GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דב חנין: מה יש לנו פה?
דב חנין: מה זה בעצם?
דב חנין: זה מין דרך של תיווך עוקפת תיווך?
דב חנין: לא ברורה גם הסוגיה הזו.
דב חנין: אני רוצה לסכם ולומר.
דב חנין: אני לא בא ממקום של שלילת התוכנית הזאת, אני חושב שזו תוכנית טובה.
דב חנין: יש בה דברים שצריכים תיקון, לא רק בפרטים אלא אולי גם בקונספט.
דב חנין: אני אומר את דעתי, אדוני.
<חיים חושן: התרשמתי שאף אחד מכם לא שולל את התוכנית.
דב חנין: מתוך המקום הזה של דווקא התייחסות חיובית לעובדה שאנחנו כמדינת ישראל יכולים להתייחס ולהכשיר אנשים בתחום החקלאות, אני רוצה לנצל את ההזדמנות של הדיון הזה ואת נוכחותו של חבר הכנסת לשעבר אבו וילן שהיה זה שחזר והעלה את הנושא הזה בהזדמנויות קודמות, וזורק לפתח כולנו את האתגר לא רק להתייחס לאנשים האלה כמשתלמים, אלא לקחת מתוך אלפי מבקשי המקלט שנמצאים אצלנו היום בישראל, כמו שענף החקלאות וחבר הכנסת לשעבר וילן חזר והציע בהזדמנויות שונות, לקחת אותם.
דב חנין: חלק מהם נמצאים היום מרוכזים בתל-אביב ובמקומות אחרים בלי תעסוקה, בלי עתיד ובלי פרספקטיבה ובלי שום יכולת להחזיר אותם לשום מקום.
דב חנין: קחו גם אותם, תציעו להם גם תוכנית הכשרה כזו עד שאפשר יהיה להחזיר אותם.
דב חנין: לא כמעמד קבוע בארץ, לא כשום דבר.
דב חנין: ואז תרוויחו בעתיד.
דב חנין: אני רואה שבין המשתלמים, למשל, אנחנו קיבלנו השנה עשרים משתלמים מדרום סודן - יפה מאוד.
דב חנין: יש גם דרום סודן, יש גם צפון סודן, יש גם אריתריאה.
דב חנין: יש כל מיני מדינות.
<חיים חושן: יושב פה השגריר לדרום סודן.
דב חנין: בסדר גמור, אני מברך אותו.
אבשלום וילן: מוסקוביץ יכול לענות לדב חנין.
מיכל רוזין: תיכף הם יענו ואני אחזור אליך, אבו.
<יעקב מוסקוביץ: אציג כמה נתונים.
<יעקב מוסקוביץ: לי קוראים יענקל'ה מוסקוביץ ואני מרמת הנגב.
<יעקב מוסקוביץ: יש לנו בפרויקט כ-500 סטודנטים.
מיכל רוזין: אתה מנהל מחקר ופיתוח המרכז לחקלאות מדברית - מו"פ הנגב?
<יעקב מוסקוביץ: אני מתנצל מראש שהתואר כל כך ארוך.
מיכל רוזין: אני רגילה לשמות ארוכים.
מיכל רוזין: אתה לא אומר אז אני אומרת.
<יעקב מוסקוביץ: אני עוסק בפיתוח ומחקר חקלאי ברמת הנגב כשאנחנו בעצם מנהלים את הפרויקט, הוא תחת חסותנו.
<יעקב מוסקוביץ: זה לא עסק פרטי, זה לא איזה ביזנס פרטי שאנחנו מנהלים.
<יעקב מוסקוביץ: ההיפך, המטרה שלנו, של הפרויקט הזה, היא מטרה נעלה.
<יעקב מוסקוביץ: אני חושב שצריך שתהיה ביקורת וטוב שיש ביקורת ויש תמיד מקום לשפר.
<יעקב מוסקוביץ: אבל לא צריך לשפוך את התינוק עם המים.
<יעקב מוסקוביץ: הפרויקט מספיק חשוב למדינת ישראל ולאזור שלנו, ובטח גם לאזורים אחרים, שצריך לשמור עליו, לפתח ולחזק אותו כי זה דבר בלתי רגיל.
<יעקב מוסקוביץ: הפרויקט הזה הוא win-win.
<יעקב מוסקוביץ: הוא הצלחה בלתי רגילה.
<יעקב מוסקוביץ: לכן, צריך שתהיה ביקורת.
מיכל רוזין: ולשאלות שעלו מחברי הכנסת?
<יעקב מוסקוביץ: יש לי, רשמתי אותן.
<יעקב מוסקוביץ: אני עונה.
<יעקב מוסקוביץ: לכן, זה חשוב מאוד.
<יעקב מוסקוביץ: סטודנט משלם שכר לימוד במשך השנה כולל כל ההוצאות – 8,000 שקל בשנה, כולל מע"מ.
<יעקב מוסקוביץ: זה מה שעולה, אני מוכן להראות לכם את הנתונים.
<יעקב מוסקוביץ: זה מה שמשלם סטודנט ברמת הנגב ללימודים – 8,000 שקל, כולל מע"מ.
<יעקב מוסקוביץ: למדינה יש 18% פה בתוך העסק הזה.
מיכל רוזין: כולל כרטיס הטיסה לארץ?
<יעקב מוסקוביץ: לא, תיכף אפרט.
<יעקב מוסקוביץ: זה מה שהסטודנט משלם כשהוא מקבל בתוך זה, החבילה שלו זה יום לימודים בשבוע אצלנו בבית-הספר.
<יעקב מוסקוביץ: יש לנו מכללה, כמו שנאמר.
מיכל רוזין: זה אותה מכללה?
<יעקב מוסקוביץ: לא, לא.
<יעקב מוסקוביץ: אני מרמת הנגב, לא מהערבה.
מיכל רוזין: איפה ממוקמת המכללה?
<יעקב מוסקוביץ: בכפר הנוער ניצנה על גבול מצרים, ממש 800 מטר מהגבול המצרי.
<יעקב מוסקוביץ: זה כפר הנוער ניצנה.
<יעקב מוסקוביץ: למי שלא יודע, זה הכפר שלובה אליאב הקים.
<יעקב מוסקוביץ: לובה אליאב בחזונו ראה להראות את התורה לעולם וכל מיני דברים כאלה כשהקמנו בזמנו את הפרויקט.
שמעון סולומון: גם הסוכנות היהודית, לא?
<יעקב מוסקוביץ: בתוך החבילה הזו מקבלים את הלימודים, מקבלים טיולים בכל רחבי הארץ.
<יעקב מוסקוביץ: חוץ מלימודי חקלאות אנחנו מלמדים גם על ארץ ישראל כי אנחנו רוצים להפוך אותם לשגרירים.
<יעקב מוסקוביץ: הם מגיעים לים המלח, לחיפה, לאילת, מגיעים לפרויקטים חקלאים מתקדמים.
<יעקב מוסקוביץ: אנחנו עושים להם סיורים בכל מיני רפתות, חוות, בכל הארץ ומלמדים אותם את הנושא הזה.
מיכל רוזין: מזרחי מתפתה להירשם.
<יעקב מוסקוביץ: אגב, פתחתנו מחלקה של ישראלים יוצאי צבא.
<יעקב מוסקוביץ: יש לנו היום חמישים חבר'ה ישראלים שעושים בדיוק את אותה שיטה – לומדים יום בשבוע אצלנו בפרויקט ועוסקים בחקלאות אצל החקלאים ולומדים מה שנקרא learning by doing.
<יעקב מוסקוביץ: תוך כדי עבודה אתה לומד את הפרויקט הזה.
מיכל רוזין: ימי עבודה, שכר, תשלום חקלאים.
<יעקב מוסקוביץ: סטודנט שמגיע לרמת הנגב משלם 1,200 דולר, כולל כרטיס טיסה להגיע למדינת ישראל.
<יעקב מוסקוביץ: זה מה שהוא משלם.
<יעקב מוסקוביץ: יש על זה פיקוח של שגרירויות ישראל במדינות שאנחנו מביאים אותם.
<יעקב מוסקוביץ: 1,200 דולר כולל כרטיס טיסה והכשרה בסיסית של כמה ימים אותה הם עוברים כשבהכשרה הזו מסבירים להם.
<יעקב מוסקוביץ: זה יותר הסבר על מדינת ישראל ומה הם עושים.
<יעקב מוסקוביץ: אין סטודנט שלא מגיע למדינת ישראל שהוא לא יודע לקראת מה הוא עומד.
<יעקב מוסקוביץ: מסבירים לו שם בשפה שלו למה הוא מצפה, כמה ימי עבודה.
<יעקב מוסקוביץ: אין סטודנט שלא מגיע למדינת ישראל והוא לא יודע לקראת מה הוא הולך - גם האנשים שלנו וגם השגרירויות.
<יעקב מוסקוביץ: לגבי הגיוס – לנו יש ברמת הנגב הסכמים עם אוניברסיטאות, הסכמים חתומים, שהשגרירים היו איתנו בחתימת ההסכמים, היו שותפים איתנו בניסוח של ההסכמים האלה, שההכשרה, ה-learning by doing שעושים ברמת הנגב הוא חלק מהתואר שלהם שהם מקבלים אותם שם.
<יעקב מוסקוביץ: זאת אומרת, 11 חודש שהם נמצאים פה זה נחשב להם כלימודים, כבתואר.
מיכל רוזין: אני מצטערת שאני מזרזת אותך אבל הדברים נאמרו.
מיכל רוזין: נשאלו פה שאלות ואתם לא עונים לשאלות הבסיסיות שעד עכשיו לא קיבלנו תשובה.
מיכל רוזין: אנחנו שומעים את אותם דברים.
<יעקב מוסקוביץ: נתתי לך את הסכומים.
<יעקב מוסקוביץ: נתתי 1,200 דולר עולה להגיע.
מיכל רוזין: שאל חבר כנסת חנין כמה משלם חקלאי ומדוע הוא צריך לשלם על כך.
מיכל רוזין: על זה שאלנו.
מיכל רוזין: אם זה משתלמים מדוע נכנס פה תשלום של החקלאי לקבל אליו משתלם?
מיכל רוזין: הרי הוא בעצם מעניק מטובו, נותן או את ההזדמנות לעבוד אצלו וללמוד ממנו.
מיכל רוזין: מדוע הוא משלם עליו?
מיכל רוזין: איך נעשית חלוקת המכסות האלה בין החקלאים?
מיכל רוזין: איך אתם קובעים מי חקלאי שיקבל ומי לא?
מיכל רוזין: איזה הכשרה עוברים החקלאים שהופכים להיות מנחים ומנטורים?
מיכל רוזין: על השאלות האלה אתם לא נותנים תשובות, על עניין של שכר מינימום, על עניין של ימים ושעות עבודה.
מיכל רוזין: אנחנו שואלים את השאלות האלו שוב ושוב, אני נותנת לכם זמן ארוך לדבר, זמננו מתקצר, בואו תענו תשובות.
<יעקב מוסקוביץ: נענה.
<יעקב מוסקוביץ: אז אמרנו – השכר הוא שכר מינימום עם כל ההפרשות.
<נועה שאואר: אבל זה משתנה בין תוכנית לתוכנית.
<יעקב מוסקוביץ: שכר המינימום לא משתנה.
מיכל רוזין: אני מוכנה לשמוע, אבל אתה שוב חוזר על דברים שחבריך כבר אמרו.
מיכל רוזין: זה דברים חשובים, אבל אנחנו רוצים לקבל תשובות.
מיכל רוזין: נשאלו פה שאלות על-ידי חברי הכנסת ואתם צריכים לתת לנו תשובות.
<ירון תמיר: גברתי היושבת-ראש, אני אגיב על זה בתגובה שלי.
<יעקב מוסקוביץ: בואו נענה.
<יעקב מוסקוביץ: בוא נשמע שאלות ונענה.
מיכל רוזין: כל אחד אומר: השני יענה על זה.
משה מזרחי: אתה שם לב איך נהיה הדיון?
משה מזרחי: הוא יענה לזה, הוא יענה, הוא יענה.
<יעקב מוסקוביץ: אני מציע - בוא נעשה שאלה ותשובה.
מיכל רוזין: רוצה חברך לענות.
מיכל רוזין: אני תן ליענקל'ה לסיים.
מיכל רוזין: אבל אני מבקשת לסיים כי באמת זמננו קצר ואנחנו רוצים להגיע לתשובות.
<יעקב מוסקוביץ: קודם כל, אנחנו לוקחים משוב.
<יעקב מוסקוביץ: יש לנו משוב – נשאלה השאלה.
מיכל רוזין: כתוב?
<יעקב מוסקוביץ: כתוב, אנחנו מקבלים בכתב.
<יעקב מוסקוביץ: יותר מזה, מנהל הפרויקט, כולל אני והמראיינים בשטח, מזמנים את החקלאי ואנחנו יושבים איתו עם המשוב.
<יעקב מוסקוביץ: אנחנו מראים לו: למה זה לא עשית?
<יעקב מוסקוביץ: למה זה?
<יעקב מוסקוביץ: אם לא תעשה את זה לא תקבל את זה.
מיכל רוזין: איזה הכשרה מקבלים החקלאים להיות מנטורים או מנחים של תוכנית ואיך מחולקת להם ההקצבה של כמה סטודנטים הם יקבלו?
מיכל רוזין: אלו שתי שאלות מאוד פשוטות.
<יעקב מוסקוביץ: נורא פשוט.
<יעקב מוסקוביץ: כל חקלאי המקסימום שהוא יכול לקבל למשק שלו זה שמונה סטודנטים.
<יעקב מוסקוביץ: המקסימום שאנחנו יכולים לתת זה בהתאם לאישור של הוועדה.
<יעקב מוסקוביץ: יש כאלה שיש להם שניים או שלושה.
<יעקב מוסקוביץ: זה הכול לפי היכולת שהוא יכול לקבל.
<יעקב מוסקוביץ: אבל זה המקסימום שמקבל סטודנט אצלנו ברמת הנגב, הוא לא יכול לקבל יותר.
<יעקב מוסקוביץ: יתרה מזו, רשות האכיפה מגיעה אלינו כמה פעמים בשנה ועושה עלינו פיקוח.
מיכל רוזין: לפני הפיקוח, איך נקבע איזה חקלאי מקבל ואיזה לא, ואיזה תוכנית הכשרה, אם בכלל, עובר אותו חקלאי על מנת לקבל אליו סטודנטים?
מיכל רוזין: שתי שאלות מאוד פשוטות.
משה מזרחי: האם הסטודנט כאשר הוא הולך לחקלאי הוא בעצמו קוטף את הגזר או את האבוקדו או לומד איך קוטפים גזר ואבוקדו?
משה מזרחי: נורא פשוט.
<יעקב מוסקוביץ: גם וגם.
<ירון תמיר: שמי ירון תמיר ואני מנהל המרכז בגרנות, אגרוסטדיס, לימודי חקלאות.
משה מזרחי: האם אגרוסטדיס היא חברה?
<ירון תמיר: כן.
<ירון תמיר: אנחנו גוף תחת גרנות שהוא קואופרטיב חקלאי בבעלות 44 קיבוצים ומושבים.
<ירון תמיר: לפני שאנחנו מתחילים אני רק רוצה להראות לכם שהיום בבוקר התפרסמה כתבה בעיתון באוגנדה.
<ירון תמיר: בישראל אנחנו מקבלים כתבות שליליות אבל בחו"ל בדרך חיוביות.
<ירון תמיר: נשיא אוגנדה פגש את הסטודנטים שלנו שאמורים לצאת עכשיו יוצאים לישראל, זו מסורת שממשיכה.
<ירון תמיר: אני אעביר את זה בשמחה.
<ירון תמיר: אני רק רוצה להבהיר כמה דברים.
מיכל רוזין: אתה הולך לענות לנו על השאלות או שאתה הולך לתת לנו נאום כללי?
<ירון תמיר: אני מבטיח שאני הולך לענות על כל שאלות שיישאלו ואני מאמין שיש לי תשובות.
מיכל רוזין: אנחנו כבר שאלנו, לא קיבלנו תשובות.
<ירון תמיר: אתם צריכים להבין את הקונספט של התוכנית.
<ירון תמיר: הקונספט אומר שאנחנו לא מחליפים אוניברסיטה.
<ירון תמיר: אנחנו ערך מוסף לאוניברסיטה.
<ירון תמיר: באוניברסיטה האגרונומים לומדים שפה.
<ירון תמיר: אגב, לימודי החקלאות בישראל ושם הם די דומים.
<ירון תמיר: הקרקע היא אותה קרקע, המים הם אותם מים, הצמח הוא אותו צמח.
<ירון תמיר: לעומת זאת, כשאתה יורד פה לשטח כשאנחנו מדינה כמעט ללא קרקע וללא מים אתה רואה חקלאות מאוד מתקדמת ש-2% מהאוכלוסייה עושים, כשאתה מגיע לשם אתה רואה 80% מהאוכלוסייה עם הרבה קרקע ומים ולא קורה עם זה שום דבר.
<ירון תמיר: המטרה שלנו היא לקחת את הסטודנט ולשאוב אותו מהעולם שהוא נמצא בו, לשים אותו פה ולחשוף אותו לחקלאות מודרנית.
מיכל רוזין: אני חייבת להפסיק אותך.
מיכל רוזין: סליחה, די מספיק עם הקדמות.
מיכל רוזין: הבנו את חשיבות התוכנית, הבנו.
מיכל רוזין: רצית את זכות הדיבור כדי לענות על שאלות.
מיכל רוזין: להפסיק לתת לנו למה התוכנית חשובה.
מיכל רוזין: אנחנו ביססנו את העניין הזה.
מיכל רוזין: עם תחילת הישיבה נתתי פה לכל אחד לנאום את הנאום שלו, כולל עם נשיא אוגנדה שיש לי מה להגיד על נשיא אוגנדה ועל שמירתו על זכויות אדם.
מיכל רוזין: עזוב את אוגנדה, דבר איתי על ישראל וכיצד נשמרות זכויות העובדים שאינם עובדים פה ותענה על השאלות.
מיכל רוזין: אתה לא יכול, תכדרר למישהו אחר כי בינתיים כדררתם.
<ירון תמיר: ראשית, אני אומר קבל עם ועדה, החבר'ה האלה – חוק שעות עבודה ומנוחה, בכל אופן בתוכנית שלנו, מבוצע כהלכתו.
דב חנין: לא עובדים 12 שעות.
<ירון תמיר: ברשותך.
<ירון תמיר: יש לנו עשרים אנשי צוות שמטרתם היא אחת – לגשת לסטודנטים במשקים.
<ירון תמיר: מוגדר אצלנו שכל סטודנט פוגש איש צוות פעמיים בשבוע, פעם בקמפוס ופעם בשטח.
<ירון תמיר: איש צוות שלנו מגיע, יש שאלון שלם שהוא ממלא בכל פעם שהוא מגיע, כולל הרבה מאוד מרכיבים: מרכיבי שכר, מרכיבי מגורים, האם זה ראוי, לא ראוי, איך – כל דבר, מהדברים הקטנים ביותר ועד הדברים הגדולים ביותר.
<ירון תמיר: אגב, אנחנו מעסיקים מפקח לשעבר של התמ"ת שתפקידו של המפקח הזה לעשות לנו ביקורות חיצוניות.
מיכל רוזין: אתה שוב מדבר איתי על פיקוח ואכיפה.
<ירון תמיר: את שאלת.
מיכל רוזין: אני שאלתי קודם כל על הבסיס.
מיכל רוזין: אתם לא עונים לי.
מיכל רוזין: שאלתי שלוש שאלות נורא ברורות, ואולי אפנה לאבו והוא יענה לי: מדוע נלקח כסף מהחקלאים, כמה כסף נגבה מהחקלאים, מדוע הם משלמים על כך אם זה השתלמות שהם עושים לאותם סטודנטים?
<יעקב מוסקוביץ: אנחנו לא גובים כסף מהחקלאים.
<קריאה: אתה לא, אנחנו גובים.
מיכל רוזין: אבל אתם כן גובים.
מיכל רוזין: אז במקום לענות לי על זה אתה עונה לי על פיקוח ואכיפה.
<ירון תמיר: את שאלת גם על זה.
מיכל רוזין: שאלתי אותך שלוש מאוד ברורות.
מיכל רוזין: ענית על חוק שעות עבודה ומנוחה, עכשיו תענה לי בבקשה על הנושא של הגבייה מהחקלאים של הסכום ומדוע.
מיכל רוזין: כולכם יכולים להגיד איך עושים הכשרה לאותם חקלאים.
מיכל רוזין: איך עושים הכשרה לאותם חקלאים שהם אמורים להיות מנטורים?
מיכל רוזין: אני יודעת שכאשר יש לך באוניברסיטה מנטור או מנחה הוא נבחר בקפידה.
מיכל רוזין: לא כל אחד יכול להיות מנחה לעבודת גמר או לעבודת דוקטורט.
<ירון תמיר: אני מסכים איתך במאת האחוזים.
<ירון תמיר: נסיים בחוק שעות עבודה ומנוחה.
<ירון תמיר: אני רוצה לציין פה שהיו מקרים שגילינו שלא שילמו שכר מינימום ותבענו אותם לדין ואף ניצחנו בבית משפט.
<ירון תמיר: זאת אומרת, עם כל הכבוד לקו לעובד גם אנחנו יודעים לעשות את זה.
מיכל רוזין: זה האינטרס שלכם.
<ירון תמיר: נכון.
<ירון תמיר: אני יכול לגלות לך שלפני שבוע עזבו שני סטודנטים כשהחקלאי פשט רגל ואנחנו שילמנו את שכרם לפני שהם יצאו מהארץ.
<ירון תמיר: לדעתי, לא נקבל בכלל את הכסף הזה בחזרה.
<ירון תמיר: אבל לנו מאוד חשוב שהם יצאו מפה מרוצים.
<ירון תמיר: אפרופו לשאלתך לגבי משובים – הם עושים.
<ירון תמיר: כל סטודנט מקבל אצלנו מחשב נייד.
<ירון תמיר: עם נחיתתו המחשב הנייד הזה מתחבר למערכת הממוחשבת שלנו.
<ירון תמיר: יש לנו מודל.
<נועה שאואר: כמה הוא משלם על המחשב?
<ירון תמיר: הוא לא משלם בנוסף, זה כלול בשכר הלימוד.
<נועה שאואר: משלם מעל חמש מאות שקל.
<ירון תמיר: הוא לא משלם.
<ירון תמיר: אני מוכן לשלם כפול שש.
<ירון תמיר: יקירתי, הוא לא משלם.
<ירון תמיר: אני אומר את זה פה בוועדה בכנסת, הוא לא משלם.
שמעון סולומון: אני חייב להגיד משהו.
שמעון סולומון: נציגי קו לעובד, אני מבקש מכם להיות מחוברים בשטח.
שמעון סולומון: תבקרו שם ותראו.
מיכל רוזין: הם היו.
<קריאות: הם לא היו.
<נועה שאואר: אין לי שום בעיה להראות החזרי נסיעות על כמהין, על כפר ויתקין, על - - -
מיכל רוזין: הם באו עם עובדות, הם בדקו דברים.
מיכל רוזין: הן לא באות עם איזשהן השערות.
<ירון תמיר: לא.
<ירון תמיר: עם כל הכבוד, זה לא עובדות.
<ירון תמיר: - - - בחיים הם לא פנו אלינו.
<ירון תמיר: הם מקבלים מחשב נייד שחוזר איתם למדינתם, הוא שלהם.
<ירון תמיר: המטרה היא שאחר כך אם הם יורדים לשטח והם מוצאים בעיה שהם לא יודעים להתמודד איתה הם יהיו בקשר עם המרצה שלהם, עם המנטור שלהם בישראל על מנת לפתור.
משה מזרחי: לגבי המחשב – הבנו.
משה מזרחי: משוב, משוב.
<ירון תמיר: משוב – יש לנו מערכת מודל כמו לאוניברסיטת תל-אביב או כמו ל-MIT.
<ירון תמיר: במודל הזאת יש המון תכנים.
<ירון תמיר: אגב, כל סטודנט שמסיים את יום הלימודים שלו מגיע לביתו ושם נפתחות לו הרבה מאוד מטלות שהוא צריך לעשות.
<ירון תמיר: יש פה ממד אקדמי מאוד רחב.
<ירון תמיר: לא נתתם לזה התייחסות.
מיכל רוזין: מה ההכשרה שהחקלאים מקבלים להיות מנחים?
<ירון תמיר: יש לנו אגרונומים שעובדים אצלנו במשרה מלאה.
<ירון תמיר: אני חושב שאנחנו המעסיק הגדול ביותר במדינת ישראל של אגרונומים.
<ירון תמיר: לנו יש אגרונומים שהתפקיד שלהם הוא אחד - לרדת לשטח, ואני חושב שזה עונה הכי טוב לשאלתך, לפגוש את החקלאי בשטח, לשבת עם הסטודנטים בזמן השהייה במשק בשעות העבודה, מה שאתם קוראים.
<ירון תמיר: הם יושבים עם הסטודנט, עם החקלאי.
<ירון תמיר: מחברים את החומר התיאורטי שנלמד בכיתה למה שקורה בשטח.
<ירון תמיר: אני אומר, אגרונומים במשרה מלאה שחונכים גם את החקלאי.
מיכל רוזין: איך נבחרים החקלאים?
מיכל רוזין: זה קודם לזה שהם אחר כך מקבלים ליווי.
<ירון תמיר: אני עונה תשובה מאוד ברורה.
<ירון תמיר: אגב, רוב החבר'ה שלנו שעובדים הן אגרונומיות.
<ירון תמיר: אותם אגרונומים, אגרונומיות, באים ויושבים עם החקלאי, פורטים מא' ועד ת' את כל הפעולות שנעשות במשק.
<ירון תמיר: קרי, אם הוא מגדל אבוקדו הם יושבים ואומרים איך מתכננים את המטע החדש, איך פורסים את ההשקיה, איך נוטעים, את כל הפעולות מא' ועד ת'.
משה מזרחי: 11 חודשים הוא באבוקדו?
<ירון תמיר: זה תלוי, זה כבר נושא מורכב.
משה מזרחי: 11 חודשים הוא לומד אבוקדו?
<ירון תמיר: כן, לפעמים כן.
<ירון תמיר: יש הרבה מקרים שכן.
<ירון תמיר: אתן לכם דוגמה שזה טוב לשאלתו קודם של חבר הכנסת סולומון – חוף השנהב.
<ירון תמיר: אחרי שפנו אלינו מחוף השנהב והציגו בעיות מאוד קונקרטיות אנחנו גילינו שאבוקדו מאוד דומה לגידולי - - - קרקע, הוא הגידול המרכזי של חוף השנהב.
<ירון תמיר: אנחנו באנו ועשינו תוכנית מיוחדת לחבר'ה האלה.
<ירון תמיר: החבר'ה האלה חוזרים עכשיו.
<ירון תמיר: הם הולכים לעבוד במרס שהוא היצרן השוקולד השני בגודלו בעולם, להדריך חקלאים מקומיים איך להגדיל את תפוקת הקקאו שלהם בשדות.
מיכל רוזין: נחזור לשאלה הבסיסית, ואבו אולי אתה רוצה לעזור להם בעניין הזה כי אני לא קיבלתי תשובה איך החקלאים נבחרים ומדוע חלקם משלמים ומדוע חלקם לא, ולפי מה זה נקבע ולשם מה הם משלמים - שאלה נורא פשוטה.
מיכל רוזין: חיכיתי עשר דקות על השעון, לא נתת לי תשובות.
<ירון תמיר: אני עניתי לך על שלוש שאלות, אני מוכן ואני מבקש לענות גם על זה.
מיכל רוזין: אבל על זה משום מה התחמקת מלענות.
<ירון תמיר: לא התחמקתי, לא נתת לי.
מיכל רוזין: אני מחכה לתשובה הזו.
מיכל רוזין: שאלתי את השאלה הזו שלוש פעמים ואני חושבת שזה כבר עובר כל גבול.
<ירון תמיר: החקלאי משלם השתתפות חודשית של 490 שקל לחודש השתתפות בתוכנית.
<ירון תמיר: אנחנו משקיעים במבנים.
<ירון תמיר: המבנים הם מטורפים, אנחנו בונים.
<ירון תמיר: לכו תראו את כל הקמפוסים שלנו ואת כל התנאים הסביבתיים שאנחנו נותנים.
<ירון תמיר: אנחנו נותנים טיולים בארץ, אנחנו נותנים הרבה מאוד דברים מסביב.
<ירון תמיר: החקלאי משתתף היות ואי-אפשר להחיל הכול על הסטודנט.
<ירון תמיר: אני חייב לומר פה משהו כתפיסה שלנו.
מיכל רוזין: החקלאי משלם לו שכר מינימום.
מיכל רוזין: מדוע הוא צריך לשלם בנוסף ואיזה אינטרס יש לו לשלם למשתלם חוץ מציונות מדהימה מאשר לעובד זר שהוא יקבל, חוץ מאשר הגדלת המכסה?
מיכל רוזין: לכן, אני מנסה להגיע איתך לעומק הדברים.
מיכל רוזין: מדוע הוא צריך לשלם ולמה אצלו לא משלמים?
<ירון תמיר: אתן לך דוגמה מאוד טובה.
<ירון תמיר: כל החבר'ה שלנו בתוכנית, ללא יוצא מהכלל - - -
מיכל רוזין: כי אתם מרכז הארץ אז הסיכוי שהם יקבלו עובדים הוא פחות.
<ירון תמיר: כל החבר'ה שלנו הם אגרונומים נקודה, למעט סטודנטים - - -
מיכל רוזין: חבר'ה, אתם יכולים "למרוח" אותנו מהיום עד מחר.
מיכל רוזין: העובדות ידועות לנו, אנחנו עוסקים בנושא עובדים זרים בחקלאות כבר שנה וחצי.
מיכל רוזין: אין ספק שיש פה הגדלת מכסה ולכן אתה בא לחקלאים במרכז הארץ ואתה אומר להם: אתם רוצים עוד עובדים?
מיכל רוזין: הדרך שלכם זה לשלם על המשתלמים מאשר בערבה ששם יש להם מספיק מכסה והם לא צריכים לשלם גם על משתלמים – אולי.
מיכל רוזין: אבו סליחה, אני חושבת שאתה צריך להיות בעניין הזה בצד שלי.
מיכל רוזין: הרי החקלאי ממילא צריך לשלם משכורות אז למה הוא צריך לשלם גם על תוכנית?
מיכל רוזין: הוא גם משלם על עובד שעובד יום פחות בשבוע והוא גם צריך לשלם תוספת לתוכנית.
מיכל רוזין: בוא תגיד לי מדוע.
שמעון סולומון: גברתי היושבת-ראש, מחכה לי קבוצה ואני חייב לצאת.
שמעון סולומון: אני מבקש להגיד ממש בשנייה מה אני חושב כדי שאוכל לצאת.
מיכל רוזין: אנחנו ממש חמש דקות לסיום הדיון.
מיכל רוזין: אני רוצה שהוא יעמוד על התשובות האלה ואז נסכם, בסדר?
שמעון סולומון: אוקיי.
<ירון תמיר: התוכנית הזו מרכיבה הרבה מאוד נושאים.
<ירון תמיר: המטרה שלנו היא אחת – להשית כמה שפחות על הסטודנט.
<ירון תמיר: כמו שאתם אומרים, הסטודנט הוא זה שדרוש פה הגנה.
<ירון תמיר: לחקלאי יש בחירה.
<ירון תמיר: עם כל הכבוד, החקלאי בארצו נמצא, איש עסקים שיודע לקיים את הבחירות שלו.
<ירון תמיר: אנחנו משתדלים כמה שיותר דווקא להעביר לכיוונו של החקלאי ולא לסטודנט.
<ירון תמיר: אתם צריכים להבין, עם כל הכבוד, אתה לא יכול.
<ירון תמיר: אנחנו הרי לא גוף מתוקצב על-יד אף אחד.
<ירון תמיר: אתה לא יכול לקיים ב - - -
מיכל רוזין: אני מצטערת, אני לא מקבלת תשובה.
מיכל רוזין: אתה לא נותן תשובה.
אבשלום וילן: האם אפשר רשות דיבור?
אבשלום וילן: כל העניין הזה מתנהל לא טוב.
אבשלום וילן: אני רוצה להתחבר למה שאמר חבר הכנסת דב חנין.
אבשלום וילן: במקום לשפר מחפשים פה כל הזמן דם רע.
אבשלום וילן: אני כמזכ"ל התאחדות חקלאי ישראל מעדיף שיהיו פה 15,000 סטודנטים ו-13,000 עובדים זרים כי לסטודנטים יש ערך מוסף משמעותי מאוד שאין לעובדים הזרים.
אבשלום וילן: זה נכון, מה הפחד להגיד את זה?
אבשלום וילן: ממשלת ישראל החליטה להוריד את כמות העובדים הזרים.
אבשלום וילן: היתה תוכנית סטודנטים קודם, עכשיו הם עלו מ-1,500 ל-3,000.
אבשלום וילן: מיכל, בכל הכבוד, המספרים עדיין לא עוברים את ה-10%, 12%.
מיכל רוזין: 16%.
מיכל רוזין: ברגע זה עשו לי חישוב מדויק כי אתה ביקשת – 16% מתוך כל העובדים בחקלאות.
מיכל רוזין: זה אחוז גבוה מאוד.
מיכל רוזין: תיכף אגיד לך בדיוק את כל החישובים, אני יודעת ש- - -
אבשלום וילן: לדעתי, זה צריך להיות יותר מסיבה מאוד פשוטה – כי יש פה ערך מוסף.
אבשלום וילן: מדינת ישראל יודעת למכור נשק בעולם.
אבשלום וילן: בצדק הערת על אוגנדה בתחום זכויות אדם.
אבשלום וילן: אבל אני ישבתי עם המנכ"ל של סורוס שעבדו בשמונה מדינות באפריקה עם בעיות רעב נוראיות.
אבשלום וילן: שפכו ים של מיליארדים של דולרים ותוצאה – אפס.
אבשלום וילן: היחידים כמעט בעולם שמצליחים, וכל מה שאתם לא מבינים בכלל כי אתם עוסקים בראייה הצרה בלבד של העובדים הזרים זה את הערך המוסף לא למדינות עולם שני ושלישי.
אבשלום וילן: באוסטרליה פעם אמרו:
אבשלום וילן: אנחנו מוכרחים את הידע החקלאי של החקלאים הישראליים כי באות כל חברות ההשקיה שלכם שמוכרות את ציוד ההשקיה המתקדם בכל העולם, אבל החקלאים שלנו לא יודעים אחרי זה להפעיל את זה ואנחנו רוצים, תסדר לנו מהערבה.
<קריאה: אז למה אין סטודנטים אוסטרלים?
<איריס מעיין: גם עובד זר שחוזר מישראל לארצו אחרי שהוא עבד כאן חמש שנים יודע איך עובדים עם הצנרת של ישראל ועם הצנרת של הערבה ועם החממות.
אבשלום וילן: תסלחי לי, בכל הכבוד הראוי, את טועה.
אבשלום וילן: התוכנית הזאת – כאשר באים אנשים ולומדים אגרונומיה והם עובדים פה 11 חודש, יש פה זהות אינטרסים.
אבשלום וילן: זה טוב לחקלאים וזה טוב לסטודנטים.
מיכל רוזין: השאלה היא למה יש חקלאים שמשלמים ויש חקלאים שלא משלמים מבחינת שוויון בין החקלאים?
אבשלום וילן: מיכל, תבדילי בין שני דברים.
אבשלום וילן: תבדלי לאורך כל הדרך, לא חמישה ועשרה פרטים מעניינים אותי.
אבשלום וילן: אם התוכנית לא עובדת בסדר, נא לשבת עם מתכנני התוכנית שיפקחו.
אבשלום וילן: ראשית, החקלאים צריכים לשלם.
אבשלום וילן: שנית, הם לא צריכים לשלם את המס ואני לא רוצה לפתוח את זה, ולא במקרה, משום שאני חתמתי על התוכנית ואמרתי: אני הולך להורדת מספר העובדים, לא חשוב הסטודנטים, בואו תוריד את המס במקביל כי זה הרי מס שלילי, זה מס גולגולת שלילי.
מיכל רוזין: אנחנו פועלים בעניין הזה להוריד את מס המעסיקים.
אבשלום וילן: יש שרי אוצר לדורותיהם שאומרים: תסבירו לי למה שנוותר על 140 מיליון שקל - לא רוצים.
אבשלום וילן: זה התשובות שקיבלתי משרי אוצר אחד אחרי השני – לא אינטליגנטים שהם לא מבינים.
אבשלום וילן: לא רוצים לוותר.
אבשלום וילן: עזבי, נסגור את הסוגריים.
אבשלום וילן: זה לא הדיון.
אבשלום וילן: הדיון היום הוא האם בסופו של דבר תוכנית הסטודנטים תורמת לסטודנטים.
אבשלום וילן: אני חושב שחד-משמעית כן.
אבשלום וילן: זו תרומה, אחת היחידות שאני מכיר, שמדינת ישראל עושה גם משהו אוניברסלי מעבר לעצמה.
אבשלום וילן: תאמיני לי, לא מעניין אותי ה-benefit הפוליטי.
אבשלום וילן: אני לא מדבר עכשיו כאיש משרד חוץ, מעניין אותי ה- benefitהאנושי.
אבשלום וילן: אני חושב שיש לנו פה באמת יתרונות מאוד גדולות במדבור, במים, ובידע המעשי הזה, כמו שאמר חבר הכנסת סולומון.
אבשלום וילן: ככל שהידע יופץ בעולם במשבר מזון עולמי שיש, הוא טוב על-פי כל קנה מידה.
אבשלום וילן: כל הבעיות הספציפיות חייבות טיפול נקודתי.
אבשלום וילן: לקו עובד יש מקרים?
אבשלום וילן: תיגשו לסיורים, תראו, תציגו.
אבשלום וילן: אין פה מה להסתיר שום דבר.
אבשלום וילן: טפלו בדברים האלה.
אבשלום וילן: אני לא רואה פה.
אבשלום וילן: ההתנגשות הזאת מיותרת.
אבשלום וילן: כהתאחדות חקלאי ישראל יש לי אינטרס שכל מי שלא מקבל שכר מינימום, שניצלו אותו, אני לא יודע, פה אומרים שבעה ימי עבודה בשבוע, כולל לימודים וזה – נראה לי קצת מוגזם.
אבשלום וילן: אני קצת מסתובב בשטח, אני רואה.
אבשלום וילן: אין דבר כזה, עבירה על החוק.
אבשלום וילן: מי שאין לו יום מנוחה שבועית אז זה עבירה על החוק, צריך לטפל בזה.
אבשלום וילן: אחרי חמישה מקרים העסק משתנה.
אבשלום וילן: אני חושב שפה נער הייתי וגם זקנתי, אני יודע מה זה.
מיכל רוזין: אבו, אל תגיד כאלה משפטים.
מיכל רוזין: אתה מזדקן, גם אני.
<קריאה: הוא משתבח, הוא לא מזדקן.
אבשלום וילן: אבל את יודעת, כתבה בעיתון.
אבשלום וילן: יש כתבות בעיתון, זורקים כמה דברים ואחרי זה לך תבדוק.
אבשלום וילן: אני באמת חושב שכל מקרה צריך להיבדק וזה לא מסובך.
אבשלום וילן: אנשים צריכים לדעת שאת הדברים האלה מקיימים.
אבשלום וילן: מי שבצורה צינית לא משלם ומנסה לנצל - שיחטוף על הראש, חד וחלק.
מיכל רוזין: הבטחתי לאילן פלוס, יש לי חוב אליו מתחילת הישיבה.
מיכל רוזין: אחר כך בקצרה קו לעובד כי הם באמת הושמצו פה.
<אילן פלוס: אני אהיה מאוד קצר ולא אחזור על דברים.
<אילן פלוס: קודם כל, אני מברך על הדיון ואני מסכים איתך.
<אילן פלוס: יש מקום תמיד לשפר וזה מצוין.
<אילן פלוס: אבל השיפור צריך להיעשות בצורה של שיתוף ושל פתיחות כדי להתקדם קדימה – זה ספציפית לדיון.
<אילן פלוס: שנית, אנחנו מדברים פה על סטודנטים שמגיעים ממדינות מתפתחות ולא מאוסטרליה.
<אילן פלוס: לאוסטרלים יש כסף והם יכולים לעשות מה שהם רוצים.
<אילן פלוס: אני ביקרתי עם יעקב בקולג' חקלאי בבורקינה-פאסו.
<אילן פלוס: אף אחד מאיתנו לא היה רוצה לא לגור שם ולא ללמוד שם.
<אילן פלוס: הרמה של הלימודים, הרמה של העשייה, מה שלומדים פה, זה עולם אחר.
<אילן פלוס: ללא עבודה מעשית, מה שהדגיש חבר הכנסת שמעון סולומון, מהניסיון שלנו מאוד קשה לשנות הרגלי עבודה.
<אילן פלוס: כן, העבודה המעשית פה, ההתנסות, זה learning by doing.
<אילן פלוס: רק ההתנסות הארוכה משנה הרגלי עבודה ותפיסה במדינות המתפתחות.
<אילן פלוס: אנחנו רואים באלמנט הזה אלמנט משלים לפעילות המש"בים הנרחבת באפריקה שמתמקדת בבניית יכולות לאנשי מקצוע יותר בכירים מקבלי החלטות שעובדים עבור מנגנונים מסודרים.
<אילן פלוס: הם ללא כוח עבודה בשטח, ללא יזמים חקלאים, ללא אנשים ברמות העובדות, לא יכולים לשנות את המציאות.
<אילן פלוס: לכן, למעשה זה קומפוננט משלים שאין לנו כמש"ב את המשאבים משום שמדובר פה על הרבה מאוד כסף.
<אילן פלוס: את הכסף הזה אין לממשלת ישראל.
<אילן פלוס: אני מסכים איתך מאוד שאנחנו צריכים להגדיל את המשאבים כדי לעשות יותר סיוע חוץ על כל השלכותיו, לא רק ההסברתיות, המדיניות והכלכליות, אלא על הרלוונטיות שלנו למדינות האלה שמתמודדות עם משבר הרעב – חד משמעית.
<אילן פלוס: חזרנו מביקורים גם בקמרון, גם בבורקינה-פאסו.
<אילן פלוס: נושא החונכויות עלה בפגישות.
<אילן פלוס: אני רוצה לציין גם שילוב של אנשים שחוזרים לתוך הפרויקטים שלנו.
אבשלום וילן: אגב, זה מה שמנכ"ל קרן סורוס אמר לי.