GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מיכל רוזין: אני חושבת שאם אנחנו בוחנים את זה אחרי חצי שנה זה יקל על קליטת 500 העובדים לעבודה.
<יואל לביפוביצקי: כמובן שזאת המגמה וזאת השאיפה.
<יואל לביפוביצקי: המלונאים כמעסיקים, הם אלה שיבחרו את העובדים - - -.
מיכל רוזין: איך יתקיים התהליך?
מיכל רוזין: האם זה יהיה כמו בחירת עובדים זרים בהסכמים בילטראליים?
<יואל לביפוביצקי: לא.
<יואל לביפוביצקי: בהסכמים בילטראליים לא מכירים את העובד מראש, בעצם מקבלים אותו רק בנתב"ג.
מיכל רוזין: יש הליך שהמשרד עושה.
מיכל רוזין: הרי נסעתי למולדובה, בעניין ענף הבניין.
<יואל לביפוביצקי: ללא המעסיקים.
מיכל רוזין: כן, עם נציגי המעסיקים, אתה טועה.
מיכל רוזין: הייתי ארבעה ימים במולדובה, בחנו גם אותי ונכשלתי כישלון נחרץ, אפילו את השפכטל החזקתי הפוך.
מיכל רוזין: מגיעים, אומנם משרד הפנים אחראי על התהליך, אבל מי שבוחן את העובדים הם המעסיקים ולא התאגידים, נציגי התאגידים הם משקיפים.
מיכל רוזין: מי שבוחן הם המעסיקים.
מיכל רוזין: כלומר, לא כל מעסיק בוחר את האנשים שלו, אחר כך יש הגרלה ומגיעים.
מיכל רוזין: תאמינו לי, למדתי את התהליך היטב.
מיכל רוזין: עדיין מגיעים אנשי מקצוע והם מסתכלים מי יודע לרצף, מי יודע לשים את הקרשים ככה וככה.
<יואל לביפוביצקי: רק לעשות סדר.
<יואל לביפוביצקי: מי שעושה שם את המבחנים עצמם, הם נציגי התאחדות בוני הארץ, לא המעסיקים.
<יואל לביפוביצקי: היום הם מקבלים שכר ממשרד השיכון, מגיעים לשם.
<יואל לביפוביצקי: המעסיקים עצמם הם התאגידים, הם אלה שבפועל מקבלים את העובדים אליהם ומפזרים אותם באתרי הבנייה בישראל, לא הקבלנים.
מיכל רוזין: לא נתווכח על זה, זה לא בדיוק ככה, אבל בסדר.
<קריאה: בוחן מקצועי.
מיכל רוזין: בדיוק, זה מקצועי.
מיכל רוזין: איך יבחרו את ה- 500?
<יואל לביפוביצקי: יואב יוכל לענות לך, איך מבחינתם הם יעשו.
<יואל לביפוביצקי: את 500 העובדים, אנו עושים כפעימה ראשונה.
<יואל לביפוביצקי: אחרי חצי שנה, נגיש מסקנות לשרים עם המלצה באם אפשר עוד 500 או לא ולאחר חצי שנה 500 נוספים.
מיכל רוזין: שתי שאלות: אחת, למה מדובר רק לאילת, מדוע לא גם ים המלח?
מיכל רוזין: שאלה שנייה היא לגבי הלינה.
מיכל רוזין: האם ה-500 מגיעים לעבוד פה עם היתרי לינה, או, שהם נכנסים ויוצאים?
<יואל לביפוביצקי: כל יום בבוקר יגיעו לעקבה, ייכנסו לעבוד ולאחר שעות העבודה יחזרו.
<יואל לביפוביצקי: הם יעבדו יומיים בלבד, לא יהיו היתרי לינה.
מיכל רוזין: 14 אלף פלסטיניים שיש להם היתרי לינה.
<יואל לביפוביצקי: לשאלתך הנוספת, לא בעניין הלינה אלא ים המלח, גורמי הביטחון לא רצו להכניס לים המלח.
מיכל רוזין: אנחנו עדיין לא הבנו את העניין לגבי ים המלח ואיך פותרים את המצוקה שם.
מיכל רוזין: אם אסור פלסטיניים, אסור ירדנים ואין להם עובדים זרים, מי בדיוק יעבוד שם?
מיכל רוזין: כמו שאמרתי, הייתי שם לאחרונה, מדובר על הקמת מתחם שלם ומאוד נרחב של מלונות ופיתוח כלכלי ותיירותי, מי יעבוד?
מיכל רוזין: ראש העיר, אתה רוצה לומר לפני יואב?
<יואב בכר: אני אתן סקירה כללית.
מיכל רוזין: תקן את דבריי, דייק אותם.
<יואב בכר: עד שנת 2006, היו אישורים מסודרים במכסות לעובדים זרים שבאו במיוחד לעבודה.
<יואב בכר: הם באו בלי משפחות, עבדו.
<יואב בכר: כמו שסיפרתי מספר פעמים כאן בוועדה, לא הייתה בעיה לעמוד בדיוק במכסת השעות הנוספות ובחוקי העבודה ולכן הם עבדו הרבה שעות.
<יואב בכר: לפעמים הם עבדו במשמרות כפולות ומכוח זה המכסות, שהיו למעשה למספר האנשים, כביכול הן היו מכסות כפולות בעבודה.
<יואב בכר: הם לא כל כך הפריעו לעיר כי הם באו באמת לעבוד ולאחר פרק זמן המחזור התחלף.
<יואב בכר: הכול היה מסודר בצורה טובה מאוד.
<יואב בכר: המלונאים, שוב להזכיר, בוועדה הזאת לדעתי כבר יודעים, הם מעסיקים מאוד מסודרים שמעסיקים בצורה מאורגנת ומסודרת את העובדים.
מיכל רוזין: כולל, אני אגיד שבענייני לינה זה ענף מאוד מסודר כי בדרך כלל המלון מלין את העובדים.
<יואב בכר: דאג ללינה.
<יואב בכר: בסביבות 2006 באו אלינו וביקשו מאתנו להיות הראשונים שיפסקו את העובדים הזרים כי עוד מעט, שימו לב לציטוט, אני אומר אפילו מילה גסה, רימו אותנו: 'עוד מעט לא יהיו גם בענפים האחרים.
<יואב בכר: בואו תהיו ראשונים'.
<יואב בכר: אז הלכנו למבצע שקראו לו "מבצע עובדה" עם תמריצים, מבצע שלא צלח.
<יואב בכר: נמצאים כאן מלונאים מימיני ומשמאלי, מלונאים אמתיים שעובדים בתוך המלונות ויודעים שפסח 2006 המנכ"לים פלוס סמנכ"לי המלונות ניקו את החדרים כי לא היו עובדים.
<יואב בכר: אז הגיעו אותם מבקשי מקלט, שבסוף 2006 תחילת 2007 כל משרדי הממשלה ביקשו מאתנו לקחת אותם לעבודה, החל ממשרד הרווחה שביקש מאתנו להוציא אותם מהמקלטים בתל אביב, דרך משרדי התיירות, הכלכלה וצה"ל.
<יואב בכר: צה"ל בא וביקש, בשלב מסוים לא כל כך ביקשו, הם עברו את הגבול.
<יואב בכר: שמו אותם על אוטובוסים והביאו אותם לעבודה.
<יואב בכר: אז, התחיל מהלך שנמשך כמה שנים טובות, איך נגיד, רק תוהו ובהו עשו.
<יואב בכר: אני לא אדבר, ראש העיר נמצא פה ואנחנו אתו באמפטיה מלאה על מה שקרה לעיר ומה שקרה לערד בשלבים הראשונים עם העובדים שהגיעו בהתחלה.
<יואב בכר: זה לא כרגע נושא הדיון, אולי בעקיפין.
<יואב בכר: בכל השנים האלה "עשו לנו את המוות".
<יואב בכר: כלומר, פעם הם לא חוקיים ופעם הם כן חוקיים, פעם כן נקודות זיכוי ופעם לא נקודות זיכוי.
<יואב בכר: כבר דיברנו על כל הדברים האלה בוועדה הזאת, אני הולך עוד שלב אחד אחורה ואני מיד מסיים את הסיפור הזה כדי להגיע לירדנים.
<יואב בכר: הגיע אותו שלב של לפני שנה-שנה וחצי, פתאום הרחקה ל"חולות" וכל הגזרות האלה שבאו.
<יואב בכר: מי הלך ל"חולות"?
<יואב בכר: למען הסדר הטוב, הוותיקים מים המלח והוותיקים מאילת.
<יואב בכר: זאת אומרת, העובדים הכי טובים הלכו ל"חולות".
<יואב בכר: את היית שם וסיפרת פה - - -
מיכל רוזין: הם לא הפריעו לסדר הציבורי.
<יואב בכר: גם סיפרת שפגשת ב"חולות" את העובדים של מלון הנסיכה, כל מחלקת עובדי הניקיון כולם הלכו ל"חולות".
<יואב בכר: פה נכנסה המצוקה הכי קשה כשהמחסור היה בשיאו.
<יואב בכר: אז, עוד פעם בקיץ האחרון המנהלים והעובדים ומנהלי מחלקות עלו לסדר את החדרים ואורחים קיבלו חדרים בעשר בלילה.
<יואב בכר: אז, באמת הגענו לממשלה והייתה פריצת דרך שאמרה "בואו נעשה את עניין הירדנים".
<יואב בכר: כאן התקבלה אותה החלטה.
<יואב בכר: דיברו על 500, 500 ו-500 להביא כ-1,500.
<יואב בכר: אני רוצה לומר שזה לא פותר את כל הבעיה.
<יואב בכר: אנחנו חולקים על כך שים המלח לא במשחק.
<יואב בכר: אנחנו חושבים שזו טעות, לא מבינים אותה.
<יואב בכר: בים המלח הבעיה היא לא פחות מאילת, אין שם עורף אורבני בכלל.
<יואב בכר: דימונה, ירוחם וערד מוצו.
<יואב בכר: אני אתן לכם סקופ, אני לא יודע אם זה סקופ או לא סקופ.
<יואב בכר: אנחנו היום על 4,000 עובדים בים המלח, 900 עובדים מהפזורה הבדואית.
<יואב בכר: זאת אומרת, רבע מהעובדים הם מהפזורה הבדואית.
<יואב בכר: משרד הכלכלה ומשרד האוצר עושים כמעט הכול כי אין אף מעסיק שמעסיק 900 עובדים מהפזורה הבדואית ועדיין חסר.
<יואב בכר: אני לא רוצה לקחת לך את כל הדיבור.
<יואב בכר: גם חדרניות ועובדי ניקיון הם לא מוכנים לשלוח, את הבנות הם לא מוכנים לשלוח.
<יואב בכר: יש לנו עדיין מצוקה חזקה מאוד.
<יואב בכר: והאיומים על הפליטים, כשהאיום האחרון, פה אני לא יודע אם את יודעת, חוץ מה-30% היטל עכשיו יש את עניין הפיקדון ו"חוק למניעת מסתננים" זה 20% והמעסיק 20% - - -
מיכל רוזין: אני מצטטת את לפיד, "לא העלינו מיסים".
<יואב בכר: מילא המיסים.
<יואב בכר: אנחנו אומרים, אנחנו בעד קופה מרכזית.
מיכל רוזין: פיקדון זה דבר חיובי, אגב אני בעד הפיקדון.
מיכל רוזין: זה הדבר היחידי שאני בעדו.
<יואב בכר: גם אנחנו בעדו.
<יואב בכר: אני מבקש לשבר את האוזן.
<יואב בכר: כשמדברים על תנאים סוציאליים ונגיד שכל העובדים יפוטרו, וזה לא כך, אבל בפיקדון הולכים לשים 20% מעסיק כשהמעסיק צריך גג 11.5%-12%.
<יואב בכר: מה יהיה עם ה-8% האחרים?
<יואב בכר: למה כל הזמן עוד גזרות ועוד גזרות?
<יואב בכר: מה שיקרה, אני אומר את זה שתצטטו אותי, חלק גדול מהפליטים האלה יצאו לרחובות ואם לא תהייה אפשרות להוציא אותם מהארץ חלק מהם ילכו לדרום תל אביב.
<יואב בכר: כעת אני מגיע לירדנים, זאת סיבת הישיבה ואני אעשה את זה הכי קצר בעולם.
<יואב בכר: מהרגע שהתקבלה ההחלטה הצוות שיושב כאן בשולחן בראשותו של יואל שמרכז אותה, לי אין מה לעשות חוץ מלהסיר את הכובע.
<יואב בכר: בצורה עניינית, נקראנו למספר ישיבות, היינו אתם במעבר הגבול, עשינו כבר סיור שטחים, יש נוהל שכבר נכתב, הכול מאורגן, כולם עובדים ליגה עילית.
<יואב בכר: כלומר, לטובת העניין ובצורה רצינית.
<יואב בכר: אני אגיד לך בקטע ששאלת, אנחנו מראש לבקשת המדינה אמרנו, התנדבנו ולא חכינו שיגידו לנו חברות כוח אדם ולא כל מיני סיפורים, הכול בהעסקה ישירה בצורה הכי מסודרת.
<יואב בכר: המלונאים יעסיקו אותם ישיר, הם יעברו בבוקר וביום.
<יואב בכר: הגענו לרזולוציות של איך הם יקבלו משכורת, דרך הבנקים.
<יואב בכר: יואל עוזר לנו בצורה בלתי רגילה בעניין הזה.
<יואב בכר: כל הנהלים וכל הדברים האלה נמצאים.
<יואב בכר: ממה שהבנתי, משרד החוץ כרגע במגע עם הירדנים.
<יואב בכר: הייתה שם החלפה והם יספרו.
<יואב בכר: זה כרגע המצב.
<יואב בכר: אני מאוד מקווה שהמחסום הזה, הפלונטר הזה, יותר כדי שנוכל לצאת לדרך.
<יואב בכר: זה תהליך חיובי מאוד - - -
מיכל רוזין: איפה הפלונטר כרגע?
מיכל רוזין: רק מול הירדנים, הפלונטר הוא פה בירושלים.
<יואב בכר: אם מישהו אצלנו יתעורר ויהרוס את זה, זו נקודה אחת שאני רוצה להעיר.
<יואב בכר: הנקודה השנייה, אני חושב שגם בים המלח צריך לעשות.
<יואב בכר: אגב, שנים היינו שואלים למה אין ירדנים, אמרו לנו "השב"כ, השב"כ, השב"כ.
<יואב בכר: אף פעם לא הבנו אם זה נכון או לא עד שבדקנו ואמרו לנו 'לא, זה בכלל לא המצב'.
מיכל רוזין: למה אילת כן וים המלח לא?
<יואב בכר: לסיום דבריי.
<יואב בכר: אני בעד ים המלח.
<יואב בכר: אני חושב שצריך לעשות את זה.
<יואב בכר: מבחינת המספרים, המספרים מדברים על סדר גדול של כ-2,000 לפחות שצריך לאילת ואולי יותר ועל כ-600 עובדים לים המלח.
<יואב בכר: זה יכול לתת פתרון לטובת הנושא.
<יואב בכר: תודה.
מיכל רוזין: יואל, תאמר לי בבקשה מה לוח הזמנים מרגע שיאושר ההסכם.
<יואל לביפוביצקי: הנוהל מוכן אפילו עם הערות המלונאים, לאחר שהוא הועבר אליהם כדי לבדוק שזה מסתדר.
<יואל לביפוביצקי: אני מעריך שתוך שבוע-שבועיים גג, אחרי שהצד הישראלי והצד הירדני יחתמו על ההסכם, אנחנו נפיץ את הנוהל ונרוץ איתו.
<יואל לביפוביצקי: יש עוד נקודה אחת אשר כדאי שתדעי, היום המעבר שם לא יכול להכיל מספר כזה של עובדים.
מיכל רוזין: גם על המעברים דיברו בישיבה הקודמת.
<יואל לביפוביצקי: חבל שהם לא פה.
<יואל לביפוביצקי: הם החליטו עם משרד התחבורה ומשרד האוצר, אני לא מדבר בשמם אלא מציין את מה שאני יודע, כיום אגרת המעבר היא כ-2 דולר, 10 שקלים, לכל עובד לכל יום שהוא עובר.
<יואל לביפוביצקי: הם עשו תחשיב כלכלי שלהם שאומר שעל מנת לעבור למעבר ביומטרי ולא בשיטה הפרימיטיבית של היום, כי הם לא יוכלו לעמוד בזה.
<יואל לביפוביצקי: כי עד שהעובדים יגיעו למלונות כי זה כבר יהיה צהריים והם יצטרכו לחזור.
<יואל לביפוביצקי: הם רוצים למחשב את הכול ביומטרית ולהגדיל את המעבר.
<יואל לביפוביצקי: כלומר, להביא איזה מבנה יביל.
<יואל לביפוביצקי: כנראה שברגע שיחתם ההסכם והוא יתחיל לעבוד האגרה תעלה ל- 20 או 25 שקלים לכל עובד כל יום.
<יואל לביפוביצקי: מי שישלם את זה בנוהל יהיה המלונאי, המעסיק.
<יואל לביפוביצקי: אנחנו לא נפיל את זה על העובד הירדני.
<יואל לביפוביצקי: לשאלתך, אנחנו נתחיל להעביר אותם גם אם זה לא יהיה.
<יואל לביפוביצקי: אנחנו לא נחכה עד שהם יציבו מבנה ועד שהם יסדירו את הכול.
<יואל לביפוביצקי: מבחינתנו נרוץ מההתחלה ונלחיץ אותם לסיים את זה כמה שיותר מהר.
מיכל רוזין: אני מבינה ממך ותכף תרחיב בעניין הזה, בשבוע שעבר דיברנו על הפלסטינים, היה כאן עורך הדין איתי עצמון היועץ המשפטי של הוועדה שנתן לנו סקירה מלאה איך אנחנו מעסיקים את הפלסטיניים תחת חוק עובדים זרים", אבל יש כמה סעיפים שהם שונים.
מיכל רוזין: צריך לשלם אחרת בגלל הסכמי פריס וכדומה.
מיכל רוזין: בעניין הזה, הם יועסקו על פי "חוק עובדים זרים" או שיש הסדרים אחרים?
מיכל רוזין: בעצם אתה אומר למעסיקים שהם ישלמו 10%.
מיכל רוזין: כמה אתם משלמים היום על עובדים זרים?
<יואב בכר: היום אין לנו עובדים זרים, אנחנו ביתר 20%, אם היה.
מיכל רוזין: הם ישלמו 20%.
מיכל רוזין: אתם לא תשלמו את זה?
<יואב בכר: ההיטל על הירדנים.
<יואל לביפוביצקי: ברגע שמדובר בעובדים יומיים זה פתר להם את כל הבעיה.
מיכל רוזין: אבל, הטלת עליהם היטל שהם צריכים לשלם.
מיכל רוזין: 25 כפול 500 עובדים, זה כמה אלפים ליום.
<יואב בכר: אני חושב שאם נטיל את זה על העובד, אז אף עובד - - -
מיכל רוזין: למה לא להטיל את זה עלינו?
מיכל רוזין: כלומר, אם המדינה החליטה שהיא מעבירה עובדים מדוע היא מטילה עוד פעם את הקבלה שלהם על המעסיקים.
מיכל רוזין: אין להם עובדים ישראלים, היא לא נותנת להם להעסיק עובדים זרים, היא לוקחת להם את מבקשי מקלט, מסתננים.
מיכל רוזין: בסופו של דבר עם מה היא משאירה אותם?
מיכל רוזין: היא גם מטילה עליהם קנס.
מיכל רוזין: אני רק מדגישה את העניין.
מיכל רוזין: משה, ברור לי, יואל יודע שאני לא תוקפת אותו.
מיכל רוזין: אני מעלה כאן סוגיה.
מיכל רוזין: זה עקום.
מיכל רוזין: המדינה מחליטה להביא עובדים מירדן ואז היא אומרת 'אתה רוצה עובדים, תשלם לי עליהם'.
מיכל רוזין: זה של המדינה.
מיכל רוזין: יד אחת נותנת מפה והשנייה נכנסת לכיס.
מיכל רוזין: אנחנו צריכים להצביע על העוולה הזאת - - -
<יואב בכר: הסכום עכשיו היה 10 שקלים, באיזשהו מקום אנחנו מרגישים, לא כל כך נעים לנו לריב, אבל אנחנו מרגישים שמבחינתם זו הזדמנות להעלות לנו את זה ל-25 שקלים.
מיכל רוזין: כמה עוברים במעבר מדי יום?
<חיים סלמי: בסביבות 180-200.
<יואל לביפוביצקי: יש לנו 300 היתרים לירדנים אחרים שזה הסכם משנת 2002.
מיכל רוזין: איך נקרא המעבר הזה?
מיכל רוזין: "רבין".
<יואל לביפוביצקי: מתוך ה-300 היתרים משנת 2002, קרוב ל-200, 180.
<יואל לביפוביצקי: עכשיו חילקו עוד פעם.
מיכל רוזין: עכשיו כולם ישלמו 25 שקלים?
<יואל לביפוביצקי: רק מי שבהסכם הזה, אחר כך אם - - -
<משה נקש: האגרה הזאת היא בעצם לייעל את התהליך.
<משה נקש: היום ל-200 עובדים לוקח לעבור בבוקר בסביבות שעה.
<משה נקש: אם תכניסי 500 זה יהיה 5 שעות.
<משה נקש: אם עובד יגיע בשעה 06:00 ויצא משם בשעה 11:00 בבוקר, מתי הוא יגיע לעבודה?
<משה נקש: הוא כבר צריך לחזור.
<משה נקש: הרעיון הוא לייעל את תהליך הכניסה שלהם.
מיכל רוזין: אני מבינה את הייעול, רק שייעול צריך להיות על חשבון ממשלת ישראל ולא על חשבון המעסיקים.
<יואל לביפוביצקי: צריך להפנות את השאלה למשרד האוצר ולרשות - - -
<משה נקש: רשות שדות התעופה תמחרו את זה וכמובן שמשרד האוצר קיבלו.
<שבתאי שי: משרד האוצר והרשות, ניהולו משא ומתן ביניהם על ה-25 שקלים שאנחנו צריכים לשלם אותם.
<שבתאי שי: הם הגיעו למסקנה שזה המחיר.
מיכל רוזין: זה כבר לא חלק מההחלטה, זה חלק מהתקציב, מ"חוק ההסדרים" או לא?
<חיים סלמי: לא.
<חיים סלמי: לדעתי זה היה בנוהל.
מיכל רוזין: אי אפשר לעלות את זה בנוהל.
<יואל לביפוביצקי: ברגע שזה ייחתם, הם ילכו לוועדת הכלכלה.
מיכל רוזין: בוודאי, חייבים להעביר את זה.
<יואל לביפוביצקי: הם יעבירו את זה בוועדת הכלכלה.
<יואל לביפוביצקי: כל עוד זה לא יעבור, הם לא יוכלו לגבות את הסכום.
מיכל רוזין: אנחנו ננסה לטפל בזה כל עוד זה לא אושר.
<יואב זקס: ברשותך משפט אחד.
<יואב זקס: אני מבקש לומר שאין לנו התנגדות לתהליך, זה מתואם עם השב"כ.
<יואב זקס: אנחנו עוקבים אחריו ומסכימים לנוהל שנכתב.
מיכל רוזין: מצוין, אז בוא תגיד לנו מדוע ים המלח לא.
מיכל רוזין: מה השיקול לגבי לינה?
מיכל רוזין: בכל זאת אני רוצה להבין ולקבל הסבר.
<יואב זקס: לגבי ים המלח אני אבדוק ואחזיר תשובה.
<יואב זקס: אני לא יודע לתת כעת תשובה לזה.
<יואב זקס: אני חושב שההתנגדות היא לא מאתנו, אנחנו לא הגוף שהגיש התנגדות לדבר הזה.
<יואב זקס: את זה אני יודע בוודאות, אני אבדוק בין גופי הביטחון האם מישהו הגיש התנגדות.
מיכל רוזין: איך אוהבים להפיל עליכם את הכול.
<קריאה: בדרך כלל על השב"כ.
מיכל רוזין: כן, על שירותי הביטחון.
<יואל לביפוביצקי: לטובתם, שהם לא ילונו כאן.
<יואל לביפוביצקי: ההיטלים שיטילו עליהם אם הם ילונו פה, כבר עכשיו הם בוכים - - -
מיכל רוזין: המעברים בגבול והיכולת לנצל את שהותם במשמרות.
מיכל רוזין: בבתי המלון עובדים גם משמרות לילה או ערב, אני חושבת שזה מקשה.
<יואב זקס: מילת המפתח בכל הסיפור היא ההדרגה ולכן המכסות ניתנות בהדרגה.
<יואב זקס: אם התהליך יצליח, אני בטוח שההצלחה הזאת תהייה מדבקת.
<יואב זקס: זהותם של האנשים נבדקת לפני שהם מקבלים את ההיתר להיכנס לארץ, הם מקבלים היתר ביטחוני.
<יואב זקס: לדעתי אם התהליך ההדרגתי יצליח, בהמשך ההתנגדויות תהיינה פחותות.
<יואל לביפוביצקי: לא ציינו שכל עובד שהם ירצו לגייס עובר בדיקת ביטחון בצד הירדני ע"י גורמי ביטחון ירדנים ואחר כך בדיקת שב"כ אצלנו.
<יואב זקס: אני ממטה הלוחמה בטרור.
<יואב זקס: סליחה, אני יוצא, אני נשאר בבניין.
<יואב זקס: אם צריך אני זמין.
מיכל רוזין: תודה רבה לך על העברת הדברים.
מיכל רוזין: אני אשמח שתחזור אלינו עם הבהרה לגבי ים המלח.
<יואב זקס: אני בודק, אם תהייה לי תשובה אחזיר לוועדה.
מיכל רוזין: אני מבקשת לשמוע את עורכת הדין פרידה יובל, בבקשה.
<פרידה יובל: אני סגן מנהל מחלקת ירדן.
מיכל רוזין: נשים לא מציינות את שמם המלא ואת התפקיד המלא.
מיכל רוזין: יש מחקרים שמראים את זה.
<פרידה יובל: בכל אופן, אני אתחיל עם מה שהוא אמר כרגע.
<פרידה יובל: למיטב לידיעתי, אני לא מתחייבת על כל דבר.
<פרידה יובל: למיטב ידיעתי מכל הדיונים שאנחנו היינו שותפים בהקשר של ים המלח, אחת הטענות הקשות שעלתה, מאחר ואין מעבר גבול באזור ים המלח אין לאפשרות לעשות העסקה של עובדים יומיים כמו באילת.
<פרידה יובל: באילת הם יכולים לבוא בבוקר ולחזור אחר הצהריים/ערב.
<פרידה יובל: הנסיעה ממעבר רבין עד לים המלח או לחלופין מעבר אלנבי, בעצם לא כל כך אופציה לים המלח - -
<חן סנדלון: זה אפשרי.
<פרידה יובל: כן, אבל זה לא נועד לזה.
<פרידה יובל: מעבר אלנבי לא נועד לאנשים שנכנסים לתוך מדינת ישראל, הוא נועד לתיירים או לדיפלומטים או לפלסטינים.
<חן סנדלון: זה אצלנו במדינת ישראל המרחק הזה הוא גדול, הממדים הם של שעתיים-שלוש בעבודה.
<פרידה יובל: אנחנו מדברים על ישראל.
<פרידה יובל: אם היינו בניו יורק, הייתי מדברת אחרת.
<פרידה יובל: זאת לא דעתי, אני מצטטת מדברים שנאמרו.
<חיים סלמי: חשוב שתדעו, שהעובדים שמגיעים היום לים המלח, מאחר ויש לי מלונות גם בים המלח וגם באילת - -
<חיים סלמי: אני יושב ראש התאחדות המלונות באילת.
<חיים סלמי: העובדים הישראלים שמגיעים היום לים המלח, נוסעים בסדר גדול של שעה וחצי-שעתיים ביום לכל כיוון.
<חיים סלמי: זה בהסעות הרחוקות מבאר שבע.
<חיים סלמי: אפילו מערד ודימונה הזמן שלהם - - -
<פרידה יובל: זה לא אותו דבר.
<פרידה יובל: אני מדברת מהזווית של גורמי הביטחון שדיברו, הם אמרו שהם לא רוצים שהאנשים האלה יסתובבו בארץ.
מיכל רוזין: שיטיילו בארץ.
<פרידה יובל: שיטיילו בארץ, זה היה הביטוי שהשתמשו.
<חן סנדלון: הם נכנסים בשעה 05:00 ובשעה 07:00 הם במלונות, שם הם עובדים בניקיון חדרים.
<חן סנדלון: בשעה 16:00 הם נוסעים חזרה לירדן ובשעה 18:30 הם כבר אוכלים פיתה עם לבנה.
<חן סנדלון: הכול מסודר.
<פרידה יובל: יכול להיות.
<פרידה יובל: שוב, אני אומרת מה שאמרו גורמי הביטחון.
<פרידה יובל: א' שהם לא רוצים שהם יטיילו להם בארץ.
<פרידה יובל: ב', הרבה יותר נוח עם אילת שהם יכולים לבוא ולחזור באותו יום ולא צריך לדאוג ללינה, לא צריך לדאוג לכל הלוגיסטיקה מסביב, כולל שלא יסתובבו ברחובות אילת, כולל בברים ואלוהים יודע באיזה מקומות שהמשטרה/שב"כ - - -
<יואב בכר: באזור ים המלח, אם נמצא איזה בר אז אולי - - -
מיכל רוזין: סליחה, היא ברשות דיבור ואתם מתפרצים.
מיכל רוזין: אני אשמור על זכותה.
<פרידה יובל: זה בסדר.
<פרידה יובל: אלו היו הנימוקים שהושמעו, לפחות בעבר.
<פרידה יובל: כעת נחזור לרגע לעניין - - -
מיכל רוזין: יחסינו עם ירדן, כיצד זה מתקדם ואיפה אנחנו עומדים לאור מה שקורה היום ביחסנו איתם?
מיכל רוזין: הר הבית, ירושלים וכדומה.
מיכל רוזין: ברור שיש קשר.
<פרידה יובל: יש ואין.
<פרידה יובל: כיוון שבכל זאת כל האזור של דרום ירדן ובמיוחד האזור של עקבה הוא בכל זאת איזו טריטוריה נפרדת עם מינהל שונה, עם זכויות אחרות, עם תפעול שונה וכדומה.
מיכל רוזין: הוא עושה לי ככה כי הוא מקנא.
<פרידה יובל: הוא צודק.
<פרידה יובל: את לא היית בעקבה ואני הייתי, אני יודעת מה קורה שם לטוב ולרע.
<פרידה יובל: יש להם קצת יותר חופש פעולה.
<פרידה יובל: בזכות זה היחסים בין אילת לעקבה ברמה המוניציפלית הדו-לאומית באמת הם טובים מאוד.
<פרידה יובל: למדינת ישראל אין בשום מקום, חוץ מאילת ועקבה, קשרים כאלה עם הצד שמעבר לגבול.
<פרידה יובל: חד משמעתית.
<פרידה יובל: מכאן גם נולד כל הרעיון.
<פרידה יובל: אנחנו באילת צריכים, לצד הירדני יש מה להציע.
<פרידה יובל: גם הם צריכים כי יש להם אבטלה מאוד מאוד מאוד קשה ובעיקר באזור הדרום.
<פרידה יובל: שוב, לא שאצלנו אין את העורף האורבני, אצלם יש אנשים ואין להם מה להציע.
<פרידה יובל: זה הסכם השלום שכמובן מחייב איזו הסתייעות הדדית, מכאן נולד כל הרעיון הזה.
<פרידה יובל: מאחר שהיום מערכת היחסים עם ירדן לא הכי תקינה, לא העברנו את ההסכם לממשל המרכזי.
<פרידה יובל: העברנו אותו למושל עקבה שיש לו הרבה סמכויות עצמאיות.
<פרידה יובל: כאמור, מתוך כוונה שהוא יעבור עליו, יאשר או - - -
מיכל רוזין: זה בסמכותו?
<פרידה יובל: כן.
<פרידה יובל: הוא יכול לעשות את זה.
<פרידה יובל: מכאן נמשיך להתקדם.
<פרידה יובל: רצה הגורל המר שהוחלט שמזיזים אותו מתפקידו.
<פרידה יובל: הוא מאוד רצה את זה עד כדי כך כשהוא שמע בפעם הראשונה, לפני למעלה מחצי שנה, שמתחילים לדבר אצלנו על האפשרות, הוא מיד שלח לנו טיוטת הסכם שאומר 'הנה אני רוצה לחתום על זה'.
<פרידה יובל: הטיוטה לא היית רלוונטית כי הוא התבסס על ההסכם של שנת 2002 - - -
מיכל רוזין: כמה ירדנים הועסקו בשנת 2002?
<פרידה יובל: משנת 2002 כ-300 מגיעים מההסכם.
<יואל לביפוביצקי: לפי דעתי ההסכם נגמר, אבל ממשיכים מכוח האינרציה.
<פרידה יובל: כבר הובא לידיעתו של המושל החדש, שיש הסכם במגירה והוא צריך לעבור עליו ולתת את התייחסותו.
<פרידה יובל: הוא יודע עליו, אבל הוא רוצה לעשות קצת סדר בבית אחרי כניסתו לתפקיד.
<פרידה יובל: אחר כך - - -
מיכל רוזין: מתי הוא נכנס לתפקידו?
<פרידה יובל: לפני שלושה שבועות.
<פרידה יובל: לפני חודש ושבוע, הועבר ההסכם למושל הקודם.
<פרידה יובל: מה שאני כן יודעת, אני לא יודעת אם המושל החדש או מי מטעמו או שזה עוד המושל הקודם, כבר בחר כבר חברת כוח אדם ירדנית שתהייה המקבילה לצרכים שלנו כאן.
<פרידה יובל: שאלת איך יבחרו האנשים, אני מניחה שברגע שנצא לדרך עם העניין, אנשים מתחום המלונאות יפגשו עם אותה חברת כוח אדם שתיבחר, ינחו אותה מהם הדרישות, מהם הרצונות, איך זה אומר להתקיים.
<פרידה יובל: לפי זה ימשיכו לגלגל את העניין.
<פרידה יובל: שוב, זה בוודאי יגיע לשב"כ הירדני, לשב"כ אצלנו - - -
<שבתאי שי: זו תהייה העסקה ישירה של המלונות?
<פרידה יובל: כן, אבל בכל מקרה להנחות אותה.
<יואב בכר: אולי לנסוע לצד הירדני ולראות שהם יתאימו לענף.
<יואל לביפוביצקי: הנוהל מאפשר את זה.
מיכל רוזין: האם הוגדר לאיזה תפקידים בתוך הענף או באופן כללי?
<יואב בכר: כפי שציינת בתחילת דברייך, חדרנות, ניקיון, שטיפת כלים.
<פרידה יובל: בכוונה זה לא מופיע בהסכם, כדי שזה לא יעליב כשהם ידעו מראש שהם הולכים להיות שואבי המים, אבל ברור להם.
<משה נקש: והם די בסדר עם זה, כך אני מבין.
מיכל רוזין: משרד התיירות פה?
<יואב בכר: שנדע דבר נוסף, בתוך הנוהל יש גם הקצאה של כמה מקבל כל מלון.
<יואב בכר: הכול מסודר.
<שבתאי שי: אני מנכ"ל התאחדות המלונות, חיים סלמי הוא יושב ראש ההתאחדות.
<שבתאי שי: אני מבקש לציין שיש כמה דברים שמייחדים את אילת.
<שבתאי שי: בהמשך למה שנאמר כאן על ידי נציגי ים המלח, ישנם כמה דברים שמאפיינים את אילת שלא מאפיינים את ים המלח ולכן הדחיפות היותר גדולה הייתה בנושא של אילת.
<שבתאי שי: ראשית, באילת יש 12 אלף חדרים, בים המלח יש 4,500 חדרים.
<שבתאי שי: העורף האורבני שלנו הוא 60 אלף.
<שבתאי שי: במקרה הטוב 10 אלפים מתוכם כבר עובדים בבתי המלון הקיימים.
<שבתאי שי: מאגר כוח האדם של האילתים הוא כמעט אפס.
<שבתאי שי: אין, פשוט אין לנו מאיפה לקחת.
<שבתאי שי: שנית, עם כל זה שיש קשיים להביא אותם מבאר שבע, מערד, מדימונה, לאילת אין גם את הפריפריה הזאת, אין.
<שבתאי שי: העיר הכי קרובה היא באר שבע במרחק של 250 אלף קילומטר.
מיכל רוזין: מצד שני, אני זוכרת מצעירותי שהייתה קריאה מהמלונות באילת צעירים מתל אביב וגם מאזור המרכז 'בואו ותעבדו באילת, תקבלו דירה ותוכלו לחיות בעיר הדרומית- - -
<שבתאי שי: אנו אפילו הגדלנו את התמריצים האלה.
<שבתאי שי: יואב דיבר קודם על "מבצע עובדה", שהציע משכורת 13 ו-14, חינוך חינם לאימהות חד-הוריות, קורסים, קורס נהגות שילמו להם.
<שבתאי שי: כלומר, כל מיני צ'ופרים שלא היו קיימים.
<שבתאי שי: היום הישראלים הולכים למרכזי הקול-סנטר של חברות התקשורת.
<שבתאי שי: הם הולכים לעבוד במסעדה בתל אביב ומקבלים הרבה יותר טיפים ושכר יותר גבוה.
<שבתאי שי: את יודעת מה, אני אומר את זה כאב, היום הם לא נרתעים לגור עם הורים.
<שבתאי שי: פעם הם היו באים לאילת - -
מיכל רוזין: אגב, זו תופעה שאימצנו מאירופה, הילד בן 30 ועדיין חי עם ההורים.
<שבתאי שי: הוא לא רוצה לצאת עד שלא מגרשים אותו.
מיכל רוזין: ואז בונים לו יחידת דיור.
<שבתאי שי: זה בדיוק הסיפור.
<שבתאי שי: פעם זה היה כבוד גדול לעבוד במלון וגם ליהנות וגם להרוויח כסף.
<שבתאי שי: היום זה פחות.
<שבתאי שי: לכן אני אומר שהיום המצוקה של כוח האדם באילת, אני באמת אין לי את היכולת לתאר במילים את המצוקה שנוצרת כאשר בתי המלון עובדים בתפוסה של 80%,90% ואין להם מי שינקה את החדרים.
<שבתאי שי: באים אז בטענות מדוע השירות לא טוב, מדוע מקבלים חדרים מאוחר.
<שבתאי שי: רמת השירות יורדת - -
מיכל רוזין: להערכתכם, כמה עובדים חסרים באילת לענף בתחום הניקיון?
<קריאה: באילת, 2,000 ובים המלח 600.
<שבתאי שי: כשביטלו את המכסות בשנת 2006 - - -
מיכל רוזין: במרכז, בצפון אין מחסור?
<יואב בכר: יש מחסור, אבל לא יודעים להגיד.
<יואב בכר: יש מחסור.
<יואב בכר: כ-35 אלף עובדים בענף המלונאות בארץ, רק במלונאות שזה הרבה יותר מההייטק, כלומר אנחנו מעסיק - - -
מיכל רוזין: אתה פותח חלון ב-windows, תסגור חלון ותישאר בחלון הפתוח שלנו.
<יואב בכר: המחסור שלנו הוא בסך הכול בסביבות 4,500, בניקיון 3,500 עובדים חסרים.
<שבתאי שי: אני סיימתי, אני חושב שהעברתי את המצוקה הזאת.
<שבתאי שי: דבר נוסף לגבי עקבה.
<שבתאי שי: עקבה היום היא לא מעסיק מאחר שבעקבה יש כרגע בין 4,000 ל- 4,500 חדרים.
<שבתאי שי: יש הרבה מאוד חדרים בבנייה בשלבים כאלה או אחרים או של תכנון.
<שבתאי שי: זה לא ייגמר.
<שבתאי שי: אנחנו בפרויקטים תקועים, את העובדים שאת מדברת עליהם הם יצטרכו רק בעוד חמש או עשר שנים.
<שבתאי שי: כך שהמצוקה בירדן זו לא תחלופה.
<שבתאי שי: שלא נדבר על הסכומים, כאן אנחנו פועלים תחת החוק הישראלי שמחייב את המלונאים לתת להם את שכר המינימום עם כל הצ'ופרים שקשורים במגורים לעובדים - - -
מיכל רוזין: הטבות, אנחנו לא נותנים צ'ופרים, אנחנו נותנים להם את הזכויות המגיעות להם?
<שבתאי שי: כן.
<שבתאי שי: באילת יש גם טיסות, חופשות ועוד כל מיני דברים שהם מעבר - - -
<יואב בכר: העובדים הזרים לא ציפו שהם יקבלו - - -
<שבתאי שי: קרן השתלמות, פנסיה - - -
מיכל רוזין: אבל עדיין, המילה "צ'ופרים" היא לא מילה נכונה.
מיכל רוזין: אלו זכויות ואפשר לדבר האם הן נכונות או לא.
מיכל רוזין: צ'ופר זה משהו אחר, אולי כשמטיסים ועד עובדים למלון.
מיכל רוזין: אני בטוחה שאתם בעד הצ'ופרים האלה.
<יואב בכר: זה גם זכויות.
<שבתאי שי: אוכל לומר, שקיבלנו מחברות כוח האדם הירדניות רשימות, מסודרות לפי קטגוריות, הן נבדקו והן תעבורנה את הבדיקה של השב"כ.
<שבתאי שי: הנוהל הוא באמת לעילא ולעילא, אין שום בעיה להפעיל את זה.
<שבתאי שי: אני מניח שזה עשוי לפתור את המצוקה שהייתה לנו בקיץ שעבר או שנוצרה כתוצאה מכך שביטלו לנו בשנת 2006 את 500 המשרות של העובדים הזרים.
<שבתאי שי: מאז נעזרנו בעובדים הסודנים למיניהם עם כל הצרות, שאת מכירה בטח יותר טוב ממני, לגבי מעמדם החוקי ובאילו מסגרות העסקנו אותם.