GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מיכל רוזין: אחריותנו, התחלתי בזה, אחריותנו לדאוג לביטחון האזרחים ולביטחון כל מי שנמצא כאן כולל אורחים.
מיכל רוזין: אין ספק, על זה לא היה הויכוח.
מיכל רוזין: לא נחזור לויכוח.
מיכל רוזין: על כל מה שאמרת אנחנו חותמים, לדעתי כולנו פה לחלוטין.
מיכל רוזין: אני חוזרת אליך יוסי, תאמר לי כמה דברים גם בנושא "חולות".
מיכל רוזין: לדעתי "סהרונים" הוא יותר בטוח.
מיכל רוזין: תאמר לי גם לגבי "סהרונים".
מיכל רוזין: ממה שאני זוכרת ב"חולות" אומנם המבנים אינם יבילים, אבל בהחלט לא ראיתי שם מיגוניות או ממ"דים.
מיכל רוזין: תעדכן אותנו.
מיכל רוזין: שוב, שם נמצאים גם מבקשי המקלט וגם סוהרים שצריכים כמובן מקום בטוח - - -
<יוסי אדלשטיין: לקוריוז, בשבוע שעבר התקיים דיון בבית המשפט המחוזי בחיפה, השופט ביקש לדעת מהם אמצעי המיגון שיש ב"חולות".
<יוסי אדלשטיין: מאוד שמחתי שהוא דואג לעובדים שלי, אבל הסתבר שהוא לא דואג לעובדים שלי אלא הוא דואג למסתנן.
<יוסי אדלשטיין: לגופו של עניין, בכל פלח יש ממ"דים.
<יוסי אדלשטיין: שב"ס (שירות בתי הסוהר) עשה הדרכות.
<יוסי אדלשטיין: השב"ס - - -
מיכל רוזין: איפה היו הממ"דים כשאנחנו היינו?
<שמעון מלכה: המכולת היא ממ"ד.
מיכל רוזין: המכולת עמוסה.
מיכל רוזין: אני נכנסתי עם איילת שקד, בקושי שתינו עמדנו.
מיכל רוזין: המוכר התבקש לצאת החוצה כדי שאנחנו נוכל להיות בפנים.
<יוסי אדלשטיין: בכל פלח יש ממ"ד גדול.
<יוסי אדלשטיין: השב"ס עשה הדרכות בכל פלח.
<יוסי אדלשטיין: למרות שזה לא בטווח של 40 ולא של 60 יש שם אמצעי מיגון.
מיכל רוזין: לא נפלו שם טילים?
<יוסי אדלשטיין: יש שם אמצעי מיגון וגם נעשו הדרכות לשוהים.
<יוסי אדלשטיין: דיווחתי לבית המשפט שיש במקום למרות שהוא לא דאג לעובדים שלי, זה בסדר.
מיכל רוזין: בהמשך לציניות של דברך אני בטוחה שהוא דאג גם לעובדים, במקרה הזה כנראה הוא דן בביטחונם של מבקשי המקלט.
מיכל רוזין: אני מבקשת לסכם, גם הבטחתי ישיבה קצרה ועניינית, אני חושבת שכך היא הייתה.
מיכל רוזין: בהבדל מנושאים אחרים אין מה לעשות בנושא הזה, אין לנו יותר מדי להסתכל החוצה וללמוד ממקומות אחרים בעולם, גם סכסוכים אחרים בעולם נראים אחרת משלנו.
מיכל רוזין: הנושא הזה גם לנו חדש, למרות שהסיפור הזה כאן 65 שנה בכל זאת הוא חדש.
מיכל רוזין: לצערי הרב אנחנו לומדים ממבצע למבצע וממלחמה למלחמה ומפוסט-טראומה נוספת על פוסט-טראומה.
מיכל רוזין: בטח ילידי השנתון שלי חוו כמה וכמה מצבים בהם הם ירדו למקלטים והיו צריכים להגן על עצמם.
מיכל רוזין: אני חייבת לומר שנשמע שיש כאן חוסר.
מיכל רוזין: נכון שהחוסר במיגון קיים לא רק לגבי העובדים הזרים.
מיכל רוזין: כמובן שגם לגבי אזרחים, אנחנו יודעים את זה.
מיכל רוזין: אמרתי שזה נושא שמדובר בהרבה וועדות בכנסת והוא חשוב ביותר.
מיכל רוזין: בוודאי אסור לנו להזניח גם את האורחים שלנו ואת כל מי שנמצא כאן.
מיכל רוזין: אנחנו אחראים על חייהם.
מיכל רוזין: בשם הוועדה אני אוציא פנייה גם לשר הביטחון וגם לשר האוצר לגבי המחסור במיגוניות.
מיכל רוזין: כפי שהציע חבר הכנסת שמעון אוחיון גם צינורות בטון בעיקר לשטחים חקלאיים, אבל כמובן גם לפועלי בניין.
מיכל רוזין: אני חושבת שההצעה למפות היכן נמצאים עובדים זרים, ישנם מקומות שהם משתנים ויש מקומות שהם בהחלט קבועים.
מיכל רוזין: רוב הסיכוי, חס וחלילה, שהם יהיו שם.
מיכל רוזין: אין בררה המדינה צריכה להשקיע משאבים משמעותיים במיגון התושבים, האזרחים, העובדים הזרים וגם מבקשי המקלט.
מיכל רוזין: כל מי שנמצא פה זכאי כאן להגנה.
מיכל רוזין: זה הדבר הראשון שאנחנו צריכים.
מיכל רוזין: האחריות שלנו, של מדינה היא אחריות קיימת מאז שהוקמו מדינות הלאום במאה ה-19, דבר ראשון הן הוקמו כדי לדאוג להגנה על ביטחונם של אותה מדינה.
מיכל רוזין: קודם כל הגנה מפני האויב מבחוץ ולאחר מכן הגנה מפני האויב מבפנים, כלומר, שיטור פנימי וביטחון פנים.
מיכל רוזין: לאחר מכן כמובן צריך לדאוג לביטחון סוציאלי, בטחון בריאותי, לדיור ולכל מה שנדרש.
מיכל רוזין: ראשית, ברור שאחריות המדינה זה לדאוג למיגון הזה.
מיכל רוזין: אנחנו נפנה בצורה מסודרת גם לשר הפנים בעניין.
מיכל רוזין: כפי שהתחייבתי נדון בעניין גם במצב שקט.
מיכל רוזין: אני מקווה שהמצב השקט הזה יקרה בקרוב.
מיכל רוזין: גם אחרי "עופרת יצוקה" ו"עמוד ענן" היו כמה ימים בהם המשיך הירי.
מיכל רוזין: בכל זאת אנחנו מקווים שאנחנו לקראת סיום המבצע הנוכחי ושיהיה כאן שקט.
מיכל רוזין: כמובן לתושבי הדרום ולא רק.
מיכל רוזין: לכולם ובפרט לתושבי הדרום אנחנו צריכים לדאוג למיגון.
מיכל רוזין: תודה שהגעתם גם בימים סוערים אלה ונתתם לנו את המידע.
מיכל רוזין: כפי שאמרתי, אין וועדה אחרת שתדון בהם.
מיכל רוזין: אנחנו צריכים לראות אותם ושהם לא יהיו שקופים.
<יוסי אדלשטיין: הערה לשאלתך, תוך כדי דיון בדקו, יש גם הנחיות ברוסית.
מיכל רוזין: תודה רבה, מצוין.
מיכל רוזין: לפרוטוקול, יש הנחיות גם ברוסית.
מיכל רוזין: ממה שעבר אלינו בצורה מסודרת, זה לא היה.
מיכל רוזין: תודה שהגעתם לכאן ביום פגרת כנסת.
מיכל רוזין: אבל היה חשוב לא לדחות את הדיון הזה ובכל זאת לקיימו גם בזמן פגרה, ולכן התכנסנו כאן.
מיכל רוזין: אני יודעת שאנחנו גם בפתיחת שנה ומגיעים סטודנטים חדשים לתוכנית ולכן חשוב עוד לפני שמתחילה התוכנית באמת לדון בלקויות ובדברים שדורשים תיקון.
מיכל רוזין: נאמר אולי כפתיחה שברורה כאן לכולם שישראל בהחלט מוכרת כמעצמה בתחום החקלאות.
מיכל רוזין: יש חשיבות רבה בידע שקיים בישראל לגבי חקלאות והאופן שבו נעשה שימוש בידע הזה גם להעשיר את העולם בידיעותינו, אבל גם באמת לשפר, לעזור ביחסי ישראל וארצות העולם דרך החקלאות.
מיכל רוזין: אני כמובן מכירה בחשיבות החקלאות ובחשיבות התרומה של החקלאות באמת ליחסי ישראל והעולם.
מיכל רוזין: אבל חשוב לומר גם שלצד התוכנית שתיכף נשמע את הפרטים עליה וחשוב מאוד שנכיר את פרטי התוכנית ולשם כך התכנסנו, שלא יצא שכרנו בהפסדנו.
מיכל רוזין: כאשר מגיעים לכאן סטודנטים והם אלה שיהיו השגרירים שלנו בעולם והם חווים כאן חוויות שאינן קלות, לעיתים חוויות של השפלה, חוסר הוגנות, חוסר תיאום ציפיות אפילו ברמה הבסיסית של לשם מה הם הגיעו או מה הובטח להם ומה יוצא בפועל, ולכן בסופו של דבר אותם אנשים הופכים להיות שגרירים שלא לטובת מדינת ישראל ויכולים להזיק במקרים שבהם קיימות עוולות.
מיכל רוזין: לא אמרתי שכל התוכנית מייצרת עוולות ומייצרת שגרירים שמזיקים, אמרתי – כמו שאנחנו רוצים יבואו לכאן אבל כשמגיעים תיירים והם חווים פה יחס מפלה, לא הוגן, או לא ראוי, אז הם אחר כך שגרירים לא טובים והם יגידו לחברים שלהם: אל תיסעו למדינת ישראל.
מיכל רוזין: לכן, אני בטוחה שחשוב מאוד לכולם, גם למי שמקיים את התוכנית, מי שיזם את התוכנית, מי שרוצה שהתוכנית תתקיים, לשמור על הדברים האלה ולבחון את הלקויות ואת העוולות שאם הן קיימות חשוב שנעצור אותן וחשוב שנשפר את המצב.
מיכל רוזין: בוקר טוב לחברי חבר הכנסת משה מזרחי שיושב לשמאלי.
מיכל רוזין: אני רוצה לפתוח איתך עמוס ארבל ממשרד הפנים.
מיכל רוזין: אתה עומד בראש הוועדה.
מיכל רוזין: תגדיר לפרוטוקול בדיוק בפירוט איזה ועדה.
<עמוס ארבל: גברתי היושבת-ראש, אני משמש כיושב-ראש הוועדה למשתלמים בחקלאות.
<עמוס ארבל: הוועדה פועלת ברשות האוכלוסין בשיתוף חברים ממשרד החקלאות - סינדקו - ומשרד החוץ בגופים השונים שלו, גם במדיני, קונסולרי, מש"ב, וכן הלאה.
<עמוס ארבל: בנוסף לתפקידנו, כל אחד בתפקיד הפורמאלי שלו.
<עמוס ארבל: אני בהגדרת התפקיד מנהל אגף מרשם ומעמד ברשות האוכלוסין.
מיכל רוזין: שלי מי היוזמה?
מיכל רוזין: מי הקים את הוועדה הזאת?
מיכל רוזין: מי הקים את התוכנית?
מיכל רוזין: מאיפה זה הגיע?
מיכל רוזין: קצת היסטוריה.
<עמוס ארבל: אני לא ותיק בה, אני אולי בין הצעירים בחבורה של הפרויקט בכלל.
<עמוס ארבל: יושב פה אייל יושב-ראש המועצה האזורית.
<עמוס ארבל: זה התחיל שם, בערבה.
<עמוס ארבל: אולי הוא יוכל לספר קצת את ההיסטוריה.
<עמוס ארבל: ממה שאני יודע, הפרויקט הזה משהו כמו עשרים שנה.
<עמוס ארבל: אני יושב-ראש הוועדה מזה כשלוש שנים.
<עמוס ארבל: על מנת להכניס סדר בפרויקט ועל מנת להוביל אותו למקומות נכונים ולטפל בו נכון בראייה ממשלתית, התחברה הוועדה בתצורה הנוכחית שלה ואנחנו עובדים בה במודל הזה.
מיכל רוזין: כמה סטודנטים מגיעים מידי שנה?
<עמוס ארבל: נכון לשנת הלימודים שאמורה להיפתח בעוד כחודש בסביבות 3,500 סטודנטים מ-26 מדינות.
מיכל רוזין: כמה הגיעו עד היום השתתפו בתוכנית?
<עמוס ארבל: לא ספרתי את המספרים המצטברים של כל השנים.
<עמוס ארבל: אני יודע על היקף פעילות בסביבות עשרים שנה שזה התחיל בערבה.
<עמוס ארבל: לדעתי, במצטבר זה מגיע ל-20,000 סטודנטים – משהו כזה.
<חני בן ישראל: אפשר לקבל נתונים לגבי כמה הגיעו בשנים האחרונות, לגבי 2010, 2011 ו-2012?
<עמוס ארבל: יש לך בחוברת את גרף הפעילות מ-2008 אפילו.
<קריאה: לא קיבלנו.
מיכל רוזין: אנחנו נבקש ונקבל.
מיכל רוזין: אני חושבת שאין בעיה להעביר אחורה כמה השתתפו.
<עמוס ארבל: נציג לכנסת, לוועדה.
<עמוס ארבל: 2,700 סטודנטים ב-2013, 1,800 ב-2012, 1,350 ב-2011, וכן הלאה.
<עמוס ארבל: יש גידול בשנים האחרונות לביקוש ואני אומר אפילו שאילולא היינו נענים לכל הבקשות של המדינות לגבי היקף הסטודנטים היינו פה אפילו עם עוד אלף נוספים.
<עמוס ארבל: זאת אומרת, הביקוש הוא הרבה יותר גדול מההיצע.
<עמוס ארבל: אנחנו בולמים בהקשר המדיני, ועוד מעט חוץ יתייחסו, וגם בהקשר של היכולות של המרכזים לפעול ולנהל נכון את התוכנית
מיכל רוזין: האם זה נעשה באמצעות הסכמים בין מדינות?
מיכל רוזין: זאת אומרת, אתה אומר שיש 26 מדינות.
מיכל רוזין: האם זה נעשה מול מדינה או שזה נעשה מול ארגוני שטח, מול אוניברסיטאות, מכללות, מוסדות אקדמיים?
מיכל רוזין: מול מי הקשר?
מיכל רוזין: איך מגיעים הסטודנטים?
<עמוס ארבל: התוכנית עצמה מנוהלת על-ידי הממשלה, בעבודה ממשלתית בישראל כאן.
מיכל רוזין: בישראל.
מיכל רוזין: אני שואלת במדינות שם.
<עמוס ארבל: גברתי, אני שותף בהרבה ועדות בין-משרדיות גם כיושב-ראש וגם כחבר.
<עמוס ארבל: זו אחת הוועדות שנותנת לי עונג ונחת בעבודה ממשלתית היפה והטובה בראייה הכוללת של ממשלה ושל מדינה.
<עמוס ארבל: לצערי הרב, זה לא קורה בהרבה ועדות אחרות.
<עמוס ארבל: כאן דוגמה מדהימה, דוגמה למופת, של איך ממשלה יכולה לעבוד בפרויקט.
<עמוס ארבל: אפשר להעביר עליו ביקורת, אפשר לדון אחרי זה בבעיות שלו.
<עמוס ארבל: אבל בעבודה הממשלתית שלו בזכות ההכרה והחשיבות של הפרויקטים בזכות האנשים גם שפועלים ומתוך אותה מדיניות למנף את הפרויקט הזה.
<עמוס ארבל: הוועדה מכתיבה את העקרונות של השהייה של הסטודנט, תוכניות הלימוד, חלוקה לחקלאים, הפיקוח והביקורת על המרכזים עצמם, פתיחה של מרכזים, וכן הלאה.
<עמוס ארבל: בישראל פועלים שישה מרכזים.
<עמוס ארבל: עד לפני שנה פעלו ארבעה והשנה צירפנו עוד שני מרכזים נוספים: האחד בשדות נגב, והאחד במכללת אשקלון.
<עמוס ארבל: כמובן כל המרכזים עובדים מול מועצות אזוריות שמרכזות את העבודה מול המשקים עצמם, מול הקיבוצים או מול החקלאים.
<עמוס ארבל: יש שיתוף פעולה מדהים בין המרכזים לבין החקלאים כאשר המועצה האזורית היא בתווך ויש פה עבודה משולבת.
<עמוס ארבל: כל תהליך המיון, תהליך ההגעה של הסטודנטים, התשלום, החלוקה לחקלאים וכן הלאה, מתבצע בין המרכז ישירות לבין האוניברסיטאות.
<עמוס ארבל: כמובן משרד החוץ שותף מלא בצד השני שם במדינת המוצא, תהליך המיון בעקרונות מול האוניברסיטאות, וכן הלאה.
מיכל רוזין: המשרד הממשלתי במדינת המוצא תמיד מעורב?
<עמוס ארבל: בחלק מהמקומות גם הממשלה עצמה.
<עמוס ארבל: יש נשיא וראש ממשלה, וכן הלאה.
<עמוס ארבל: זאת אומרת, הפרויקט עצמו הוא ברמה הלאומית של מדינות המוצא הוא מאוד חשוב ומשמעותי.
<עמוס ארבל: אני לא רוצה להרחיב, חוץ יפרוט את זה.
<עמוס ארבל: אם לא בכל המדינות או במרביתן יש משמעות מרכזית לפרויקט הזה במדינת המוצא כך שהממשלה שם גם היא תומכת וגם היא מעודדת ומחוברת לפרויקט עצמו.
<עמוס ארבל: זה לא איזה חברת כוח אדם מגייסת לנו סטודנטים.
<עמוס ארבל: צריך לזכור שיש פה סטודנטים, יש פה אוניברסיטה בצד השני שמולה מבצעים את ההסכמים – לא אנחנו, המרכז עצמו – וממשלה שנותנת את התמיכה.
<עמוס ארבל: ממשלת המוצא נותנת את התמיכה על מנת להרחיב, להגדיל, וכן הלאה.
מיכל רוזין: אחד מכם יפרט על תהליכי המיון כי זה חשוב להבין.
<עמוס ארבל: המרכז עצמו, אחד המרכזים.
<חיים חושן: אני רק אומר שאני אתייחס בהמשך בדברים שלי לשאלה שגם הפנית קודם מה המעורבות של הממשלות, את הצד השני.
מיכל רוזין: בסדר גמור, מצוין.
מיכל רוזין: כי בעידן שבו אנחנו מנסים לקדם כמה שיותר מחילופי עובדים, סטודנטים וכד' בהסכמים בילטרליים חשוב לשמוע גם כיצד זה נעשה בתחום הזה.
<עמוס ארבל: צריך לזכור שהתוכנית היא לסטודנטים.
<עמוס ארבל: אתה צריך להיות must סטודנט, לומד חקלאות.
<עמוס ארבל: אוקיי, הוא לומד וטרינריה, הוא לומד משהו ליד חקלאות – בסדר.
<עמוס ארבל: לא כולם זה חקלאות של האוניברסיטה העברית, של המכון הוולקני, אבל זה חקלאות במדינות מתפתחות.
<עמוס ארבל: אני לא רוצה לדבר על האינטרסים, ירחיבו חבריי על כך.
<עמוס ארבל: יש אוניברסיטה בצד השני שמכירה בלימודים במשך שנת הלימוד כאן כקרדיטציה במסגרת תוכנית הלימוד, במסגרת התואר האקדמי שלו שם במדינת המוצא.
משה מזרחי: זה טרום תואר.
<עמוס ארבל: תוך כדי תואר, זה לא טרום.
<עמוס ארבל: הוא לומד חקלאות במדינת המוצא, שנה שנייה, שנה שלישית.
משה מזרחי: הכוונה בטרום זה שהם לא בוגרים.
<עמוס ארבל: לא בוגרים.
<עמוס ארבל: הוא תוך כדי התואר.
<עמוס ארבל: זה לא לפני, זה לא מכינה, זה לא אולפן.
<עמוס ארבל: זה חלק מהקרדיטציה של לימודיהם במדינות המוצא עצמה.
משה מזרחי: כי עלה פה שיש כאילו לא מעט בעלי תואר ראשון.
<עמוס ארבל: זה לא בעלי תואר ראשון.
<עמוס ארבל: יש חלק מהם שאולי הם בעלי תואר והם הגיעו.
<עמוס ארבל: אבל בגדול התוכנית כאן היא חלק מהתואר האקדמי שלהם באותה מדינה.
מיכל רוזין: תואר ראשון, תואר שני, שלישי?
<עמוס ארבל: לא, חלק מהתואר הראשון.
<עמוס ארבל: מרביתם זה תואר ראשון.
<עמוס ארבל: לסטודנטים שמגיעים לכאן יש - - - שמוכרת על-ידי הוועדה, משרד החקלאות מפקח על התכנים שלה.
<עמוס ארבל: הם לומדים כאן כאשר הלימוד הוא גם פרונטלי בכיתות לימוד ממוזגות, והלוואי על כל תלמידי ישראל כאלה כיתות טובות ויפות, מערכי שיעור, תכנים מקצועיים.
<עמוס ארבל: כמובן הכול באנגלית עם מדריכים, עם מורים מקצועיים.
מיכל רוזין: תיכף נרד לרזולוציות יותר נמוכות עם המכללות ונשאל יותר על תוכנית הלימוד.
<עמוס ארבל: החלק הלימודי האחר הוא במסגרת הכשרה מעשית על-ידי בעלי המשקים עצמם.
<עמוס ארבל: אני רוצה להתייחס בשני משפטים לכתבה.
דב חנין: מסגרות זמן – כמה זמן בשבוע הם עוסקים בהכשרה?
<עמוס ארבל: חמישה ימי לימודים מעשיים ויום לימודים אחד תיאורטי פרונטלי.
דב חנין: מה זה לימודים מעשיים?
<עמוס ארבל: הוא יוצא למושבניק או לקיבוץ ומדריכים אותו ומלמדים אותו באופן מעשי את אותו לימוד תיאורטי שהוא למד בכיתה בליווי אגרונום.
<עמוס ארבל: המרכזים אולי יפרטו את זה קצת יותר?
מיכל רוזין: כמה שעות לימוד באותו יום לימודיים?
מיכל רוזין: שעות אקדמיות?
<עמוס ארבל: שמונה שעות?
<עמוס ארבל: יום לימודים מלא.
מיכל רוזין: יש לי שתי שאלות חשובות אליך כי אתה בכל זאת משרד הפנים ולא סתם אתה עומד בראש הוועדה הזאת מטעם משרד הפנים: האחת, מכסות.
מיכל רוזין: איך עובד פה עניין המכסות?
מיכל רוזין: לפי מה החלוקה של המכסות לחקלאים?
מיכל רוזין: אנחנו יודעים שיש לחקלאים בעיה קשה לחקלאים באופן כללי על מכסות של עובדים זרים.
מיכל רוזין: איך הולך בתחום הזה נושא המכסות?
מיכל רוזין: הדבר הנוסף, מדוע הם מועסקים יותר מחמישה ימים בשבוע?
מיכל רוזין: כלומר, שישה, ולפעמים שבעה.
מיכל רוזין: מדוע הם מקבלים תשלום מופחת לשעה כאשר הם מועסקים נניח חמישה ימים בשבוע, פחות מאותו עובד זר?
<עמוס ארבל: אני אתייחס למכסות כי שתי השאלות האחרות שלך מתייחסות למה שרציתי להגיד על הכתבה.
<עמוס ארבל: לגבי המכסות - בסביבות פברואר בכל שנה כל המרכזים מעבירים דרישה לוועדה לגבי המכסות שהיא מחולקת למכסה גלובלית וגם חלוקה לתוך מדינה או מכסה שהיא גלובלית והיא נותנת לוועדה את המנדט להחליט את החלוקה הפנימית בין המדינות.
מיכל רוזין: בין המדינות?
<עמוס ארבל: אם הוא רוצה מאה אז יכול להיות שהוא יגיד שהוא רוצה חמישים פיליפינים וחמישים נפאל, או שהוא אומר: אני רוצה מאה ואתם תחליטו מאיפה המאה.
משה מזרחי: מי זה הוא רוצה?
<עמוס ארבל: המרכז, מרכז המשתלמים.
<עמוס ארבל: יש שישה מרכזי משתלמים במדינת ישראל: ערבה, אגרוסטדיס, שדות נגב, - - -
דב חנין: מה בעצם אכפת למרכז המשתלמים אם העובד מגיע מווייטנאם או ממקום אחר?
<עמוס ארבל: כי זה מסורת ארגונית, הוא רוצה לעבוד מול מדינה מסוימת.
<עמוס ארבל: יש לו שם קשרים יותר טובים בין האוניברסיטאות - מהשיקולים שלו.
<עמוס ארבל: בסך הכול כולם אותם סטודנטים.
<עמוס ארבל: יש מרכז שמעדיף נפאלים ויש מרכז שמעדיף פיליפינים.
<עמוס ארבל: לא תמיד זה בהכרח הולך ביחד עם מה שהמרכז רוצה.
<עמוס ארבל: הוא רוצה מאה פיליפינים אבל מדינת ישראל חושבת שמול הפיליפינים, לדוגמה, לא צריך לפתח את היחסים או לחמם אותם, אז אומרים לו: לא מהפיליפינים.
<עמוס ארבל: אם אתה רוצה מאה מבורמה אז זה בסדר.
<חיים חושן: שמי חיים חושן ואני מנהל מחלקת דרום אסיה ודרום מזרח אסיה במשרד החוץ.
<חיים חושן: כרגע אני גם ממונה זמני על כל אגף אסיה והפסיפיק.
<חיים חושן: לגבי שאלת המכסות - תמיד נושא מדינות המוצא של הסטודנטים, של המשתלמים בחקלאות, יושב-ראש הוועדה נתן למשרד החוץ את הפריבילגיה לקבוע מהיכן יגיעו המשתלמים, מאיזה מדינות הם יגיעו, לפי האינטרסים, אך ורק לפי האינטרסים של מדינת ישראל, כדי שאנחנו נחליט איפה ומאיזה מדינה אנחנו יכולים לקבל דיווידנד.
<חיים חושן: זה השיקול היחיד שלנו - מאיזה מדינות יגיעו המשתלמים.
<חיים חושן: זאת הסיבה שאנחנו גם הרחבנו את המשתלמים שהיו באים בעבר רק ממדינות אסיה גם למדינות אפריקה, מכיוון ששר החוץ החליט שמדינת ישראל רוצה להרחיב את היחסים שלה עם אפריקה.
<חיים חושן: יש חשיבות ליבשת השחורה, יש חשיבות להעלות שם את רמת החיים ולעשות פרויקט פיתוח שלאחר מכן יתייחס לזה מר אילן פלוס שהוא ראש חטיבת מש"ב פרויקטים במשרד החוץ.
<חיים חושן: אם זה מתאים ואנחנו יכולים לבוא גם לקראת המרכזים השונים שהתרגלו לעבוד עם קבוצה ממקום זה או אחר וזה קשה למרכז אחד להתמחות בכל כך הרבה מדינות אז אנחנו מנסים לבוא לקראתם, אבל האינטרס לא נקבע על ידם.
<חיים חושן: אנחנו קובעים מאיפה יבואו המשתלמים.
מיכל רוזין: הבנתי שאתה תעודד אפריקה מול אסיה.
מיכל רוזין: אבל גם בתוך אסיה למה תעודד ממדינה אחת ומהמדינה שנייה פחות?
<חיים חושן: אני אתן לך דוגמה לשתי מדינות באסיה שיש לנו איתן יחסים דיפלומטיים, אבל כשאת פורטת את היחסים הדיפלומטיים הללו לתכנים אין בעצם כלום מעבר לתואר יחסים דיפלומטיים.
<חיים חושן: אני מעדיף לא להתייחס לשמות במקרה הזה, עדיף שלא כי זה רגיש.
<חיים חושן: הפרויקט היחיד שיש לנו במדינות האלה זה הפרויקט הזה.
<חיים חושן: אני נתקלתי במצב שהשגריר שלנו למוסדות האו"ם בז'נבה לוועדה המפורסמת שכולנו נסבול ממנה בקרוב נתקל בשגריר המדינה הזאת המסוימת.
<חיים חושן: ומה יש לשגריר הזו לומר לו?
<חיים חושן: לדבר על פרויקט המשתלמים.
<חיים חושן: המקום הזה הגיע עד לז'נבה.
<חיים חושן: לדוגמה, רוב מדינות אסיה הן מדינות שרוב האוכלוסייה שלהן עדיין עוסקת בחקלאות.
<חיים חושן: חשוב לי מאוד לפתח את היחסים עם מדינת הפיליפינים והיחסים הולכים ומשתפרים בזמן האחרון.
<חיים חושן: היה פה סגן נשיא הפיליפינים, ביקר לאחרונה שר החוץ של הפיליפינים.
מיכל רוזין: אני בדיוק נוסעת לכנס שם.
<חיים חושן: מצוין, אנחנו נשמח לעזור לך.
<חיים חושן: הם שמו את הנושא הזה על ראש שמחתם.
<חיים חושן: סגן נשיא הפיליפינים היה פה.
<חיים חושן: הוא הגיע לכנס סיום של אגרוסטדיס.
<חיים חושן: שר החוץ התייחס לפרויקט המשתלמים בהודעת ה-press release שהוא הוציא לקראת ביקורו בארץ.
<חיים חושן: זה מופיע, זה תופס חלק ניכר מה -press release שלו.
דב חנין: אדוני, אנחנו מסתכלים פה על רשימת המדינות והיא באמת מרשימה, ואני גם שמח לראות מדינות, בלי להזכיר שמות, שאפילו אין להם בכלל יחסים דיפלומטיים עם ישראל ויש משתלמים שזה מצוין.
<חיים חושן: אין לי בעיה להזכיר את בהוטן.
דב חנין: כן, הרשימה נמצאת.
דב חנין: היא הרי לא סודית.
דב חנין: אני בהחלט חושב שהדבר הזה הוא יפה והוא מראה.
דב חנין: אבל דווקא הממד הזה שאדוני מציין אותו, ובצדק, מחייב מעורבות מאוד גדולה של משרד החוץ כדי לוודא שאנחנו אכן מדברים במשהו שבסופו של דבר יועיל.
דב חנין: יועיל גם למשתלמים, אבל גם בעתיד מדינת ישראל תוכל לבוא ולהגיד: תראו, אנשים לומדים, מקבלים הכשרה, מתייחסים אליהם בצורה הוגנת וכד' וכד'.
דב חנין: ודווקא על הרקע הזה אני רוצה לשאול אותך עד כמה אתם כמשרד החוץ, כמי שיש לו בוודאי מאוד ישיר בעניין, מעורבים בפיקוח היום יומי על הדברים נוכח כל הטענות שאנחנו שומעים, ובטח גם נשמע בדיון הזה.
<חיים חושן: קודם כל, אני רוצה לומר שאני מלווה את הפרויקט הזה and off on.
<חיים חושן: כמובן הייתי גם בשליחויות בחו"ל מבחינתו בשנות ה-90 כשזה התחיל עם כמה עשרות משתלמים בערבה והוא קרוב מאוד מאוד לליבי.
דב חנין: אגב, איפה המרכז בערבה?
<אייל בלום: במרכז ספיר.
<אייל בלום: אני ראש המועצה האזורית ערבה תיכונית.
<אייל בלום: המרכז אצלנו ואדבר עליו בהמשך.
<חיים חושן: התוכנית הזו גם באופן רגשי מאוד מאוד קרובה אליי כי אני מטפל בה and off on, אני רואה במשך השנים את הדיווידנדים.
<חיים חושן: אני מוכרח לומר לכם, רבותי הנכבדים, תאמינו לי שיש מרחב גדול של נושאים לטפל בהם.
<חיים חושן: אני משקיע בזה הרבה מאוד אנרגיה, זמן ומחשבה, ומוצא את הזמן תמיד לנסוע עם הוועדה.
<חיים חושן: אנחנו נוסעים הרבה מאוד לשטח, מדברים עם הסטודנטים, שואלים אותם שאלות.
<חיים חושן: אני לא אומר שלא עולות מידי פעם תלונות וביקורות.
<חיים חושן: לפעמים האנשים המעורבים יוצאים החוצה ואנחנו נשארים לבד עם הסטודנטים.
מיכל רוזין: האם שמעת חלק מהתלונות שעלו, למשל, בכתבה שריכז עבורנו קו לעובד שתיכף נשמע אותם בצורה מסודרת?
מיכל רוזין: חוץ מלהתגונן ולהגיד שהתוכנית היא נפלאה ונהדרת, האם נדרשתם לתלונות, לשיפור המצב?
מיכל רוזין: תתארו לנו.
מיכל רוזין: יכול להיות שאתם מכירים חלק מהבעיות וכבר טיפלתם בחלק.
מיכל רוזין: זה גם נכון להגיד: כן, ראינו: אחד, שתיים, שלוש.
מיכל רוזין: שיפרנו, זה עובד כך וכך שנים.
מיכל רוזין: ראינו בעיות כאלה ואחרות בחלוקת מכסות, בצורת העסקתם, באופן העסקתם ושיפרנו.
מיכל רוזין: שווה לבוא גם עם איזושהי הבנה שלא הכול מושלם.
מיכל רוזין: אף פעם לא הכול מושלם וכן יש תלונות ויש בעיות וצריך לשפר אותם.
<חיים חושן: עמוס ביקש ממני להתייחס ואשאיר לו רגע להתייחס.
<חיים חושן: אני רק אשלים את התשובה לחבר הכנסת דב חנין.
<חיים חושן: משרד החוץ מאוד מעורב, כל השגרירויות שלנו מעורבות בזה.
<חיים חושן: השגריר לשעבר בנפאל מר חנן גודר שחזר לפני חודשיים משליחותו היה נוסע עם נציגי המרכזים למחוזות מרוחקים בנפאל על מנת לפקח מקרוב על התהליך שלא ייבחרו סטודנטים לא ראויים.
<חיים חושן: פיתח שם ביוזמתו שיטה של הגרלה שחס וחלילה לא ייגבו פה איזה דמי תיווך או שיהיה פה הליך לא נקי.
<חיים חושן: אנחנו מאוד מאוד מעורבים בזה.
<חיים חושן: אנחנו בקשר עם האוניברסיטאות, אנחנו בקשר עם הממשלות.
<חיים חושן: יש לי קשר רציף פה עם שגרירויות אסיה.
<חיים חושן: אני במקרה לא אחראי על דרום אמריקה ולא על אפריקה.
<חיים חושן: אני רוצה להגיד לכם שבמשך השנים שהתוכנית הזו פועלת אני לא שמעתי כמעט שום תלונה – אני לא רוצה להגיד לגמרי לא – מאף שגרירות אסיאנית בישראל, להיפך.
מיכל רוזין: זה לא מפתיע אותי.
מיכל רוזין: מאז שאני מנהלת את הוועדה הזו אני בקשר עם חלק מהשגרירויות.
מיכל רוזין: השגרירויות לא מתלונן.
מיכל רוזין: גם כשמתים פה תאילנדים השגרירות לא התלוננה.
מיכל רוזין: אנחנו העלינו את זה אז הם באו לישיבה בהזמנתי.
מיכל רוזין: הם לא מתלוננים.
מיכל רוזין: זה שלא מתלוננים לא אומר שאין בעיות.
מיכל רוזין: ההיפך, כשאומרים לי שאין תלונות ושלא פונים ואין בעיות אני מרימה גבה ושואלת איך זה שאין תלונות.
מיכל רוזין: יש תלונות בכל מקום.
מיכל רוזין: תיכנס עכשיו לאוניברסיטת תל אביב ותשאל סטודנטים על האוניברסיטה יהיו תלונות, וטוב שכך.
<חיים חושן: אני לא אמרתי שאין תלונות, אני אמרתי שכמעט אין תלונות.
<חיים חושן: אני חושב שהשגרירויות האלה דואגות יפה מאוד לאינטרסים של האזרחים שלהן ולא רוצות שתיפול שערה משיער ראשם.
<חיים חושן: תאמינו לי, היה עכשיו "צוק איתן" ועמדתי בקשר רציף.
<חיים חושן: השגריר התאילנדי דאג כל יום מה לא בסדר.
מיכל רוזין: אחרי שנהרג לו נתין, בוודאי.
<חיים חושן: גם במקרים אחרים של עובדים זרים מהפיליפינים שהם יושבים חזק מאוד בוועדות משותפות ובדיאלוגים.
<חיים חושן: הם יושבים חזק עלינו ודואגים שהאינטרסים של האזרחים שלהם יישמרו.
<חיים חושן: להיפך, מה שאנחנו שומעים מהם:
<חיים חושן: אנחנו היינו רוצים שתביאו עוד סטודנטים לתוכנית.
<חיים חושן: אעצור פה ואתן לעמוס להתייחס.
מיכל רוזין: בסוגריים אני אומרת שגם במולדובה ישבנו והתחננו אלינו שניקח עוד ועוד עובדים.
מיכל רוזין: לפעמים זו הדרך היחידה של המדינות לפרנס את האוכלוסייה שלהן.
מיכל רוזין: לכן, זה לא תמיד מעיד באופן טוטאלי שהכול מושלם.
מיכל רוזין: וגם אם התוכנית טובה ונכונה ראוי להתייחס לבעיות.
אבשלום וילן: סליחה, גברתי היושבת-ראש, ההבדל העקרוני בין עובדים זרים לסטודנטים הוא שלישראל יש יתרון אחד מוכח בעולם והוא הידע החקלאי שלה.
אבשלום וילן: מבחינת הרציונל שישראל חולקת את הידע הזה בקבוצה גדולה של מדינות בעולם השלישי ששם בעיית הרעב והמזון היא קריטית, זה אולי הדבר הכי טוב שקרה לנו.
אבשלום וילן: זה לא פצצות, זה לא טכנולוגיה.
אבשלום וילן: זה ידע חקלאי.
אבשלום וילן: זה ברור שיש צריך לטפל במקרים.
אבשלום וילן: אבל בגדול הרעיון הזה, לדעתי, ואני מכיר לא רע את הממסד הישראלי, הוא הרעיון הכי יפה שיש במדינת ישראל שהיא מעבירה את הידע הזה לאותם מקומות שזקוקים לו.
אבשלום וילן: הלוואי והיינו מפתחים את זה ולא דברים אחרים.
אבשלום וילן: אז קודם כל כשמטפלים צריך לדעת את זה כי מההתחלה אני מרגיש פה קצת אווירה של: בואו נבדוק אתכם.
אבשלום וילן: הפרויקט הזה הוא יפהפה.
אבשלום וילן: בתקלות צריך לטפל.
אבשלום וילן: הלוואי שנגדיל ונכפיל.
מיכל רוזין: אני חושבת שעם זה התחלתי.
מיכל רוזין: גם ציינתי את התרומה שיש לכך ליחסי ישראל עם העולם, ובכלל תרומה לעולם.
מיכל רוזין: גם אמרתי שלצד זאת צריך לטפל ולראות שדברים אכן נעשים באופן כשר ונכון וטוב ומועיל ולא פוגעני, כי בסופו של דבר אותם שגרירים יוצאים החוצה וממשיכים להוציא מתוכו את טובתנו או את דיבתנו.
<חיים חושן: יש רק עוד נקודה שאני רוצה להדגיש אותה.
<חיים חושן: אנחנו צריכים להבין מה זה סטודנט במדינות שמהן הסטודנטים האלה באים.
<חיים חושן: זה לא כמו בישראל שחצי מהאוכלוסייה היא סטודנטים.
<חיים חושן: סטודנט בלאוס, בקמבודיה, בפיליפינים, זה אחוז מזערי של האוכלוסייה.
<חיים חושן: זה האליטה העתידית של המדינה.
מיכל רוזין: על אחת כמה וכמה שאתה מביא את האליטה הזו לפה ומתייחס אליה בצורה לא נאותה.
<חיים חושן: 3,500 שבאים לפה כשלא עולה גרוש למדינת ישראל.
<חיים חושן: אגורה מדינת ישראל לא משקיעה בתוכנית הזו, ואתם יודעים מה המצב שלנו אחרי "צוק איתן" וגם לפני "צוק איתן" ותקציב המדינה ותקציב מש'ב שצריך להיות 0.7% מה-OECD ואנחנו בחיים ובחלומות הכי ורודים שלנו לא נגיע לזה בקרוב.
<חיים חושן: תקציב מש"ב זה הדבר הכי טוב שיכול לקרות.
מיכל רוזין: הרמת לי רגע להנחתה.
מיכל רוזין: מדוע מדינת ישראל לא משקיעה בכך?
מיכל רוזין: מדוע החקלאים הם אלה שצריכים לשלם על כל סטודנט שמגיע אליהם?
מיכל רוזין: האם זה שהם צריכים לשם על סטודנטים בעצם לא מערער את מעמדם של אותם סטודנטים כי אם שילמתי כחקלאי על סטודנט אז בוודאי שאני רוצה שהוא יעבוד כמו שהוא צריך ואני גם אהנה מתפוקותיו.
מיכל רוזין: זה בדיוק הפוך ממה שאמרת.
מיכל רוזין: כלומר, אם היית אומר: זה כל כך חשוב למדינת ישראל שהיא גם משקיעה בכך משאבים והחקלאי הוא סוג של מארח בלבד אז הייתי אומרת: באמת יש פה משהו יפה.
מיכל רוזין: ברגע שאתה הופך את החקלאי ואתה אומר לו: אתה תקבל עובד סטודנט, סוג של עובד זר, אתה תשלם לו פחות שכר, הוא מחוץ למכסה שלך הוא יעל לך 2,500 שקלים – אני לא זוכרת כמה בדיוק משלמים – אז זה הופך את העניין מבחינת החקלאי להגיד גם: רגע, זה צריך להשתלם לי.
מיכל רוזין: אם אני לוקח כזה סטודנט זה לא רק שאני אתן לו מהידע שלי, אני גם צריך ליהנות ממנו, מהתפוקות שלו.
מיכל רוזין: אולי פה נמצאת הבעיה.