GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מיכל רוזין: עמוס חייב לסיים כי לא נתתי לו לסיים.
מיכל רוזין: עמוס, בבקשה תסיים.
<עמוס ארבל: ראשית, כפי שאמר חברי אנחנו צריכים להרגיש פה גאים בפרויקט הזה, באמת, ולא כמתנצלים.
<עמוס ארבל: גברתי, זו אולי הזדמנות להגיד לך תודה, גברתי, שניתנה לנו הזדמנות להגיע לכאן ולהציג את הפרויקט הזה כי אין לנו מקומות שאנחנו נחשפים להם ברמה הציבורית, הפוליטית, הממשלתית אפילו שהפרויקט הזה מוכר ועובד.
<עמוס ארבל: אני שמח על כל הזדמנות שתהיה לוועדה להציג את הפרויקט הזה כי שוב זה אחד מהדברים היותר יפים שמדינת ישראל עושה.
מיכל רוזין: אתה רוצה להתייחס לטענות שלי או שאתה רוצה שאחרים יתייחסו כי את זה כבר אמרנו?
<עמוס ארבל: אמרתי ואני רוצה לחזק את זה.
<עמוס ארבל: זה בזכות אנשים טובים.
<עמוס ארבל: יש בכתבה ב"ידיעות" אמירות פופוליסטיות, אמירות שטחיות.
<עמוס ארבל: יש בה גם דברים שצריך לבדוק אותם.
<עמוס ארבל: אני לא רוצה להתייחס אליה.
<עמוס ארבל: יש גם בעיות כאלו ואחרות גם בעבודה הזו של הוועדה, של הפרויקט הגדול היפהפה הזה, של יחס בין זמן לימוד לזמן מעשי, של שכר, של פיקוח, וכן הלאה.
<עמוס ארבל: ויפה, בסדר.
<עמוס ארבל: אף אחד לא אמר כאן שהכול מושלם.
<עמוס ארבל: אם יש מקרה פרטני אני מתחייב בשם הוועדה שהוא יטופל תוך24 שעות.
<עמוס ארבל: אולי המרכזים כאן יוכלו להתייחס למקרים פרטיים שהחקלאים שם סרחו ולא היו בסדר ואיך הם טיפלו בזה, ולא לספר שלאיזה חקלאי מרואנדה עשו כך וכך.
<עמוס ארבל: תביא את השם, תביא את החקלאי, יטופל באותו רגע, באותו יום.
<עמוס ארבל: אני מתחייב בזה.
<עמוס ארבל: סוגיות מערכתיות הרבה יותר גדולות ורוחביות הן בטיפול הוועדה.
<עמוס ארבל: חלק יותר מהר, חלק פחות.
<עמוס ארבל: אני מתחייב שגם הן יטופלו.
<יעקב פולג: שמי יעקב פולג, מנהל סינדקו במשרד החקלאות.
<יעקב פולג: סינדקו הוא המרכז לשיתוף פעולה בין-לאומי חקלאי.
<יעקב פולג: גברתי, שאלת לגבי הטענות והבעיות והקשיים ומה הוועדה עושה.
<יעקב פולג: הוועדה הוציאה נוהל מפורט שהועבר למרכזים, שקובע דרישות סף חמורות, דרישות המשך שהוועדה עוקבת אחר הדרישות האלה ואכן מבצעת ביקורים.
<יעקב פולג: כמו שנאמר כאן, יש תקלות, יש בעיות.
<יעקב פולג: אנחנו מתקנים.
<יעקב פולג: אבל תוכנית עם עצימות מדינית כל כך גבוהה אנחנו בהחלט חושבים שאנחנו רוצים להמשיך ולטפח אותה.
<יעקב פולג: דיברתם על מכסות, הטרמינולוגיה הזאת בכלל לא נכונה.
<יעקב פולג: אל מדברים פה על מכסות.
<יעקב פולג: זה לא מכסות של אנשים אלא סטודנטים שמגיעים לכאן להשתלמות.
<יעקב פולג: החקלאים שאליהם מגיעים הסטודנטים נבחרים בקפידה רבה לא רק לאור מצוינותם החקלאית ואנחנו מכירים כולם ביכולות שלהם, אלא בשל יכולתם להיות מנטור ולשמש מדריכים לסטודנטים, וכך הם אכן עושים.
<יעקב פולג: הם מלווים אותם לאורך כל הדרך.
מיכל רוזין: לפי מה אתה קובע כמה חקלאי יכול להיות מנטור של כמה סטודנטים?
מיכל רוזין: הרי אי-אפשר לנתק בין הדברים, זה קצת תמימות.
מיכל רוזין: זו תוכנית מאוד יפה אבל יש לנו בעיה קשה במדינת ישראל שאנחנו מתמודדים איתה פה שבוע אחר שבוע בנושא של עובדים זרים.
מיכל רוזין: אחת הסוגיות שעולה כל הזמן מול הוועדה הזו מהחקלאים היא עניין המכסות.
מיכל רוזין: תמיד רוצים יותר מכסות.
מיכל רוזין: לכן, אי-אפשר לנתק לחלוטין ולכן שאלתי איך זה מסתדר עם עניין המכסות, איך מחלקים בין החקלאים.
מיכל רוזין: אני רציתי לדעת ואני חושבת שזה לא מנותק לחלוטין ואי אפשר לנתק את זה.
מיכל רוזין: אם היית אומר לי הם רק באים ליום בשבוע ללמוד הייתי אומרת לך שאין קשר למכסות.
מיכל רוזין: מכיוון שהם באים והם מהווים חלק מצוות העובדים של אותו חקלאי יש ועוד איך קשר למכסות.
מיכל רוזין: ואם אני יכול להגדיל את המכסה שלי מעשרים עובדים זרים לשלושים על-ידי התוכנית הזאת אז יש לכך משמעות, אי-אפשר להתעלם מזה.
<יעקב פולג: גברתי, הם לא חלק מצוות העובדים.
<יעקב פולג: הם מטופלים אחרת לגמרי.
<יעקב פולג: אנחנו מקפידים על זה שתהיה הפרדה רעיונית מעשית בשטח בין הסטודנטים לבין העובדים האחרים שיש.
מיכל רוזין: איך זה מתבצע?
מיכל רוזין: הם עובדים בשדה אחר?
<יעקב פולג: לא.
<יעקב פולג: לפעמים הם עובדים ביחד כתף אל כתף, אבל הם מלווים.
<יעקב פולג: החקלאי מכיר, יודע ומעורה בתוכנית הלימודים שעליה אנחנו - משרד החקלאות - מפקחים.
<יעקב פולג: הם מגיעים איתם לשיעורים במידת הצורך, הם אחראים על תוכנית גמר.
<יעקב פולג: יש פה תוכנית גמר של סטודנטים, מחקר שלא מבייש שום מוסד מחקר חקלאי.
משה מזרחי: האם הוא מבוסס על החניכה שלו פה?
<יעקב פולג: כן.
משה מזרחי: באיזה שפה זה?
<יעקב פולג: זה באנגלית, אבל חלק בעברית.
<יעקב פולג: אתה מוזמן לראות.
<יעקב פולג: זה לא יכול להתבצע ללא הליווי הצמוד.
<יעקב פולג: אנחנו מקפידים על זה שהחקלאי ישב עם הסטודנט.
משה מזרחי: אלו סטודנטים.
משה מזרחי: האם בתום הכשרתם או בשלב ביניים עושים איזה סוג של משוב?
<יעקב פולג: בוודאי.
<יעקב פולג: יש פרויקט גמר, קודם כל.
משה מזרחי: עזוב פרויקט גמר.
משה מזרחי: משוב איך היה לו, האם עבד וקיבל או לא קיבל.
משה מזרחי: האם יש לכם משובים שבודקים?
אבשלום וילן: ירון אחראי על התוכנית.
משה מזרחי: כשנגיע אליו הוא יענה לנו על הנקודה הזו.
מיכל רוזין: תיכף נגיע.
מיכל רוזין: תסיים בבקשה את דבריך.
מיכל רוזין: אני רוצה לתת לקו לעובד.
מיכל רוזין: הוזכרה פה הכתבה ונסקרו באמת העובדות שהביא ארגון קו לעובד.
מיכל רוזין: חשוב לשמוע גם את העובדות ושנדע למה אנחנו מתייחסים.
מיכל רוזין: הקהל בבית שומע אותנו ולא כולם מכירים את הטענות שקיימות מול התוכנית.
מיכל רוזין: אנחנו משיבים לטענות מבלי להציג אותן.
<יעקב פולג: בהחלט.
<יעקב פולג: העלית את הנושא של הדרך בה עובדת הוועדה והיה חשוב לי לדבר על הנוהל שהכנו.
<יעקב פולג: דיברת על משוב.
<יעקב פולג: אנחנו מציעים בנוהל שאנחנו מפרסמים משוב.
<יעקב פולג: זו דוגמה, המרכז יכול להחליט על משוב אחר.
<יעקב פולג: אבל זה בהחלט חלק מהדרישות שלנו לקבל מהסטודנטים וזה מפורסם בנוהל שחילקנו למרכזי החונכויות.
משה מזרחי: האם מישהו מקבל את זה, מרכז, בודק?
<יעקב פולג: הנוהל הזה הוא חדש יחסית, הוא הופץ רק לפני שלושה חודשים.
<יעקב פולג: אבל יש עבודה של המרכזים עצמם של משוב שהם יציגו.
<יעקב פולג: אני רוצה להדגיש עוד נקודה קטנה ברשות
<יעקב פולג: כם לגבי החשיבות הבין-לאומית שיש לתוכנית הזו.
<יעקב פולג: כולנו מכירים את ארגון ה-OECD שאליו הצטרפנו לפני מספר שנים.
<יעקב פולג: הוא בעצמו מדבר בשבח הפרויקט ומבקש מישראל להמשיך את הפעילות הזו.
<יעקב פולג: כך גם ארגונים בין-לאומיים אחרים, IFATבאפריקה וארגונים או"מים שמבקשים מאיתנו כי באמת יש כאן חשיבות עצומה למדינות המתפתחות.
<יעקב פולג: זו אכן תוכנית דגל של משרד החוץ ומש"ב לפיתוח חקלאי באותן מדינות.
<יעקב פולג: זו אכן תוכנית עם עצימות מאוד מאוד גבוהה.
<יעקב פולג: צריך להכיר, להיות בשטח, לבקר באותן מדינות מתפתחות כדי להבין את ההשפעה וההשלכה.
<יעקב פולג: אנחנו מחברים את הסטודנטים האלה אחר כך לפעילות מש"בית פיתוחית במסגרת תוכנית פיתוח של מדינת ישראל באותן מדינות.
<יעקב פולג: צריך להבין את הבניית היכולות, capacity building.
<יעקב פולג: אנחנו מקבלים שבחים על התוכנית ואנחנו בהחלט חושבים שצריך להבין באמת אתה משמעות שלה יותר לעומק.
מיכל רוזין: הצטרף אלינו חבר הכנסת שמעון סלומון.
מיכל רוזין: אני רוצה למר לכם שאני חושבת שהנוכחות פה של חברי הכנסת מראה לכם שהנושא חשוב להם.
מיכל רוזין: הוועדה הזו לוקחת את עצמה מאוד ברצינות ומתייחסת לנושאים מאוד ברצינות גם כי אנחנו חושבים שיש לכך גם אחריות שלנו כמדינה שאנחנו מביאים לפה אורחים זרים ויש להתייחס בכבוד הראוי, וגם כי אנחנו חושבים כמו שאתם אומרים פה שוב ושוב, והדגשתי זאת בפתיחת דבריי, שיש משמעות גם לכך שהאנשים האלה חוזרים למדינות שלהם, מהווים שגרירים שלנו, וחשוב שהדעה על ישראל תהיה טובה ונכונה.
מיכל רוזין: בהמשך חבר הכנסת שמעון סולומון יספר לנו.
מיכל רוזין: הוא עצמו נסע עם שר החוץ לעשרה ימים לאפריקה.
מיכל רוזין: חבר הכנסת סולומון, ציין פה נציג משרד החוץ באמת את החשיבות שיש לשיתוף הפעולה שגם מביאים יותר סטודנטים מאפריקה ולא רק מאסיה.
מיכל רוזין: הדברים בטח יחזרו.
מיכל רוזין: תסלח לי, אנחנו קצת מדברים ואולי הציבור בבית לא יודע על מה אנחנו מדברים ועל מה הטענות.
מיכל רוזין: בינתיים שמענו על התוכנית באופן כללי.
מיכל רוזין: יש טענות קשות כלפי התוכנית והתכנסנו לשמוע גם על התוכנית ועל היופי שלה, אבל גם מה הם הכשלים והלקונות שצריך לטפל בהם.
מיכל רוזין: נועה שאואר אחראית לתחום חקלאות בקו לעובד, תני לנו איזושהי סקירה מסודרת של הטענות שאתם קיבלתם ושהגיעו אליכם כדי שלאחר מכן יוכלו באמת גם משרד הפנים, גם משרד החקלאות, נציגי החקלאים והמכללות לתת את התגובה שלהם.
<נועה שאואר: בסדר גמור.
<נועה שאואר: לפני שנתחיל אני רוצה לבסס משהו שיוביל אותי לכל שאר הטענות.
<נועה שאואר: אנחנו פגשנו ובאו אלינו סטודנטים מכל ארבעת התוכניות שמצוינות בנייר העמדה שלנו באזורים שונים בארץ.
<נועה שאואר: דיברנו עם סטודנטים בתוכניות השונות כך שהמידע באמת מתייחס לכל התוכניות.
<נועה שאואר: כמובן שיש דברים ספציפיים שרלוונטיים לתוכניות ספציפיות, אבל באופן עקרוני זה מה שאנחנו מקבלים מהסטודנטים.
<נועה שאואר: בהתייחס לדברים שאמרתם כאן לפני זה – סטודנטים שאנחנו פגשנו מארבע התוכניות לא היו בעלי תואר בחקלאות.
<נועה שאואר: היו בעלי תואר בפסיכולוגיה, במדעי המדינה, בכל מיני מקצועות אחרים.
<נועה שאואר: חלקם סיימו תואר ראשון, חלקם היו אחרי שנתיים של לימודים והפסיקו את הלימודים שלהם באוניברסיטאות המקומיות כדי לבוא לישראל.
<נועה שאואר: הסטודנטים מספרים שהם הגיעו לכאן אחרי שנאמר להם שהם מגיעים לתוכנית של לימודים ועבודה כאשר כשהם נחתו בישראל הם ראו שעל כרטיס ויזת הסטודנט שהם קיבלו כתוב שאסור להם לעבוד, ומאותו רגע הם הבינו שיש איזשהו דיסוננס בעצם זה שהם עובדים ושאסור להם לעבוד.
<נועה שאואר: הסטודנטים מדווחים על יום לימודים אחד בשבוע, פחות או יותר ארבע-חמש שעות.
<נועה שאואר: סטודנטים באזור עמק חפר סיפרו לנו שיום הלימודים שלהם כולל סרטונים ביוטיוב שמראים על החקלאות הישראלית.
<נועה שאואר: סטודנטים אחרים שדיברתי איתם ממש בסוף השבוע דיברו שהלימודים הם באנגלית.
<נועה שאואר: הסטודנטים שאני דיברתי איתם לא ידעו לדבר איתי אנגלית, דיברנו ב-google translate, סטודנטים וייטנאמיים.
<נועה שאואר: זאת אומרת, לא ברור איך מועבר להם יום הלימודים ומה בדיוק קורה.
<יעקב פולג: לא היה מתרגם?
<נועה שאואר: לא .
<נועה שאואר: הם אמרו שבכיתה הם לומדים באנגלית.
<נועה שאואר: שאלנו אותם ב- google translate איך זה עובד והם חייכו בנימוס.
מיכל רוזין: נועה, אני רק אציין שאנחנו רצינו שיגיעו לכאן סטודנטים שיספרו על החוויה שלהם והם חששו מאוד להגיע.
<עמוס ארבל: יש לך את השמות שלהם?
<נועה שאואר: של כל הסטודנטים, כן.
<עמוס ארבל: נשמח לקבל אותם.
<נועה שאואר: בשמחה.
<נועה שאואר: מרבית הסטודנטים שאיתם דיברנו, למשל בסוף השבוע האחרון, סיפרו שהם עובדים שישה ימים בשבוע וביום המנוחה שלהם הם לומדים שזה יום ראשון.
<נועה שאואר: ביום שבת הם מועסקים כאחרון העובדים.
<נועה שאואר: השכר שהסטודנטים דיווחו משתנה מתוכנית לתוכנית.
<נועה שאואר: זה החל מ-15 - 17 שקלים לשעה עד 19 - 20 שקלים לשעה.
<נועה שאואר: שעות נוספות לא משולמות או מגולמות בתוך השכר של יום עבודה.
<נועה שאואר: כמו שאמרתי, שפת הלימוד באנגלית.
<נועה שאואר: חשוב לנו לציין שהסטודנטים מגיעים אלינו.
<נועה שאואר: פגשתי קבוצות מאוד גדולות של סטודנטים אחרי שהם פנו אליי כדי להבין מה בעצם קורה בתוכנית הזאת שהם נמצאים בה, למה הם משלמים הרבה מאוד כסף, למה הם קונסים אותם אם הם לא מגיעים ליום לימודים, למה החקלאי שאמור לשלם להם את המשכורת, משם יורד שכר הלימוד שלהם, ואם במקרה הם לא מגיעים לשכר שצריך אז באיזושהי דרך הם נקנסים על אי-תשלום.
<נועה שאואר: יש לציין בהקשר של ההכשרה המקצועית שאני בדיוק הורדתי כאן את החוזה של הסטודנטים עם אחת התוכניות שכתוב שהסטודנטים מתחייבים לעבודה פיזית אינטנסיבית בזמן השהות שלהם בישראל במסגרת ההכשרה שלהם או במסגרת הזמן שהם עם החקלאים.
<נועה שאואר: דבר אחרון, העובדים מדווחים לנו שהתאילנדים הם אלה שמלמדים אותם.
<נועה שאואר: תאילנדים מדברים גם הרבה פעמים שפות שקל יותר להבין.
<נועה שאואר: אנשים מהגבול עם לאוס מבינים אנשים מלאוס, ומי שמלמד אותם זה התאילנדים.
<נועה שאואר: אני לא מדברת פה על מקרים ספציפיים, זה לא אותו סטודנט שאפשר בו לטפל או אותו חקלאי שצריך באמת לבדוק, אלא באופן רחב על כל התוכניות שבדקנו.
<נועה שאואר: החקלאים אינם מתקשרים עם העובדים, אין להם איך לתקשר עם העובדים ומי שמלמד את העובדים זה התאילנדים.
<חני בן ישראל: חני בן ישראל ממרכז קו לעובד.
<חני בן ישראל: בהמשך לדברים האלה אני רוצה להדגיש נקודה עקרונית.
<עמוס ארבל: סליחה, כמה אנשים היו אצלכם בערך?
<עמוס ארבל: מספר - 20, 30, 50?
<נועה שאואר: לא, די הרבה.
<עמוס ארבל: האם את יכולה להגיד מה זה הרבה?
<עמוס ארבל: האם זה מאות?
<נועה שאואר: ברמה של 200, 300 איש שפגשנו.
<עמוס ארבל: 300 איש פגשת וכולם מעלים את הטענות שאת מעלה?
<נועה שאואר: כן.
<חני בן ישראל: גם גבינו תצהירים, גם הבאנו לרשות, אפרופו ההתחייבות לטפל תוך 24 שעות.
<חני בן ישראל: העברנו תלונה עם תצהיר.
<עמוס ארבל: למי הבאת את השמות?
<חני בן ישראל: אני העברתי תלונה מסודרת לרשות לפני כמה שבועות?
<עמוס ארבל: איזה רשות?
<עמוס ארבל: המסים?
<חני בן ישראל: רשות ההגירה.
<חני בן ישראל: אני גם לא לחינם שאלתי קודם את עמוס לגבי הנתונים מהשנים הקודמות כי כמו שכל מי שיושב סביב השולחן הזה יודע לפני כשנתיים נכנס לתוקפו הסכם שהוא מהפכני מבחינת האופן שבו מדינת ישראל ניהלה את הגירת העבודה לישראל עד עכשיו, הסכם בילטרלי עם תאילנד שלראשונה הכניס אלמנט של גיוס מפוקח באמצעות מנגנון שהוא משותף לשתי המדינות, וכתוצאה עובדים תאילנדים שבאים לישראל, מהגרי עבודה, כבר לא משלמים 9,000, 10,000, 11,000, 12,000 ו-13,000 דולר כדי להגיע לפה תוך כדי שהם משעבדים את כל רכושם ועתידם הכלכלי, אלא משלמים סכומים נמוכים משמעותיים.
<יעקב פולג: מה הקשר?
<חני בן ישראל: אני מיד אסביר.
מיכל רוזין: תן לה בבקשה.
מיכל רוזין: אני מנהלת את הדיון ואני מחליטה אם יש קשר או אין קשר.
<יעקב מוסקוביץ: לא, אבל היא זורקת פה באוויר סכומים - - -
מיכל רוזין: היא מדברת כרגע על מה שהיה בעבר דמי תיווך לעובדים בחקלאות.
מיכל רוזין: אני מבקשת, כל אחד יקבל את זמנו לדבר.
מיכל רוזין: לא ייתכן שדווקא לקו לעובד תפריעו.
מיכל רוזין: הם הקשיבו בשקט לכם, תנו להם לדבר.
מיכל רוזין: אתה תהיה ברשות דיבור.
מיכל רוזין: לא תלך מפה מבלי שתהיה לך רשות דיבור ותגובה.
<עמוס ארבל: גברתי, שתתייחס לסטודנטים ולא לעובדים זרים.
מיכל רוזין: היא בדברי הפתיחה שלה והיא לא אומרת לך מה להגיד.
מיכל רוזין: תן לה להגיד את דבריה.
מיכל רוזין: זה לא אומר שאתה חייב להסכים.
מיכל רוזין: עמוס ארבל, אני מבקשת.
משה מזרחי: להיפך, היא מחמיאה למדינת ישראל שפתרה את הבעיה.
משה מזרחי: היא נתנה הקדמה מאוד פוזיטיבית ואתם נבהלים.
משה מזרחי: היא מסבירה למה הרגישות.
<חני בן ישראל: פתחתי במחמאה על המהלך ההיסטורי של ההסכמים הבילטרליים על גיוס מהגרי עבודה מתאילנד שכתוצאה באמת עובדים שמגיעים לפה משלמים סכום נמוך באופן משמעותי.
<חני בן ישראל: לוקח להם חודשים ספורים להחזיר את החוב ולא שנתיים כבעבר.
<חני בן ישראל: כתוצאה מכך מה שקרה הוא שהרבה חברות כוח אדם שהיו בביזנס של להביא עובדים זרים לישראל פשטו את הרגל, הן אינן כבר - מה שהוכיח כמובן את הטענה שלנו שכל הרווחים שלהם היו מבוססים על גביית דמי תיווך לא חוקיים.
<חני בן ישראל: הנה אנחנו רואים שמאז שנחתם ומיושם ההסכם הבילטרלי מספר הסטודנטים שמגיעים לישראל שילש את עצמו.
<חני בן ישראל: חשוב לומר שאיך שאנחנו רואים את הדברים, טמונה פה סכנה ממשית שהדבר הזה שאני מסכימה לחלוטין שהרעיון הוא יפה, אבל צריך לבדוק האם היישום אכן נאמן לרוח של הרעיון שהוצג פה.
<חני בן ישראל: הסטודנטים שאנחנו פוגשים מדווחים על כך שהחלק של העבודה, מה שעמוס כינה לימודים מעשיים, עבודה פיזית, מונוטונית, שאין בצדה שום היבט לימודי, היא החלק הדומיננטי - - -
<יעקב פולג: אני חושב שאת מטעה שאת אומרת שאין- - -
מיכל רוזין: סליחה, היית ברשות דיבור.
מיכל רוזין: תן לה.
מיכל רוזין: אתה תוכל להגיב ולהגיד שהיא מטעה, כרגע היא בזכות דיבור.
<חני בן ישראל: - - -היא החלק הדומיננטי של השהות שלהם פה, בעוד שהחלק הלימודי הוא זניח לחלוטין.
<חני בן ישראל: לומדים ארבע שעות בשבוע ביום המנוחה השבועי, שישה ימים בשבוע עובדים במשרה מלאה, ולפעמים אפילו שעות נוספות, כך שאין ספק שמדובר פה מבחינת החקלאים בכוח עבודה.
<חני בן ישראל: מדובר פה בכוח עבודה שמגויס שלא על-פי ההסכמים הבילטרליים ומובא לפה על-ידי גופים שלחלוטין לא ברור, בניגוד למצב עם הלשכות הפרטיות בעבר, מה החובות שלהם כלפי הסטודנטים.
<חני בן ישראל: אנחנו יודעים שללשכות הפרטיות, חברות כוח האדם בתחום החקלאות, היו מחויבות לכל מיני עניינים.
<חני בן ישראל: זה שהם קוימו או לא קוימו זה כבר שאלה אחרת.
<חני בן ישראל: למשל, ערבויות כספיות, ניידות של עובדים בין מעסיקים.
<חני בן ישראל: כרגע נמצאים פה אנשים שלחלוטין המחויבות של החברות המגייסות כלפיהם הוא עניין מאוד מאוד לא ברור.
<חני בן ישראל: האנשים האלה משלמים דמי תיווך כדי להגיע לפה.
<חני בן ישראל: האנשים שאנחנו פגשנו משלמים שכר לימוד.
מיכל רוזין: למי הם משלמים דמי תיווך?
<חני בן ישראל: הם משלמים לתוכנית שמגייסת אותם, לכל אחת, וגם החקלאי משלם עבור כל סטודנט.
מיכל רוזין: כמה הם משלמים עבור תוכנית הלימודים?
<חני בן ישראל: לפי הדיווחים שאנחנו קיבלנו שכר הלימוד הוא 11,000 שקל, לא כולל כרטיס הטיסה.
<חני בן ישראל: לטעמי, שכר הלימוד של 11,000 שקל על ארבע שעות לימודיות בשבוע, נראה לי שיש פה משהו קצת לא פרופורציונאלי.
<חני בן ישראל: שכר הלימוד הזה מנוכה מהשכר של העובדים.
<חני בן ישראל: הם מחזירים אותו לתוכנית כך שבפועל השכר החודשי שהם מקבלים עבור עבודה שהיא עבודה במשרה מלאה ואף יותר מזה, נופל בצורה דרמטית משכר המינימום.
<חני בן ישראל: שוב, חשוב לנו להדגיש שמה שקורה פה מבחינתנו, ואני באמת נדהמתי לשמוע אבל גם לא לגמרי הופתעתי שמדובר על 3,500, תחשבו על הפרופורציות של זה לעומת כמות העובדים התאילנדים שנמצאים פה – כמעט רבע.
אבשלום וילן: יש 25,000 עובדים תאילנדים בארץ.
מיכל רוזין: בסדר, אז לא רבע.
מיכל רוזין: אז פחות מרבע.
מיכל רוזין: זה עדיין סכום משמעותי.
מיכל רוזין: אבו, גם אני יודעת חשבון.
<עמוס ארבל: את נפגשת פעם עם מנהלי מרכז?
<חני בן ישראל: נפגשתי עם עשרות סטודנטים ושמעתי מהם.
<עמוס ארבל: לא, לא – מרכז.
<עמוס ארבל: ללכת למרכז ולראות את הצד השני.
<עמוס ארבל: להגיד שהם לומדים שלוש שעות בשבוע?
<חני בן ישראל: אני החתמתי על תצהיר והעברתי לרשות.
<חני בן ישראל: ארבע שעות בשבוע ביום המנוחה השבועי.
מיכל רוזין: בואו ניתן לעו"ד חני בן ישראל לסיים ואז נשמע תגובות.
<יעקב מוסקוביץ: יש פה הרבה אי-דיוקים.
מיכל רוזין: לכן, אתם כאן – להעמיד דברים על תיקונם.
מיכל רוזין: בואו נשמע כדי שתדעו על מה להגיב.
<חני בן ישראל: מאחר והחלק של עבודה שאני שוב אומרת זו עבודה פיזית, מונוטונית, שאין בצדה היבט לימודי, זה החלק הדומיננטי של הפרויקט, יש פה שאלה רצינית של החוקיות של כל העסק הזה.
<חני בן ישראל: כי אנחנו יודעים שכדי לתווך בהבאה של מהגרי עבודה לישראל צריך רישיון לתיווך בין-ארצי.
<חני בן ישראל: למיטב ידיעתי, לאף אחד מהגופים שמנהלים את התוכניות האלה אין רישיון לתיווך בין-ארצי.
<חני בן ישראל: מבחינתנו, יש שאלה רצינית מאוד של חוקיות שניצבת מעל התוכניות האלה מעבר לעובדה - - -
<עמוס ארבל: אין שום היבט חוקי להביא סטודנטים למרכז משתלמים.
<עמוס ארבל: הם לא עובדים זרים, הם לא חברת כוח-אדם, הם לא עוסקים בתיווך כמו שאת מגדירה.
<עמוס ארבל: את מטעה ואת מכניסה פה טריזים לתוכנית יפהפייה של מדינת ישראל.
מיכל רוזין: עמוס, אתה פתחת את הדיון והצגת את התוכנית היפה ביותר שלה.
מיכל רוזין: חזרתי אליך, נתתי לך לסיים את דבריך.
מיכל רוזין: תן להם לטעון את הטיעונים ותיכף נשמע את התגובות.
מיכל רוזין: לא סגרנו את הדיון בדבריהם של קו לעובד.
מיכל רוזין: אנחנו פה בשביל לשמוע, אחרת היינו מסתפקים בכתבה.
מיכל רוזין: אנחנו פה כדי לשמוע את התשובות של הגורמים, ולכן תן לה לסיים את דבריה.
מיכל רוזין: גם אם אתה מתרגז אני מבקשת לתת לה לסיים את דבריה.
מיכל רוזין: לאחר מכן יהיו תגובות.
<חני בן ישראל: אני רוצה לחדד.
<חני בן ישראל: אני לא מפקפקת ברצונם הטוב ובכנות הכוונות של אף אחד ממשרדי הממשלה שמעורבים בפרויקט או בכך שהמטרה של הפרויקט היא ראויה.
<חני בן ישראל: אנחנו – קו לעובד – כארגון שעוסק בזכויות מהגרי עבודה בוודאי שנעמוד אחרונים בפני ייצוא של ידע למדינות מתפתחות.
<חני בן ישראל: אבל צריך להבין, נהיה פה עסק כלכלי.
<חני בן ישראל: אל תעצמו את העיניים נוכח הדברים ואל תתגוננו מהביקורת.
<חני בן ישראל: תקשיבו לה.
<חני בן ישראל: יש פה עסק כלכלי מאוד מאוד רווחי.
<חני בן ישראל: אנשים שהיו מעורבים בתחום של גיוס מהגרי עבודה זיהו פה הזדמנות שנסגרה בעקבות ההסכמים הבילטרליים.
<חני בן ישראל: במקום לגייס מהגרי עבודה תחת ההגבלה מאוד מסיבית שנכנסה של דמי תיווך מביאים עכשיו סטודנטים כששוב, יש פה שאלה פתוחה של מכסות, של מחויבות.
<חני בן ישראל: לכן, חשוב לומר שהעסק הזה מבחינתן של התוכניות, מבחינתם של מועצות מקומיות, החברות הכלכליות שלהם שמנהלות את התוכניות האלה, מדובר בעסק כלכלי לכל דבר ועניין.
<חני בן ישראל: אנחנו בסך הכול מנסים להצביע על האפשרות שיש פה צד חלש שבמשוואה שמשלם את המחיר באופן לא פרופורציונאלי.
<חני בן ישראל: ככל שרוצים שזו באמת תהיה תוכנית שמבוססת על לימודים והשתלמות צריך להדגיש את ההיבט הזה שלה ולא את ההיבט של העבודה שכרגע הוא לחלוטין לא עומד בפרופורציה להיבט הלימודים, וזה עוד לפני שהתחלתי לדבר על שכר.
<חני בן ישראל: אדם שעובד במשרה מלאה שמונה שעות בשבוע ואף יותר מזה, שיתכבד החקלאי שמעסיק אותו וישלם לו 23,12 לשעה ולא 17, ולא 15 שקל לשעה, תודה.
משה מזרחי: רק שאלה אחת לפני שאת מתרווחת.
משה מזרחי: מה יש בתצהיר שהגשתם?
<חני בן ישראל: התצהיר הזה מתאר את הכסף שאותו סטודנט בורמזי שילם כדי להגיע לפה.
<חני בן ישראל: הוא מתאר את הלימודים ש- - -
משה מזרחי: יש פרטים, יש שמות של אנשים?
<חני בן ישראל: כן, בוודאי.
<חני בן ישראל: אם הוועדה רוצה אני אשמח להעביר את זה.
משה מזרחי: בתצהיר יש ממש פירוט של האנשים?
<חני בן ישראל: יש פירוט.
משה מזרחי: 200 שמות?
<חני בן ישראל: יש לנו כמה וכמה תצהירים.
<חני בן ישראל: אם הוועדה רוצה - - -
משה מזרחי: אלה שמצאת אותם שהם בעלי תואר בפסיכולוגיה ובמדע המדינה ובכרתטולוגיה שבאו לעבוד בחקלאות מצוינים עם תואריהם?
משה מזרחי: שמות פרטניים?
<חני בן ישראל: כן, יש לנו שמות.
משה מזרחי: בתצהיר?
משה מזרחי: לא לענות מהמותן.
<חני בן ישראל: בחלק מהתצהירים, כן.
<נועה שאואר: יש איזושהי בעיה - - -
משה מזרחי: אם אין תגידו אין.
<נועה שאואר: לא, יש לי שמות.
<נועה שאואר: שמות - יש לי הכול.
<נועה שאואר: יש בעיה שאותם סטודנטים מאותה סיבה שהם פחדו להגיע לכאן בגלל שהם לא עובדים זרים והם לא נמצאים כאן על אשרות עבודה הם חשופים לגירושים.
משה מזרחי: הם יכולים להקים עמותת-בת בשם קו ללומד במקום קו לעובד.
<נועה שאואר: הם לא רוצים בשום צורה להשתמש בשם או לבוא ולצאת כי יגיעו חדשים.
<עמוס ארבל: את השמות תביאי.
משה מזרחי: בתצהיר הם מזוהים או לא מזוהים?
<נועה שאואר: בוודאי שכן.
משה מזרחי: הדוגמאות שדיברת עליהן מזוהות?
מיכל רוזין: כן, יש לה.
מיכל רוזין: נועה, אל תתייחסי לאחרים.
מיכל רוזין: חלק מהדברים היא העבירה.
<קריאה: אנחנו נשמח לראות.
<קריאה: אז אנחנו נעביר.
<קריאה: חשוב לומר, אפשר להיתפס פה ולהגיד - - -
אבשלום וילן: שאלה עניינית.
מיכל רוזין: כן, אבשלום וילן.
אבשלום וילן: אני דורש מכל מי שיש לו מידע על חקלאי שלא משלם כחוק וכו', למה לא מגישים תלונה במשטרה?
אבשלום וילן: כל מי שלא משלם נתבע אותו.
מיכל רוזין: אבו, אנחנו עשינו פה דיונים רבים לגבי האכיפה והפיקוח.
מיכל רוזין: יש בעיה קשה מאוד גם בנושא אכיפה ופיקוח לגבי עובדים זרים באופן כללי.
<קריאה: שיעבירו את זה לוועדה לפחות.
<קריאה: שהוועדה תדע שהמרכז סרח.
מיכל רוזין: אנחנו נעביר את המידע.
משה מזרחי: היא אומרת שזה יושב אצלכם כבר - - -
<עמוס ארבל: לא אפילו רבע של דף.
<קריאה: הוועדה תפעל באופן מידי כנגד הבעיות האלה.
משה מזרחי: זה שוכב אצלכם כבר חודשים או שבועות?
מיכל רוזין: חודשים היא אמרה.
<עמוס ארבל: למי, גברת?
<חני בן ישראל: שלחתי לשושנה שטראוס.
<עמוס ארבל: שושנה שטראוס.
<עמוס ארבל: שושנה לא חברה בוועדה, לא שייכת לוועדה.
<עמוס ארבל: הוועדה לא רלוונטית.
מיכל רוזין: היא היועצת המשפטית.
מיכל רוזין: אם זה מגיע אליה היא צריכה אליך.
מיכל רוזין: עמוס, זה לא תירוץ.
אבשלום וילן: שושנה שטראוס היא תותחית ואני בטוח שתטפל מיד.
משה מזרחי: - - - עם העתק אליה.
מיכל רוזין: לאחר מכן נעשה סדר.
מיכל רוזין: אני רואה את כולם וכולם רשומים לי וכולם יקבלו זכות דיבור.
שמעון סולומון: קודם כל, מאוד הייתי רוצה לחשוב שכולנו יושבים כאן ויש פה הזדמנות מצוינת לשמוע האחד את השני ולקבל ביקורת ולחשוב שאדם אחר יכול להביא מידע שאני לא ער לו, וזו הזדמנות לקחת ולבדוק את זה.
שמעון סולומון: במקו זה כשאני רואה את התגוננות זה הורג אותי.
שמעון סולומון: אם הייתי מנהל ארגון או חברה מסוימת הייתי מעודד מפגשים כאלה כדי לשמוע מה קורה בתוך הארגון שלי כדי שאוכל לשפר.
שמעון סולומון: אני רוצה באמת להאמין, ואני אומר את זה עכשיו לא סתם, כדי שנוכל לשבת רגוע ולהקשיב למה שנאמר פה.
שמעון סולומון: כלומר, יש פה משהו משותף לכולם והוא שרוצים שהדברים יתנהלו כמו שצריך.
שמעון סולומון: בשביל זה הגיעו לפה מכל מיני מקומות.
שמעון סולומון: אני רואה פה נציג של הערבה התיכונה הרחוקה שהגיע לפה אחרי נסיעה של כמה שעות טובות.
שמעון סולומון: לכן, תראו בזה הזדמנות ולא לכתוש אחד את השני ולא לבקר ולא לקטוע.
שמעון סולומון: הייתי רוצה שנשב פה ונקשיב.
שמעון סולומון: אחר כך כל אחד יבדוק מה לא בסדר במשרד והאם יש באמת דברים בגו או לא.
שמעון סולומון: זאת אומרת, לבדוק את זה.
שמעון סולומון: חשוב לראות את זה בצורה כזו.
שמעון סולומון: אני חושב שאנחנו כחברי כנסת וכמחוקקים וכחברי כנסת לשעבר וכעובדי משרדים רואים את החשיבות של מה יגידו האנשים שחוזרים מפה, תאמינו לי.
שמעון סולומון: אנחנו לא בועה ואנחנו לא הכול יכולים פה.
שמעון סולומון: אנחנו לא ישראל הענקית שמשפיעה על כולם.
שמעון סולומון: חשוב לנו מה מרגיש ומה אומר כל אחד שמגיע לישראל כשהוא חוזר חזרה.
שמעון סולומון: בניגוד למה שנאמר פה, ויש לי לא אחת פגישות, מחרתיים יש לנו פגישה עם 11 שגרירים מתוך 12 שגרירים עם שר החינוך כדי לראות מה אנחנו יכולים לעשות באפריקה גם בתחום החינוך.
מיכל רוזין: לפי נתוני ה-OECD מהיום בבוקר לא בטוח שאנחנו יכולים לתרום להם בענייני חינוך.
שמעון סולומון: דווקא כן.
שמעון סולומון: בבתי ספר ובחינוך דווקא יש לנו.
שמעון סולומון: לא רק מש"ב.
שמעון סולומון: אנחנו רוצים גם בתחום החינוך.
שמעון סולומון: אם תרצו, וזו גם הזמנה, ביום חמישי, מחרתיים, תהיה פגישה עם 11 שגרירים אפריקאים בנושא חינוך כחלק מהשדולה שהקמנו ודיברנו על איזה דברים טובים שאפשר לעשות.
שמעון סולומון: אני יודע שאתם עושים דברים נפלאים באפריקה, יש לכם נציגים.
שמעון סולומון: הייתי שם חמש שנים וראיתי מהצד השני.
שמעון סולומון: אני יודע שגם בחינוך.
שמעון סולומון: אני עסקתי בחינוך באפריקה.
שמעון סולומון: אני גם עבדתי איתכם בשיתוף פעולה ברואנדה ולכן אני מציין את זה.
שמעון סולומון: צריך להמשיך ולמנף את זה.
שמעון סולומון: אני מזמין אותך לפגישה ביום חמישי מהשעה שתים-עשרה עד השעה שתיים עם שר החינוך ו-11 שגרירים.
שמעון סולומון: האחד שלא מגיע זה בגלל שהוא לא בארץ.
שמעון סולומון: שגריר אריתריאה לא בארץ ולכן הוא לא יהיה.
שמעון סולומון: אני לא חושב שיש גם מה למכור להם כי הם יודעים הכול, הם גם נעולים וסגורים בתוך עצמם.
שמעון סולומון: לגבי הסטודנטים שמגיעים לפה – בשורה התחתונה יש איזשהן בעיות וצריך לבדוק את זה.
שמעון סולומון: אנחנו פגשנו אותם, לפעמים מדברים איתם.
שמעון סולומון: אם הם פוחדים לבוא לפה, למה הם פוחדים להגיע?
שמעון סולומון: אולי צריך להעביר איזשהו מסר שלא יקרה להם שום דבר אם הם יאמרו מה שיש להם להגיד.
שמעון סולומון: זאת אומרת, כשיש בעיה צריך לבדוק וצריך לראות אם אפשר לעשות התאמות, תיקונים.