GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שרית פרץ: כשהכנסת מבקשת נתונים, אנחנו לא יודעים לומר מיהו עובד זר, אז שניה רק אם אני אסיים לעניין הנתונים, אני כן יכולה לומר, שאם אני לוקחת את הנתונים משנת 2017 ועד היום, נפתחו 25,494 תלונות על עבירות מין, מתוכן כ- 4% הם של אנשים זרים, ואני מבקשת להדגיש ולהבחין בין הדברים, אין מדובר בעובדים זרים, מדובר באדם שאין לו אזרחות ישראלית.
שרית פרץ: האבחנה וההגדשה שלי היא כדי לומר, בתוך ה־4% האלה, לא בהכרח מדובר בעובדים זרים, זה יכול להיות גם תיירים, זה יכול להיות גם אנשים שהם נמצאים בישראל ללא אזרחות, ללא מעמד ואפילו נכנסים בתוך זה גם פלשתינאים שאותם אני דווקא כן יכולה להגיד מה כמות האנשים, אבל היא מאוד זעומה, אז זה פחות רלבנטי לדיון כרגע.
שרית פרץ: אבל אנחנו מדברים על 4% של אזרחים זרים מתוך ה־25,000 תלונות, כלומר יש 25,000 תלונות ומתוכם 4% הם של אנשים זרים, שוב, לא כולם עובדים זרים.
אבתיסאם מראענה: שאלה מצוינת, מיכל שואלת, לא אני.
אבתיסאם מראענה: האם מתוך ה- 4% אפשר בכל זאת אפשר בכל זאת להתאמץ, כי זה נושא שניסינו הרבה בשבועות האחרונים להבין באמת את המספרים, כי אני חושבת שהוא נורא נורא חשוב.
אבתיסאם מראענה: בתוך ה-4% האלה אפשר כן לבקש שתתאמצו ושיהיה כן פילוח?
שרית פרץ: לא מדובר בפילוח מחשובי.
שרית פרץ: מדובר על כ- 1200 תיקים שצריך לקחת ולפתוח אותם אחד אחד בניגוד לרשות האוכלוסין, שמדובר שם על 26 תיקים.
שרית פרץ: אני חושבת שזו עבודה, אני לא בטוחה שזה משהו שהמשטרה יכולה לעשות, זה דורש משאבים משמעותיים.
אבתיסאם מראענה: כי פיזית את אומרת יש לכם 1200 תיקים?
אבתיסאם מראענה: זה התחושה שמישהו צריך לשבת באיזה שהוא חלל וצריך לפתוח תיקים.
אבתיסאם מראענה: הרי הכל ממוחשב.
שרית פרץ: אין בעיה, אז לפתוח 1200 תיקים במחשב ולעבור אחד אחד ולקרוא אותם, אגב לא בטוח שכל תלונה.
שרית פרץ: אפשר להבין, כל תלונה, בקצה שלה האם מדובר במישהי שהיא עובדת זרה, אבל נשאלות כאן המון אלות האם היא נפגעה ע"י המעסיק במתח מגורים שלה, ע"י מישהו שעובד איתה.
שרית פרץ: אפשר לפלח את זה להמון סוגים, השאלה לאן אנחנו מכוונים.
שרית פרץ: אני לא הצגתי, אני ראש חוליית סחר בבני אדם ואני רוצה דווקא להתייחס בהקשר של עובדים זרים ופגיעות מיניות, לטיפול שלנו.
שרית פרץ: אז ככל שמוגשת, דווקא בהקשר הזה בכלל, של עובדים זרים, בהקשר של סחר בבני אדם אבל במיוחד כשמדובר בפגיעה מינית זה משהו שגם משרד העבודה, גם רשות ההגירה, גם דינה כמתאמת במאבק של סחר בבני אדם, יש שם רגישות מאוד מאוד גבוהה ומעבירים את הנתונים בשנייה שמקבלים אותם כדי לבדוק האם יש חשד לסחר בבני אדם.
שרית פרץ: כלומר, מעבר להליך המנהלי שהרשויות עושות, ומעבר לתלונה באם מוגשת או לא, גם בכובע שי כמי שבוחנת בהליך מנהלי, האם מדובר בבן אדם שהוא קורבן סחר בבני אדם, כל אדם שמגיע איזה שהוא מידע עליו שיש פגיעה מינית בו והוא עובד זר, אנחנו בוחנים האם מדובר בקורבן סחר שאז באמת נפתחת בפניו דלת למגוון של, בעצם לאיזה שהוא סל שמדינת ישראל מאפשרת לו, אם זה מקלט אם זה סיוע משפטי, שנת שיקום ועוד מגוון של דברים, לא נפרט כאן.
שרית פרץ: אבל זה חשוב לומר שדווקא בהקשר הזה יש שיתוף פעולה מצוין וככל שמאותר אדם כזה הוא מקבל טיפול במקום.
אבתיסאם מראענה: אוקיי, אז ממה שאת אומרת אני מבינה כמגיעות אלינו תלונות על עבירות מין, אתם ישר בודקות האם יש שם עילה לסחר בבני אדם, למה הנושא של סחר בבני אדם הוא ישר משהו שאתם בודקים?
שרית פרץ: אני אסביר ככל שמדובר באישה, באדם שנפגע במקום ההעסקה שלו, במקום המגורים שלו שהוא גם ההעסקה שלו, כמו ששירי ציינה, שאני חושבת שזו נקודה מאוד מאוד חשובה, אנחנו בודקים אם נלווית לאותה פגיעה התנהגויות שיכולות להגיע לשליטה, להחפצה, שיש עוד התנהגויות שמופעלות כלפי אותה אישה ובעצם מקיימות את האינדיקציות הנדרשות שבעצם אנחנו מכירים באדם כקורבן סחר בבני אדם.
שרית פרץ: האם היא נוצלה מעבר לאותה פגיעה מינית בעוד פרמטרים כאלו ואחרים במתחם המגורים שלה, במקום העסקתה.
שרית פרץ: שוב, בד"כ זה בידי המעסיק או במקום המגורים
מיטל רוסו: לא מספיק שהיא הוטרדה, היא צריכה גם להיות קורבן סחר.
אבתיסאם מראענה: אגב זה סוגיה, אני מבינה את החשיבות מאוד מאוד מאוד, וטוב מאוד שאתן מתעסקות בזה, עדיין לא מצליחה להבין כשמגיעה תלונה על עבירות מין והקשירה המידית לסחר, אני לא מבינה למה הקיצון.
מיטל רוסו: כי זו הדרך לעזור לגברת הזאת.
אבתיסאם מראענה: אוקיי, גברתי מיטל, את מתפרצת ואז לכן אני אתן לך להשלים את דבריך, כי אני חושבת שהגיע הזמן.
מיטל רוסו: אז אני באמת אתחבר למה שנאמר כאן, אני מיטל רוסו, אני מקו לעובד, אני רכזת תחום הסיעוד בקו.
מיטל רוסו: אני אתייחס בעיקר לתחום הסיעוד, כי בתחום החקלאות נגענו ואני רוצה להתחבר לדברים שנאמרו כאן וגם לדברים שנאמרו ע"י רשות האוכלוסין וההגירה.
מיטל רוסו: באמת במצבים שבהם העובדת כבולה למעסיק שלה, כלומר בד"כ בסיום תקופת העסקה שלה בישראל, הרבה פעמים זה מעסיקים במצב הכי קשה שבאמת מאפשרים להם לקבל עובדת מטעמים הומניטריים מיוחדים, יש ועדה מיוחדת, במצב כזה, העובדת למעשה בד"כ יודעת שזה המעסיק האחרון שלה בישראל ולאחריו היא עוזבת את ישראל.
מיטל רוסו: ככל שהעובדת צריכה להתלונן על המעסיק בגלל תקיפה או הטרדה מינית, עליה לדעת למעשה שהיא יודעת מהמעסיק הזה, והמשמעות המידית היא שהיא עוזבת את ישראל, ואם הדברים לא עולים לכדי סחר.
אבתיסאם מראענה: לא הבנתי את הנקודה האחרונה, העובדת בעצם מבינה אם היא מתלוננת?
מיטל רוסו: אם היא מתלוננת היא תעזוב את מקום העבודה וכעת היא למעשה לא יכולה פעמים רבות להגיש בקשה נוספת לקבל מעמד עם מעסיק אחר.
מיטל רוסו: עכשיו, זה באמת מקרים של סוף העסקה, זה לא המקרים של האלה, אבל בהחלט יש פה פגיעות מקסימלית מכיוון שזה גם מעסיקים שהם במצב הכי קשה וגם העובדת שנמצאת בסוף העסקה, זאת אומרת שיכול להיות שאם היא נשארת פה בישראל מכיוון שהיא נמצאת פה בחובות מאוד גדולים, ואז היא למעשה אין לה שום תמריץ להתלונן, כי אם היא תתלונן, היא יודעת שזהו, חאלס, היא עוזבת.
מיטל רוסו: אגב אנחנו ישבנו, רבים מהפורום הזה, ישבנו יחד במשרדה של דינה דומיניץ, מתאמת המאבק בסחר בבני אדם ודיברנו ממש על הנושאים הללו מכיוון שיש פה סוגיה נרחבת בין משרדית גדולה שנדרשת לה הסדרה מידית ופשוטה יחסית.
מיטל רוסו: אני חושבת שאם אנחנו מתייחסים פה לפגיעות, לעניין שמדובר פה בעובדות שיושבות בבית מבודדות, אין ממונה תקיפה מינית בבית, יש אנשים נוספים בבית, אין נוהל מסודר שמסדיר עניין של הטרדה מינית, בנתונים של רשות האוכלוסין ציינו שיש חוזר מנכ"ל מ- 2011 שהוחל.
מיטל רוסו: כשישבנו במשרדה של דינה דומיניץ, נאמר לנו ע"י העו"סית הראשית הקודמת שהחוזר הזה כבר לא חל.
מיטל רוסו: כשמסתכלים בנוהל לשכות פרטיות ומחפשים את המילים הטרדות, תקיפה מינית, מוצאים שתי תוצאות.
מיטל רוסו: זהו, זה כל ההתייחסות לתקיפה מינית בנהלים.
מיטל רוסו: זהו.
מיטל רוסו: צריך נוהל מסודר שישבו וישוחחו אנשים מהמרכזים לנפגעי ונפגעות תקיפה מינית, שעושים עבודת קודש, שהם מגיעים ומלווים את האנשים הללו, אני יכולה לומר שאנחנו מסתכלים על הדבר הזה, העובדות נמצאות במצב שאין להן שום תמריץ לפנות ולהתלונן ואנחנו רואות את זה אצלנו.
מיטל רוסו: אנחנו הרי לא היינו יושבות פה אם היו 26 תלונות בשנתיים כן?
מיטל רוסו: אנחנו מקבלים כרגע בגלל הקורונה ומכיוון שמדובר פה בעובדות סיעוד, אנחנו עושים אקסטרה אקסטרה ניסיונות כדי לא לפגוש את העובדות האלה במשרד, אלא נפגשות איתן מרחוק באמצעים כאלה ואחרים.
מיטל רוסו: אנחנו מבקשים מהם לציין אם קרה משהו בבית, אם יש משהו שהן רוצות לדווח.
מיטל רוסו: כמובן שרובן לא מדווחות כלל, אבל גם אלו מדווחות, מכיוון שהן לא מגיעות למשרד שלנו, ולא מדברות באופן אגבי, הן לא מעוניינות בכלל להתעסק עם זה.
מיטל רוסו: רק שישלמו ולא להתעסק עם זה ואני מבינה אותן.
מיטל רוסו: אני לא אומרת את זה כביקורת, אז בדיוק כמו בסחר בבני אדם, זה סוגיות דומות מאוד לדעתי, במיוחד בהקשר הזה של פגיעות של נשים, אנחנו צריכים לדבר על מניעה, אנחנו צריכים לדבר על יידוע , אנחנו צריכות לדבר על אכיפה ואנחנו צריכות לדבר באמת על ההתמודדות היומיומית.
מיטל רוסו: אני מסתכלת על הנהלים של ביטוח לאומי, אני שלוש שנים בקו לעובד, מעולם לא ראיתי את הנוהל הזה, וזה פשוט מצחיק.
מיטל רוסו: יש לנו פה 3 דפים.
מיטל רוסו: הדף הראשון – עובדת ישראלית, הדף השני – עובדת ישראל.
מיטל רוסו: הנה, יש פה 2 סעיפים על מהגרות עבודה, כשכולנו יודעים שמהגרות ונשים זה החלשה כפולה, יש פה צורך בהתייחסות ספיציפית מאוד מאוד ועובדות ישראליות, אני נותנת להן את כל ההערכה על העבודה שלהן, הן לא עובדות 24 שעות ביממה, 6 ימים בשבוע בזמינות מקסימלית ולא תלויות במעסיק הזה לצורך אשרתן.
מיטל רוסו: אז אוקיי, אני מברכת מאוד את חברי הוועדה ואותך גברתי על הדיון הזה אבל ההתקדמות של הדברים צריכה להיות בשיחה משותפת של כל מי שיושב פה, כדי שאנחנו נוכל לקדם את זה באופן שיהיה כלל מערכתי.
מיטל רוסו: אי אפשר שיש נוהל הביטוח הלאומי, הזדעז
מיטל רוסו: עתי ממה ששמעתי פה לגבי המידע שלא עובר על היתרים.
מיטל רוסו: אני מאוד מעריכה את העבודה של רשות האוכלוסין ואת מה שהם עושים עם עו"סיות, אבל העו"סיות לא מיודעות, לא יושבות עם העובדת לבד.
מיטל רוסו: שבוע שעבר היה לי מקרה של עובדת עם גרורות במוח שהלשכה לא הסכימה לשלוח עו"סית כי המעסיק לא מרשה.
מיטל רוסו: העובדת יושבת בבית מפרכסת והמעסיק לא מרשה שהיא תכנס.
מיטל רוסו: העו"סיות האלה צריכות להיות בלתי אמצעיות עם העובדות ולדבר בשפה שלהן.
מיטל רוסו: מספרת לי עובדת, רציתי לספר לעו"סית אבל היא מדברת רוסית אז אי אפשר לשלוח עו"סית שלא מדברת רוסית לבקר עובדת סיעוד בביתה.
אבתיסאם מראענה: אני מסכימה איתך, אנחנו גם מזועזעות.
אבתיסאם מראענה: תודה מיטל.
אבתיסאם מראענה: אני אתן כמה דקות לאהד מלכה מהלובי למלחמה באלימות מינית.
אהד מלכה: צהריים טובים, אני אתייחס ואני גם אנסה להתמקד, גברתי היושבת ראש, ציינת בהתחלה חשוב לתת את הקונטקסט היום חלק מהיום של כל הכנסת, יום היסטורי, שכולם כל הדיונים, כל הכנסת מתייחסת למלחמה באלימות מינית.
אהד מלכה: יום שהלובי למלחמה באלימות מינית יזם יחד עם ח"כ מוסי רז.
אהד מלכה: חשוב לי להגיד, הלובי חרט על דגלו להביא את קולם של הנפגעים והנפגעות בגוף ראשון ולא רק לשבת, גורמי המקצוע וארגוני חברה אזרחית וחברי וחברות כנסת ולדבר על הסוגיה, ובשונה מדיונים אחרים שכן הגיעו, וכן באו וסיפרו, לא סתם שהיום לא נמצאת כאן ולא נמצא כאן מישהו שיעידו, אני חושב שזה אומר המון על הבעיה ועל היקף התופעה ועל מה שורש הבעיה.
אהד מלכה: אני חושב שיש פה הרבה נשות המקצוע וכל מי שיושבת כאן בקיאות יותר מאתנו ומכירות את הפרטים יותר לעומק, אני כן אגיד שלנו מאוד קשה הנתונים, אם דיברתם על חשיבות הפילוח, כן לתת איזה שהוא מצג לציבור, לאנשי המקצוע, לכנסת, לוועדה הזו, להבין את התופעה, להבין מה ההיקפים שלה, כי אנחנו לא הצלחנו למצוא ולא הצלחנו להבין, גם מהמעט ששמענו, זה נשמע פשוט מופרך.
אהד מלכה: נשים רגע בצד, אנחנו מדברים על עובדים ועובדות זרות, חוקיים וחוקיות, בטוח שיש עוד המון חסרות מעמד ועובדות לא חוקיות שגם סובלות מהתופעה.
אהד מלכה: 26 תלונות, תלונות אחרות במשטרה שאנחנו לא יודעים כמה, מה ההיקפים שלהן, מישהו מהציבור, האזרח, אזרחית, יחשבו שאין דבר כזה, שזה לא קורה, שאין נפגעים ונפגעות, וזה בדיוק שורש הבעיה.
אהד מלכה: הועלה כאן כבר בדיון הסיבות שיכולות למנוע מאוכלוסייה כזו מוחלשת לבוא ולהתלונן, בין אם זה הפערים בשפה, בין אם זו התלות הכלכלית, בין אם זה הפערים בתרבות, הפחד, הבושה.
אהד מלכה: בסוף אין מה לעשות, אנחנו חברה ישראלית, אנחנו חברה מגוונת, כשבאות אוכלוסיות מחוץ למדינה יש להם נורמות אחרות, הם לא מכירים ולא מכירות את מה שקורה כאן, אנחנו צריכים לתת לזה את הבמה.
אהד מלכה: דובר כאן גם על העבודה בסיעוד, דובר על החקלאות, כן חשוב לשים לב לתופעה של שידול לזנות שאני חושבת שכן קיים, כן זו תופעה שהיא לפעמים אגבית, כן לפעמים אפשר לשייך אותה אולי לחסרות מעמד ולמבקשות מקלט, זה כן נוכח וכן נמצא ואנחנו בלובי למלחמה באלימות מינית מברכות ומברכים על הדיון הזה ונשמח שהוועדה הזו תמשיך להתקיים, שהנושא יעלה על סדר היום הציבורי ויעשו הצעדים בהתאם.
אהד מלכה: תודה רבה.
אבתיסאם מראענה: עו"ד דינה דומיניץ, בבקשה.
דינה דומיניץ: אני אשתדל ממש לא לחזור על הדברים שנאמרו, אני בתפקידי מתאמת המאבק לסחר בבני אדם, משרד המשפטים ואני ממש ממש מודה לך על העלאת הנושא החשוב הזה לדיון, כי כמו שאנחנו כולנו שמענו יש בהחלט פערים למרות הרצון הטוב של כולם ושיתוף הפעולה שכן קיים לדברים שכן מתקיימים, יש פערים ויש נושאים שבהחלט צריך להתייחס אליהם וצריך לתת עליהם את הדעת, ואלה דברים שאנחנו כבר כמה שנים מנסים לקדם באמצעות התיאום הבין משרדי, ביחד עם הארגונים כמו שמיטל ציינה, ואני רוצה לחדד ממש כמה מהדברים וגם להציע את מה שאנחנו חושבים שנכון לעשות כדי לתקן את המצב.
דינה דומיניץ: אני חושבת שקודם כל צריך להתייחס בכל זאת, לחדד את נושא האשרה כי זה נושא קריטי, אני חושבת שזה לא מספיק התחדד.
דינה דומיניץ: מה שקורה זה פעמים רבות גם בתחום הסיעוד וגם בתחום החקלאות, כאשר מתגלה מקרה של תקיפה מינית, פגיעה מינית, מסתבר שבעצם אותה עובדת כבר מתקרבת או כבר סיימה את התקופה של העסקה חוקית בסיעוד, הרי כשזה אצל אותו מעסיק אפשר להמשיך גם ל-20 שנה להיות אצל אותו מעסיק, כמובן שברגע שקורה מקרה כזה, שהמעסיק הוא הפוגע, אנחנו צריכים בעצם להוציא את אותה עובדת, כמו שאמרה עו"ד שריי גבאי ולהעביר אותה למעסיק חדש, אבל אם נגמרה האשרה שלה, או שהיא סיימה כבר 5 ורבע שנים, או מתקרבת אפילו ל- 60 חודשים, אז רשות האוכלוסין לא מעבירה אותה ולא נותנת אשרה חדשה.
דינה דומיניץ: והיו לנו מקרים שבהם אפילו תלונה הוגשה למשטרה, זאת אומרת עובדת בתחום החקלאות הגישה תלונה למשטרה והמשטרה פתחה בחקירה ובאמת הפעילה את כל החקירה, רצתה להגיש כתב אישום, הפרקליטות היתה אמורה להגיש כתב אישום, ואותה אישה סיימה את תקופת ההעסקה שלה ורשות האוכלוסין לא הסכימה לתת לה אשרה כדי שהיא תוכל להמשיך ולהתפרנס בתקופה שזה לוקח, כי זה לוקח זמן ניהול הליכים משפטיים, ואז מה שקורה שאם לישראליות שנפגעות תקיפה מינית אנחנו יודעים כמה זה קשה להן להגיש תלונה במשטרה, ולכולנו ברור שיש אינטרס ציבורי עצום שלעודד תלונות ולעודד אכיפה כנגד מקרים כאלה, אז בוודאי שכשמדובר בעובדות זרות ועל אחת כמה וכמה עובדת זרה שעשויה לאבד את המעמד שלה בישראל, אז אחת כמה וכמה ברור שהיא לא תגיש תלונה.
אבתיסאם מראענה: אז בעצם את אומרת עו"ד דינה דומיניץ שבעצם אם יש עובדת זרה שהאשרה שלה עומדת לפוג והיא מגישה תלונה במשטרה, אז רשות האוכלוסין ברוב המקרים בעצם לא מאריכה את אשרת השהיה לצורך חקירות במשטרה?
דינה דומיניץ: נכון, אלא אם כן מדובר, כמו שגם שרית אמרה וגם שריי, מדובר במקרה של קורבן סחר, אז יש לנו מסלול ויש לנו שיקום ויש לנו הגנה והיא תקבל אשרת עבודה וכו'.
דינה דומיניץ: אבל אלה המקרים הקיצוניים, אלה המקרים שהם בקצה קצה השרשרת שבאמת זה לא בדרך כלל ברוב המקרים מדובר רק, אני אומרת לכם בסוגריים, בעבירות מין ולא בעבירת סחר או עבדות.
דינה דומיניץ: אז אני חייבת להגיד שזה נושא שאנחנו הצפנו גם בפני הרשות, אנחנו ביקשנו שהם ישקלו מה עושים במקרים כאלה, וגם המשטרה נתקלת במקרים כאלה שהמשטרה באה ומבקשת תנו לה אשרה זמנית כי אנחנו רוצים להגיש הליך והאישה אומרת אני מצטערת אני לא יכולה להישאר כאן ולתת עדות בהליך פלילי כי אני לא יכולה להתפרנס בתקופה הזאת, אין לי אשרת עבודה חוקית, אתם מאלצים אותי להישאר כאן באופן לא חוקי ואין לי שום אינטרס לעשות את זה.
דינה דומיניץ: למה שאני אגיש עדות במדינה זרה, ודבר שני אני חושבת שהפערים של השפה צריך להבין שזה עוד קורה לפני הגשת התלונה למשטרה.
דינה דומיניץ: זאת אומרת כשמגיעים כבר למשטרה ויש תלונה אז וודאי המשטרה יכולה לתת מתורגמן, והיא עושה את זה וזה מצוין, אבל מה קורה בשלב שלפני?
דינה דומיניץ: אנחנו גילינו שבאמת הרבה פעמים אנחנו שומעים על תלונה ואז פונים אלי כדי לסייע למרות שזה לא מקרה שהתפתח, אנחנו בודקים את זה כמובן מול ראש חוליית סחר, אנחנו רואים שזה לא מקרה שמתפתח לסחר, אבל אנחנו כן רוצים להציע לאותה אישה ליווי טיפולי של המרכז, ואנחנו רוצים להציע לה אם היא תבחר להגיש תלונה במשטרה יהיה מי שילווה אותה לעשות את זה, ואז באמת יש לנו שת"פ גם מול רשות האוכלוסין ואני פשוט מתאמת את זה באופן אישי מול המרכז לסיוע לנפגעות תקיפה מינית, אני מחברת מהקו שחם של סימי מישהי שדוברת את השפה, פשוט בגלל שהעובדות במשרד הן ישראליות הן לא דוברות, בוודאי לא תאית או פיליפינית או השפות הרלבנטיות, אני מחברת ביניהן, הן יוצרות קשר מול הרפרנטית במחוז שתוכל לסייע בסיוע של המתורגמנית ואם היא בוחרת להגיש תלונה אז הן ילוו אותה ויסייעו לה בכל דבר היא תבחר לעשות, אז משהו שאני חושבת שגם אפשר להסדיר את הנוהל, זה משהו שאנחנו מקווים שכן יעלה את אחוזי הדיווח, אבל שוב, אם אין לה מעמד, אז אין לנו דרך בעצם לסייע לה ולמצות את ההליך הפלילי ואת ההרתעה.
דינה דומיניץ: אני רק אגיד שאנחנו המלצנו על שורה של צעדים למשל באמת גם הנושא הזה של העובד הסוציאלי שמגיעה פעמיים בשנה ואנחנו עשינו הכשרה ביחד עם רשות האוכלוסין וביחד עם שירי והמשטרה אנחנו עשינו הכשרה משותפת לכל העובדות הסוציאליות מטעם הלשכות הפרטיות שמגיעות לבתים לפחות פעם בחצי שנה, אבל אנחנו מודעים וניסינו להסביר להן מה הסממנים האדומים, מה האינדיקציות שהם צריכים לחפש, אבל אנחנו מבינים שאותה עובדת שמגיעה פעם בחצי שנה צריכה לראיין גם את המטופל בביתו ולבדוק כמובן שגם הוא בסדר ושאין לו תלונות
אבתיסאם מראענה: עו"ס על כמה בעצם מטפלות?
דינה דומיניץ: יש 99 למיטב ידיעתי שהן צריכות להגיע לפחות פעם בחצי שנה לכל מטופל ומטפלת, זאת אומרת היא צריכה לבדוק באותו בית, באותו ביקור גם את המצב של המטופל וגם את המטפלת והמצב הזה יוצר סוג של ניגוד עניינים, כי כשהעובדת רוצה להתלונן נגד המטופל אז הוא יושב מולה, אז גם כמובן מונחות כן לראיין בחדר נפרד, ולנסות אבל עדיין סיטואציה של באמת יש פה ניגוד עניינים, היא גם חבה חובת אמונים למעסיק שלה שהוא לשכת הסיעוד שדואגת למטופלים שהם בעצם מי שמתקשר מולה, ולא העובד הזר, ולכן אנחנו המלצנו להפריד, המלצנו שתהיה עו"סית שהיא תהיה CASE MANAGER רק על העובדת ויהיה עו"ס שיהיה אחראי רק על המטופל, זה למשל המלצה אחת שאנחנו היינו מאוד רוצים לקדם.
דינה דומיניץ: המלצנו לקדם גם נושא של סיוע משפטי שיוכל לייצג כן בהליכים אלא עכשיו אני מקווה שבעקבות וועדת ברלינר הדו"ח ויש תזכיר חוק בהכנה שמרחיב את הסיוע המשפטי לפחות בעבירות המין, אני מקווה שהסיוע המשפטי יוכל לתת סיוע גם בעבירות המין והוא מאוד מאוד מומחה בעבודה מול אוכלוסיות כאלה, במיוחד אוכלוסיות זרות בגלל ניסיון שלהם בטיפול בקורבנות סחר.
דינה דומיניץ: עוד דבר אחד שחשבנו שגם נכון להרחיב את המרכז הארצי של ההסכמים הבילטרליים של סימי את הקו החם הזה, להרחיב אותו כדי כן לתת ערוץ גם לטיפול בתלונות של הטרדה מינית, שהם יוכלו באמת לעשות את הקישור הזה באופן מוסדר, שזה יחול גם על עובדות סיעוד שנמצאות בישראל ולא הגיעו דרך הסכמים בלטרליים, הרי יש הסכם בילטרלי חדש בתחום הסיעוד ואנחנו נשמע על זה מחר ומגיעות עובדות חדשות דרכו, אבל ה- 60,000 משהו כזה שנמצאות כבר בישראל, לא הגיעו דרך ההסכם הבילטרלי, אין להן גישה לקו החם, הן לא יכולות להתקשר ולהתלונן למשל על הטרדה מינית או על בעיה בשכר, או בעיה בימי חופש, או כליאה ושיעבוד במקרים הקיצוניים.
אבתיסאם מראענה: אני חושבת שאחת השיחות שהיתה לנו שאולי היא היתה הראשונה עם ענבל משש של הוועדה, חשבו כן להרחיב.
דינה דומיניץ: בדיוק, אז זו אחת ההמלצות שלנו, אנחנו חושבים שזה יכול לעזור מאוד גם לאיתור ולזיהוי וטיפול במקרים כאלה וזו המלצה שאנחנו מאוד מקווים.
אבתיסאם מראענה: אז מה, זה נשאר בגדר המלצה, עברו חודשיים מאז.
דינה דומיניץ: זו המלצה שאני אסביר את ההקשר, אנחנו בעצם מגבשים היום תכנית יישום לתכנית הלאומית למאבק בסחר בבני אדם.