GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שמעון סולומון: כשהיינו במולדובה על עניין העובדים הזרים זה היה נהדר לשמוע.
שמעון סולומון: יכול להיות שיש חוסר התאמה בין מה שהם מצפים שם לבין מה שקורה פה.
שמעון סולומון: יכול להיות שהם באים לפה בשביל א' ופה קורה א' פלוס והם לא יודעים.
שמעון סולומון: שלושתנו היינו במולדובה ודיברנו על איך בודקים את העובדים הזרים, מה מצפה להם.
שמעון סולומון: הם יודעים הכול כשהם מגיעים לפה.
שמעון סולומון: אני חושב שזה יכול להיות דבר נהדר.
שמעון סולומון: דבר אחד אני יכול להגיד – לסטודנטים מאפריקה קשה לעבוד גם עבודה פיזית.
שמעון סולומון: הייתי באפריקה והייתי חלוץ בעבודה.
שמעון סולומון: אמרתי שאנחנו עובדים יום בשבוע ואני הייתי הראשון לעבוד ואז הסתכלו עליי בעיניים פקוחות ושאלו מה קרה.
שמעון סולומון: זאת אומרת, למה מנהל צריך לעבוד בעבודה פיזית?
<יעקב פולג: מצוין שאתה אומר את זה כי נאמר כאן שאין חלק לימודי בחלק המעשי.
<יעקב פולג: בחלק המעשי יש המון חלק לימודי, החל מזה שהוא קם בבוקר מוקדם כי הוא לא מכיר את זה.
<יעקב פולג: אנחנו רוצים שהוא יהיה יזם במדינה שלו ושהוא יצליח ויתפתח.
<יעקב פולג: הוא מגיע לכאן והוא מכיר את המחויבויות הקשות של החקלאי.
שמעון סולומון: העובדה שבמקום שבו אני הייתי שינינו את זה ובסוף הם היו חוד החנית בכל העבודות.
שמעון סולומון: הפכנו את זה תוך שנתיים-שלוש, לא בצווים אלא בעבודה חינוכית מאוד מאוד עמוקה, כך שבסוף הם הפכו להיות החלוצים.
שמעון סולומון: יכול להיות שלפני שהם הגיעו לפה לא אמרו להם כל מה שצריך להיות פה.
שמעון סולומון: הייתי בחום הלוהט בערבה שבקושי אפשר לשרוד.
שמעון סולומון: אתה רואה את האנשים האלה ובוקר בוקר צריך להצדיע להם.
שמעון סולומון: יכול להיות שקשה להם עם זה, אני יודע מה זה.
שמעון סולומון: כלומר, יכול שהסטודנטים שמגיעים לפה לא יודעים.
שמעון סולומון: לכן, צריך באמת לעשות איזשהו שדרוג בכל מה שקשור לתיאום ציפיות בין שם לפה.
משה מזרחי: אבל הם באים בהמוניהם במכפלות תוך שנתיים.
<חיים חושן: היום בעידן הפייסבוק והטוויטר והמדיה הדיגיטאלית, אם כל כך רע אז למה יש כזה ביקוש?
<חיים חושן: הרי כולם יודעים מה קורה.
שמעון סולומון: אני לא מקבל את זה מפני שזה לא לשבת פה ולהגיד: אז למה אין את זה?
שמעון סולומון: הרי שכשהם באים לפה יש לנו אינטרס שהם ירגישו טוב, שילמדו, שיקשיבו.
שמעון סולומון: לכן, כשיש בעיה צריך לבדוק למה הבעיה.
מיכל רוזין: לכן, אנחנו כאן.
שמעון סולומון: אילן, היו לי שיחות עם שגרירים ודיברתי גם עם חלק מהמרצים שעבדו במש"ב, ולא צריך לציין שמות.
שמעון סולומון: חלק מאלו שעבדו במש"ב הם הרי מרצים במוסדות האלה.
שמעון סולומון: שגריר קניה בעיקר אומר לי שאלו שחוזרים למקומות שלהם לא מנוצלים מספיק.
שמעון סולומון: זאת אומרת, יש כאלו שהם אפילו חוזרים והם מתאדים או הולכים לדברים אחרים כי אין מאגר.
שמעון סולומון: אילן, לכן לקחתי את העניין הזה, למשל, עם שגריר קנייתי.
שמעון סולומון: במשך שלושה חודשים ישבתי איתו ארבע פעמים, כולל סיורים, כדי לראות איך חוזרים הסטודנטים שלו פה שסיימו לפני כמה שבועות, וגם חוף השנהב.
<אילן פלוס: מחברים אותם לתוכניות פיתוח.
<אילן פלוס: על זה הייתי רוצה לדבר כשתינתן לי זכות הדיבור.
שמעון סולומון: המטרה היא באמת לשמוע אחר כך את כולם.
מיכל רוזין: אייל בלום ראש המועצה האזורית ערבה תיכונית, בבקשה.
<אייל בלום: אני ראש המועצה של הערבה התיכונית.
<אייל בלום: קודם כל, אני רוצה לברך על הדיון הזה.
<אייל בלום: יש פה תוכנית מדהימה, תוכנית שהיא כבוד גדול למדינת ישראל.
<אייל בלום: לוקחים את הידע העצום שיש לנו בחקלאות ומשתפים מדינות בעולם שזקוקות לידע הזה.
<אייל בלום: צר לי שקו לעובד כל פעם מפריחים איזשהו בלון.
מיכל רוזין: בוא נתייחס לעובדות, פחות להשמצות.
מיכל רוזין: אני חושב שטוב שיש תוכניות וטוב שיש ארגונים.
<אייל בלום: אני לא משמיץ.
<אייל בלום: את שמעת אותי אומר משהו?
<אייל בלום: אבל למה את אומרת שאני משמיץ לפני שדיברתי?
מיכל רוזין: כי "מפריח" זה לא אמירה מחמיאה, בואו נדבר בשפה שמכבדת.
מיכל רוזין: גם ארגונים שפועלים לזכויות זה טוב שהם קיימים.
<אייל בלום: אז לא מפריח.
<אייל בלום: אנחנו – הערבה – אזור חקלאי.
<אייל בלום: יש אצלנו הרבה עובדים זרים בחקלאות, לצערי הרב.
<אייל בלום: הייתי שמח שיבואו ישראלים לעבוד.
<אייל בלום: יש לנו תוכנית של עשרים שנה של משתלמים ואני כן רוצה להגיד לשתי הבנות הנחמדות האלה – אני לא משמיץ.
מיכל רוזין: נשים חשובות, הן לא רק בנות.
<אייל בלום: אני לא מבין את האמירה.
משה מזרחי: אתה צריך להיות זהיר בעניין הזה של המגדר.
<אייל בלום: אבל יש פה שתי בחורות נחמדות שאני רוצה להגיד להם משהו באמת מליבי.
<אייל בלום: אני חושב שכשבאים ומציגים עובדות – תלמדו את העובדות לעומק.
<אייל בלום: אף אחד לא מסתיר פה כלום.
<אייל בלום: יש פה ועדה רצינית מאוד בפרויקט הזה.
<אייל בלום: הם – הוועדה - בעצמם היו בתוך המגורים של המשתלמים, פגשו את הסטודנטים, פגשו את החקלאים.
<אייל בלום: יש פה ועדה מאוד רצינית.
<אייל בלום: הכול על השולחן.
<אייל בלום: שום דבר פה לא מוסתר, וזה קודם כל.
<אייל בלום: הרבה שנים הייתי באקדמיה ואני יודע מה זה סטודנטים.
<אייל בלום: יש פה נציג התאחדות הסטודנטים ואני מכיר מצוין.
<אייל בלום: אני מכיר את האוניברסיטאות בעולם.
<אייל בלום: אני בשנים האחרונות מתעסק בעבודה ציבורית בערבה.
<אייל בלום: אני לא ראיתי פעם אחת נציג של קו לעובד שבא להיפגש איתנו, אלה שאנחנו המרכז.
<אייל בלום: יש לנו עובדים זרים.
<אייל בלום: אצלנו בערבה הכול מרוכז על-ידי הרשות כי כולם חקלאים.
<אייל בלום: למה פעם אחת לא באתם לשבת איתנו וללמוד את העובדות?
מיכל רוזין: יש פה הזמנה יפה ואשמח שהיא תתקיים.
מיכל רוזין: גם אני אבוא ואני חושבת שגם חבריי לוועדה ישמחו לבוא ולפגוש אתכם ולשבת על חלק מהטענות.
שמעון סולומון: אני הייתי שם ואני ממליץ.
<נועה שאואר: פנינו למועצה אזורית ערבה תיכונית במכתב לפני חצי שנה, מעולם לא קיבלתי שום תשובה.
<אייל בלום: הנה, הדוברת פה.
<אייל בלום: אני לא יודע.
<אייל בלום: אני לא מסרב להיפגש עם אף אחד.
מיכל רוזין: אני מציעה לכתב אותי על כל המכתבים האלה, גם על התצהירים, על מנת שאני אראה מתי כתבתם ומתי קיבלתם תשובה.
מיכל רוזין: עמוס ארבל בדרך כלל עונה לי כשאני פונה אליו או כשאני מכותבת.
מיכל רוזין: אני מקווה שזה יעבוד גם במקרה הזה.
מיכל רוזין: אני לא מקבלת תמיד את תשובותיו, ההיפך.
מיכל רוזין: אני מבקשת לערער עליהן, אבל לפחות הוא עונה לי בדרך כלל.
מיכל רוזין: אתה לא עונה טוב, מה לעשות?
<אייל בלום: אני לא קיבלתי, לא מכיר מכתב כזה.
<אייל בלום: כשאני מקבל פניות אנחנו עונים להן, אנחנו לא מסתירים כלום.
<אייל בלום: אתמול עליתי ברדיו מול עו"ד מיכל תג'ר.
<אייל בלום: אחר כך ניסיתי להשיג אותה כדי לדבר איתה קצת והיא אפילו לא חזרה אליי.
<אייל בלום: לא הצלחתי בכלל לתקשר אחריה.
<אייל בלום: כל אתמול רדפנו אחריה, אז אני לא יודע.
<אייל בלום: אני לא אוהב את העניין הזה, אני אוהב שלומדים ומציגים עובדים.
<אייל בלום: אגב, יכול להיות שגם יש דברים וביקורות שצריכים להתייחס אליהם.
<אייל בלום: כולנו בני אדם, והכול בסדר גמור.
<אייל בלום: אבל תעשו את העבודה.
<אייל בלום: אני לא אוהב שלא עושים את העבודה כמו שצריך.
מיכל רוזין: עד עכשיו נתת מניפסט למה קו לעובד לא עושה את עבודתו לא כמו שצריך, וזה לא הוכח.
מיכל רוזין: אבל בוא תגיד מה אתם כן עושים כמו שצריך ומהי התוכנית.
מיכל רוזין: אתה מתמקד בקו לעובד במקום להתמקד בתוכנית ובפרטים והשאלות ששאלתי ספציפית כמו עניין של מכסות, חלוקת מכסות, השכר יותר נמוך וכד'.
<אייל בלום: קודם כל, יש באמת הסכם בין ישראל לתאילנד לעובדים קבועים.
<אייל בלום: אבל יש גם עובדים עונתיים שמגיעים גם מסרילנקה ויש את המשתלמים שמגיעים ויש גם את העובדים העונתיים.
<אייל בלום: זה לא משהו חריג.
<אייל בלום: יש פה תוכנית מדהימה שהיא win win situation לכמה כיוונים: פעם אחת, למדינת ישראל יש אינטרס, כמו שנאמר, לייצר קשרים עם מדינות כשבעיקר אנחנו עובדים עם דרום מזרח אסיה.
<אייל בלום: איזה קשרים יש למדינת ישראל עם לאוס, עם קמבודיה, עם מיאנמר – זה התוכנית המשמעותית שיש עם המדינות האלה.
<אייל בלום: נשיא המדינה היוצא שמעון פרס היה בביקור בווייטנאם לפני שנתיים פלוס מינוס.
<אייל בלום: הוא הזמין אותנו לביקור הזה.
<אייל בלום: הייתם צריכים לראות – הפרויקט הזה היה הדגל של המשלחת הזו.
<אייל בלום: בסיום הביקור של נשיא המדינה הזמנו חמישים חבר'ה שסיימו את ההשתלמות שלהם בארץ והגיעו לווייטנאם, החדר היה מלא.
<אייל בלום: סיפרו לנשיא המדינה איזה הערכה ואהדה יש למדינת ישראל.
<אייל בלום: ירדו לי שם דמעות.
<אייל בלום: הנשיא לא הפסיק להתרגש.
<אייל בלום: נשיא המדינה נתן הוראה שהוא מגדיל את התוכנית בווייטנאם.
<אייל בלום: בגלל זה כל כך מכעיס שלא יורדים לפרטים.
מיכל רוזין: אני מבקשת שתרד לפרטים.
מיכל רוזין: בינתיים אתה מתאר לי את חשיבות התוכנית.
מיכל רוזין: אני חושבת שביססנו זאת, וגם קו לעובד תומכים בעניין הזה.
מיכל רוזין: בואו נרד לרזולוציות.
<אייל בלום: אני אוריד הכול.
<אייל בלום: אני לא מסתיר כלום ואני לא מתבייש בכלום, הכול על השולחן.
<אייל בלום: אם כן, זה פעם אחת האינטרס של המדינה.
<אייל בלום: פעם שנייה – החבר'ה בדרום מזרח אסיה שמגיעים לפה הם אנשים שהם חקלאים.
<אייל בלום: הם לא מגיעים מאמצע בנגקוק או מהאנוי או מערי הבירה, הם מגיעים מאזורים חקלאיים.
<אייל בלום: זה חבר'ה שהם חקלאיים.
<אייל בלום: לרוב הם לומדים חקלאות.
<אייל בלום: חלק מהתוכניות זה מוכר להם כקרדיט מהתואר הראשון.
<אייל בלום: למשל, בתאילנד התוכנית היא בשיתוף פעולה עם משרד החינוך התאילנדי.
מיכל רוזין: דווקא סטודנטים, בהבדל מעובדים זרים, אין בעיה עם זה שהם יגיעו מבנגקוק.
מיכל רוזין: לא כל מי שלומד בישראל חקלאות הוא מושבניק או קיבוצניק בעברו.
מיכל רוזין: להיפך, אתה יכול אגרונום ללא רקע חקלאי בילדות.
מיכל רוזין: זאת אומרת, זה בסדר גם אם הם גדלים בבנגקוק שתהיה להם מומחיות בחקלאות.
<אייל בלום: קודם כל, זה ברור לי.
<אייל בלום: אמרתי לך, הרבה שנים למדתי חקלאות תואר ראשון, שני, שלישי, פוסט דוקטורט.
<אייל בלום: הרבה שנים התעסקתי בלימודי חקלאות בארץ ובעולם אז אני יודע.
מיכל רוזין: אתה קיבוצניק במקור?
<אייל בלום: אני נולדתי בערבה ועשיתי את הדוקטורט במכון ויצמן וחזרתי לערבה.
<אייל בלום: אנחנו עוסקים היום בפיתוח הערבה כשהפרויקט של המשתלמים זה אחד התורמים - - -
מיכל רוזין: בוא נחזור לרזולוציות.
מיכל רוזין: הם לא באים מבנגקוק.
<אייל בלום: הם לרוב לא באים מבנגקוק.
<אייל בלום: אגב, בהאנוי יש אוניברסיטה שמגיעים מהאנוי, אבל הם חבר'ה שמגיעים בדרך כלל מהפריפריה.
<אייל בלום: אין שום מניעה שמישהו מבנגקוק יגיע.
<אייל בלום: אני מסכים איתך במאת האחוזים.
<אייל בלום: אבל מה שקורה הוא שרובם מגיעים מאזורים חקלאיים.
<אייל בלום: למשל, בתאילנד זה נחשב כחלק מהתואר הראשון שלהם.
<אייל בלום: הם אחרי שנה שנייה מגיעים.
מיכל רוזין: מה רמת האנגלית שלהם על מנת ללמוד פה בשפה האנגלית?
<אייל בלום: יש מדינות שיש להן אנגלית והם לומדים באנגלית וכל שאר המדינות מגיעות עם מתורגמן.
<אייל בלום: אין סטודנט אחד בערבה שלומד ולא מבין את מה שלמדים בכיתה.
<אייל בלום: או שהמדינות יודעות אנגלית או שיש להן מתורגמן.
מיכל רוזין: המתורגמן יושב בכיתה עם הקבוצה?
<אייל בלום: מתורגמן יושב בכיתה ו- - -
<נועה שאואר: מתרגמים לכל השפות במקביל בשיעור?
<אייל בלום: לא, לא.
מיכל רוזין: השיעור מתנהל בעברית, אנגלית, ואז מתרגמים?
<אייל בלום: אענה על זה.
<אייל בלום: קודם כל, כיתה זה חמישים תלמידים בכיתה.
<אייל בלום: התלמידים האלה הם לפי מדינות, אין עירוב של מדינות.
<אייל בלום: לא נמצא תלמידים משתי מדינות יושבים באותה כיתה.
<אייל בלום: מי שלא יודע – השיעורים הם תמיד באנגלית.
<אייל בלום: מדינות שלא יודעות אנגלית יש מתורגמן שמתרגם לשפה שלהם.
<אייל בלום: זאת אומרת, כיתה מתאילנד שלא יודעת יש מתורגמן שמתרגם מאנגלית לתאילנדית.
משה מזרחי: כמה המחזור אצלכם בו זמנית?
<אייל בלום: אצלנו יש בסביבות האלף סטודנטים השנה.
<אייל בלום: לא בו זמנית.
<אייל בלום: הם מגיעים עכשיו לשנה, בין 10 ל-11 חודשים – זה מה שקורה.
משה מזרחי: בו זמנית ב-11 חודשים יש לך אלף סטודנטים.
<אייל בלום: כן, אלף סטודנטים.
<אייל בלום: הביקוש הוא עצום.
משה מזרחי: איך אתם מכילים אותם מבחינה מתודית את האלף האלה?
משה מזרחי: איפה אתם מקיימים את ההדרכות?
משה מזרחי: אלף זה לא מעט, זה כבר מכללה.
<אייל בלום: אני אענה.
<אייל בלום: יש לנו מבנה שהוא בית-הספר למשתלמים בערבה ושם הם לומדים.
מיכל רוזין: כלומר, אין סטודנטים אחרים.
מיכל רוזין: המכללה כולה רק עבור התוכנית הזו.
משה מזרחי: כמה הם מקבלים?
משה מזרחי: יום לימודים עיוניים.
<אייל בלום: כן.
משה מזרחי: אז תחשוב על האלף האלה.
משה מזרחי: כל השבוע הוא עסוק במרכז העיוני.
מיכל רוזין: והוא רק למשתלמים.
<אייל בלום: לצערי הרב, בערבה התיכונה יש רק סטודנטים שמגיעים בתוכנית הזו.
<אייל בלום: אחת התוכניות היא להביא סטודנטים נוספים, אבל זה לא לדיון עכשיו.
<אייל בלום: אגב, אנחנו בונים עכשיו קמפוס חדש ב-4 מיליון דולר לפרויקט הזה ספציפי.
מיכל רוזין: במימון של מי?
<אייל בלום: במימון של קק"ל ושל הרשות.
<אייל בלום: היה כנס בארצות-הברית של יהודים אמריקאים לפני שנה והיה להם סוד מאוד מעניין בשאלה איך ישראל משפיעה על העולם טוב יותר.
<אייל בלום: חני מלווה את התוכנית כבר עשרים שנה.
<אייל בלום: היא פשוט בחו"ל היום, היא לא הגיעה.
<אייל בלום: היא מנהלת את המרכז הזה והיא נתנה הרצאה מול היהודיים.
מיכל רוזין: יש משהו בעייתי בכותרת הזו - איך ישראל משפרת את העולם, איך נהיה אור לגויים.
מיכל רוזין: יש לי בעיה עם הכותרת אבל זה לא הנושא.
שמעון סולומון: אין לי בעיה עם זה.
<אייל בלום: היה סשן מאוד מעניין.
מיכל רוזין: זה לא תורמת לעולם, זה משפרת את העולם.
מיכל רוזין: זה דקויות של סמנטיקה, אבל לא ניכנס לזה.
<אייל בלום: אני גם לא יודע איך בדיוק היתה הכותרת.
שמעון סולומון: בכל מה שקשור להפרחת המדבר, לעבודה חקלאית במדבר, לעשות משום דבר פנינה, זה משהו שצריך להתגאות בו.
שמעון סולומון: לא סתם דיברתי על הערבה כי זה מקום שכביכול שום דבר לא יגדל בו.
שמעון סולומון: עושים שם באמת דברים מדהימים.
מיכל רוזין: אם כן, כל כיתה חמישים, אלף תלמידים.
מיכל רוזין: המכללה פועלת אך ורק עבור המשתלמים הללו.
מיכל רוזין: תיכנס לרזולוציות, בבקשה.
<אייל בלום: יש לנו ששים-שבעים עובדים בתוכנית הזו בערבה התיכונה, חלקם מרצים.
מיכל רוזין: מה תוכנית הלימודים כוללת?
<אייל בלום: רגע.
<אייל בלום: כשמדברים פה על ההכשרה החקלאית לכל אחד מהסטודנטים מנחה של התוכנית שלנו שהוא מלווה את העבודה החקלאית, מלבד החקלאי.
<אייל בלום: התוכנית מדברת במגוון תחומים, מחקלאות, מדעי הצמח, בעלי-חיים, הגנת הצומח, כלכלה חקלאית, איך מנהלים עסקים, איך מקימים עסקים.
מיכל רוזין: יש לכם שיתוף פעולה עם מכון ויצמן, למשל, למרצים, למנטורים, למנחים?
<יעקב פולג: למשרד החקלאות יש בהחלט עם מרצים של משרד החקלאות - - -
<אייל בלום: קודם כל, יש לנו לא מעט אנשים עם PhD שמלמדים בתוכנית.
<אייל בלום: דבר שני, אנחנו השנה מתחילים תוכנית לתואר שני בחקלאות בערבה בשיתוף פעולה עם אוניברסיטת תל-אביב.
<אייל בלום: זו תוכנית שעכשיו אנחנו חתמנו הסכם עם אוניברסיטת תל-אביב ומתוך התוכנית הזו ניתן להם גם תואר שני.
<אייל בלום: איזה עוד פרטים להוסיף?
מיכל רוזין: אני שואלת אותך איך אתה מחלק לחקלאים?
מיכל רוזין: איך החקלאים פונים אליך, איך אתה מחלק ביניהם את המכסות?
מיכל רוזין: למי אתה קובע שהוא יכול להיות מנחה לסטודנטים?
מיכל רוזין: למי לא?
מיכל רוזין: הסיפור של המגורים שאנחנו יודעים שיש מגורים נפרדים להם ולעובדים הזרים השוטפים, אתה בעצמך אמרת.
מיכל רוזין: האם יש שוני בתנאים?
מיכל רוזין: מדוע התשלום נמוך בהרבה?
מיכל רוזין: האם באמת הם עובדים רק חמישה ימים בשבוע ולא מנוצלים גם בימי שבת, לעבוד שישה ימים בשבוע?
מיכל רוזין: איך אתה אוכף ואיך אתה מפקח על כל הדברים האלה?
שמעון סולומון: יש להם יום חופש.
מיכל רוזין: זהו, שאין להם.
מיכל רוזין: יום חופש הוא יום הלימודים.
<אייל בלום: שאלת ואענה.
<אייל בלום: קודם כל, לחוקי העבודה התקפים לגבי הפרויקט הזה שכר העבודה הוא שכר מינימום וכל התנאים הנלווים.
מיכל רוזין: לא 17 שקלים לשעה?
<אייל בלום: שכר העבודה הוא לא שאלה לא בעובדים הזרים ולא במשתלמים.
<אייל בלום: זה שכר מינימום עם כל ההפרשות ועם כל המסים שהמדינה גובה.
מיכל רוזין: אתה לא משלם 20% מס מעסיקים על כל סטודנט.
<אייל בלום: קודם כל, זה 10%.
<אייל בלום: ולמה את אומרת שלא?
מיכל רוזין: אני יודעת שלא, שעל סטודנטים אתה לא משלם.
מיכל רוזין: הם לא נכללים כעובדים זרים.
<איריס מעיין: הם לא עובדים.
מיכל רוזין: הנה, יושבת פה עו"ד איריס מעיין ממשרד הכלכלה.
מיכל רוזין: האם הם משלמים את מס המעסיקים על אותם סטודנטים?
מיכל רוזין: עד כמה שידוע לי לא.
<איריס מעיין: מרגע שהם לא מוגדרים עובדים לי לא ברור בכלל איך מתבצעת ההעסקה שלהם.
<איריס מעיין: כי אם הם עובדים אז חוק עובדים זרים חל עליהם.
<איריס מעיין: אם הם לא עובדים אז אלוהים יודע מה כן חל על העבודה שלהם.
<אייל בלום: קודם כל, הם עובדים - - -
<עמוס ארבל: ברשותך, אני מכיר.
מיכל רוזין: אולי תגיב על הדברים האלה.
מיכל רוזין: קודם כל, למה משרד הכלכלה לא חלק מהוועדה שלכם?
מיכל רוזין: משרד הכלכלה אחראי על קיום חוק עובדים זרים, צו עובדים זרים.
מיכל רוזין: מדוע הם לא?
<עמוס ארבל: אני לא שולל עוד עשרה משרדי ממשלה שיתחברו.
מיכל רוזין: לא עשרה.
מיכל רוזין: משרד הכלכלה שהוא אחראי.
<עמוס ארבל: אוצר, כלכלה, משפטים – מי שאת רוצה - שיעזרו לנו.
מיכל רוזין: אבל הנה נשאלת פה שאלה, מה התשובה?
שמעון סולומון: בינתיים משרד הכלכלה שואלים שאלות, הם לא מביאים תשובות.
שמעון סולומון: אני לא יודע עד כמה אתם מעורבים שם.
<איריס מעיין: אנחנו לא כי זה לא עובדים.
<איריס מעיין: חבר הכנסת סולומון, זה לא עובדים.
מיכל רוזין: עמוס רצה להעיר הערה כי בכל זאת איריס מעיין העירה הערה וזו נקודה חשובה.
<עמוס ארבל: ראשית, אני מזמין כל משרד ממשלתי שיכול לתרום לעבודת הוועדה - ברוך הבא.
מיכל רוזין: מה תשובתך לעניין הזה?
<עמוס ארבל: שנייה, רגע.
<עמוס ארבל: אני לא בקי במיסוי.
<עמוס ארבל: רציתי רק להעיר שישנן עוד אוכלוסיות משתלמים במדינת ישראל שמקבלות שכר.
<עמוס ארבל: ראה רופאים מתמחים, ראה רופאים בסטאז', ראה אחיות.
מיכל רוזין: חוקי העבודה חלים עליהם לחלוטין.
<איריס מעיין: יש להם הסכמים קיבוציים, לא רק חוקי עבודה.
<עמוס ארבל: אני מדבר על משתלמים ברפואה.
<איריס מעיין: ברפואה, בוודאי.
<איריס מעיין: שלא נדבר על צו ההרחבה בחקלאות שהשד יודע איך הוא חל על העובדים האלה.
<איריס מעיין: צו הרחבה בחקלאות שחל על מי שעובד בחקלאות.
<איריס מעיין: אבל הם לא עובדים, הם לא עובדים.
<איריס מעיין: אני מנסה להתחיל להבין מה הם הדברים האלה.
<איריס מעיין: הם סטודנטים, הם לא עובדים.
מיכל רוזין: אנחנו תיכף נחזור לאבשלום וילן ונבין.
מיכל רוזין: דב חנין אחריך.
<אייל בלום: קודם כל, השכר שמשלמים להם הוא שכר מינימום כחוק.
<אייל בלום: היו ביקורת של רשות ההגירה בנוגע לתנאי השכר.
מיכל רוזין: רשות ההגירה לא מפקחת על שכר ועל תלושי משכורת, אך ורק על תנאי מגורים.
<אייל בלום: תתפלאי.
<עמוס ארבל: גברתי, יש חבר בוועדה שמנהל אגף במינהל האכיפה וזרים.
<עמוס ארבל: את מכירה אותו מהכובע השני שלו.
<עמוס ארבל: הוא עוסק בכל סוגיות האכיפה לגבי המשתלמים בחקלאות.
מיכל רוזין: הם ישבו אצלי בדיון בנושאי אכיפה ואמרו חד-משמעית: אנחנו באים לבדוק מה שהחוק מתיר לנו לבדוק.
מיכל רוזין: אנחנו לא יכולים לבדוק מה שהחוק לא מתיר לנו, ולכן רשות אחרת צריכה להגיע.
<איריס מעיין: חוק עובדים זרים, אבל הם לא עובדים.
<עמוס ארבל: הוא בודק את החדרים והוא בודק את התשלום.
מיכל רוזין: את החדרים כי הוא רשות ההגירה, אבל לא משכורות.
מיכל רוזין: הוא לא יכול לבדוק, הוא לא יכול.
<איריס מעיין: הוא לא יכול לבדוק כלום אם הם לא עובדים זרים.
<איריס מעיין: הם לא מוסמכים.
<אייל בלום: פקחי רשות ההגירה מגיעים אלינו גם בעניין המשתלמים וגם בעניין העובדים הזרים.
<אייל בלום: אוספים מאיתנו את תלושי השכר, אוספים את דוח השעות – לא יודע מה מותר להם, מה אסור להם.
<אייל בלום: הלכה למעשה הם עושים עלינו פיקוח בעניין הזה.
<אייל בלום: היה פיקוח לפני שנתיים בתוכנית הזו, הממצאים היו תקינים.
<אייל בלום: לכן, אם יש פה 200 או 300 שיש איתם בעיה חבל שלא יידעו אותנו קודם כל.
<אייל בלום: המשתלמים גרים אצלנו בחצרות.
<אייל בלום: גם העובדים הזרים וגם המשתלמים גרים אצלנו בחצרות.
<אייל בלום: הם חלק מההווי אצלנו בערבה.
מיכל רוזין: אייל, תודה על הדברים בינתיים.
מיכל רוזין: אם תרצי להוסיף אתן לך כמובן להוסיף.
<אייל בלום: תודה.
משה מזרחי: מה עם משוב?
משה מזרחי: אמרת שתתייחס לזה.
<אייל בלום: איך שזה עובד - מלבד המתורגמן שיש לכל קבוצה יש גם ראש קבוצה.
משה מזרחי: משוב מילולי, ורבלי.
<אייל בלום: יש להם ראש קבוצה כשראש הקבוצה נמצא איתנו בקשר ישיר.
<אייל בלום: כל בעיה שיש לכל אחד מהם מגיעה אלינו.
מיכל רוזין: הוא דיבר על משוב מסודר בסוף תוכנית לפני שהם עוזבים לגבי איך היה, מה היה.
<יעקב מוסקוביץ: כן.
<יעקב מוסקוביץ: אנחנו מביאים את החקלאי ועובדים איתו על המשוב ביחד.
<ירון תמיר: חבר הכנסת מזרחי, ברשותך אתייחס לזה כשאדבר.
מיכל רוזין: אני כבר נותנת לכם.
מיכל רוזין: חבר הכנסת חנין, בבקשה.
דב חנין: אני מברך על כינוסו של הדיון הזה.
דב חנין: אני יושב כאן ומקשיב, אני לומד דברים.
דב חנין: קודם כל, אני בהחלט חושב שיש דברים יפים שצריך לברך עליהם.
דב חנין: אני חושב שתוכנית של הכשרה של אנשים צעירים במקצועות חקלאות זה דבר טוב ואני שמח שמדינת ישראל עוסקת בזה ועושה את זה ועושה את זה עם מדינות רבות בעולם.
דב חנין: אני בעד שהדבר הזה יתרחב.
דב חנין: אבל לפני שאני נכנס לפרטים אני חייב לומר לכם לאחר שאני שומע את כל הדיון שמתנהל פה אני גם באמת לא מבין בדיוק באיזה שדה אנחנו נמצאים.
דב חנין: בעוונותיי אני הגעתי לכנסת מהתחום המשפטי ואני מכיר פחות או יותר את השדה המשפטי שקיים במדינת ישראל, כולל גם את הקביעות של בתי המשפט על מי עובד ומה הם יחסי העבודה במדינת ישראל.
דב חנין: אני אומר את זה רק בתמצית מכיוון שהדיון הזה מתנהל כאילו בכוכב אחר, כאילו שאנחנו לא חיים במדינת ישראל והחוקים הרגילים של מדינת ישראל לא תקפים לכוכב המיוחד שאנחנו מדברים עליו.
דב חנין: במשפט אני אומר לכם שמבחינת הגישה של בתי המשפט במדינת ישראל המבחן ליחסי העבודה איננו מבחן פורמאליסטי אלא הוא מבחן מעשי.
דב חנין: אני שומע את מה שאתם מספרים על האנשים האלה שעוברים אצלנו הכשרה שאני מברך עליה ואני רואה אנשים שבהחלט יש להם יום אחד בשבוע, אולי קצת יותר, שהם לומדים בו, וזה מצוין, אבל ברוב ימי השבוע הם עובדים.
דב חנין: ולכן, אין שום ספק שמהבחינה המשפטית שהאנשים האלה הם עובדים.
דב חנין: זה לא משהו שאני מחדש פה, זה משהו שהוא ברור, גלוי וקבוע בפסיקה והוא חד-משמעי.
דב חנין: למדינת ישראל יש חוקים לגבי עובדים זרים שהם מסדירים את תנאי העבודה, את המתכונת, תיווך – מיליוני סוגיות.
דב חנין: פה יש לנו בהחלט קטגוריה מיוחדת של עובדים שנמצאים בתהליך הכשרה, כמו עובדים אחרים שנמצאים בתהליך הכשרה.
דב חנין: הוזכרו פה, למשל, מתמחים במשפטים או מתמחים בפסיכולוגיה.
דב חנין: גם הם עובדים שנמצאים בתהליך הכשרה ויש להם מאפיינים של עובדים וזכויות וחובות של עובדים ויש להם גם מאפיינים של מי שנמצא בתהליכי הכשרה.
דב חנין: אני חושב שפה אם יש תוצאה מעשית, גברתי היושבת-ראש, שאני חושב שאנחנו צריכים לחתור אליה עוד לפני שאנחנו מגיעים לפרטים זה הקביעה העקרונית שאותם אנשים צעירים שמגיעים אלינו להכשרה הם מבחינתנו עובדים שנמצאים בהכשרה ויש להם זכויות של עובדים, יש להם גם חובות של עובדים.
דב חנין: החובות גם מגיעים לאנשים.
דב חנין: מבצעים אצלם עבודה וזה בסדר גמור, והלוואי שיעבדו ויהיו אפקטיביים וגם יועילו במקומות שבהם הם עובדים.
דב חנין: אבל גם שיקבלו את הזכויות של העובדים.
דב חנין: אני חושב שהדבר הזה הוא דבר מאוד מאוד בסיסי.
דב חנין: אם אנחנו כולנו נשדרג את המערכת הזאת למקום הזה, ושוב, שזה לא משהו שאני מחדש פה משהו, אני חושב שזה הדין המחייב במדינת ישראל.
דב חנין: זה מה שצריך להיות מבחינת הדין.
דב חנין: אם תקראו את פסיקות בתי הדין לעבודה, כולל בית הדין הארצי ובית המשפט העליון על מה הם יחסים של עבודה ומתי הם מתרחשים זה לא קשור למעמד הפורמאלי, זה קשור למציאות הפרקטית.
דב חנין: מכאן אני מגיע לשורה ארוכה של שאלות שהוצגו פה בדיון.
דב חנין: אני רואה את הדיון הזה כדיון שמטרתו לשפר אז אני בכלל מציע לכולנו לא להתרגז אלא לנסות להקשיב אחד לשני ולשמוע את הטענות שישנן.
דב חנין: שוב, יכול להיות שיש טענות שהן לא נכונות.
דב חנין: מה שלא נכון תבדקו ותגידו שזה לא נכון, וזה בסדר גמור.
דב חנין: כולנו נשמח.
דב חנין: אבל המשותף לכל הטענות האלה זה אותה הגדרה לא נכונה, לטעמי, של מצבם המשפטי של אותם אנשים שנמצאים אצלנו בהכשרה ובלימוד.
דב חנין: כי אם הדבר הזה יוסדר ויוגדר נדמה לי שהרבה מאוד נושאים ייפתרו.
דב חנין: מכאן אני רק רוצה להזכיר כי הדברים הועלו בדיון – אני חושב שאנחנו צריכים לשמוע ואם יש דברים שצריכים להיבדק אז אנא תבדקו אותם.
דב חנין: יכול להיות שאתם לא יכולים לתת תשובה לכל טענה ברגע זה ויש דברים שצריך לבדוק אותם קונקרטית – אנא תבדקו.
דב חנין: מארגוני זכויות העובדים, קו לעובד, אנחנו מקבלים רשימה של טענות קונקרטיות.
דב חנין: אני מציע שכולנו לא נדבר בסיסמאות לא לכיוון הזה ולא לכוון השני.
דב חנין: יש טענה שהעובדים האלה עובדים שעות ארוכות – 12 שעות ואף מעבר לכך.
דב חנין: זו טענה קונקרטית.
דב חנין: האם זה נכון, לא נכון?
דב חנין: זה קורה, זה לא קורה?
דב חנין: אולי הנורמה שזה לא קורה, אולי יש מצבים חריגים שזה כן קורה?
דב חנין: מה עושים כדי לטפל בזה?
דב חנין: הרי זה לא משהו שאנחנו רוצים.
דב חנין: יש טענה של סנקציות כלכליות שמוטלות על העובדים האלה.
דב חנין: יש טענה שכיוון שמדובר בעובדים שיש פה דרך של העסקת עובדים שלא באמצעות ההסכמים הבילטרליים.
דב חנין: זו שאלה מורכבת שצריך לתת לה תשובה.
דב חנין: אנחנו חתמנו על הסכמים בילטרליים עם מדינות, אדוני נציג משרד החוץ, ואני מברך על זה.
<חיים חושן: אני אתייחס לזה.
<חיים חושן: ההסכם מונח לפני ויש בו החרגה של הדבר הזה.
דב חנין: אני לא בטוח שזה נכון להחריג.
דב חנין: שוב, אני אסביר את עצמי.
דב חנין: אני רואה שאני לא מספיק מובן אז אני אחזור שני צעדים אחורה.
דב חנין: אדוני, אני אסביר כי כבר ברור לי שהטענה שלי לא ברורה.
דב חנין: אני ואתה – המשותף לשנינו זה שאנחנו עובדי ציבור ואנחנו מקבלים החלטות ציבוריות שונות, כל אחד בתחומי הפעולה שלו.
דב חנין: המשותף לשנינו גם כעובדי ציבור היא העובדה שגם אתה וגם אני כפופים לחוק הישראלי.
דב חנין: כולנו כפופים לחוק.
דב חנין: אפשר לשנות את החוק, אבל אם החוק קובע סטנדרטים מסוימים לגבי עובדים בישראל גם אני כחבר כנסת כפוף לחוק הזה אלא אם כן נשנה אותו, וגם אתה כאיש בכיר במשרד החוץ כפוף לחוק הזה.
דב חנין: ואם החוק קובע שהעובדים בישראל הם עובדים במתכונת מסוימת אז זה חל עליך ועליי כשאנחנו באים לדבר עם מדינות זרות וכשאנחנו באים לדבר עם חקלאים ועם אנשים שעוברים פה תהליכי הכשרה.
דב חנין: אני מציב את זה כשאלה.
דב חנין: יכול להיות שיש לך תשובה טובה, אתה בוודאי תענה.
דב חנין: אין לי ספק שאתה תענה.
<חיים חושן: יש לי תשובה.
מיכל רוזין: אני אתן, אני מבקשת.
דב חנין: אני בטוח שאתה תענה.
דב חנין: שאלת הפיקוח על תנאי ההעסקה ותנאי המגורים – שוב, טענה קונקרטית.
דב חנין: האם יש פיקוח?
דב חנין: האם הטענות הן לא נכונות?
דב חנין: האם הטענות נבדקו?
דב חנין: אומרים לכם שמדובר במשתלמים רבים שהגיעו עם טענות.
דב חנין: האם בדקתם את הטענות הקונקרטיות האלה, ראיתם מה קורה עם המשתלמים האלה, ראיתם שהם כן נמצאים במקומות טובים וגרים במקומות טובים – אז תענו לנו על זה.
דב חנין: שאלה שמאוד מאוד מטרידה אותי, ושוב, היא מתחברת לאותה סוגיה של מה מעמדם האמיתי של המשתלמים האלה זו העובדה או הטענה לפחות שהמשקים שמקבלים אותם צריכים לשלם.
מיכל רוזין: לא הגבת על התשלום הראשוני על כל חוזה.
דב חנין: אני רק אחדד את השאלה ואשמח לקבל את התשובה.
דב חנין: הטענה היא שאתם - החקלאים - צריכים לשלם סכומי כסף עבור ההשמה של אותם משתלמים.
דב חנין: התשלום הזה הוא אולי מובן אם אנחנו מבינים שמדובר בעובדים.
דב חנין: מצד שני, אנחנו כולנו בעד אותם מנגנונים שייצרנו בישראל למניעת תיווך בעובדים.
דב חנין: הרי יש לנו מנגנונים ומערכות בעניין הזה.