מה יש.
אבתיסאם מראענה: כמה פניות יש לכם?
שירי לב-רן: החל מינואר ועד סוף יולי היו לנו למעלה מ-1,000 פניות, כאשר למעלה מ-600 הן מהעובדים.
שירי לב-רן: זה שינוי מאוד משמעותי שהצלחנו להשיג בשנת 2021.
שירי לב-רן: עד אז רוב הפניות שהגיעו אלינו הגיעו דווקא מהמטופלים, שהרבה פעמים מוצאים בנו כתובת למענה.
שירי לב-רן: אף שאנחנו לא אמורים להיות הכתובת למענה להם, אנחנו בהחלט נותנים במקום שאנחנו יכולים.
שירי לב-רן: רוב הפניות שמגיעות אלינו מענף הסיעוד עוסקות בסוגיות של גמר חשבון, של חישוב שכר, של פיצויי פיטורין, ואלה הפניות היותר פשוטות כי אלה פניות מאוד-מאוד טכניות.
שירי לב-רן: אבל אנחנו גם מקבלות לא מעט פניות לא פשוטות, מאוד מורכבות.
שירי לב-רן: אם נחזור לעניין הסקלה, יש לא מעט פניות שמתחילות בבכי מרורים קשה על-כך שהן מרגישות מצוקה גדולה.
שירי לב-רן: עמדה על כך זואי מקודם.
שירי לב-רן: אנחנו מקבלים את הפניות האלה של אותה קריאת מצוקה לא פשוטה של קושי, של איזושהי התנגשות מול מעסיקים שהרבה פעמים בגלל אי-הבנות, לפעמים תרבותיות ולפעמים קשיים של שפה, או לפעמים באמת מצוקה – אנחנו מדברים כאמור על שתי אוכלוסיות שנמצאות במצוקה – אז החוויות הן לא תמיד פשוטות.
שירי לב-רן: ישנם מקרים שאנחנו יכולות לתת סיוע, ישנם מקרים שהסיוע הוא יותר מורכב.
אבתיסאם מראענה: איזה סיוע למשל את מנגישה להן?
שירי לב-רן: קודם כל, המקום היותר פשוט עבורנו, שזה המידע.
שירי לב-רן: כל עוד אנחנו יכולים להסתפק במידע שקיים בחוק, זה משהו שמאוד קל לנו להעביר.
שירי לב-רן: הרבה פעמים גם המידע הזה פותר מחלוקות.
שירי לב-רן: אם יש מחלוקת באשר לשכר נניח, אז מאוד קל לי להעביר את החוק, אפילו בעברית, ואז אותה מטפלת מראה את זה למטופל והוא רואה: הנה, יש פה לוגו של משרד הכלכלה עם החוק, עורכת דין שעובדת במשרד הכלכלה.
שירי לב-רן: הרבה פעמים זה פותר את העניין.
שירי לב-רן: אבל גם יש מקרים שלא.
שירי לב-רן: באותם מקרים אנחנו נפנה למשפחה, אנחנו מנהלים שיח ישיר עם המשפחה.
שירי לב-רן: ברירת המחדל תהיה שאנחנו נפנה ללשכה הפרטית, שהיא אמורה בעצם להיות זו שמגשרת בין הצדדים.
שירי לב-רן: אנחנו ממש נמצאות כרגע בעיצומה של השתלמות שאנחנו מעניקות ללשכות הפרטיות כדי שיהיה בידיהן יותר מידע לעזור, השתלמות שנותנת מידע שהוא גם מידע חוקי אבל גם מידע רך, של איך לפתור משברים, איך להתייחס לסיטואציות מורכבות.
שירי לב-רן: אז הם בהחלט פרטנר מאוד-מאוד משמעותי.
אבתיסאם מראענה: איך אתן עושות את זה עם 99 הלשכות הפרטיות שיש לנו בארץ?
שירי לב-רן: הוצאנו הודעה ללשכות שמעוניינות להשתתף כי זה וולונטרי כמובן.
שירי לב-רן: נרשמו, אם אני זוכרת נכון את המספר, כמעט 60.
שירי לב-רן: אנחנו עושות את זה בזום.
אבתיסאם מראענה: שלום ענבל, משה ושושנה.
אבתיסאם מראענה: אני מאוד אשמח לפתוח כאן סוגריים ולדבר על הלשכות הפרטיות בהקשר הזה, על הרישיון שמקבלת כל לשכה, מה הסמכויות שלה, האם זה עניין של בירוקרטיה ותיווך בין מטפלת לבין מעסיק ואיפה זה חורג מהסמכויות של אותן לשכות.
אבתיסאם מראענה: אני אשמח שתתייחסו לעניין.
אבתיסאם מראענה: איך הן מקבלות את הרישיון שלהן?
שושנה שטראוס: התנאים לקבלת הרישיון הם הגשת בקשה עם פרטי כל העובדים שיהיו בקשר עם המטופלים או הרשות.
שושנה שטראוס: אנחנו בודקים את הרישום הפלילי, שזה לא אנשים שיש להם הפרות, עבירות או חקירות תלויות ועומדות בגין נושאים שלא ראוי שיעסקו בתיווך עובדים זרים.
שושנה שטראוס: אם יש להן רקע כזה הן חייבות להפקיד ערבות.
שושנה שטראוס: הערבות היא בהתאם למספר המטופלים שהם רוצים לתווך.
אבתיסאם מראענה: מי קובע להם את מספר המטופלים?
שושנה שטראוס: יש מקסימום של 4,000 והעמלה היא מדורגת.
שושנה שטראוס: זאת אומרת, לשכה שתרצה להישאר קטנה, עד 100, הערבות שלה פחותה.
שושנה שטראוס: הערבות המקסימלית היא בסביבות ה-550,000 שקל, וזה בסביבות 1,000 עד 3,000-4,000 עובדים.
שושנה שטראוס: זה התנאים.
שושנה שטראוס: ואז היא מתחייבת למלא אחר כל תנאי ההיתר שלה, שזו חוברת תנאים שמדברת על הטיפול השוטף.
שושנה שטראוס: היא גם חייבת שתהיה לה עובדת סוציאלית בעלת 3 שנות ניסיון לפחות שהיא אחראית על כל הטיפול הסוציאלי של הלשכה.
שושנה שטראוס: יכול להיות שיהיו לה גם, אם היא לשכה גדולה, עובדים סוציאליים זוטרים, אבל העובדת סוציאלית האחראית חייבת לפקח עליהם, להדריך אותם.
שושנה שטראוס: יש גם הרבה עבודה טכנית, של לרשום את העובדות, להאריך מדי שנה את הרישיונות שלהן, ויש את העבודה של הטיפול הסוציאלי, של לבקר, לראות מה הבעיות, לטפל בבעיות תוך כדי הביקורים וגם לנסות לעזור למשפחה לבחור עובד חדש שמתאים לה.
אבתיסאם מראענה: אנחנו ערוכים וערוכות לטפל בכל הסוגיות שעולות של משברים בין מעסיקים לבין מטפלות, של מצב של קורונה, של משברים נפשיים, של מחלות, של כל כך הרבה מורכבות בין אישית כשהכול בעצם מוטל על הלשכות הפרטיות, שצריכות לטפל בכל כך הרבה בעיות?
שושנה שטראוס: הרבה מהמטופלות לא רק מטופלות על ידי לשכה פרטית אלא גם על ידי חברת סיעוד שיש לה מערך של ביקורים ועובדות סוציאליות.
שושנה שטראוס: לנו ברשות יש עובדת סוציאלית מפקחת ארצית שנותנת הדרכות לעובדות הסוציאליות של הלשכות הפרטיות באופן כללי, וגם אם יש להן בעיות או מצוקות, הן אמורות, חייבות, לפנות אליה, היא מנסה לסייע להן.
שושנה שטראוס: אם באמת אפשר לטפל בבעיה של כל זוג, מטופל או עובד, עושים כמיטב.
ענבל משש: אני רק אשלים שבאמת הלשכות הפרטיות בענף הסיעוד הן תחת הרגולציה של רשות האוכלוסין וההגירה.
ענבל משש: יש הליך שלם איך מקבלים רישיון או היתר לשמש כלשכה פרטית.
ענבל משש: יש 99 לשכות פזורות בכל הארץ שאמורות לתת מענה, גם במרכז הארץ, גם בפריפריה.
ענבל משש: בסך הכול עבודתן מוסדרת בנוהל של רשות האוכלוסין וההגירה.
ענבל משש: לכל לשכה, כפי שאמרתי בדיון הקודם, יש היבט של הבאה של עובדים זרים והיבט של תיווך וטיפול, שזה מה שחשוב, מה שאמרה שושנה על העובדות הסוציאליות בתוך הלשכות הפרטיות.
אבתיסאם מראענה: את זה אני זוכרת טוב מאוד מהדיון הקודם.
אבתיסאם מראענה: אני רוצה להתייחס לגבי האכיפה שלכם כלפי הלשכות הפרטיות.
אבתיסאם מראענה: האם לשכות נסגרו לאחרונה?
אבתיסאם מראענה: תני לי סקירה של היחסים ביניכם לבין הלשכות הפרטיות, איך הם מתנהלים, האם נסגרו לשכות ולמה.
ענבל משש: כמובן שלשכה נמצאת תחת רגולציה של הרשות, יש את ההיבט המנהלי באכיפה ויש את ההיבט הפלילי באכיפה כנגד לשכות פרטיות.
ענבל משש: שושנה, את רוצה רגע להגיד כמה מילים לגבי תיקים?
שושנה שטראוס: כן.
שושנה שטראוס: לא הבאנו נתונים אבל כל הזמן מינהל האכיפה שלנו עושה בדיקות עומק מול הלשכות הפרטיות.
שושנה שטראוס: אם מוצאים הפרות, בדרך כלל – לא תמיד – זה יעבור לטיפול המינהלי.
אבתיסאם מראענה: איזה סוג של הפרות?
שושנה שטראוס: יש הפרות של אי ביצוע ביקורים, ההפרה הכי חמורה בעינינו נקראת flying visa.
שושנה שטראוס: אם מביאים עובד מחו"ל בצורה פיקטיבית בלי שבאמת יש מטופל שרוצה להעסיק אותו.
שושנה שטראוס: הם מביאים שם של מטופל אבל זו הפיקציה הכי קשה.
אבתיסאם מראענה: שבעצם הלשכה הפרטית מנפיקה ויזה מזויפת?
שושנה שטראוס: היא לא יכולה להנפיק ויזה אבל היא פונה אלינו, אומרת: יש לי מטופל שרוצה להעסיק את העובד הזר.
שושנה שטראוס: כשהעובד הזר מגיע, המטופל אומר: לא מעניין אותי, את יכולה לעשות עבודות ניקיון ולשלם לי כל חודש, או שהוא בכלל לא מעוניין, ואז הלשכה מחויבת מבחינת הרשות למצוא השמה חלופית עבור העובד הזר, אבל אנחנו רואים שזה לא תמיד מתבצע.
שושנה שטראוס: יש הפרה על שימוש בסוכנים בלתי מורשים, שהיא לא רושמת, סוכנים שמסתובבים בין אוכלוסיות שלא כל כך מעוניינות להעסיק עובד זר אבל יכולות ומפטרות אותם, אומרות: למה לא תזמינו?
שושנה שטראוס: תחתמו פה ופה, זה לא מחייב אתכם, אנחנו נזמין עובד ואז העובד מגיע ללא עבודה.
אבתיסאם מראענה: וכשעובד מגיע ללא עבודה, מה הוא מוצא פה?
אבתיסאם מראענה: מה הוא עושה?
שושנה שטראוס: אם אנחנו נדע שהעובד ללא עבודה אנחנו נחייב את הלשכה למצוא לו עבודה חדשה ונעקוב.
שושנה שטראוס: אם אנחנו לא נדע אז העובד בעצמו לפעמים, לפי החקירות שנעשו, מסתובב פה, מחפש סוכנים, מישהו שישים אותו אצל מטופל.
אבתיסאם מראענה: תסבירי לי על הרווח של הלשכות הפרטיות.
שושנה שטראוס: אנחנו יודעים, כמו שאלעד סיפר וזה גם עלה בבג"ץ ובתצהירים, שכל עובד סיעוד שמגיע לפה משלם סכומי כסף מאוד-מאוד גבוהים כדי לזכות לעבוד בישראל.
שושנה שטראוס: בג"ץ דן בזה, לא קבע לידי מי מגיעים הכספים היום.
שושנה שטראוס: אבל יש אינטרס לשדר מצוקה, מחסור בעובדים: צריך הרבה עובדים, תביאו לנו כמה שיותר עובדים, כי יש אינטרס לגורמים להזמין לפה הרבה עובדים זרים.
שושנה שטראוס: אנחנו, כמו שנאמר, רק ביוני, אחרי עבודת הכנה רבה – והיה מאוד קשה בתקופת פנדמיית הקורונה, אני לא מאמינה שגורמי המקצוע אצלנו הצליחו לעשות את זה – יישמנו הסכם בילטרלי לגיוס מדינה מול מדינה של עובדות סיעוד בלי שיחויבו בכאלה סכומים.
שושנה שטראוס: יש לנו את המאגר הראשוני, עושים את זה באופן הדרגתי.
שושנה שטראוס: קיבלנו פידבק מצוין בינתיים לגבי העובדות שהגיעו עם הכנה, שנבדק בצורה משמעותית שהן שמבינות במה מדובר, שקיבלו את המידע על המטופל, שעברו הכשרות - - -
אבתיסאם מראענה: את יכולה להסביר לי על מה אנחנו מדברות?
אבתיסאם מראענה: מי הגיע ומאיפה?
שושנה שטראוס: מגיעות בסביבות 400 עובדות זרות לסיעוד מהפיליפינים, מגיעות בחודשים אלו, אחרי שכל עובדת כזו נבדקה על ידי משרד העבודה של המדינה שלה, נמצא שאין לה רקע פלילי, שהיא עברה הכשרה של לפחות 6 חודשים, ואחר כך היא עשתה ראיון מצולם וענתה על שאלון בנוי שהרשות הכינה.
אבתיסאם מראענה: היא עושה את הראיון המצולם במדינת ישראל או במדינה שלה עצמה?
שושנה שטראוס: במדינה שלה, בסיוע גורם מטעם רשות האוכלוסין וההגירה.
שושנה שטראוס: כל הראיונות האלה עולים לאתר של רשות האוכלוסין וההגירה כך שרק הלשכות הפרטיות יכולות לצפות בהם.
שושנה שטראוס: הן יכולות לעשות חיפושים לפי תכונות מסוימות שהם רוצים עבור מטופל.
שושנה שטראוס: כשהם מוצאים שניים-שלושה-ארבעה ראיונות שנראים להם מתאימים למטופל מסוים הם יכולים לשלוח קישור למטופל ולבני המשפחה, הם יכולים להסתכל על הראיון שוב ושוב, להתרשם, לקרוא את השאלון, ואם באמת העובד נראה להם מתאים אז יש הליך של חתימה על חוזה סטנדרטי שבוצע עם משרד העבודה והזמנת העובד.
אבתיסאם מראענה: אני מבינה.
משה נקש: הרעיון פה הוא להביא את העובדים הזרים באמצעות הסכם מדינה מול מדינה, ללא גורמי תיווך באמצע שיגבו, מה שכולנו לא רוצים שיקרה וגורם להרבה מאוד תופעות שליליות שאנחנו רואים במדינת ישראל.
משה נקש: השאיפה היא כמובן קודם כל להרחיב את ההסכמים האלה ולהגיע למצב שבו העובדים יגיעו רק באמצעות הסכמים בילטראליים.
משה נקש: זו השאיפה, לשם אנחנו חותרים.
אבתיסאם מראענה: אבל רוב מי שמועסקות ומועסקים כאן הם בלי הסכמים בילטראליים.
משה נקש: לא הגיעו בהסכמים בילטראליים.
משה נקש: זה התחיל רק השנה.
משה נקש: היישום החל רק השנה.
ענבל משש: התחיל רק ב-1 ביוני וכרגע נכנסו 3 קבוצות ויש קבוצה רביעית שמתוכננת להגיע ב-18 באוגוסט.
ענבל משש: כמובן שהיד עוד נטויה.
אבתיסאם מראענה: מאיפה?
ענבל משש: מהפיליפינים כרגע.
ענבל משש: אנחנו עובדים כרגע על הקמת מאגר בסרי לנקה וכמובן שיש משאים ומתנים עם מדינות נוספות כדי להרחיב את מספר המדינות שמהן יגיעו עובדות זרות לענף.
אבתיסאם מראענה: נמצאת אתנו רחל ממשרד החוץ.