GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מיכל דבורצקי: ככל שהבעיה היא יותר קשה, אז הרבה יותר קשה למצוא עובד זר.
מיכל דבורצקי: צריך לזכור גם כאשר השמיים פתוחים, ואפשר היום להביא, התהליכים לוקחים הרבה יותר זמן מהעבר.
מיכל דבורצקי: בכל זאת, אין מה לעשות, פעם תוך חודש מהרגע שהגשת את הבקשה, יכולת לקבל עובד זר.
מיכל דבורצקי: היום זה יכול לקחת גם שלושה חודשים.
מיכל דבורצקי: צריך לזכור בתקופה הזאת הנטל הוא על המשפחות, שלושה חודשים משפחות שלא רואים את הבית.
מיכל דבורצקי: אימהות לילדים קטנים וכו' שלא רואות את הבית.
מיכל דבורצקי: הן יום יום נמצאות בבית הורים.
מיכל דבורצקי: מאוד מורכב גם רגשית וגם כלכלית.
מיכל דבורצקי: אנשים צעירים שעוזבים את העבודה, לא יכולים להמשיך אותה.
מיכל דבורצקי: צריך להבין את המורכבות של הסיטואציה, אפשר להגיד חודש, אז חודש.
מיכל דבורצקי: זה לא שלושה חודשים שיש לך אירוע כזה, ואתה צריך לעזוב הכול – כל אחד מאיתנו היה עוזב הכול להיות עם ההורים שלו.
מיכל דבורצקי: זה אירוע שמשבש חיים בצורה דרמטית.
מיכל דבורצקי: יש עוד הרבה היבטים, ואני אגיד רק על הוועדה ההומניטרית, שבאמת, כל החריגים יכולים להגיע לוועדה הומניטרית.
מיכל דבורצקי: לוועדה קוראים ועדה הומניטרית, האזרחים הוותיקים חושבים באמת שזו ועדה שהם יכתבו בה את כל הסיפור, ובאמת, משקיעים בזה הרבה זמן, בסוף יש קריטריונים מאוד קריטיים של שחור לבן.
מיכל דבורצקי: אני אומרת יש מתח, אם אתה יכול בכלל להגיע לוועדה.
מיכל דבורצקי: רוב האזרחים הוותיקים בכלל לא מגיעים לוועדה.
משה נקש: מיכל, זה לא נכון.
שושנה שטראוס: העניין הוא לתת מענים לאנשים הכי קשים, ולמנוע עזיבה של מטופלים קשים לפני פטירתם.
מיכל דבורצקי: אנשים שפונים לוועדה, יש רבים שלא עוברים את תנאי הסף, בכלל לא מגיעים לוועדה.
מיכל דבורצקי: אני לא נכנסת כרגע למה.
מיכל דבורצקי: יש הרבה מאוד משפחות שמגישות לעובדים הזרים שלהם, והם לא עוברים את תנאי הסף.
מיכל דבורצקי: ומבחינתם בכלל הם מסתכלים על האירוע אחרת ממה שהמדינה מסתכלת – זה אחד.
מיכל דבורצקי: שנית, יש לנו שם גם סיפורים מאוד כואבים שלא מגיעים ולא עוברים, וצריך לתת על זה את הדעת שוב, במיוחד בתקופה שבה אנחנו נמצאים כרגע.
עינבל משש: אני מסכימה איתך.
עינבל משש: ליבי יוצא על כל אחד שנדחה כמובן בין בתנאי הסף, ובין בתוך הוועדה.
עינבל משש: מקצתם נדחקים בתוך הוועדה.
עינבל משש: אבל באמת לתנאי הסף יש רציונל ברור וחשוב בחקיקה, אנחנו כן מאמינים שתנאי הסף האלה, בסופו של יום, נועדו להבטיח את התנאים הטובים ביותר עבור המטופלים הסיעודיים.
עינבל משש: אני בהחלט מזדהה עם התחושות של מי שנדחה אם הוא לא עמד בתנאי הסף, כי העובד בישראל למשל 20 שנה, או אם העובד שלוש שנים לא הועסק בענף הסיעוד, ויש עוד כל מיני כללים אחרים, או שהוא לא התמיד אצל מטופל סיעודי.
עינבל משש: יש לזה איזשהו רציונל, אני בהחלט מבינה את התחושה המאוד קשה של מי שנדחה.
מיכל דבורצקי: יש רציונל, אנחנו גם בינינו בשיחות רבות.
מיכל דבורצקי: רק כאשר בסוף כשאתה מסתכל על האירוע המשפחתי, זה מאוד קשה.
מיכל דבורצקי: ולכן, גם בשיחות בינינו, אני חייבת להגיד שיש שותפות, ויש גמישות, ועכשיו אנחנו מנסים לחשוב על איזושהי חשיבה על קבוצות ספציפיות שאולי כן מדלג מישהו בשנה הזאת.
מיכל דבורצקי: אבל במציאות היומיומית הכואבת זה המצב.
אבתיסאם מראענה: מה ההרכב של הוועדה ההומניטרית?
עינבל משש: כמובן, ההרכב שלה הוא מוסדר בחוק.
עינבל משש: יש יושב-ראש ועדה שהוא עורך-דין, והוא כמובן יכול לשמש כשופט שלום לפי הכללים.
עינבל משש: וכמובן, חברים בה גורמי מקצוע מתוך הרשות.
עינבל משש: חברים בה מנהל אגף ההיתרים.
עינבל משש: חברה בה עובדת הסוציאלית של המפקחת הארצית על הלשכות הפרטיות.
עינבל משש: חבר בה נציג בכיר שהוא סגן ראש מינהל ביקורת גבולות.
עינבל משש: חברי הוועדה דנים כמובן בכל תיק שעונה על תנאי הסף ומגיע אל תוך הוועדה.
עינבל משש: דנים בה בכובד ראש, ומסתכלים על המצוקות ששוטחים ציבור המטופלים.
עינבל משש: אנחנו קוראים הכול, ובוחנים באמת בעיניים מקלות אני יכולה לומר למי שנכנס בוועדה.
עינבל משש: מבחינת נתונים, גברתי.
עינבל משש: מי שהגיש לוועדה ונדחה על הסעף ב-2021, זה מעודכן לאמצע יולי, זה כ-600 עובדים זרים שנדחו בוועדה, ואושרו כ-1,500 כפי שאמרנו.
אבתיסאם מראענה: מה עושים עם ה-600 שנדחו?
אבתיסאם מראענה: מה הפתרונות?
עינבל משש: ה-600 שנדחו, הם חוסים תחת אותה הודעה של שרת הפנים על תקופת ההיערכות עד ה-31 לאוקטובר 2021, בשלב זה.
עינבל משש: בנוסף, חשוב לציין, יש הבחנה בין מטופלים קשים, לבין סיעודיים.
עינבל משש: אלה שנדחו, הם יכולים אם הם בטווח של בין 8 ל-13 שנים, הם יכולים לתת מענה אצל נכים קשים, ואז הוועדה כמובן תאשר אותם.
יסמין פרידמן: למה?
יסמין פרידמן: למה לא לשלם קצת יותר לאנשים שהולכים לעבוד?
משה נקש: אני אסביר לך.
משה נקש: הם המטופלים שבבדיקות שעשינו היה להם הכי קשה למצוא עובדים זרים.
משה נקש: אנחנו רצינו לתת להם את הפתרונות ואת הפריבילגיות הנוספות מעבר לפריבילגיות שנתנו לכל העובדים הזרים.
יסמין פרידמן: אין בעיה.
יסמין פרידמן: אתה חושב על המטופלים שזה בסדר, אבל יש עוד צד פה.
יסמין פרידמן: אתה לא צריך להעניש מישהו שבא ונתן שירות, וטיפל בהורים שלנו.
יסמין פרידמן: הוא טיפל כהלכה בהורים שלנו - אז עכשיו, בשביל להשאיר אותו - אתה רוצה להישאר, אין בעיה, בוא תעבוד אבל יותר קשה באותו שכר.
יסמין פרידמן: אני אומרת, בואו טיפה ננסה לצאת מהקופסא, ונכון שאני באמת חדשה, וזה ייראה לכם תמימות.
יסמין פרידמן: אבל אני אומרת בוא נצא קצת מהקופסא.
יסמין פרידמן: אם יש לנו מקרים של עובדים זרים שלא רוצים להגיע לפריפריה, ולא רוצים להגיע לטפל בעובדים קשים, אולי אם נעלה להם את השכר הם כן ירצו.
יסמין פרידמן: אולי נחשוב על משהו קצת אחר, ולא כסוג של עונש.
אבתיסאם מראענה: הדיון שלנו לא מתמקד בעובדים זרים והזכויות שלהם והמצוקות שלהם.
יסמין פרידמן: אבל זה אחד תלוי בשני.
אבתיסאם מראענה: אני מסכימה איתך.
אבתיסאם מראענה: כרגע, מה לעשות, הוועדה הזאת יש בה כל כך הרבה מורכבות, והמורכבות הזו בשביל שיהיה לנו סדר, ונוכל לקבל את כל הנתונים, ונוכל באמת לקיים ישיבות, ההחלטה בכובד ראש של כל הוועדה, שנוכל קודם כל לעשות סדר באוכלוסיות, שלא התנגשו אחד באחד.
אבתיסאם מראענה: כי אם נתחיל עכשיו שזה התנגש בזה, המטופלים והמטפלים - אנחנו לא נצא מהסיפור.
אבתיסאם מראענה: לאט, לאט, אנחנו בוחנים ומשקיפים על כל התמונה, ואחר כך אנחנו נבין מה עושים.
אבתיסאם מראענה: אני אתן ליהודה דורון.
אבתיסאם מראענה: להגיד דברים.
אבתיסאם מראענה: אתה מארגון נכי הפוליו.
יהודה דורון: וארגון איל"ה – ארגון לרווחת הנכים בישראל.
יהודה דורון: אני נכה פוליו, נפגעתי בשנות ה-50', כתוצאה מזריקה, עברנו מדורי גיהינום בניסויים בבני אדם שנעשו במדינה.
יהודה דורון: מתוך 12 אלף ילדים, נשארו 2,000 ילדים, כל היתר נפטרו כתוצאה מהניסויים שנעשו עליהם.
יהודה דורון: בעקבות כך, אנחנו מקבלים פיצוי מעבר לקיצבה, כדי שיוכלו להתמודד עם כל הבעיות שיש להם.
יהודה דורון: אני פעיל משנת 1977 בקרב הנכים פה בכנסת, עם כל התקנות והתיקונים.
יהודה דורון: ידידיי מרשות האוכלוסין מכירים אותי טוב.
יהודה דורון: הגשנו הרבה בג"צים בנושא העסקת עובד זר שהעובד לא יכול לדרוש מנוחה וחופשות כמו ששוטר לא יכול.
יהודה דורון: זה עבר בבג"צ ואושר.
יהודה דורון: ולכן, הסכום שמקבל עובד זר, כולל בתוכו את ה-24 שעות, את כל הדברים.
יהודה דורון: יש לנו להלין על כל נושא התשלומים שהמדינה, שאתם פה בכנסת מחוקקים ורוצים להיות נחמדים עם העובד הזר, ומטילים עלינו פנסיה, וכל מיני מטלות.
אבתיסאם מראענה: אני לא מסכימה.
אבתיסאם מראענה: אני אמקד את הדיון.
אבתיסאם מראענה: תחזור למיקוד.
אבתיסאם מראענה: אנחנו לא נתחיל פה לנשל מהעובדים והעובדים הזרים את הזכויות שלהם.
אבתיסאם מראענה: תדבר על המצוקה של הסיעוד.
יהודה דורון: לא אמרתי לנשל את העובד הזר.
יהודה דורון: ההיפך, תנו לו כל דבר שהוא צריך.
אבתיסאם מראענה: אנחנו לא נותנים כרגע שום דבר, אנחנו גם לא לוקחות שום דבר.
אבתיסאם מראענה: דבר על המצוקה מבלי לקחת מהאחר.
אבתיסאם מראענה: בוא דבר על המצוקה שלכם.
אבתיסאם מראענה: זה מה שאני רוצה שאתה תתמקד בו.
יהודה דורון: יש הרבה נכים שמתקשים לעמוד בתשלומים לעובדים הזרים, והם לפעמים לא משלמים חופשות ולא משלמים את מה שצריך.
יהודה דורון: ולכן, העובד הזר שמגיע לתקופה שהוא צריך לעזוב, מגיש משפטים נגד הנכה עם "קו לעובד".
יהודה דורון: אני אומר לכם עכשיו, יש לי סכומים כאלה כרגע - 150 עד 200 אלף שקל לשלם לעובד הזר אחרי 15 שנה שהוא עובד אצלו, 12 שנה שהוא עובד אצלו, וכל המטלות שהוא לא שילם, נופל עליו.
יהודה דורון: אותו נכה לא יכול לעמוד בזה.
יהודה דורון: נכים מוכרים את הבתים כדי לשלם.
יהודה דורון: בבתי משפט לא עושים חשבון, הנכה חייב לשלם את השכר, את כל התנאים לעובד הזר.
אבתיסאם מראענה: למה התנאים של העובד הזר לא שולמו?
אבתיסאם מראענה: סליחה על השאלה.
יהודה דורון: כי אין לו את האמצעים.
יהודה דורון: אם אדם חי מ-3,700 שקל ומקבל רק 5,000 עבור החזקת המטפל, אותו דבר הזקן, אז מאיפה יהיה לו לשלם את כל התוספות?
אבתיסאם מראענה: נעלה את הסוגיה.
אבתיסאם מראענה: נמצאים פה מהביטוח הלאומי.
יהודה דורון: אני, למשל, מחפש עובד כבר הרבה זמן.
יהודה דורון: לא מצאתי עובדים פנויים.
יהודה דורון: מצאתי עובד שעובד 10 שנים, באתי וביקשתי לקחת אותו אליי.
יהודה דורון: לא, אתה לא יכול לקבל את העובד הזה.
יהודה דורון: אם היית נכה צעיר בנכות הקשה שלך היית יכול לקבל.
יהודה דורון: אבל היות ועברת את הגיל - אתה לא יכול לקבל.
יהודה דורון: פניתי לכמה גורמים במשרד, וקיבלתי את התשובה הזאת.
יהודה דורון: זאת אומרת, אדם שעבר את הגיל, לא יכול לקבל עובד שעבר את שנות העבודה שקבעו בחוק בתקנות.
יהודה דורון: אני בא ואומר, אני רוצה לקבל את אותו עובד.
יהודה דורון: אני רואה שהוא עובד טוב, רוצה לקחת אותו, לא יכול לקחת אותו.
יהודה דורון: היום אני נמצא בלי עובד.
יהודה דורון: הגשתי בקשה לקבל עובדת מחו"ל.
יהודה דורון: יש קורונה, אמרתי אני לא אביא כדי להדביק את הילד שלי.
יהודה דורון: לא רוצה להדביק אותו, אני לא לוקח מחו"ל, אני רוצה לקחת מהארץ.
יהודה דורון: דבר שני, יש תופעה שהעובדים הזרים ביום החופשי הולכים ונפגשים יחד, לא כולם מחוסנים.
יהודה דורון: יש נכים עם ניוון שרירים, עם מחלות מאוד קשות, נשימתיות, ואותם נכים פונים אליי ובוכים, אנחנו פוחדים שהוא ידביק אותנו, אנחנו נמות.
יהודה דורון: מה עושים עם הדברים האלה?
יהודה דורון: חבר'ה, תחשבו מה יעשה אותו נכה מסכן?
אבתיסאם מראענה: אני רוצה לקבל תגובה של משרד הבריאות.
צפי הלל  דיאמנט: אני אחות אחראית באגף הגריאטריה במשרד הבריאות.
צפי הלל  דיאמנט: יש הבדל מאוד בולט בין הסיעוד הביתי לסיעוד במוסדות.
צפי הלל  דיאמנט: הסיעוד במוסדות זה תהליך בעצם חדש, בעקבות החלטת ממשלה שהתקבלה, נחתמו הסכמים בילטרליים עם גיאוגרפיה ונפאל להבאת 2,500 עובדים זרים, 2,000 למוסדות הסיעוד, ו-500 למוסדות הרווחה.
צפי הלל  דיאמנט: התהליך נעשה בשיתוף נציגי המשרדים שנמצאים כאן ותודתי על כך, כי התהליך היה מהיר מאוד, הוא נעשה בזום כי לא יכולנו לנסוע בגלל מגפת הקורונה.
אבתיסאם מראענה: איזה תהליך בזום?
אבתיסאם מראענה: מה זה אומר מראיינים את העובדות והעובדים בזום?
צפי הלל  דיאמנט: תהליך חתימת ההסכמים, המשא ומתן.
צפי הלל  דיאמנט: המשא ומתן עם המדינות נעשה בשיתוף משרד החוץ שלא נמצאים כאן, אבל היה תהליך מאוד מזורז.
צפי הלל  דיאמנט: ראוי לציון ולהוקרה לכל מי שהשתתף בתהליך.
צפי הלל  דיאמנט: ההסכמים נחתמו.
צפי הלל  דיאמנט: גם בנפאל וגם בגיאורגיה יש כרגע תחלואה אדירה, הם מאוד מתקשים לגייס עובדים.
צפי הלל  דיאמנט: אני מבדילה לחלוטין בין העובדים שאמורים להגיע למוסדות הסיעוד, שזה תהליך חדש לחלוטין, לבין העובדים בסיעוד הביתי שזה נושא אחר שהוא לא בסמכות משרד הבריאות.
אבתיסאם מראענה: נחתמו ההסכמים הבילטרליים והתהליך היה מצוין, היה מאוד מהיר, והיה זום והכול טוב ויפה.
אבתיסאם מראענה: העובדים והעובדים הגיעו?
צפי הלל  דיאמנט: העובדות והעובדים לא הגיעו, כי כרגע במדינות המוצא יש תחלואה אדירה והם מתקשים לגייס עובדים.
אבתיסאם מראענה: את יכולה לספר מה תמונת המצב במוסדות?
צפי הלל  דיאמנט: במוסדות הסיעודיים יש לנו כ-260 עובדים סיעודיים במדינה, בהם אמורים לעבוד כ-9,000 עובדים.
צפי הלל  דיאמנט: אני יודעת שנציגי הארגונים טוענים שחסרים להם 6,000 עובדים, אבל זה לא משהו שאנחנו מוצאים בבקרות.
צפי הלל  דיאמנט: חסרים עובדים.
צפי הלל  דיאמנט: קשה לגייס עובדים.
צפי הלל  דיאמנט: זו עבודה שהיא שלא מוערכת ולא מתוגמלת מספיק.
צפי הלל  דיאמנט: לפי מה שאנחנו מוצאים בבקרות שלנו, החוסר של כ-2,500 עובדים, זה עדיין חוסר משמעותי מתוך 9,000.
יסמין פרידמן: ישראלים עובדים במוסדות?
צפי הלל  דיאמנט: מעטים.
צפי הלל  דיאמנט: מי שעובד בפועל במוסדות, ואת זה אנחנו רואים זה מעט ישראלים.
צפי הלל  דיאמנט: לא מעט, והמוסדות מסרבים לתת לנו את המידע הזה, אז אני לא יכולה לתת מספרים מדויקים.
צפי הלל  דיאמנט: כי הם טוענים שאם הם יספרו לנו על עובדים זרים חסרי מעמד שעובדים אצלם, יהיה איזשהו סוג של מלשינון, ואם ייקחו אותם, אז לא יהיה להם מי שיעבוד.
צפי הלל  דיאמנט: זה לא נכון, בגלל שרשות האוכלוסין וההגירה עובדים איתנו בשיתוף פעולה, והם מאוד משתדלים לבוא לקראתנו.
צפי הלל  דיאמנט: המהלך שהיה במהלך הקורונה כדי לא לאכוף, ראוי לציון ולתודה.
צפי הלל  דיאמנט: אבל חלק גדול מהעובדים שעובדים במוסדות הסיעודיים הם עובדים שהם חסרי מעמד שהם מוכנים לעבוד בעבודה הזאת.
אבתיסאם מראענה: אני לא מצליחה להבין למה לא מסדירים את המעמד שלהם?
אבתיסאם מראענה: אם האנשים כבר עובדים, למה לא מסדירים להם את המעמד?
אבתיסאם מראענה: למה זו סוגיה שהיא כל כך סבוכה, אני לא מצליחה להבין את זה.
עינבל משש: גברתי, יש כמה אוכלוסיות.
עינבל משש: חלק מהעובדים שעובדים במוסדות הסיעוד, אני מניחה לפי המידע שהוצג לנו, הם אותם אלו שהסתננו לישראל בעבר, אותם אפשר להעסיק, יש להם רישיון, והם מסוג ס2א/5, הוא מאפשר להם לעבוד, ואין שום בעיה כרגע להעסיק אותם, כמובן, בהתאם לחוק ועם כל הזכויות הנדרשות על-פי חוק.
עינבל משש: יש קבוצה של עובדים ששוהה פה באופן לא חוקי, ייתכן שהם מועסקים במוסדות סיעוד.
עינבל משש: אני רק אומר שאנחנו בשיח מתמיד ורציף עם ארגון בתי האבות, ועם כל הנציגים שלהם.
עינבל משש: יש כרגע גם מדיניות של אי אכיפה במוסדות הסיעוד שהיא בתוקף עד סוף ספטמבר, וכמובן שהיא תיבחן.
עינבל משש: ומועסקים כמובן יש בענף מוסדות הסיעוד.
עינבל משש: יש מכסה של עובדים פלסטינים.
אבתיסאם מראענה: אין לי ניסוחים משפטיים בשביל להגדיר את מה שאת בעצם מספרת.
אבתיסאם מראענה: אבל הסיפור שאת מספרת אותו, מתמונת המצב, בעצם מועסקים עובדים ועובדים במוסדות סיעוד שהם לא חוקיים במדינת ישראל, חלקם, לא כולם, המוסדות עצמם לא רוצים לדווח עליהם.
אבתיסאם מראענה: אני אציג איך שהתמונה מצטיירת לי כבן-אדם שנחשף לסוגיה הזאת.
אבתיסאם מראענה: בעצם, כל הזכויות שלהם כעובדים, אין להם שום זכויות.
אבתיסאם מראענה: איזה זכויות כשהוא עובד לא חוקי?
אבתיסאם מראענה: הוא לא חוקי, לא מדווח.
אבתיסאם מראענה: איזה זכויות יש לעובד הזה?
שיר לב רן: כל זכויות יחסי העבודה קיימות ללא קשר לשאלת החוקיות.
אבתיסאם מראענה: יש לו ביטוח בריאות?
אבתיסאם מראענה: הכול.
צפי הלל  דיאמנט: המעסיק מחויב לעשות לו ביטוח בריאות.
צפי הלל  דיאמנט: חברת הביטוח לא הולכת ובודקת את חוקיות ההימצאות של העובד.
צפי הלל  דיאמנט: אם המעסיק רוצה להעסיק עובד, הוא חייב לבטח אותו בביטוח בריאות – זו חובה שחלה עליו.
אבתיסאם מראענה: אז בעצם איך יכול להיות שאין לכם את הנתונים האלה?
אבתיסאם מראענה: הנתונים של אותו עובד לא חוקי, הוא נמצא במאגר של משרד הבריאות.
צפי הלל  דיאמנט: אנחנו לא יכולים לקבל נתונים על העובדים בגלל הייעוץ המשפטי שאנחנו קיבלנו.
צפי הלל  דיאמנט: אנחנו קיבלנו את הנתונים למשל על העובדים שצורכי חיסון.
צפי הלל  דיאמנט: אנחנו לא יכולים להשתמש בהם לצורכי בקרה ואכיפה בנתונים האלה.
יסמין פרידמן: ההיפך.
יסמין פרידמן: אני הייתי לוקחת את הנתונים האלה, הולכת למשרד הבריאות, אומרת - תסדירו להם את המעמד.
נעה בן שבת: משרד הבריאות ביקש את הנתונים בשביל לחסן את העובדים, ובשביל זה הוא קיבל את הנתונים.
נעה בן שבת: אבל הוא בעצם מנוע, בגלל שהוא קיבל אותם למטרה מסויימת, אז הוא לא יכול לעשות שימוש באותו מידע למטרות אחרות כדי לדעת כמה עובדים יש, מי העובדים.
אבתיסאם מראענה: רשות האוכלוסין לא יכולה לדרוש ממשרד הבריאות את הנתונים?
נעה בן שבת: אפילו משרד הבריאות עצמו, לצורכי בקרה שלו, כאילו יש איזה מחסום בגלל שהנתונים נמסרו לצורך החיסונים.
דינה דומיניץ: קיבלנו את הנתונים לצורכי חיסון, לצורכי מעקב תחלואה.
דינה דומיניץ: אנחנו לא יכולים להשתמש בנתונים האלה, למרות שהם קיימים אצלנו לצורכי בקרה ואכיפה.
נעה בן שבת: אתם לא יכולים לבקש את הנתונים לצורכי בקרה ואכיפה?
דינה דומיניץ: אנחנו יכולים לבקש, והתשובה שקיבלנו שאנחנו לא רשאים לקבל אותם.
אבתיסאם מראענה: לינא איתנו, ממשרד המשפטים.
אבתיסאם מראענה: את יכולה להסביר לנו את הסוגיה הזאת בבקשה?
לינא סאלם: לא.
לינא סאלם: זו סוגיה שלא עסקתי בה, אז היא לא הגיעה אליי בכלל.
לינא סאלם: אני רק יכולה בעצם להניח מה המענה שנקבל.
לינא סאלם: אבל ללא ספק, קודם כל, בנוגע לחברות ביטוח, אז כמובן מחברות פרטיות לא ניתן לקבל מהן את המידע.
לינא סאלם: אם זה בעצם מידע שעבר בין משרדי ממשלה, אז יש לבדוק בעצם את הנימוק שמלכתחילה המידע הזה ניתן.
לינא סאלם: ואם אני - - - נתונים, אז יש לבחון את הסוגיה הזאת מחדש.
לינא סאלם: אני בהחלט יכולה לבחון את זה, או לפחות לבדוק את זה.
לינא סאלם: אבל אני מבינה שהיועצת המשפטית מעודכנת.
נעה בן שבת: אני לא מעודכנת.
נעה בן שבת: אני רק מניחה שזה הנימוק, יש לו היגיון.
נעה בן שבת: אם המידע נמסר למטרה מסוימת, אז יכול להיות שאי-אפשר להעביר אותו.
לינא סאלם: אבל אני לא חושבת שזה בכלל שאלה של מידע.
לינא סאלם: הסוגיה פה היא לא סוגיה של מידע.
שושנה שטראוס: אני יכולה להגיד בגדול שאנחנו ביררנו – יש חובה לשלם למסתננים סכום פיקדון בגין פיצויי פיטורין בפנסיה שלו, זה תחת אחריותנו.
שושנה שטראוס: ראינו שיש מעסיקים שמעסיקים מסתננים שהם בתחום הסיעוד, במוסדות הסיעוד בין 1,500 ל-1,800.
שושנה שטראוס: בין המעסיקים שבאמת משלמים פיקדון כמו שצריך, יש בסביבות 1,800 מסתננים מועסקים בבתי אבות.
שושנה שטראוס: מלבד זאת, יש מכסה של עד 1,000 עובדים פלסטינים שאפשר להעסיק בבתי אבות, והמוסדות מעסיקים רק בסביבות 600.
שושנה שטראוס: אנחנו מתארים לעצמנו תיירים שנשארו שלא כדין, עובדי סיעוד שעברו לשם, כל מיני אנשים במעמד שהתחתנו עם ישראלים, במעמדים אחרים שלא כדין, אז יש להם עובדים שעובדים שם עכשיו.
שושנה שטראוס: צפי אומרת שאין ישראלים שכמעט מועסקים, היא מתכוונת אולי לכוח עזר, אבל יש אחיות ופיזיותרפיסטיות, מזכירות, רופאים.
שושנה שטראוס: יש הרבה ישראלים מועסקים בבתי אבות.
שושנה שטראוס: אנחנו מדברים רק על כוח עזר.
נעה בן שבת: אני רוצה לדעת, האם כשהם מבקשים לקבל את אותם עובדים מחוץ לארץ, אותם מוסדות, למה הם לא צריכים באותה הזדמנות להגיד מי כוח האדם שעובד אצלם ומה הוא?
נעה בן שבת: זאת אומרת, חלק מהבקשה להבאת עובדים צריכה להגיד מה הנתונים הקיימים אצל אותם מוסדות, ואז תקבלו מידע, כי אחרת אתם אומרים שאתם מאשרים להם להביא עובדים מחוץ לארץ בלי שיש לכם תמונה לעובדים המועסקים בישראל.
צפי הלל  דיאמנט: אז ייתכן זה יהיה חלק מהנוהל לקבלת עובד זר שזה יהיה הצהרה על העובדים הנוכחים.
צפי הלל  דיאמנט: אבל כרגע הנוהל הוא בתהליכי כתיבה, בהחלט נשקול להכניס את הסעיף הזה.
יסמין פרידמן: אני משתגעת.
יסמין פרידמן: סליחה.
אבתיסאם מראענה: סליחה, חברתי, תברכי על זה שדברים צפים וזה נהדר.
אבתיסאם מראענה: צריך יהיה לקחת את זה בטוב, כי אנחנו מאפשרות שהדבר ייצא החוצה.
יסמין פרידמן: אני מנסה להבין איך פותרים, כי זה נראה לי פשוט סוגיה.
יסמין פרידמן: יש 14,000 אנשים בלי אישור בארץ ובכל זאת ממשיכים להביא מבחוץ במקום להסדיר מעמד.
אלכס פרידמן: סליחה שאני מתפרץ, אני חייב לענות לך, סליחה שאני מתפרץ.
אלכס פרידמן: ישבתי בשקט.
אלכס פרידמן: חשוב להבין שזאת הבעיה הגדולה.
אבתיסאם מראענה: בבקשה, תציג את עצמך.
אלכס פרידמן: אני יושב-ראש "נכה לא חצי בן-אדם".
אלכס פרידמן: אני רוצה להסביר.
אלכס פרידמן: זאת הבעיה המרכזית של הנכים עם מוגבלות, וגם קשישים.
אלכס פרידמן: עובדים רובם אלה שלא חוקיים מעדיף לעבוד בחוץ בצורה לא חוקית, הם לא מחפשים לעבוד עם מטופלים.
אלכס פרידמן: בחוץ הם מרוויחים פי שתיים ולפעמים פי שלוש.
אלכס פרידמן: אני מכיר המון אנשים, כולל חברי כנסת שפשוט יש להם עוזרים בבית, אותם עובדים לא חוקיים מנקים בתים.
יסמין פרידמן: זאת אומרת, אתה אומר שאנשים מגיעים לכאן על מה שנקרא ויזה, כדי לעבוד פה בסיעוד.
יסמין פרידמן: אחרי כמה זמן נעלמים ועובדים במקצוע אחר.
אלכס פרידמן: למעשה, זה אפילו יותר גרוע.
אלכס פרידמן: אנחנו מדברים על 14,000 שאנחנו יודעים שהם לא מועסקים אבל יש גם קבוצה שאיכשהו מקבלת ויזה - - - רשומה אצל מטופל מסוים, וגם אותם אנשים עובדים בחוץ, לפעמים בסיוע של אנשים עם מוגבלות שפשוט מתחלקים בכסף, ולמעשה, המספר הרבה יותר גדול.
אלכס פרידמן: ולכן, זאת הבעיה הגדולה.
יסמין פרידמן: זאת אומרת, אם אני מבינה נכון, רוב ה-14,000 האנשים האלה, זה אנשים שהגיעו, היו צריכים להיות עם מוגבלים ופשוט נעלמו.
משה נקש: כל ה-14,000 הגיעו לסיעוד ביתי.
משה נקש: זה עובדים שנכנסו כעובדי סיעוד, והם עכשיו בסטטוס לא חוקי.
יסמין פרידמן: והם לא רוצים יותר לעבוד בסיעוד ביתי?
אלכס פרידמן: ברור שבתוכם יש קבוצה – אני אישית לאחרונה מעסיק אדם שבחוץ לא הצליח למצוא עבודה הרבה זמן.
אלכס פרידמן: ברור שיש גם כאלה.
אלכס פרידמן: אבל רוב האנשים הללו מעדיפים לעבוד בחוץ בצורה לא חוקית במסעדות, בניקיונות.
אלכס פרידמן: ועוד פעם, לא רק ה-14,000, יש יותר שעושים עבודה שחורה.
יסמין פרידמן: אבל מצד שני אם נמשיך להכניס, נמשיך, נמשיך, המספרים האלה יגדלו.
יסמין פרידמן: ה-14,000 האלה תוך 10 שנים יהיו 50,000.
משה נקש: בגלל זה אנחנו תמיד מנסים לווסת לאזן ולהכניס למי שבאמת רוצה, צריך להעסיק עובד זר, אנחנו מנסים לעזור לו, ולעשות כל מה שניתן כדי לאפשר לו להכניס עובדים זרים שיבואו לעבוד בסיעוד.
משה נקש: לכן עשינו - - - בילטרליים אם תרצי, עינבל יכולה להרחיב על זה, גם בענף הסיעוד שהמנגנון הוא שונה, שהעובדים יש להם מחוייבות יותר גדולה.
משה נקש: הם באו בהסכם של מדינה מול מדינה, זה מצב שהוא שונה ממה שהיה עד עכשיו.
אלכס פרידמן: אני התייחסתי לסוגיה הספציפית הזאת, אבל אם תרשי לי להרחיב.
אלכס פרידמן: הנושא של עובדים הזרים, הוא לא מהשנה האחרונה.
אלכס פרידמן: אם אני אתחיל למנות את כל הבעיות, אנחנו לא נסיים עד מחר.
אלכס פרידמן: האחד - הקושי בלמצוא עובדים שדיברנו על זה.
אלכס פרידמן: יהודה דיבר על הקושי הכלכלי.
אלכס פרידמן: נכה, ברמה הגבוהה ביותר מקבל היום תשואה של 5,300 שקלים, שתביני.
אלכס פרידמן: העלות בפועל הוא שכר מינימום.
אלכס פרידמן: מותר להוריד סכום מסוים כשלא מורידים עקב הקשיים בלמצוא עובד, ואז יש שבתות, שאנחנו מחויבים 360 שקלים כל שבת, פיצויים, חופשה.
אלכס פרידמן: פיצויים – יהודה דיבר על זה.
אלכס פרידמן: אחרי 10 שנים, אנחנו מגיעים לזה שאדם עם מוגבלות שמתקיים מקצבת נכות, צריך לשלם 50, 60, 70 אלף שקל.
אלכס פרידמן: העניין הזה הוא דבר שבנורמה.
אלכס פרידמן: מאיפה אדם אמור להביא את הסכום הזה?
אלכס פרידמן: כל הנושא הביורוקרטי למשל.
אלכס פרידמן: אנחנו רואים פה המון אנשים נהדרים, אבל יש פה את רשות האוכלוסין, יש פה את המשרד לשוויון חברתי, משרד הכלכלה, הכול איכשהו מפוזר פה ושם.
אלכס פרידמן: דיברנו פה על אישור עקרוני להיתר, למה צריך לעשות את זה.
אלכס פרידמן: אם אני מוכר בביטוח לאומי, למה אני צריך לפנות למשרד הפנים כדי להוציא היתר להעסקת עובד זר?
אלכס פרידמן: זה עולה כסף וצריך לחדש אותו, קודם, פעם בארבע שנים, אחר כך זה כל שנה.
משה נקש: בעבר, ההיתרים שלנו היו לשנה, צריך לשלם כל שנה אגרה, אחת הסיבות שהארכנו את תקופת ההיתרים לארבע שנים זה העניין הזה, אבל נכון, הרישיון של העובד צריך כל שנה.
אלכס פרידמן: זה הסעיף הבא, אני בדיוק בתהליך של רישום העובד שלי.
אלכס פרידמן: שילמתי עכשיו 175 שקלים, סכום שאני צריך לשלם אותו כל שנה, ועוד ועוד.
אלכס פרידמן: זה ביטוח בריאות.
אלכס פרידמן: זה לשכות פרטיות, תאגידים, ביטוח לאומי.
אלכס פרידמן: למה אם אני מקבל קצבה מביטוח לאומי, צריך לשלם לביטוח לאומי?
אלכס פרידמן: זה משהו שהוא בלתי נסבל.
אלכס פרידמן: אנחנו בארגון "נכה לא חצי בן אדם", ב-2018, התחלנו לעסוק בנושא.
אלכס פרידמן: קודם כל נתנו פתרון מיידי לנושא הכלכלי, אנחנו הכפלנו להם את הקצבה, וניתן מענקים במסגרת החוק הקרוב, זה הופך להיות קבוע.
אלכס פרידמן: יש גם ניסיון להרחיב את זה, ולתת קצבה כפולה למי שמעסיק שני מטפלים בפועל.
אלכס פרידמן: אבל המטרה העיקרית היא בעצם לעשות תוכנית שבה כל הרופאים פה יהיו מרוכזים בגוף אחד.
אלכס פרידמן: ונטל העסקה של העובד יירד מהאדם המוגבל בעצמו.
אבתיסאם מראענה: למי אתה מציע שהוא יעבור?
אלכס פרידמן: זה משהו שצריך לדון פה.
אלכס פרידמן: את יודעת שאני מברך על הוועדה הזאת.
אלכס פרידמן: ישבנו ויחד עם קבוצה של נכים קשים מאוד, בהובלתו של ברק שנמצא איתנו בזום, שהוביל את הנושא הזה.
אלכס פרידמן: מטעמנו גיבשנו תכנית שהיום עומדת על תשעה עמודים, היא מונחת לפניכם שמציפה את כל הבעיות שהצלחנו להעביר, בדגש על הסיעוד הביתי כמובן, כולל פתרונות מוצעים.
אלכס פרידמן: בכל אופן, אני דיברתי על הבעיות של המטופלים, גם המטפלים יש להם המון בעיות.
אלכס פרידמן: את בטח לא יודעת, גובים מהם עשרות אלפי דולרים בשביל להגיע לארץ.
אלכס פרידמן: יוצא מצב שבסוף מגיעים לפה עובדים שלא הכי ישרים, לא הכי טובים.
אלכס פרידמן: גם פה בארץ עושים קומבינות וכל מיני דברים ולא חסר.
אלכס פרידמן: ולכן, המטרה היא באמת להסדיר את כל הנושא הזה.
אלכס פרידמן: אני פונה לוועדה, אני סומך עליך, יושבת ראש הוועדה בנושא הזה.
אבתיסאם מראענה: אני סומכת עליך, יקירי.
אלכס פרידמן: אנחנו נעשה פה עבודה על מנת שגם למטפלים, גם למטופלים יהיה טוב, ויהיה הרבה יותר פשוט.
אלכס פרידמן: נשמח עם תתני זכות דיבור לברק.
אבתיסאם מראענה: העלית כאן שתי שאלות מהותיות שאני חושבת שאפשר לפנות אותן לזום לביטוח הלאומי.
אבתיסאם מראענה: בבקשה, ביטוח לאומי, מנהלת אגף.
אורנה זמיר: שלום, אני אורנה זמיר, אני מנהלת את אגף סיעוד בביטוח לאומי.
אורנה זמיר: הדברים שהעלה הדובר הם קשורים יותר לאלה שזכאים לשר"ם, והעולם הוא מאוד שונה בין שני המצבים.
אורנה זמיר: בשר"ם, האנשים מקבלים סכום של כסף, והם צריכים להסתדר איתו, או משתדלים להסתדר איתו כמיטב יכולתם.
אורנה זמיר: בסיעוד יש את העניין שאנחנו נותנים יחידות לפי רמת התפקוד.
אורנה זמיר: חלק מהזכאים יכולים להעסיק את העובד הזר בהעסקה מקבילה עם חברות סיעוד, חלק יכולים לקחת את הכול בגמלה בכסף.
אורנה זמיר: מבחינת המחסור בעובדים זרים, בשנה האחרונה של הקורונה, והבעיות שהיו בשנה האחרונה, גם בקרב הזכאים שלנו היו תלונות על מחסור בעובדים זרים.
אורנה זמיר: חלק מהם לקחו עובדים, כנראה שהם לא חוקיים, כי אין מה שנקרא ציוות.
אורנה זמיר: אנחנו טוענים עם רשות ההגירה באמצעות ממשקים שאנחנו יודעים שהעובד הזר רשום בתאגיד כדין, זה אומר שהוא שוהה בארץ כדין, ואז יש מה שנקרא ציוות.
אורנה זמיר: לאלה אנחנו בימים כתיקונם, מעבירים את הגמלה או באמצעות חברת הסיעוד ישירות לזכאי רק לאלה שיש להם ציוות.
אורנה זמיר: בשנה האחרונה של הקורונה, בגלל המדיניות של רשות ההגירה, לאפשר גם לאלה שאינם נמצאים בארץ כדין לעבוד, ולהיות אי האכיפה, אז אנחנו שילמנו גמלאות גם למי שלא היה בו ציוות ואנחנו נמשיך לעשות את זה לכל התקופה עכשיו שהם האריכו את השהות בארץ, זאת אומרת תקופת ההתארגנות.
אורנה זמיר: אחרי תקופת ההתארגנות, אנחנו חוששים שיהיו הרבה אנשים שלא הצליחו להתארגן במהלך התקופה הזאת ואנחנו לא יודעים מה יקרה אחרי זה, כי אחרי זה אנחנו לא נוכל לשלם למי שאין ציוות.
אורנה זמיר: הבעיות המרכזיות שיש לנו בנושא של עובדים זרים מעבר לשאלת המחסור, אלה שאלות שעולות בגלל העסקה המקבילה הזאת עם חברות הסיעוד, המשולש שהוא בעייתי – חברת הסיעוד, המשפחה והעובד הזר לא תמיד מביאה לדבירם טובים.
אורנה זמיר: בשר"ם זה לא קיים, הם מקבלים הכול בכסף.
אבתיסאם מראענה: תסבירי על המשולש הזה.
אורנה זמיר: בעצם, חוק סיעוד הוא לא נכתב עבור עובד זר, הוא נכתב עבור הזכאי שזקוק לעזרה.