GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<יצחק גורביץ: אני אומר שמשרדי הממשלה שציינתי והאנשים שציינתי לא חוסכים מזמנם לצורך המיונים ושוהים במדינות שלא כיף לבקר בהן, באמת.
<יצחק גורביץ: מצד שני, אנחנו לא יכולים להמתין לכך שיכניסו מודלים של פרופסורים למתמטיקה מהאוניברסיטה, היה ניסיון כזה של איך תהייה בחינה רנדומאלית של העובד, לא יכולים להמתין.
<יצחק גורביץ: הדוגמה שיש לנו כרגע של הסגר והעוצר על חברון, 13 אלף פלסטינאים לא מגיעים לכל אזור הדרום.
<יצחק גורביץ: הממוצע נזק לכל מעסיק הוא 100 אלף שקל, אני לא מדבר על עיר הבה"דים וכדומה, כאן המדינה תוכל להביא לבד טורקים אם היא רוצה, כמובן שאני אומר את זה בציניות.
<יצחק גורביץ: הדבר הזה גורם נזק עצום, הדבר הזה גורם נזק עצום לענף ואין לנו פתרון.
<יצחק גורביץ: אני מציע, כל הכובד לאנשים שמנהלים את המשא ומתן, שגם יהיו מעורבים אנשים, למשל כמוני, אינטרסנט כזה או אנשים אחרים שיכולים לתת אולי התייחסות מקצועית, לזרז דברים ולא לתקוע ממש ענף.
מיכל רוזין: אני יכולה להבין את זה, אבל מצד שני אתה לא מצפה שיקלו בתנאים או בדברים שהם דברים במשא ומתן רק על מנת ש - - -
<יצחק גורביץ: רגע, כאן בדיוק אלוהים נתון בפרטים הקטנים.
<יצחק גורביץ: זו בדיוק הסיבה למה את לא מקבלת הסברים.
<יצחק גורביץ: בואו נראה, בואו תציגו לאנשים כמונו שלא כל כך מבינים איפה זה תקוע, במה מדובר.
<יצחק גורביץ: אולי באמת מדובר בדברים שהממונים או השר היו אומרים 'עזבו, חסרים מאה אלף דירות תעזבו אותי מהדבר הזה'.
<יצחק גורביץ: אבל כשהדברים נמצאים בעיניים כאלה, זה נתקע ולא יעזור.
<יצחק גורביץ: כשלא יושבים ומסכמים ביחד בזמן מוגדר, זה יתקע עוד.
מיכל רוזין: מיד נחזור אליכם לתגובות.
מיכל רוזין: אני אבקש לשמוע את עורכת הדין איריס מעיין ממשרד הכלכלה.
<איריס מעיין: יש לי שתי הערות לגבי מה שנשמע כאן, בלי לפרט ובלי צורך בכלל פרט איפה זה תקוע, כי כל ניחוש טוב והוא גם משקף - - -
מיכל רוזין: אנחנו לא רוצים לנחש.
<איריס מעיין: והוא גם משקף את המציאות ברגע מסוים ולא משקף את המציאות ברגע אחר.
<איריס מעיין: כל פעם זה נתקע על משהו אחר.
<איריס מעיין: תמיד צריך לזכור מהי האלטרנטיבה.
<איריס מעיין: באמת האלטרנטיבה כפי שחבר הכנסת משה מזרחי ציין, תשמעו, אנחנו יכולים לעשות מה שחלק מהמדינות בעולם עושות, להגיד לא מעניין אותי, הוא מגיע ממקום שאני לא מכיר, הוא לא מעניין אותי, אני צריך לבצע את העבודה - - -
מיכל רוזין: איריס, אנחנו כבר מאחורי זה.
<איריס מעיין: רגע, אנחנו אחרי זה, אבל עם זה אנחנו מתמודדים.
<איריס מעיין: המדינה שעושה איתנו משא ומתן, ראשית היא לא עושה רק איתנו משא ומתן, לא רק לנו היא מספקת עובדים, היא מספקת לעוד מקומות עובדים ואם הרבה יותר קל לה לספק עובדים למדינה אחרת ולא כל כך מעניין מה רווחתו של האדם שהיא שולחת לי, ואולי אפילו לא רואה בו אדם אלא כוח עבודה, אז היא בוודאי לא תתאמץ מולי כל כך הרבה וכל חזק רק מפני שלי זה סטנדרט חשוב.
<איריס מעיין: זה דבר אחד, תשובה אחת לשאלות שלך.
<איריס מעיין: תשובה אחרת לשאלות ובעיקר לטענה שנטענה פה, אם אתם נותנים לי את האלטרנטיבה של הפלסטינאים ופתאום בום סגר, או אתם נותנים לי אלטרנטיבה של עובד זר, אני הצעתי את בולגריה והלכתי לכיוון של בולגריה והתברר שההסכם הבילטראלי עבד נפלא, אבל בסופו הביאו לכאן אנשים שכמו שאדון גורביץ אמר, לא מתאימים לי, לצרכים שלי, אני הקליינט, אני הצרכן של העבודה הזאת, זה נכון לגבי הפיילוטים בענף הסיעוד.
<איריס מעיין: אגב, זאת הסיבה שעושים פיילוטים בענף הסיעוד, אנחנו יודעים שבסיעוד הנושאים הרבה יותר מורכבים, אנחנו מן הסתם צריכים ללמוד קודם כל את זה, ללמוד.
<איריס מעיין: כלומר ללמוד איך אנחנו בונים את ההסכם הזה.
<איריס מעיין: אחרי שבנינו את ההסכם הזה ודיברנו על המורכבות של בניית ההסכם, כי בתוך ההסכם הזה אנחנו צריכים לבנות תכנית הכשרה, איזה חלק מהתכנית יתבצע שם, על מה אנחנו הולכים להישען בהכשרה שלהם שם, איזו הכשרה אנחנו צריכים להכניס פה, האם אנחנו צריכים - - -
מיכל רוזין: הטענה לא הייתה נגד ההכשרה.
מיכל רוזין: הטענה הייתה על השלוש שנים שעברו מאז החלטת הממשלה.
<איריס מעיין: בשלוש השנים האלה, זה לא שלא בוצעה עבודה.
<איריס מעיין: בוצעה עבודה ואפילו עבודה אינטנסיבית, אני מרשה לעצמי להגיד, עבודה סבירה.
<איריס מעיין: לא קרו כאן דברים לא סבירים, לא שאיזה פקיד אמר 'יופי, החליטה הממשלה עכשיו אפשר ללעוס מסטיק כל היום'.
<איריס מעיין: לא.
<איריס מעיין: זה לא היה העניין.
<איריס מעיין: האנשים עבדו, אנשים ניסו למצוא את הפתרונות ואחר כך לראות למי אפשר להציע את הפתרונות האלה.
<איריס מעיין: הציעו את הפתרונות האלה, קיבלו תשובות בחזרה, התשובות היו מורכבות.
<איריס מעיין: גם בצד השני יושבים משפטנים ולא רק אנשי מקצוע וגם להם יש מה להגיד, פקידים כאלה עם אינטרס כזה ופקידים כאלה שיש להם אינטרס אחר שיושבים במדינות שיש להן סטנדרטים אחרים משלנו.
<איריס מעיין: אנחנו צריכים לדבר עם מישהו באיזו שפה משותפת כשאני מדברת בשפה אחת גם מבחינת הסטנדרטים שמהם אני באה.
<איריס מעיין: הדברים הם לא פשוטים ונעשית עבודה.
<איריס מעיין: כשיש פתאום סגר ולא מגיעה האלטרנטיבה של הפלסטינאים אי אפשר לעלות ולהגיד 'אתם לא עזרתם לנו'.
<איריס מעיין: אנחנו חיים בבועה?
<איריס מעיין: זו המציאות שבתוכה אנחנו חיים ואנחנו לא מתבטלים במציאות הזאת, אם יש למישהו חשש כזה, התשובה היא לא, אנחנו לא מתבטלים.
מיכל רוזין: אף אחד לא חשב שמתבטלים.
מיכל רוזין: רצינו להבין מה מוקדי העיכוב.
משה מזרחי: אנחנו מנסים לברר את הדברים ופה כל הזמן עונים לך כאילו מישהו - - -
מיכל רוזין: בהתגוננות.
<איריס מעיין: האם התשובה שלי סידרה לך קצת את העניין?
משה מזרחי: אני רוצה לומר לך שאנחנו היינו דומים מאוד לאותן מדינות ועשינו דרך ארוכה מאז.
משה מזרחי: במשך עשרות שנים אנחנו היינו מדינה נגוע ביחס ובדרך - - -
<איריס מעיין: המחיר שאנחנו משלמים על הדרך הארוכה הזאת?
משה מזרחי: את זה ניקנו יחסית מהשולחן, הלכנו כבר צעדים קדימה.
<איריס מעיין: כן, אבל אנחנו משלמים מחיר.
<איריס מעיין: המחיר שאנחנו משלמים זה הדיון שמתקיים כאן היום.
מיכל רוזין: אבל צודק חבר הכנסת מזרחי כי תחושת ההתגוננות מיותרת.
מיכל רוזין: אנחנו מנסים להבין איפה זה מתעכב.
<איריס מעיין: אז אני מקווה שהתשובה שלי סברה לכם את האוזן איפה זה נתקע.
<איריס מעיין: משום שהמשא ומתן לא מתבצע בריק, הוא מתבצע מול אנשים אחרים שיש להם אינטרסים שונים ואנחנו צריכים להתאים את עצמנו מולם.
<איריס מעיין: השאלה עד כמה אנחנו רוצים לסגת אחורה בסטנדרטים שלנו כדי להתאים את עצמנו למה שעומד מולנו.
משה מזרחי: אנחנו פשוט מצטיינים עכשיו ויש לה סוג של מחיר, זה ברור לנו.
<איריס מעיין: נכן מאוד.
משה מזרחי: יחסי חוץ בכלל לא רלוונטיים על השולחן.
מיכל רוזין: בבקשה משה רוטמן מארגון הפעולה של הנכים
<משה רוטמן: לדעתי הבעיה, המדינה כבר נבנתה, חקלאות יש, איפה זקנינו, ילדנו וטפנו שצריכים את עזרת הזולת כשהמדינה בכלל לא מעודדת עבודה עברית בקטע הזה.
<משה רוטמן: כל העובדים שמגיעים, תאמינו לי, 12 שנים אחרונות עם ניסיון של למעלה מ-50 עובדים זרים בסיעוד, ההכשרה לא הכשרה, הניירת המאוד מרשימה שהם מביאים היא לא ניירת, היכולות בשטח בהעדר ההסכמים הבילטראליים מראש אנחנו מקבלים אנשים שבאים כי קשה.
<משה רוטמן: המשפחה שלהם בעצם בת ערובה באותו מגרש ממנו הם באו עד שהם לא ישלמו את ה-6,000, 12,000, אגב המחירים ממריאים כל יום.
<משה רוטמן: הם בעצם צריכים לעבוד שנה או שנתיים חינם.
<משה רוטמן: מה זה חינם?
<משה רוטמן: – הם עובדים ואת כל הכסף הם צריכים להעביר בני משפחותיהם כי בני המשפחות הם בני ערובה.
<משה רוטמן: אם הם לא ישלמו אין משפחה.
<משה רוטמן: המצב הוא כזה ואי אפשר לייפות את זה.
<משה רוטמן: אני שואל שאלה, למה שהמדינה לא תדאג להכשרה שלהם.
<משה רוטמן: הרי אין לנו רצון לראות את הילדים שלנו הנכים או את המבוגרים שלנו במוסדות.
<משה רוטמן: אגב, זה גם יותר יקר, זה ברמה של פלוס מינוס 16 אלף שקל ולא למורכבים.
משה מזרחי: הכשרה לא תפתור את החלק הראשון שלך.
<משה רוטמן: אני לוקח את זה לעוד מקומות כדי שתקבלו כיוונים שונים - - -
משה מזרחי: העניין הזה של סחיטת העובדים זה סיפור אחר.
<משה רוטמן: אני יודע שאני עושה כאן סלט, אבל אני בא ממקום של כאב וזעקה.
<משה רוטמן: מרבית העובדים הזרים שנדרשים במדינת ישראל הם בסיעוד, אין ויכוח על זה.
<משה רוטמן: המצב שלהם, אומנם אנחנו נתקלים - - -
משה מזרחי: אני אגיד לך עוד משפט.
משה מזרחי: אם אתה מביא מישהו לקטוף עגבנייה ונגרם נזק לעגבנייה לא קרה שום דבר.
משה מזרחי: בלי לזלזל, אנחנו מדברים כאן על בני אדם ולא על ירקות.
<משה רוטמן: אני כן מנסה לציין את היוזמה של רשות האוכלוסין ושל השר בקטע של הלבנת עובדים ועזרה.
<משה רוטמן: אני חושב שזה עשה משהו, אבל המשהו הזה הוא בעצם נגיעה מאוד מאוד קטנה.
<משה רוטמן: אני מבקש, שהוועדה תיפנה ותחשוב על דרך לעודד עידוד תעסוקתי של ישראלים שהיום המדינה נותנת להם דמי אבטלה בקלות רבה, שיצאו לעסוק באותם מקצועות כי זאת בעצם ציונות.
<משה רוטמן: עכשיו פיטרתי מלווה של הילד שלי שעבד שש שנים, הוא בעל שני תארים אקדמיים.
<משה רוטמן: הבן שלי מונשם ומשותק, הוא גמר מבחני בגרות בהצטיינות, ובהצטיינות יתר, הוא עושה שירות לאומי.
<משה רוטמן: אני חושב שאנחנו צריכים להוביל את זה למקום שלמעלה ולא למקום שלמטה.
<משה רוטמן: למה צריך להסתכל על הנכים האלה כאל מסכנים?
<משה רוטמן: המדינה הפכה אותם למסכנים.
<משה רוטמן: ברגע שנותנים לנכה, זה נוגע לעובדים הזרים, נותנים לו 4,300 שר"ם כשעובד זר עולה כפול?
<משה רוטמן: אני הייתי בקשר עם גלעד ממחלקת המחקר והמידע של הכנסת, סיפקת לו נתונים יחד עם עוד חברים, נכה מקבל חצי.
<משה רוטמן: אפילו קצבת הנכות שלו היא חצי משכר מינימום, אז חבר'ה, יש לנו חצי בנאדם, חצי אזרח, חצי נכה ובגלל זה אנחנו נראים כך.
<משה רוטמן: בואו נדאג לילדים שלנו.
<משה רוטמן: אף אחד לא יודע מה יהיה איתו מחר.
<משה רוטמן: אף אחד לא יודע מה צופן העתיד.
<משה רוטמן: אני חושב שבנושא הסיעודי המצב שלנו אקוטי.
<משה רוטמן: לא יתכן שמסרסרים בעובדים שלנו, הם אוהבים לעבוד פה ואל תטעו.
<משה רוטמן: העובדים מסרילנקה באים אחרי עבודה בכווית וסעודיה, שם התייחסו אליהם, סליחה על הביטוי, כמו משרתים עלובים וכאן הוא רוצה ממני אורז פרסי כי לא מתאים לו כבר ב- 5-6 שקלים, הוא רוצה ממני בוסמתי שעולה פי שתיים.
<משה רוטמן: תראי באיזה רמות אני מתעסק בהעסקה של שני עובדים זרים.
<משה רוטמן: הבן שלי עושה שירות לאומי וכעת אני מפטר עובד כי אני צריך לשלם לו משכורת.
<משה רוטמן: גם לזה המדינה לא דאגה.
<משה רוטמן: קרין כבר מטפלת במישורים אחרים בעניין השירות הלאומי.
<משה רוטמן: אני אומר שאנחנו צריכים לבנות את הארץ.
<משה רוטמן: הארץ היא לא רק חקלאות, היא לא רק בניינים.
<משה רוטמן: צריך לדאוג גם לאותם אנשים שגרים פה וחיים פה מילדות ועד זקנה.
מיכל רוזין: אחרון מבין הארגונים.
מיכל רוזין: אברהם דניאל בבקשה.
<אברהם דניאל: אני מאיגוד לשכות המסחר.
<אברהם דניאל: תראו, אני לא רוצה לפגוע באף אחד, אבל אני לא מאמין שפקידי ממשלה יכולים לנהל עסקים ויכולים לנהל חברת כוח אדם.
<אברהם דניאל: למעשה, פקידי ממשלה עם כל שינוי השיטה הפכו להיות חברת כוח אדם.
<אברהם דניאל: על עניין של דמי התיווך הייתה אפשרות שהמדינה תפקח.
<אברהם דניאל: הייתה אפשרות למנוע אותו באמצעות פיקוח יותר צמוד על חברות כוח אדם.
<אברהם דניאל: מה זה גרם לנו?, מה הנזק שנגרם?
<אברהם דניאל: – איכות עובדים ירודה וניתן להוכיח את זה.
<אברהם דניאל: להבאת העובדים הזרים לוקח לנו כשלושה חודשים עד שאנחנו מקבלים את העובד, במקום שלושה שבועות מקסימום חודש.
<אברהם דניאל: אם תרצי גברתי אתן לך פה מסמכים.
<אברהם דניאל: עובד שהוזמן ב- 11.3 המעסיק קיבל אותו ב- 17.6.
<אברהם דניאל: עובד שני שהוזמן ב- 16.3 המעסיק קיבל את העובדים ב- 24.6.
<אברהם דניאל: מה זה אומר?
<אברהם דניאל: - נניח שיש לי עשרה עובדים, עזבו אותי שלושה עובדים, את יודעת מה זה בשבילי כשאני גם בחוסר של עשרה עובדים, חסרים שלושה עובדים במשך שלושה חודשים, זה נזק רציני.
<אברהם דניאל: לא יעלה על הדעת גם אם עושים כזה שינוי, אותנו הפכו לקומיסרים.
<אברהם דניאל: אני צריך לפנות למדור התשלומים.
<אברהם דניאל: נראה אותך משיגה אותם בטלפון.
<אברהם דניאל: נראה אותך מתקשרת איתם?
<אברהם דניאל: הם גובים מיליוני דולרים בשנה מהחקלאים ואין מענה.
<אברהם דניאל: תארי לך שאני הולך לכל עסק מסחרי, האלף של העניין זה שירות, גם לוקחים כסף וגם אין שירות.
מיכל רוזין: אתה מדבר על הלשכות.
<אברהם דניאל: כן.
<אברהם דניאל: בהחלט.
<אברהם דניאל: לא הלשכות אלא מדורי התשלומים.
<אברהם דניאל: ממשלת ישראל הכוונה.
<אברהם דניאל: בנוסף הלשכות גם הן גובות מאיתנו.
<אברהם דניאל: מחייבים אותי להזמין את העובד דרך הלשכה, למה אני לא יכול להזמין באופן ישיר?
<אברהם דניאל: כשאני הולך להזמין דרך הלשכות קורה דבר מאוד מעניין.
<אברהם דניאל: הוא אומר לי 'להזמין לך עובד עולה 200 שקל, ליווי כדי שאני אטפל בעובד שלך זה עוד 500 שקל' ועוד.
<אברהם דניאל: כל אחד לוקח מה שהוא רוצה ויש הפקרות.
<אברהם דניאל: לו היו נותנים לי את החופש להזמין את העובד באופן ישיר, אז היו רצות אחרי חברות כוח האדם בארץ ולא אני אחריהם.
<אברהם דניאל: הפכתי להיות, אני הפכתי להיות שבר כלי.
<אברהם דניאל: הכול אליו.
<אברהם דניאל: מה קרה?
<אברהם דניאל: למה לא נותנים מחשבה לכול?
<אברהם דניאל: זה שאת הצלחת למנוע את דמי התיווך, כל הכבוד להצלחה, אבל מהו הנזק שגרמתם?
<אברהם דניאל: זה לא בא בחשבון, על זה לא דנים?
מיכל רוזין: לכן אנחנו פה.
מיכל רוזין: אני אבקש לשמוע את יונתן פז מארגון SIMI.
מיכל רוזין: לאחר מכן נחזור למשרד החוץ ולרשות.
<יונתן פז: אני אבקש להוסיף בנושאי חקלאות ובניין.
<יונתן פז: היום יחד עם המכללה האקדמית רופין סיימנו מחקר, יחסית קטן בהקיפו, פעם ראשונה בעצם מעריכים את התופעה של גיוס עובדים באמצעות הסכמים בילטראליים.
<יונתן פז: אדגיש, מספר העובדים שנסקר הוא קטן, בסך הכול מדובר ב- 25 עובדים מתאילנד ו-25 מבולגריה.
<יונתן פז: התוצאות הן דרמטיות מבחינת האפקטיביות.
<יונתן פז: אנחנו רואים ירידה דרסטית בנושא של דמי התיווך.
<יונתן פז: מ- 9,000 דולר הממוצע שדווח עליו ל- 1,200 דולר בחקלאות ו-0 בבולגריה כי פשוט אין תיעוד של דמי תיווך.
<יונתן פז: יש כאן איזה הישג שלטווח הארוך הוא דרמטי וצריך לראות איך הוא מתפתח.
<יונתן פז: אנחנו נמשיך ונסקור את העובדים המולדובים.
<יונתן פז: היה ופיילוט הסיעוד יצא לדרך גם אותו נחקור.
<יונתן פז: בנוסף, יש קשיים, כל נושא האכיפה דורש מעקב, דורש טיפול יותר טוב.
<יונתן פז: אבל בסך הכול בעניין דמי התיווך כמו שציינת, זה לא ראי של הכול, זה הישג מאוד מאוד משמעותי.
<יונתן פז: אני מאמין שעם התקדמות המחקר נדע גם לתת תמונה יותר מורכבת לגבי האספקטים הבעייתיים.
<יונתן פז: תודה.
מיכל רוזין: רחל אני חוזרת אליך.
מיכל רוזין: גם לתת לך את זכות התגובה וגם להתייחס.
מיכל רוזין: נאמרו כאן טענות לגבי חוסר שיתוף פעולה או התייעצות עם הארגונים בשטח לגבי המשא ומתן.
מיכל רוזין: את רוצה להגיד משהו על זה?
<רחל אוברמן: לפני שאני אתייחס לנושא שיצחק גורביץ העלה, ארצה לומר שכמו שאנחנו יודעים, אנחנו היסטורית התנגדנו לנושא של הסכמים בילטראליים.
<רחל אוברמן: חשבנו שצריך יותר אכיפה.
<רחל אוברמן: משרד החוץ נכנס לתהליך כשהחליטו שזה מהלך ממשלתי.
<רחל אוברמן: כמו שיונתן אמר כאן, יש פה לא פחות ממהפכה.
<רחל אוברמן: ההסכם עם תאילנד, ההסכם עם ה- IOL, זה משהו שמדינות נוספות ביקשו ללמוד ממנו.
<רחל אוברמן: אני חושבת שבאמת, אני לא יכולה להשוות הסכמים שיש למדינות אחרות עם מדינות שלישיות, אני רק יכולה לומר שבאמת עשינו כאן מהפכה.
<רחל אוברמן: לגבי הטענות של יצחק, יושב צוות בין משרדי שחברים בו - - -
מיכל רוזין: בכל זאת תתעכבי, אולי כי אני לא יודעת, למה בעצם הייתה התנגדות של משרד החוץ להסכמים בילטראליים.
<רחל אוברמן: חשבנו שזה לא מה שיפתור את הבעיה של דמי התיווך.
<רחל אוברמן: בהקשר של דמי התיווך חשבנו שצריך לשים יותר דגש על האכיפה.
<רחל אוברמן: זאת הייתה - - -
מיכל רוזין: הייתה לכם בעיה מעבר לכך להיכנס להסכמים עם מדינות בעניין ייבוא עובדים זרים?
<רחל אוברמן: אני חושבת שהסכמים בילטראליים, יש להם צדדים חיובים ויש להם צדדים שליליים בהקשר של יחסי החוץ.
<רחל אוברמן: מצד אחד, זה אולי משפר את הקשרים בין המדינות וכדומה.
<רחל אוברמן: מצד שני, יש גם קשיים.
<רחל אוברמן: לדוגמה, אם עובדים לא מרוצים אחרי שהם מגיעים לארץ, זה כן יוצר לנו איזו בעיה מדינית.
<רחל אוברמן: אני חושבת שלכל הסכם יש את היתרונות ואת החסרונות שלו.
<רחל אוברמן: אנחנו נכנסנו לתהליך ואנחנו מאוד מגויסים, באמת מפנים לזה המון משאבים.
<רחל אוברמן: ספציפית לגבי הטענה שעלתה כאן.
<רחל אוברמן: בצוות הבין משרדי יושבים נציגים מכל משרדי הממשלה שנמצאים בקשר עם הגורמים הפרטיים הרלוונטיים.
<רחל אוברמן: אנחנו לא נוהגים לשתף במשא ומתן עצמו גורמים פרטיים אלא רק גורמים ממשלתיים.
<רחל אוברמן: כן זכור לי שבסבב הראשון של המשא ומתן עם בולגריה אתה הצטרפת ולדעתי גם נציג נוסף הצטרף אלינו.
<רחל אוברמן: לא למשא ומתן עצמו אלא על הטקסטים, היו לכם פגישות עם סוכנות התעסוקה - - -
<יצחק גורביץ: אבל עדיין וזו בדיוק הסוגיה.
<יצחק גורביץ: כי כשאני מגיע לבולגריה עם שירות התעסוקה ואומרת לי הגברת סלבקה מולדובה, 'מה זאת אומרת, המדינה שלכם, משרד החוץ שלכם לא מאמין לנו כי בהסכמים יש אמירות של .
<יצחק גורביץ: .' אתם יודעים, זו כבר לא הבעיה שלי, זו הבעיה של משרד החוץ.
<יצחק גורביץ: חלק מהניסוחים בהסכמים, חלק מהתניות כמו ה- 75%, והאופן שמגיעים.
<יצחק גורביץ: אני מסכים עם מה שאמרת, זה פוגע במערכת היחסים.
<יצחק גורביץ: לא על זה אני מדבר.
<יצחק גורביץ: הצוות יושב על הכיפק, אבל מי כרגע יושב בצוות לקדם, אל תגידו לי על מה מדברים, אבל מי יושב בצוות שמנהל את המשא ומתן עם סין?
<יצחק גורביץ: תגידו לי מי יושב ולא על מה מדברים.
<יצחק גורביץ: חלילה, אני לא - - -
<רחל אוברמן: כל משרדי הממשלה הרלוונטיים.
<יצחק גורביץ: מי מנהל את המשא ומתן בפועל?
<יצחק גורביץ: מי יכול לתת סיוע, התייחסות?
<רחל אוברמן: ככל שעולה הסוגיה המקצועית יש גורמים מקצועיים שנמצאים איתכם בקשר.
<רחל אוברמן: אני זוכרת שנעשו אילך פניות בעבר גם לגבי הכישורים - - -
<יצחק גורביץ: ברור ואני גם נותן מענה.
<יצחק גורביץ: אין ספק.
<יצחק גורביץ: <קריאה:> זה אומר שכן יש מענה, יש שיתוף פעולה.
<רחל אוברמן: זו תשובה ליצחק לגבי הטענה.
מיכל רוזין: אהרון ברזאני.
מיכל רוזין: נשאלו פה כמה שאלות גם לגבי המשא ומתן והתייעצות עם גורמים מקצועיים.
מיכל רוזין: בענף החקלאות לגבי זמן ההמתנה שהאריך את זמן ההגעה כאשר מדובר בהסכם בילטראלי ולא חברות תיווך.
מיכל רוזין: אני מבקשת לשאול לגבי העלות של מעסיקים בישראל ללשכות התיווך.
מיכל רוזין: האם קבעתם כמה, על מה ומה מותר והאם יש פיקוח על הנושא הזה?
<אהרון ברזאני: בנוגע ללוחות הזמנים בחקלאות, נקבע בהסכם שמיום הגשת הבקשה העובד ינחת כאן, כמובן אם הכול יתנהל על פי אותו תרשים זרימה, ינחת העובד תוך 45 יום בארץ.
<אהרון ברזאני: ברוב המקרים העובדים נחתו לאחר 45 יום.
<אהרון ברזאני: היו לנו מקרים, לצערנו היו במשרד החוץ שתי שביתות גם בשנת 2013 וגם בשנת 2014, שביתות של חודש ימים.
<אהרון ברזאני: יש כאן פער של חודש ימים בהבאת העובדים.
<אהרון ברזאני: אנחנו מנסים לסגור את הפער הזה ואני מקווה שתוך חודש ימים נסגור את הפער, אז נגיע ללוחות זמנים כפי שקבענו שתוך 45 יום העובדים האלה ינחתו.
<אברהם דניאל: ומה עם הנזק שנגרם לי?
מיכל רוזין: אבל הוא לא אחראי על שביתה של וועד עובדי משרד החוץ.
<קריאה: ומה על הנזקים שנגרמו כתוצאה מהשביתה בדואר?
<אהרון ברזאני: זה לגבי לוחות הזמנים בחקלאות.
<אהרון ברזאני: שוב אני שב ואומר, אנחנו מנסים להשתפר כל הזמן, זה דבר חדש שלומדים אותו.
<אהרון ברזאני: להפך, אנחנו ביקשנו מאבשלום אבו וילן לצאת לתאילנד לבחון את כל התהליך - - -
<אברהם דניאל: תגיד, הוא כתב צ'יק בחיים שלו?
<אברהם דניאל: הוא עבד בחיים שלו בחקלאות?
<אברהם דניאל: עם כל הכבוד לאבו וילן, הוא חבר שלי ותאמיני לי, אני מכיר אותו יומיים.
<אברהם דניאל: כל החיים שלו הוא לא כתב צ'יק אחד, אז מה.
מיכל רוזין: אני בטוחה שהוא בודק את הדברים לעומק.
<אהרון ברזאני: נבחנו הדברים על ידי אבשלום אבו וילן שם והוא הגיש דוח.
<אהרון ברזאני: הדוח אכן אישר את מה שאנחנו אומרים.
<אהרון ברזאני: העובדים ברובם מגיעים מהאזורים הכפריים, רובם ככולם והתהליך הוא תהליך טוב ושמתבצעת שם כל הפעילות שקבענו בהסכמים שלנו.
<אהרון ברזאני: נכון שפה ושם יש מקרים חריגים, הם מטופלים על ידנו.
מיכל רוזין: והעלויות כאן בארץ למעסיקים, האם זה מפוקח, כמה?
<שושנה שטראוס: אני אתייחס לגבי העלויות ללשכות הפרטיות בחקלאות.
<שושנה שטראוס: אחרי שהתחלנו את ההסכם הבילטראלי, אפשרנו לחקלאים לתקופה מסוימת להביא או באמצעות - - -
מיכל רוזין: שלום אבו וילן.
מיכל רוזין: הרגע דיברו עליך.
משה מזרחי: תגיד, כתבת צ'יק אחד בחיים?
<אברהם דניאל: אני אמרתי שכל הצ'יקים שכתבתי ביום אחד, אתה לא כתבת כל החיים.
מיכל רוזין: לא זה מה שאמרת, יש פרוטוקול.
מיכל רוזין: אמרת שהוא מעולם לא כתב צ'יק.
מיכל רוזין: אני אישית יודעת שהוא חתם על כמה וכמה צ'יקים.
מיכל רוזין: זה שהוא חבר קיבוץ נאמן לאורך כל השנים לא אומר - - -
<אברהם דניאל: כגזבר.
<אברהם דניאל: אני כתבתי לעצמי.
מיכל רוזין: אבו וילן, אנחנו שמחים שהצטרפת.
מיכל רוזין: דיברו בישיבה שנסעת, בדקת ואישרת את ההסכם הבילטראלי.
<שושנה שטראוס: בשלב מסוים לאחר התחלת יישום ההסכם הבילטראלי, המדינה נתנה שתי אפשרויות, או שהחקלאי יזמין ישירות ויש ארגון חקלאי שמלווה אותו, או באמצעות לשכות פרטיות.
<שושנה שטראוס: הלשכות הפרטיות פנו לבג"צ ובג"צ פנה למדינה להסדרת הנושא, ולא לפגוע בזכות העיסוק של הלשכות הפרטיות - - - <קריאה:> מה פתאום?
<שושנה שטראוס: הוא לא פסק.
<שושנה שטראוס: תראי לי את פסק הדין הזה.
מיכל רוזין: היא תראה לך, היא לא אומרת מהאוויר.
מיכל רוזין: <קריאה:> אני הייתי בבג"צ הזה, מה, אני לא יודע?
<שושנה שטראוס: מה שכן, יש עלות לליווי של הלשכות.
<שושנה שטראוס: במשך שנים נתנו לחקלאים בחינם בארץ.
<שושנה שטראוס: ברגע שאנחנו פיקחנו על הסכומים שהעובדים הזרים יכולים לשלם, וגזרנו את השירותים שהעובד מקבל, נשארה עלות חדשה שלא הייתה בעבר שהחקלאים צריכים לכסות.
מיכל רוזין: על כמה הוחלט שהיא?
<שושנה שטראוס: אין פיקוח מסוים.
<שושנה שטראוס: זה משא ומתן בין החקלאים לבין הלשכות.
<שושנה שטראוס: החקלאים יכולים בעצמם להתארגן ולפתוח לעצמם לשכה - - -
<אברהם דניאל: אני רוצה להזמין לבד, למה אני לא יכול?
<אברהם דניאל: תעני לי על השאלה הזאת.
<שושנה שטראוס: סליחה, אתה לא תוקף מישהי בוועדה כאן.
<שושנה שטראוס: יש אפשרות לפתוח לשכות פרטיות, יש כללים שצריך לעמוד בהם.
מיכל רוזין: כלומר, את מחזירה את הכדור לחקלאים ואומרת שתסגרו עם חברות תיווך, תעשו איתם משא ומתן לגבי המחירים.
מיכל רוזין: כרגע אין פיקוח, השוק פרוץ והם יכולים לקחת כראות עיניהם.
<שושנה שטראוס: תלוי אילו שירותים החקלאי רוצה לקבל מהלשכות.
<שושנה שטראוס: כמו שהעובד משלם את המקסימום אז גם החקלאי.
<שושנה שטראוס: שוב אומר, אפשר להקים לשכות פרטיות, קבוצות חקלאים יכולים להקים לשכות פרטיות, ארגונים חקלאים אם הם לא מרוצים מהשירותים הקיימים בלשכות הקיימות בעצם יכולים להקים.
מיכל רוזין: יש למישהו משהו מאוד חשוב להגיד שלא נאמר עד כה.
<אברהם דניאל: יש לי רק בקשה, באמת הפעם כללית קטנה.
<אברהם דניאל: לדעתי כדאי לעשות דיון בצורה יותר רחבה על העניין.
<אברהם דניאל: לא שבאים שומעים את זה, שומעים אותי וזה במקטעים.
<אברהם דניאל: צריך לעשות דיון כללי מה טוב למדינת ישראל.
<אברהם דניאל: האם היא רוצה חקלאות או לא רוצה חקלאות.
<אברהם דניאל: כל הזמן דנים במקטע ושוכחים את הדברים האחרים.
<אברהם דניאל: לדעתי זו טעות.
<אברהם דניאל: אני חושב שחייבת ממשלת ישראל לעשות דיון מעמיק אם היא רוצה חקלאות - - -
מיכל רוזין: כשאני אהיה ראש ממשלת ישראל, אני מבטיחה לך דיון על החקלאות במדינת ישראל.
<יצחק גורביץ: אני מתנצל, לא רציתי ואני לא רוצה לפגוע באנשים כי אני יודע שהאנשים שם עמלים על הדברים.
<יצחק גורביץ: את שושנה אפשר למוצא גם ב-12 בלילה ולהשיג אותה במיילים.
<יצחק גורביץ: זאת לא הכוונה.
<יצחק גורביץ: צריכים להבין שמאחורי המסמכים האלה שעומדים קבלנים, עובדים ודירות - - -
מיכל רוזין: אתה לוקח לי את דברי הסיכום.
מיכל רוזין: אני רואה איך אתה בונה את עצמך לשבת כאן במקומי.
מיכל רוזין: אני אבקש לסכם.
מיכל רוזין: התחלנו בזה ואני גם רוצה לסכם.
מיכל רוזין: מדינת ישראל קיבלה החלטה.
מיכל רוזין: היום לראשונה שמעתי שמשרד החוץ התנגד לה, אבל הוא קיבל אותה.
מיכל רוזין: ההחלטה היא החלטה נכונה, הבאת עובדים לישראל צריכה להתבצע באופן של הסכמים בילטראליים בין מדינות ולא באופן שזה התבצע על ידי דמי התיווך.
מיכל רוזין: האכיפה, גם אם היא הייתה טובה או גם אם הייתה לא מספקת, לא הצליחה לעצור את דמי התיווך ובוודאי לא במדינות המוצא.
מיכל רוזין: יש קושי של רשויות האכיפה לפעול במדינות המוצא באופן שבאמת יחסום את דמי התיווך הגבוהים.
מיכל רוזין: דמי התיווך הגבוהים האלה במדינות המוצא יצרו כאן קשיים עצומים בהעסקת עובדים זרים.
מיכל רוזין: ניסנו לחסום וזה לא אומר שפתרנו את כל הבעיות, יש הרבה בעיות שלא נפתרו דרך ההסכמים הבילטראליים.
מיכל רוזין: קודם כל בואו נראה שאנחנו מקיימים את ההחלטה שתשפר חלק מהעניין.
מיכל רוזין: בוודאי זה יקל על דמי התיווך.
מיכל רוזין: אני מופתעת לשמוע שאין פיקוח על המחירים של הלשכות הפרטיות.
מיכל רוזין: אני לא חושבת שזו פגיעה בחופש העיסוק, אני חושבת שנכון שהמדינה תקבע את הדברים האלה, בין בהסכמים של הענפים השונים ובין באופן כללי.
מיכל רוזין: אני חושבת שהמדינה הייתה צריכה לקדם או לדחוף את החקלאים לעשות את זה, וגם בתחומים האחרים: סיעוד ובניין.
מיכל רוזין: <קריאה:> בסיעוד יש.
מיכל רוזין: זה כבר טוב.
מיכל רוזין: אני רוצה, שוב, לעמוד על כך ש- - - <קריאה:> בבניין לא צריך כי זה דרך חברות כוח אדם.
מיכל רוזין: <קריאה:> יש סכום מקסימום.
מיכל רוזין: טוענת שושנה שלא, העובד משלם ולא כמה המעסיק משלם.
מיכל רוזין: כאן זה כבר נפתח למשא ומתן ואין פיקוח.
מיכל רוזין: מן הראוי שגם המעסיק ידע כמה הוא אמור לשלם וכמה הוא צריך לשלם.
מיכל רוזין: אני אבקש לומר שיש פער מאוד מאוד גדול בין הפרסומים הגדולים על הסכמים כאלה ואחרים והבאת עובדים זרים, בעיקר לענף הבניין, אבל לא רק, לבין ההתקדמות בפועל של משרד החוץ, רשות האוכלוסין וההגירה, משרד הפנים בעניין המשא ומתן עם המדינות השונות.
מיכל רוזין: אני לא מאיצה בכם לסגור הסכמים לא טובים, לא נכונים, לא מתאימים למדינת ישראל, חס וחלילה.
מיכל רוזין: לא לעצום עין, לא להעלים עין מדברים שלא מקובלים עלינו.
מיכל רוזין: אמר כאן חבר הכנסת משה מזרחי ואני מסכימה איתו לחלוטין, אנחנו חברה מתוקנת וגם אם יהיה לנו קושי להביא עובדים זרים, אנחנו לא נביא אותם במחיר של ניצול באותן מדינות לא מתוקנות או שאין בהן את החוקים שאנחנו מצפים שיהיו כאן במדינה.
מיכל רוזין: לכן אנחנו לא רוצים לעשות סחר עבדים, אנחנו רוצים להביא עובדים על פי התנאים שאנחנו מצפים מעצמנו, באמות המוסר וההוגנות שלנו.
מיכל רוזין: אבל, יש כאן פער מאוד גדול בין החלטות ממשלה שמתקבלות והזמן שלוקח ליישם אותן.
מיכל רוזין: יש כאן פער מאוד גדול בין החלטות ממשלה שלמתקבלות ולא נראה שניתן ליישם אותן.
מיכל רוזין: אני חשבת שיש כאן הטעייה, אם אני הוטעיתי כחברת כנסת, אין לי ספק שיש כאן הטעייה של הציבור.
מיכל רוזין: החלטת ממשלה כזאת, כשהיא מתפרסמת בכותרות ראשיות, מבחינתי היא אומרת שזה עומד לקרות תוך חודש-חודשיים-שלושה.
מיכל רוזין: זה לא אוקיי, עכשיו אנחנו בודקים את העניין ובואו נראה בעוד שנתיים אם נצליח לפתור.
מיכל רוזין: שוב אני אומרת, אני לא באה אליכם בטענות, אני חושבת שיש פה פער.
מיכל רוזין: הפער הזה נשמע שהוא בלתי נסבל.
מיכל רוזין: כרגע זה אומר שצריך למצוא חלופות או לדבר על חלופות לענפים השונים.
מיכל רוזין: למשל ענף הבנייה, ברור לי שהחלופה של הפלסטינאים, יש לי מה להגיד על ענייני עוצר וכדומה וזה לא המקום והזמן.
מיכל רוזין: ברור לי למה זה נעצר וזה לא הגיע לישיבת הממשלה.
מיכל רוזין: אין ספק שהחלטה כזאת צריכה להגיע לישיבת הממשלה וצריכה להתקבל.
מיכל רוזין: שוב, הרי העובדים הזרים בדיוק באו לענות על החוסר בגלל הסיבות האלה.
מיכל רוזין: כמובן שנשמח שיהיה כאן
מיכל רוזין: הסדר מדיני וכולם יוכלו לעבוד מתוך המדינה השכנה ולא נצטרך להביא ממדינות רחוקות.