GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<דניאל חדד: אבל עדיין.
מיכל רוזין: שאומרים לילדים 'תביאו המון שקיות ניילון', אז הם שולחים את הילדים לסופר שיביאו מלא שקיות, כדי שיהיה להם למחזר.
<דניאל חדד: לא, אבל אני אומר, מיכל, תיקחי את הפרח המוגן, מה הפרח המוגן עשה?
<דניאל חדד: אנחנו היינו ילדים קטנים אז.
מיכל רוזין: טוב, יש לנו ויכוח על זה.
<דניאל חדד: אני מוכן להתווכח.
מיכל רוזין: הסברה וחינוך זה דבר מאוד מאוד חשוב, כשיש אכיפה בצידם.
מיכל רוזין: הפרחים לא היה עובד בהסברה והחינוך אם לא היה לצד זה את האיסור לקטוף פרחים ואת הפיקוח.
מיכל רוזין: אותו דבר עם סיגריות, אותו דבר עם מחזור.
מיכל רוזין: ברגע שיש לך גם את האכיפה לצד החינוך זה עובד.
<דניאל חדד: משה היה איתי באותו ארגון.
<דניאל חדד: כמה שנים, לא הרבה, היינו מעט שנים יחסית לכל הארגון.
מיכל רוזין: אתה לא רוצה לפתוח את נושא ה - - -
<דניאל חדד: לא, אני רוצה להגיד לך על נושא החגורות.
<דניאל חדד: משה זוכר בסגל הבכיר - - -
מיכל רוזין: נו, אכיפה.
מיכל רוזין: גם אכיפה.
מיכל רוזין: חינוך ואכיפה.
<דניאל חדד: לא, לא הצלחנו - - -
מיכל רוזין: זה רק מוכיח את מה שאני אומרת.
<דניאל חדד: לא, אני אומר לך, מיכל, לא הצלחנו באכיפה.
משה מזרחי: הרבה חינוך והסברה.
מיכל רוזין: אני לא נגד, אני אומרת שזה חייב ללכת ביחד.
<דניאל חדד: אבל אני אומר לך, מתוך ניסיון מגוף אוכף.
<דניאל חדד: אני זוכר את ההנחיות שנתנו על חגורות בטיחות, דחפו דוחות תנועה, נתנו, כלום, הבן אדם אמר 'הסבירות שאני אתפס על 250 שקל היא אחת לשנתיים, אני אמשיך לנהוג בלי חגורה'.
<דניאל חדד: ברגע שהחדירו את זה לילדים, עם הקליק ועם זה, הילד עולה לאוטו, לאבא כבר לא נעים ואבא שם את החגורה.
<דניאל חדד: אותו דבר הבוסטרים ואותו דבר זה.
<דניאל חדד: אין מצב, ההורה מפחד מהגננת יותר מהילד, כי הילד אומר 'אני אספר לגננת', כי הגננת אמרה.
משה מזרחי: זה גם חלחל בסופו של דבר.
שמעון סולומון: אני נוסע עם הבת שלי, היא אומרת לי 'תחגור אותי', אין, כמו טטלה יורד, איך אני נראה בעיניה.
שמעון סולומון: זה משפיע.
מיכל רוזין: לא, אני לא אומרת שלא.
מיכל רוזין: אמרתי בהחלט, אין כמו חינוך והסברה, אבל בסוף צריך - - -
<דניאל חדד: ושם צריך להקפיד לחנך את הילדים בני ה-3, 4, 5.
<דניאל חדד: צריך ללמד בטיחות בתוך המוח, לא להגיד 'חבר'ה, תסדרו להם שהחומרים הכימיים לא יהיו למטה, יהיו למעלה'.
<דניאל חדד: זה אתה מחנך את ההורים, את הילד תחנך, שיחשוב בטיחות.
<קריאה: בשביל זה צריך לחנך את הגננות.
<דניאל חדד: לחנך את הגננות, אני מסכים, ותיכף תראו, אני הכנסתי את משרד החינוך לתוך התמונה הזאת.
<דניאל חדד: ואיך אנחנו משיגים את החזון הזה?
<דניאל חדד: אנחנו שמנו חזון לנגד עינינו, להפוך למרכז ישראלי לאומי ואז אנחנו מתחילים בתהליכים אסטרטגיים ואנחנו כבר בתוך התהליכים האלה.
<דניאל חדד: אנחנו מדברים על הרחבת נושא הפעילות, מעגל חיים שלם.
<דניאל חדד: התאמת מבנה ארגוני.
<דניאל חדד: ראיתם את התאמת המבנה הארגוני, ההסברה, השיווק וכו'.
<דניאל חדד: עכשיו אתם מבינים למה חיברתי אחד לשני, כדי להתאים את זה לחזון הזה.
<דניאל חדד: הגדרת יעדים תוצאתיים.
<דניאל חדד: נגמר הסיפור של תשומות, אין יותר תשומות.
<דניאל חדד: לא מעניין אותי 100,000 הדרכות, מעניין אותי התוצאה בסוף.
<דניאל חדד: הדרכת, מה קרה בסוף.
<דניאל חדד: עשינו 100,000 הדרכות, אני רוצה לראות שינוי, שינוי מהותי בירידה במפעלים האלה.
<דניאל חדד: דבר אחד עשינו כיעד, קבענו יעד תוצאתי מאוד קשה, שיצר זעזוע במערכת, אמרנו שנכנסים ל-100 מפעלים, בוחרים 100 מפעלים, בודקים כמה תאונות היו, שנה שלמה, בונים מודל, להוריד ב-5% בשנה.
<דניאל חדד: חלק מהסגל הבכיר יושב פה, היה עליהום עליי, 'איך נעשה?
<דניאל חדד: מה פתאום?
<דניאל חדד: אנחנו לא בנויים', אמרתי אין מצב, תבנו מודל של שמונה מפגשים במקום שני מפגשים בשנה בנפרד, תלכו לכל אורך הדרך, כל חודשיים מפגש, תראו מה התקדם ובסוף השנה אני רוצה לראות מה התוצאה של הפעילות.
<דניאל חדד: כמה ירידות היו?
<אלון פל: 17% בתאונות ו-31% בימי היעדרות.
<דניאל חדד: עכשיו תחשבו שזה ב-100 מפעלים שקבענו.
<דניאל חדד: זה לא מחקרי, זה לא - - -
מיכל רוזין: למה לא עשיתם את זה בליווי מחוונים?
<דניאל חדד: כי עשינו היתכנות.
<דניאל חדד: אתה אומר, חבר'ה, היתכנות, נראה את זה.
<דניאל חדד: עכשיו קיבלנו את זה כיעד, אמרנו שבשנה הבאה אנחנו מלווים את זה מחקר, לוקחים קבוצת ביקורת, הכול כדי לבנות מודל.
<דניאל חדד: אם בסוף 2015 יהיה מודל אני אוכל לבוא לאוצר, אני אוכל לבוא לכל העולם ולהגיד לו 'הנה הוכחות'.
שמעון סולומון: איפה שנכנסתם יש ירידה.
<דניאל חדד: אבל איפה שנכנסנו, במודל מאוד ברור, לעשות שמונה מפגשים, לעשות את זה, אתם רוצים להוריד מ-4 מיליארד?
<דניאל חדד: הנה, תשקיעו 10 מיליון אני מבטיח לכם 100 מיליון.
<דניאל חדד: זו הדרך שאנחנו רוצים להגיע וזה מה שעשינו.
<דניאל חדד: זאת אומרת זה שינוי בתפיסה לגמרי.
מיכל רוזין: יש מדינות בעולם שעשו - - -
<דניאל חדד: לא שאני מכיר.
מיכל רוזין: לא, הדרכות והכשרות כאלה בבתי ספר.
מיכל רוזין: התחילו?
<דניאל חדד: התחילו בנורבגיה.
מיכל רוזין: כי אני יודעת שיש מדינות - - -
שמעון סולומון: מה זה לא מכיר?
שמעון סולומון: בגרמניה אין?
<דניאל חדד: לא בבתי ספר.
<דניאל חדד: בגרמניה, אני אגיד לך מה היה - - -
שמעון סולומון: בדנ"א של ה - - -
<דניאל חדד: דנ"א זה משהו אחר.
מיכל רוזין: לא, אני רוצה לשאול משהו אחר.
מיכל רוזין: הרי אנחנו יודעים, אחד הדברים שלא עושים בארץ, אני לא אומרת עכשיו את דעתי אם זה טוב או רע, לעומת מדינות אירופה או ארצות הברית, זה הכשרה לשוק העבודה.
מיכל רוזין: במדינות אירופה יש ממש שיעורים שלמים של הכשרה לשוק העבודה, בין איך להתלבש למקום עבודה, איך לעשות ראיון עבודה, איך לכתוב רזומה, דברים שבמדינת ישראל - - - מכוונים אותנו איך להיות בצבא, אחר כך אומרים שנסתדר כבר בשוק העבודה.
מיכל רוזין: אני לא אומרת דעה לפה או לפה, אני רק אומרת שיש מערכים שלמים במדינות בעולם של הכוונה לשוק העבודה - - -
<דניאל חדד: זה משהו אחר.
מיכל רוזין: כולל, דרך אגב, שילוב של עבודה ולימודים בזמן תיכון וכדומה.
מיכל רוזין: השאלה אם יש להם גם את העניין של בטיחות.
<דניאל חדד: אני לא יודע.
<דניאל חדד: אני יכול לומר לך רק שהייתי בכנס לפני שנה בגרמניה, אני חושב ארבעה חודשים אחרי שהגעתי לארגון פה ובאתי עם תפיסת העולם הזאת של מעגל חיים שלם.
<דניאל חדד: היה פרופסור אחד משוויץ שאמר לי 'דני, אני מנסה להכניס את זה שנים באירופה, לא מצליח', כי זה לא בפריים שלהם, הם מדברים תעסוקה.
<דניאל חדד: זאת אומרת אתם מכירים את זה של הסוסים, אין, אנחנו לא מתעסקים לא בחינוך, לא מעניין אותי, אנחנו רק בזה.
<דניאל חדד: כשהעליתי את זה באחד הפורומים שם, כשישבנו כקבוצה, ישר רשמו את זה על הלוח ואמרו 'מאוד מעניין', ובזה זה התחיל ובזה זה הסתיים, 'מאוד מעניין'.
<דניאל חדד: לצערי זה לא מחלחל שם.
<דניאל חדד: אנחנו מנסים להחדיר את זה גם לשם כדי שישתפו איתנו פעולה גם במחקרים שהם יעשו שם.
<דניאל חדד: מבחינתנו פה, אני יכול לומר לכם, והוא היה עד בכנס, הוא ארגן את הכנס בכנסת, רוב מקבלי ההחלטות, או חברי הכנסת או אנשים ברמות האלה ומעלה, קיבלו את תפיסת העולם הזו של מעגל חיים שלם ויעדים תוצאתיים, אמרו שבלי זה אי אפשר, אין יותר יעדים תשומתיים, אני לא מכיר מפעל או חברה עסקית שמתעסקת רק בתשומות שכל הזמן עובדים עובדים עובדים, אבל אין תוצאות.
<דניאל חדד: לא מכיר דבר כזה.
<דניאל חדד: פה זה בדיוק השינוי.
משה מזרחי: האנומליה פה, וזה מה ששאלתי אותך קודם ואין לכם או לא הצגתם את הרכיבים של הנפגעים פה.
<דניאל חדד: של?
משה מזרחי: כשהעלינו את הסוגיה הזאת של נפגעי תאונות דרכים, דרך אגב, לא ידעתי שגם הם פה.
<דניאל חדד: לא, בדרך לעבודה ומ - - -
משה מזרחי: ברור, אבל 33% מההרוגים, אמרת, שזה המרכיב - - -
<דניאל חדד: לא, זה תאונות דרכים, זה לא חייב להיות הרוגים.
משה מזרחי: לא חשוב, הרוגים פלוס נפגעים.
<דניאל חדד: לא, בהרוגים זה רק בניין.
<דניאל חדד: הרוגים זה תאונות עבודה.
<דניאל חדד: אין קשר.
מיכל רוזין: אם אתה לוקח אותם - - -
משה מזרחי: נפגעי תאונות דרכים בדרך אל ומ-, הם נספרים פה או לא?
<דניאל חדד: הם נספרים ב-73 נפגעים, בתאונות.
<דניאל חדד: לא בהרוגים, לא ב-60, במקבלי דמי פגיעה.
<דניאל חדד: כאילו כתאונת דרכים.
משה מזרחי: ושם זה 33%?
<דניאל חדד: שם זה 29%.
מיכל רוזין: אז כמה מתוך ההרוגים?
<דניאל חדד: אין מתוך ההרוגים, פה אני לא יודע.
מיכל רוזין: יש פה משהו לא הגיוני.
<דניאל חדד: אני אמרתי לכם שהחלוקה היא - - -
משה מזרחי: רגע, שנייה, זו נקודה חשובה.
<יאיר גולדשמיט: אנחנו מפרסמים רק את מספר תאונות המוות בתאונות עבודה ולא בתאונות דרכים.
<דניאל חדד: 60 זה רק תאונות עבודה.
<יאיר גולדשמיט: יש כנראה גם נתון על כמה, אבל - - -
משה מזרחי: לא, אבל בנפגעים מקבלי הפיצוי נספרים - - -
<דניאל חדד: אבל כמה מתוך זה הם תאונות דרכים?
<יאיר גולדשמיט: תאונות מוות, ה-60, זה רק תאונות עבודה מבניין, מחקלאות - - -
משה מזרחי: אוקיי, עכשיו זה ברור לגמרי.
<אנדרי מטיאס: אלה נתונים של הביטוח הלאומי, אלה נתונים של משרד הכלכלה.
מיכל רוזין: זה נתונים של שני גורמים שונים.
משה מזרחי: אז 33% מכמות הנפגעים שמוצגת בפנינו, תאונות בדרך, זה נתח מאוד משמעותי שאתם סופרים אותו פה ומטפלת בו רשות עתירת משאבים אחרת.
<דניאל חדד: כן, אבל אני לא יודע - - -
משה מזרחי: כן או לא?
<דניאל חדד: כן, אבל אני לא יודע לפלח לך - - -
משה מזרחי: אז זה מין מצב קצת אנומלי, לא?
<דניאל חדד: אבל אני עדיין לא יודע לפלח לך ואתה תקבל פילוח מאוד ברור כמה זה בתוך העבודה, במפעל עצמו וכמה זה בדרך.
משה מזרחי: תשמע, אם מישהו נוסע עם מלגזה ברשלנות ועושה תאונה בתוך מפעל, זה מה שצפיתי לראות פה.
משה מזרחי: מישהו שיצא מהבית בדרך לעבודה והתהפך ונפגע ומקבל קצבה והוא ספור פה - - -
שמעון סולומון: זה תאונות דרכים.
<דניאל חדד: אלה תאונות בדרך לעבודה.
משה מזרחי: זו אופרה אחרת לגמרי.
<אלון פל: - - - 55,000 נפגעים.
<דניאל חדד: כן, מעל 55,000 בלי תאונות דרכים.
משה מזרחי: אין לי מושג, אני לא יודע.
משה מזרחי: אני שואל, בהקשר הזה שמדובר על מעגל חיים, במקרה נטפלתי לנישה של תאונות דרכים, שבכל זאת יש את הרשות ההיא, עתירת המשאבים, שהיא עוסקת בתחום הזה, לא אתם וזה בכל זאת - - -
<דניאל חדד: ומה אמרתי?
<דניאל חדד: למה אני חיברתי את הרשות הלאומית לתאונות דרכים אליי?
<דניאל חדד: כי אמרתי 'חבר'ה, גם אצלנו יש, בואו נתחבר'.
משה מזרחי: כן, אבל פה זה רק הנישה של בדרך לעבודה, יש את אלה שלא היו בדרך לעבודה.
משה מזרחי: לא יודע במספרים כמה זה.
מיכל רוזין: השאלה אם זה במסגרת העבודה או לא במסגרת העבודה.
מיכל רוזין: מה שאני חושבת שמזרחי מנסה להגיד או לא, אני אגיד בעצמי, כשאתה מראה מספרים כל כך גדולים, מצד אחד זה מחזק 'תראו כמה נפגעים יש בעבודה', אבל כשאתה מכניס לתוך זה את הנתון של תאונות דרכים זה לא מחזק, זה מחליש.
מיכל רוזין: זאת אומרת יש גם הסבר, אם אדם נוסע עם משאית בכביש הערבה ומתהפך והוא עובד באותו רגע לבין זה שהוא קם בבוקר ונסע לעבודה ולמרות שהוא עם רכב של עבודה, כי הרוב במקומות העבודה עם ליסינג, והוא מתהפך - - -
משה מזרחי: זה מספר שאין לך עליו אחריות בכלל.
משה מזרחי: אתה כמוסד אין לך שום נגיעה אליו והוא מופיע פה בתור בלוק מאוד משמעותי.
מיכל רוזין: זה כאילו לקחת מספרים, אבל הם לא - - -
<אנדרי מטיאס: זה נכון, אבל כשמדברים על תרבות - - -
משה מזרחי: זו לא טענה, אני אומר שבמדידה שלך - - -
שמעון סולומון: אם אני יכול להוסיף משפט, בקיצור, פשוט, אם יש לי 300 אנשים מתים בתאונות דרכים ועכשיו אנחנו מציינים פה 60 אנשים, אני לא יכול להגיד 360 מתים בתאונות דרכים - - -
<דניאל חדד: לא, ממש לא.
שמעון סולומון: יש כפילות.
<דניאל חדד: זה בדיוק מה שאמרנו, ה-60 זה רק בבניין, נפילות מגובה, רק תאונות עבודה בעבודה, לא תאונות דרכים.
<דניאל חדד: ההרוגים.
<דניאל חדד: נמשיך הלאה.
<דניאל חדד: הקמת גוף מחקר ומידע לאומי.
<דניאל חדד: כשאתה מגיע למקום עבודה, במיוחד מקום עבודה כזה ואתה מתחיל לבקש אינפורמציות כדי לקבל החלטות, אין מצב שאין לך נתונים לקבל החלטות, לאן להעביר את הכסף, מה לעשות עם הכסף.
<דניאל חדד: לצערי אין את זה.
<דניאל חדד: לצערי כשהגעתי לארגון ביקשתי נתונים כדי לקבל החלטות, קיבלתי נתונים מאוד יבשים, בלי מחקר אחריהם, בלי שום כיוונים, בלי מיצוי והערכה, כל מה שאנחנו מדברים על זה.
<דניאל חדד: אין את זה.
<דניאל חדד: אחת הכוונות שלנו, והכנו תיק מאוד מסודר ויש לנו כבר הצעות והתחלנו לעבוד על זה, להקים גוף מחקרי, מרכז מידע למחקר לאומי בתחום של בטיחות.
שמעון סולומון: יש לכם מכללה.
<דניאל חדד: לא מכללה, אני מדבר על מרכז המסונף - - -
שמעון סולומון: אני אומר משהו אחר.
שמעון סולומון: יש לכם מכללה, אז - - -
<דניאל חדד: כן, אבל הוא לא קשור למכללה, הוא קשור להקמת גוף כזה שעכשיו אנחנו הולכים להקים את מכון המחקר הזה מול האוניברסיטאות, לקבל ציון אוניברסיטאי לזה.
<דניאל חדד: החשוב הוא באמת אל"ף, שנהיה מקצועיים ושיהיה גוף כזה סוף כל סוף במדינה, במקומות אחרים בעולם יש.
<דניאל חדד: אין את זה במדינה בנושא בטיחות.
<דניאל חדד: ובי"ת, שתהיה פלטפורמה לקבלת החלטות.
<דניאל חדד: עכשיו אנחנו מדברים על נתונים, אין לנו פלטפורמה כזאת, יש נתונים לביטוח לאומי, יש נתונים לכל העולם, מי שמרכז את כל הנתונים ומתחיל לעשות על זה מחקרים ובודק, אין את זה.
<דניאל חדד: והדבר האחרון שאמרתי לכם שאנחנו משנים פה ודיברנו על מלכ"רי, חשיבה עסקית.
<דניאל חדד: התחלנו והפכנו את הארגון לארגון שצריך לחשוב עסקית.
<דניאל חדד: יש לזה משמעות מאוד גדולה.
שמעון סולומון: לחשוב זה לא להתנהל כעסק.
<דניאל חדד: גם להתנהל כעסק ואני יודע שזה מרים גבות.
שמעון סולומון: לא, זה פשוט חוק.
<דניאל חדד: לא, אין פה חוק.
<דניאל חדד: מלכ"ר זה לא חוק.
שמעון סולומון: וחברה בע"מ לתועלת הציבור זה משהו אחר וחברה עסקית זה משהו אחר, אז למלכ"ר יש לך גבולות גזרה שאתה לא יכול לעבור אותם.
שמעון סולומון: זאת אומרת אתה יכול בחשיבה באמת להביא לאיכות עבודה כמו עסקי, שזה מבורך, אבל להתנהל ביום יום ולהתרים כסף כרווחים - - -
<דניאל חדד: אני יכול.
<דניאל חדד: אני יכול להתרים כסף.
<דניאל חדד: הדבר היחידי שהוא שונה זה לקחת כסף - - -
שמעון סולומון: דיבידנדים.
<דניאל חדד: אני לא, יש לי משכורת.
שמעון סולומון: לכן אני אומר, יש איזה גבולות ש - - -
<דניאל חדד: אז זה הגבול היחידי.
<דניאל חדד: הגבול היחידי שלי כמנכ"ל, שאין לי דיבידנדים ואין לי רווחים שאני לוקח, אבל זה היחידי, כל השאר אני חייב - - - אני אומר לכם, תאגידים ציבוריים קמים וימותו אם הם לא יחשבו עסקי, כי אתה מסתכל מסביב ואתה מבין שהמדינה לאט לאט מקצצת לך בתקציב שהיא נותנת.
<דניאל חדד: היא מקצצת, מה קורה לך?
<דניאל חדד: אתה מתחיל להצטמק ואתה נשאב החוצה או נזרק החוצה.
מיכל רוזין: אנחנו נשמח גם לדיון שהוא לא מענייננו ו - - -
<דניאל חדד: לא, זה רק להסביר את החזון.
מיכל רוזין: אנחנו יכולים להתווכח עליו.
<דניאל חדד: קצת על המוסד.
<דניאל חדד: אני אתן לכם בהיי לייטס איך אנחנו משיגים את החזון הזה שדיברתי עליו.
<דניאל חדד: אז אתם רואים, כל הפרסום, מכירות ושיווק, אתם רואים את כל מה שנעשה בשנה האחרונה, אם קמפיין תקשורתי ובוטל.
<דניאל חדד: רק להראות קצת תמונות, כדי שיאמינו לי.
<דניאל חדד: תראו איך אנחנו נראים היום, כשאנחנו מציגים את עצמנו, איך נראות התלבושות שלנו בביתן חדש.
<דניאל חדד: רק לצורך ייצוגיות, להראות שאנחנו מוסד רציני.
<דניאל חדד: תראו את הביקורים שהיו אצלנו בשנה האחרונה, תסתכלו מי היה.
<דניאל חדד: כל מי שהיה פה, הבאנו כדי להביא את המוסד למקום אחר, ממש אחר, שיכירו מי המוסד.
<דניאל חדד: אתם רואים, משרד החינוך, עיריות, חברי כנסת, ארגונים גדולים מאוד, שאנחנו רואים, שר הכלכלה, יושב ראש הרכבת, כל הארגונים הגדולים שאנחנו יכולים - - -
מיכל רוזין: הנה משה.
<דניאל חדד: והנה משה נמצא באמצע, למה?
<דניאל חדד: כי הוא ארגן את הכנס הזה.
<דניאל חדד: שמנו כמה תמונות מהכנס, סרטון אל-על.
<דניאל חדד: אנחנו יודעים ש-4 מיליון איש טסים במטוסי אל-על, אמרנו איך אנחנו חודרים לשם.
מיכל רוזין: אני לא ראיתי בשנה האחרונה.
<דניאל חדד: גם לא תראו, זה עכשיו.
שמעון סולומון: של הסוכנות כן.
<דניאל חדד: תתחילי מהתחלה.
<קריאה: זה השיחות של הדיילות, של הבטיחות בטיסה?
<דניאל חדד: מיכל, אתם לא ראיתם את זה כי זה מתחיל ב-1 באוגוסט.
<דניאל חדד: עכשיו, לפני שלושה ימים זה התחיל, 4 מיליון איש יראו את זה.
<דניאל חדד: (סרטון).
מיכל רוזין: זו סיבה לאל-על לא להראות את הסרטון.
מיכל רוזין: אם יש משהו שהישראלים עושים זה כמה שיותר ללכת, להסתובב במטוס והדיילות מאבדות - - -
<דניאל חדד: אבל זה עבר את אל-על ואל-על אישרו את זה.
משה מזרחי: זה חמוד.
משה מזרחי: הכללים האלה, אנחנו עושים בדיוק הפוך לאורך כל - - -
מיכל רוזין: כל טיסה.
<דניאל חדד: מזרחי, אתה יודע מאיפה זה בא?
<דניאל חדד: מהקטע של שיווק.
<דניאל חדד: איך אנחנו משווקים את המוסד ואיך אנחנו רוצים שהמוסד ייראה, 4 מיליון איש רואים את זה בשנה.
<דניאל חדד: עכשיו, 4 מיליון שרואים את הדבר הזה, הכנסנו גם את ארגון - - - אל-על ישר אמרו לנו 'חברים, אנחנו איתכם', עשינו את הסרטון הזה ורצנו.
<דניאל חדד: הלאה.
<דניאל חדד: נושא הרחבת הפעילות.
<דניאל חדד: תסתכלו מה זה הרחבת הפעילות למעגל חיים שלם, עם כל המגזרים, כולל המגזר הערבי, הבדואי.
<דניאל חדד: אנחנו ממש פועלים איתם בשנה האחרונה ונכנסים חזק - - -
מיכל רוזין: באיזה אופן?
<דניאל חדד: אל"ף, בפרויקטים, ובי"ת ב - - -
מיכל רוזין: איזה פרויקטים?
<דניאל חדד: לדוגמה במגזר הערבי.
<דניאל חדד: הלכנו יחד עם המכון הערבי-יהודי, יחד עם הסתדרות בוני הארץ והחלטנו לעשות קורס מיוחד של שלושה ימים, שבו לוקחים את כל עובדי הבניין, נגיד 30 איש, מכשירים אותם שלושה ימים בנושא בטיחות.
<דניאל חדד: שלושה ימים.
<דניאל חדד: עשינו את זה בבית ברל.
<דניאל חדד: הקורס הראשון היה לפני שלושה שבועות, חצי שנה לקח לנו לשכנע שכדאי וחשוב וזה, כי רצינו להיכנס למגזר הערבי, אמרנו עובדי בניין זה המגזר הערבי, מבחינתנו לפחות רובם עובדים מהמגזר הערבי.
<דניאל חדד: ואנחנו רוצים להגיע לפועלים, לא למנהלים ששמים אותם והולכים, וזה קורס ראשון שהיה ביחד עם ההסתדרות ויחד עם המכון הערבי-יהודי ו - - -
<צפריר בן סיני: יש לכם שיתוף פעולה עם איגוד הקבלנים?
מיכל רוזין: התאחדות בוני הארץ.
<דניאל חדד: המגזר החרדי.
<דניאל חדד: עוד מגזר.
<דניאל חדד: אני יכול להראות לכם עוד מגזר שבכלל לא היינו שם והתחלנו להיכנס לשם, ואתם רואים שכבר השלטים שלנו הופיעו פעם ראשונה.
<דניאל חדד: זה חשוב, מגזר ערבי חשוב, ואנחנו לא שם.
<דניאל חדד: אנחנו עלינו על זה שאנחנו לא שם ורוב התאונות הן שם בכלל, במגזר הערבי, כי התרבות שלהם היא בעייתית מאוד.
<דניאל חדד: מי שמבין, תרבות הבטיחות בעייתית מאוד.
משה מזרחי: תרבות הרוורס, קוראים לה.
<דניאל חדד: אתה צודק, זה תרבות הרוורס.
<דניאל חדד: אני חייתי במגזר הערבי עשר שנים ואני יכול להגיד לכם מאוד ברור, רמת הבטיחות שם שואפת לאפס.
מיכל רוזין: זה חינוך והסברה ו - - -
<דניאל חדד: חינוך והסברה ואנחנו שם.
<דניאל חדד: מה שלא היינו, זאת אומרת היינו תמיד במקומות - - - אתם מכירים את זה שאתה תמיד במקום הנוח, אתה לא במקום שבאמת אתה צריך להיות שם ופה אנחנו נכנסים למקומות הלא נוחים.
<דניאל חדד: על מבנה הארגון דיברנו.
<דניאל חדד: התייעלות וגמישות, אתם יכולים לראות הגדרת יעדים תוצאתיים, כנס מקצועי, ביקורות.
<דניאל חדד: אני לא אלאה אתכם.
<דניאל חדד: הדבר היחידי שאני כן רוצה להראות זה את הספר, הארגונומיה.
<דניאל חדד: אין ספר כזה בארץ, בשנה האחרונה ניתנה הנחיה לכתוב ספר.
<דניאל חדד: אנחנו כותבים ספר מאוד מקצועי שיקנו אותו באוניברסיטאות, ספר בנושא ארגונומיה, שהולך להיות מושק ב-1 בנובמבר.
<דניאל חדד: הספר היחידי בארץ, אין דבר כזה.
משה מזרחי: שו הדא?
<דניאל חדד: ספר מקצועי בנושא ארגונומיה.
משה מזרחי: תגיד מילה.
משה מזרחי: הם מומחים לארגונומיה, אני פחות.
<אלון פל: זה בדיוק מה שראיתם בסרטון של אל-על.
<דניאל חדד: זה מה שראית בסרטון, ישיבה נכונה, זקופה.
<דניאל חדד: זה על זה.
משה מזרחי: זו הדוגמה הארגונומית?
<אנדרי מטיאס: בארגון זה הנדסת אנוש.
<אנדרי מטיאס: התאמת מקום עבודה, עמדת העבודה לעובד, למבנה גוף, תאורה, תנאים סביבתיים.
מיכל רוזין: אני יכולה לתת לך דוגמה, שמאז שנבחרתי לחברת כנסת לפתע הייתי צריכה משקפי קריאה, כי התאורה בכנסת ללא ספק על הפנים.
משה מזרחי: שלא לדבר על הכיסא.
מיכל רוזין: הם כותבים שהוא מעור צבי, לא יודע מאיזה עור צבי - - -
<דניאל חדד: מיכל, תזמי שיבוא ארגונום שלנו ויבדוק את כל הסיפור וייתן לכם דוח.
<דניאל חדד: אני לא צוחק.
<דניאל חדד: תרשום.
<דניאל חדד: תזמו שאתם רוצים ארגונום של המוסד שיבוא לעשות פעילות בכנסת - - -
מיכל רוזין: על התאורה, על הכיסאות.
<דניאל חדד: על הכול, על המחשב, ניתן לכם דוח מסודר מה צריך לעשות ובשלוש-ארבע שנים אתם תשקיעו כסף.
משה מזרחי: הבעיה המרכזית זה אם אפשר להנדס את היושבים, לא את סביבת העבודה שלהם.
<דניאל חדד: זה יש לנו מומחים אחרים.
<דניאל חדד: המשאב האנושי, אתם רואים מה נעשה פה, עשינו פה מהפך בתחום של המשאב האנושי.
מיכל רוזין: מה זה כרטיסי הסעדה?
מיכל רוזין: זה שיטת אלון חסן?
<דניאל חדד: לא, מה פתאום.
מיכל רוזין: זה מה שעשו בנמל אשדוד.
מיכל רוזין: לכי אחד אחורה.
<דניאל חדד: אחורה, הסעדה.
<קריאה: זה כרטיסי הסעדה.
<קריאה: בכל מקום יש חדר אוכל מסודר, יש לנו אפשרות, כל המדריכים שלנו שמסתובבים בארץ, ללכת לאיזה שהוא מקום שהוא במסגרת ההסדר.
מיכל רוזין: זה לא תלוי עבודה ותפוקות, כמו בנמל אשדוד.
מיכל רוזין: מקבלים סטייק על - - -
<דניאל חדד: לא, זה ארוחת צהריים.
<דניאל חדד: יש לו כרטיס שהוא מעביר ואז הוא משתתף - - -
מיכל רוזין: כרטיסי הסעדה, זה ישר עושה קונוטציה.
<דניאל חדד: אז צריך לשנות את השם.
<דניאל חדד: נשנה את השם.
<דניאל חדד: הבנו.
<דניאל חדד: אני מצטער.
<דניאל חדד: הערכת עובדים.
<דניאל חדד: כל מה שאנחנו מכירים, פשוט החדרנו את זה.
<דניאל חדד: השתלמויות בחו"ל.
<דניאל חדד: השנה הוצאתי 20 מדריכים לחו"ל להשתלמויות, להפוך אותם להרבה יותר מקצועיים.
<דניאל חדד: אתם יכולים לראות, כל מקום שיש השתלמות מקצועית, שלחנו אותם, הקצינו כסף לזה, כי אנחנו באמת רוצים להיות אוטוריטה.
<דניאל חדד: ואוטוריטה גם בתוך העולם.
<דניאל חדד: הכרה אקדמית.
<דניאל חדד: כרגע הקורסים שלנו לא מוכרים אקדמית, יש לנו שאיפה שיכירו בהם אקדמית.
<דניאל חדד: היינו בטכניון, היינו במכללת ספיר, אוניברסיטת אריאל מאוד רוצים שאנחנו נהיה איתם בשיתופי פעולה ויכירו לנו.
<דניאל חדד: יפו, מינהל.
<דניאל חדד: כרגע אנחנו בדין ודברים, אני מקווה שבעוד שלושה חודשים כבר אנחנו רוצים את החותמת ולהגיד שחלק מהקורסים שלנו הם אקדמיים.
<דניאל חדד: זה עושה לנו, מעיף אותנו לכיוון אחר לגמרי.
<דניאל חדד: טכנולוגיה.
<דניאל חדד: שדרוגים ברמה של 2020, הייתי מגדיר אותה.
מיכל רוזין: לא דיברת על שיתוף פעולה עם הצבא?
שמעון סולומון: הלוואי שהיינו כמו הצבא.
<דניאל חדד: תיכף.
<דניאל חדד: מכון מחקר.
<דניאל חדד: דיברנו על מכון מחקר.
<דניאל חדד: אתם רואים איזה מרכז מידע ומחקר אנחנו רוצים לעשות.
<דניאל חדד: אין לנו את זה היום, אבל ככה אנחנו רוצים שהוא ייראה וזה עולה לנו 17 מיליון שקל.
<דניאל חדד: אנחנו חושבים שמדינת ישראל חייבת את זה, לא יכול להיות אחרת.
<דניאל חדד: זה מה שצריך להיות.
<דניאל חדד: וחשיבה עסקית כמובן.
<דניאל חדד: אנחנו מדברים על כל הפעילות בחשיבה עסקית.
<דניאל חדד: בעוד שבועיים אנחנו מציגים את התכנית השיווקית, פעם ראשונה שהארגון הזה חושב על שיווק.
<דניאל חדד: מציגים תכנית שיווקית על ידי חברה שלקחנו, איך משווקים את הארגון הזה ואיך הארגון הזה יהיה יותר טוב מול המודעות שדיברנו, מה לעשות, איך למכור את המוצר.
<דניאל חדד: אנחנו לא יודעים איך למכור, יודעים, אבל לא טוב כנראה וזה מה שאנחנו עושים.
<דניאל חדד: אתם רואים את זה?
<דניאל חדד: יפה, לא? איפה אנחנו יושבים היום?
<דניאל חדד: פה אנחנו יושבים היום.
<דניאל חדד: הבניין הזה שראיתם, אנחנו עובדים עליו, אני מקווה שבינואר-פברואר שנה הבאה נהיה שם.
<דניאל חדד: לא בזה ספציפית, זו תמונה, דומה.
<דניאל חדד: חברים, משהו שהופך את הארגון - - - אתם יודעים, המבנה אומר הרבה.
<דניאל חדד: זה משהו שהופך את הארגון ל - - -
משה מזרחי: ראית את זה במשטרה, לא?
משה מזרחי: מה היה המשפט האחרון שאמרת?
<דניאל חדד: אמרתי שהמבנה, כל מה שאנחנו עושים, כולל שינוי של המבנה שלנו במקום, אתה ראית את המקום שאנחנו נמצאים, צריך להיות נגיש, מקום מכובד, שאנשים ירצו לבוא, המכללה תהיה שם - - -
שמעון סולומון: האיכות צריכה להיות מכל הכיוונים.
משה מזרחי: במבט לאחור זה הועיל למשטרה?
<דניאל חדד: המבנים החדשים שלה?
<דניאל חדד: לדעתי כן, רק הבעיה היא מה ששמעון אמר, האיכות צריכה לבוא מכל הכיוונים.
<דניאל חדד: מבנה לא עושה הכול, המבנה הוא חלק.
<דניאל חדד: בגלל זה הראיתי אותו בסוף ולא בהתחלה, כי ראיתם מה עשינו, כדי שבסוף יהיה המבנה הזה.
<דניאל חדד: אני רוצה להראות לכם רק משהו אחד.
<דניאל חדד: מה שהראיתי לכם זה בשנה וחצי של עבודה, כל הדברים האלה זה בשנה וחצי עבודה.
<דניאל חדד: יש פה תכנית ל-2018, אז תראו לאן הגענו וכל משולש כזה זה משולש של ביצוע, זה לא משולש של חשיבה.
<דניאל חדד: אנחנו באמצע 2014 ונצטרך לעשות חמישה משולשים, אבל יש לנו עוד דרך ארוכה כדי להגיע למעלה.
<דניאל חדד: שיתופי הפעולה, תראו איזה שיתופי פעולה יש.
<דניאל חדד: אתם יכולים לראות איך אנחנו לקחנו ואמרנו שאנחנו הגורם המרכזי שמדבר על בטיחות וכל אלה ישתפו איתנו עכשיו פעולה, והלכנו לגורם גורם וביקשנו לשתף פעולה ולעשות הכול ביחד.
<דניאל חדד: הנה, משרד הביטחון, אתם יכולים לראות - - - אני ישבתי עם דן הראל ואנחנו מתחילים לעשות פעילות משותפת.
<דניאל חדד: הרפרנט שלהם זה אלון, נתחיל לעבוד איתם יותר לעומק בכל מה שקשור למעגל חיים שלם.
מיכל רוזין: תיכנסי רגע למשרד הרווחה.
<דניאל חדד: אין פה כניסות.
משה מזרחי: כשהחזון ייצא לפועל הוא גם יוכל להיכנס לעיגולים האלה.
משה מזרחי: אמרתי נכון?
<סיגל שהפורקר: אנשים עם מוגבלות קוגניטיבית.
<סיגל שהפורקר: המדריכים שלנו נותנים איזה שהם כלים לביצוע - - - הם לא יודעים איך להתמודד עם האוכלוסייה - - - אנשים של משרד הרווחה, עובדים סוציאליים, ביחד איתם מגיעים - - -
<דניאל חדד: אלה הפרויקטים שדיברנו, עם מוגבלי נפש וכל זה, משרד הרווחה עובד איתנו.
<דניאל חדד: המשרד לביטחון פנים עובד איתנו.
<דניאל חדד: בקיצור, שיתוף הפעולה עם כל אלה ובשנה האחרונה אנחנו ממש הידקנו קשר.
<דניאל חדד: זהו.
<דניאל חדד: זו הסקירה.
מיכל רוזין: שיהיה קודם שלג כזה בישראל ואז - - -
<דניאל חדד: זה החרמון.
שמעון סולומון: יש את זה בצפון.
מיכל רוזין: כן, פעם בעשור.
<דניאל חדד: חברים, עד כאן ועכשיו שאלות והזמן הוא שלכם.
שמעון סולומון: קודם כל בכלל כל הפעולות, אנחנו מדברים על בן אדם ספציפי, אבל זה משפיע על כל המשפחה, כך שהעבודה וכל החשיבה היא הרבה יותר רחבה מהנפגע עצמו או מתאונת עבודה או דרכים.
שמעון סולומון: לכן באמת זה משהו שהוא הרבה יותר רחב, הרבה יותר גדול, כשמישהו נפגע הוא לפעמים משבית את כל המשפחה ואחרים.
שמעון סולומון: דבר נוסף, לי זה לא משנה אם זה בדנ"א, אם זה בחינוך, אם זה בתרבות ואם זה בהרתעה, המטרה היא להוריד.
שמעון סולומון: לכן אם אנחנו ניצור פה איזה שהוא מנגנון שיוריד את התאונות, אם זה בחבלה, אם זה בדנ"א, והדנ"א כנראה לא יהיה אצלנו, הוא לא קיים, אבל יכול להיות בהרתעה, בכל מיני דברים שיכולים בסופו של דבר להוריד את אחוז התאונות, אני חושב שזה יכול להיות מבורך.
שמעון סולומון: דבר נוסף, לי אישית יש בעיה, השקעה מול תוצאה.
שמעון סולומון: אם אנחנו מדריכים הרבה ומשקיעים הרבה והתוצאה היא הפוכה, או נשארת אותו דבר, או יש עלייה מזערית, צריך לבדוק ולעשות בדיקה איפה הבעיה.
שמעון סולומון: עוד דבר, לדעתי במעגלים של השת"פים, אני חושב שיש מכון אחד שחשוב שהוא יהיה בפנים, לדעתי, מכון פוירשטיין.
שמעון סולומון: מכון פוירשטיין זה מכון ללמידה, עם מוגבלים, הם עושים דברים נפלאים, כולל באמת עבודות יוצאות מן הכלל, הם מגיעים איתם להישגים אדירים, אפרופו קוגניציה, הם גם עובדים עם כל הנושא של חשיבה קוגניטיבית וכו' עם ילדים ובני נוער.
שמעון סולומון: אני חושב שהמכון הזה בהחלט יכול לעזור בכל הנושאים של המוגבלות, אפילו הם יכולים לעגן את זה ולתת איכות הרבה יותר טובה.
שמעון סולומון: דבר נוסף, אני חושב שכשיש בעיה קשה צריך לבחור איפה מתמקדים, כך שההשפעה תהיה גם הרבה יותר - - -
<דניאל חדד: 80-20.