GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<דבורה סירקיס: יש חוקים ותקנות שמגינים על העובדים הזרים, איך הם צריכים ללון, מה צריך לשלם להם, פנסיה, פיצויים, הבראה והכול מעוגן בחוק.
<דבורה סירקיס: אין שום חוק או תקנה שמגנה על הנכים.
<דבורה סירקיס: אין דבר כזה.
<דבורה סירקיס: יש עובדים זרים שממש מתעמרים במעסיקיהם.
<דבורה סירקיס: המעסיקים תלויים בהם והם לא רוצים לאבד אותם כי להביא עובד אחר זאת עוד פעם סאגה שמתחילה מחדש.
<איריס מעיין: זאת עוד סיבה להעסקה ישירה של עובד שייתן לך את השירותים להם את זקוקה.
<דבורה סירקיס: זאת לא העסקה ישירה.
<איריס מעיין: כן, כי את מעסיק.
<דבורה סירקיס: אני מעסיקה דרך חברת סיעוד.
<דורון רז: זאת התופעה של ניסוי הגמלה הכספית.
<דורון רז: היא צודקת במאה אחוזים.
<דורון רז: אם יש גוף שהוא תחת פיקוח המדינה ויש איזה שהם כללים של התנהגות ונהלים, הוא יודע לשמור על המסגרת כמו שצריך ולהגן על המטופל.
<דורון רז: בניסוי הזה שרוצים לתת כסף לקשישים, תהיה העסקה ישירה והיא תגרום לכך שבעצם יעצימו את מה שאת אומרת.
<איריס מעיין: זה מוריד את רמת הפיקוח.
<איריס מעיין: בוודאי.
<דורון רז: למה אתם לא נגד זה?
<איריס מעיין: הגרון שלי כבר כואב.
מיכל רוזין: איריס אומרת את הדברים האלה שוב ושוב והם עלו כאן גם בוועדה.
מיכל רוזין: היא אמרה את זה גם סביב דיונים עם האוצר וביטוח לאומי בוועדה ובוועדת העבודה והרווחה לגבי הנושא של הגמלה.
מיכל רוזין: לצערנו זה לא מספיק מתקדם.
מיכל רוזין: אמנון, אני פונה אליך בשני דברים שעלו כאן היום.
מיכל רוזין: ראשית, אם אתה בכל זאת רוצה לומר לנו משהו על התקנות, כיצד הן כן יכולות להקל ולעזור, ואם אתה יכול לתת בקצרה משהו לגבי התמונה היותר רחבה שעלתה כאן.
מיכל רוזין: הדבר השני הוא הנושא של הילדים.
מיכל רוזין: לפני שהגעתם בירכנו על כך ששר הפנים החליט לאשר – רמז לנו על כך יוסי אדלשטיין בוועדה, עוד לפני כן, שהשר הקודם לא רצה לאשר ואילו הנושא מונח על שולחנו של השר הנוכחי והוא מתכוון לאשר – ושמחנו לשמוע שהוא אישר.
מיכל רוזין: לצערנו אני אומר בסוגריים ההודעה על חמש המשפחות הראשונות הגיעה מכתבים ולא ממשרד הפנים והכתבים כנראה קיבלו את המידע ממשרד הפנים והם אלה שבישרו למשפחות.
מיכל רוזין: אנחנו חושבים שמן הראוי שמשרד הפנים יהיה זה שיבשר למשפחות על כך.
מיכל רוזין: הבנו שיש קושי עם מסמכים.
מיכל רוזין: אחרי כל התהליך הארוך, אחרי כל השנים, עכשיו, אחרי שקיבלתם את ההחלטה לגביהם יש בעיה עם השגת אישורים, בעיקר אישור האפוסטיל, אישורי אבהות וכדומה מכיוון שגם האב לא נרשם גם אם מישהי יולדת בארץ.
מיכל רוזין: אתה יכול לדבר אתנו קצת על הנושא הזה?
מיכל רוזין: זה מאוד מטריד.
מיכל רוזין: המשפחות מצד אחד מאוד שמחו ומצד שני נכנסו קצת לבלבול.
מיכל רוזין: אני גם שאלתי – לא נמצאים כאן נציגי משרד החינוך – מדוע לא נעשתה איזושהי הכנה.
מיכל רוזין: קיבלתי טלפון משר החינוך עוד לפני שר הפנים.
מיכל רוזין: התקשרו אלי בהבדל של כמה שעות אחד מהשני ואני שואלת האם נעשתה הכנה מול למשל בתי הספר בהם נמצאים אותם ילדים.
מיכל רוזין: אתה יודע, זה מכניס קצת בלבול ותחושת לחץ.
<אמנון בן עמי: גם שמחה.
מיכל רוזין: שמחה זה דבר טוב והוא לברכה, אבל בכל זאת זה מכניס למתח כי לא כולם קיבלו את ההודעות והם לא יודעים אם הם כן ברשימה או הם לא ברשימה.
מיכל רוזין: מה קורה לגבי האישורים?
מיכל רוזין: תן לנו זמנים כמה זמן אתה מעריך שזה ייקח והיכן הבעיות הקשות.
מיכל רוזין: דיברנו על כמה מהם הם בגירים שנמצאים כאן, כמה הן חד הוריות וכמה הם עם שני הורים.
<אמנון בן עמי: הדס נתנה לכם את הנתונים.
מיכל רוזין: לא, עדיין לא.
<אמנון בן עמי: קודם כל אני אומר ככלל.
<אמנון בן עמי: כמו אמרת, שר הפנים אישר לתת מעמד ל-221 ילדים וזה בהמשך למשפחות שכבר קיבלו אישור בעבר.
<אמנון בן עמי: כשאנחנו מאשרים, הכוונה היא לאשר ולא להקיז דם.
<אמנון בן עמי: עכשיו שמעתי, במהלך אתמול ושלשום, שהתעוררו סוגיות של מסמכים אבל אנחנו נפתור את זה.
<אמנון בן עמי: נתתי הנחיה לטפל בזה כמה שיותר מהר ולהביא את זה לידי פתרון.
<אמנון בן עמי: יש מסמכים שצריך להציג אבל אני יודע שיש מדינות בהן יש בעיה בכך ואנחנו נתייחס לזה ונפתור את זה.
<אמנון בן עמי: נתנו אישור על מנת לתת ולא על מנת לייסר, לעכב ולטרפד את זה בצורה זו או אחרת.
<אמנון בן עמי: אני מניח שבשבועיים-שלושה הקרובים הלשכות יעבדו על זה ויזמינו את המשפחות.
מיכל רוזין: כמה הוזמנו עד כה?
<אמנון בן עמי: אין לי מושג כמה הוזמנו.
<אמנון בן עמי: זה נמסר לביצוע כבר לפני שבוע או מתי שזה היה.
מיכל רוזין: הערכה שלך לפחות בשלב ראשוני היא ש-221 משפחות יקבלו הודעה.
<אמנון בן עמי: בוודאי.
<אמנון בן עמי: יזמינו אותן ללשכות וישבו עם כל משפחה.
<אמנון בן עמי: זה תהליך שלוקח בירוקרטיה רגילה אותה נזרז.
<אמנון בן עמי: הם חיכו מספיק זמן ולאף אחד אין רצון להאריך את משך הטיפול.
<אמנון בן עמי: זאת ההחלטה והיא תבוצע ברגישות ומהר ככל האפשר.
<אמנון בן עמי: נראה בדיוק מה המסמכים שחסרים ונראה מה קורה בכל מדינה.
<אמנון בן עמי: כמו שאתם יודעים, הילדים הגיעו מכל מדינות העולם.
מיכל רוזין: הבנו שלמשל שגרירות קניה מסרבת לשתף פעולה ולתת עזרה במציאת מסמכים.
<אמנון בן עמי: נפתור את הבעיה.
מיכל רוזין: אתה יכול לומר לי מתי תוכל לדווח לי על המצב?
<אמנון בן עמי: לא.
<אמנון בן עמי: אנחנו מטפלים בזה וברגע שנסיים, נדווח שזה הסתיים.
<רותם אילן: אם אפשר לציין שהבעיה שלנו היא לא עם המסמכים שכאמור כבר מופיעים בהחלטת הממשלה וכבר ארבע שנים המשפחות הרי סיפקו את כל החומרים שביקשו אלא הבעיה היא עם הדרישות החדשות שלראשונה הושמעו רק בשבוע הנוכחי והן להביא גם תעודות מאומתות ממדינות המוצא.
<רותם אילן: חברת הכנסת רוזין הזכירה את נושא האפוסטיל אבל זה עוד במקרה הטוב.
<רותם אילן: בוא נזכיר שרוב המדינות האלה לא חתומות על אמנת האפוסטיל – הפיליפינים, גאנה, ניגריה, קניה, קונגו, ליבריה, הרבה מדינות מחבר העמים – והם צריכים לעבור עכשיו את כל הליך האימות עם משרד המשפטים במדינת המוצא, עם משרד החוץ במדינת המוצא, אחר כך עם השגרירות כאן בארץ.
<רותם אילן: שוב, כפי שאמרתי כבר, זה הליך ארוך, לא של כמה ימים וגם לא של כמה שבועות ולצערי הרבה פעמים גם לא של כמה חודשים.
<רותם אילן: במקרה הטוב זה הליך ארוך ויקר ובמקרה הרע הוא הליך לא אפשרי.
<רותם אילן: אפשר לפתור את זה מאוד בקלות אם שתי הדרישות החדשות שהופנו לראשונה יוסרו וימשיכו לנהוג כפי שנהגו עד עתה ב-400 המשפחות שכבר קיבלו מעמד, בלי שיידרשו להביא תעודות לידה מאומתות של ההורים, בלי שיידרשו להביא תעודה מקורית מאומתת שמעידה על מצב אישי ושוב, למשל במדינות חבר העמים זה פשוט לא קיים.
<רותם אילן: זה משהו שאכן קיים בישראל אבל להם אין דרך להביא את זה.
פניה קירשנבאום: מה לא קיים שם?
<רותם אילן: אישור על מצב אישי.
<רותם אילן: כלומר, במקרה של נישואין הבעיה יותר קטנה, אבל לא במקרה של תעודת רווקות.
<רותם אילן: הם לא מנהלים שם מרשם אוכלוסין.
פניה קירשנבאום: אני באתי משם.
פניה קירשנבאום: מה אתם מספרים לי סיפורים?
פניה קירשנבאום: אתם יכולים לספר לי על קניה ועל קונגו אבל לא על חבר העמים.
<רותם אילן: אלה לא סיפורים אלא אלה עובדות.
פניה קירשנבאום: בוודאי שיש בכל עירייה.
פניה קירשנבאום: יש רשות מקומית שמנהלת את רישום האוכלוסין.
<קריאה: אנחנו מכירים שרי פנים לדורותיהם שכתבו שאפשר להביא מסמך בכתב יד של פקיד.
פניה קירשנבאום: מסמך של הרשות המקומית שיש לה סמכויות.
<רותם אילן: זה לא נחשב כחלק מהתעודה המאומתת שהמשרד עצמו דורש.
<רותם אילן: אנחנו כאמור לא ממציאים מידע אלא את הכול אנחנו מבססים על דברים קיימים.
<אמנון בן עמי: אנחנו נפתור את הבעיות האלה.
<אמנון בן עמי: זה הועלה בפני, כולל המסמכים החדשים, ואמרתי שנפתור את הבעיה הזאת.
<אמנון בן עמי: זה לא ייקח שנים וחודשים כי אנחנו רוצים לתת להם מעמד מהר ככל האפשר.
<אמנון בן עמי: הבנתי שהתעוררו בעיות ואנחנו נפתור אותן.
<אמנון בן עמי: יהיה אצלי דיון עם הגורמים ונראה איך פותרים ואיך נותנים מענה למדינה זאת ואחרת.
<אמנון בן עמי: נתנו כדי לתת ולא כדי למסמס.
מיכל רוזין: הזכרנו את התקנות שעברו ב-2012 ואת החלטת הממשלה מה-1 באוגוסט 2010.
<אמנון בן עמי: אנחנו לא חושבים עכשיו שונה.
<אמנון בן עמי: אנחנו רוצים לתת.
מיכל רוזין: השאלה אם בעבר, לפני שמונה שנים, עת הם הגיעו לכאן זה היה.
מיכל רוזין: אני שמחה על דבריך שאתה רוצה לבדוק ולמצוא פתרונות.
מיכל רוזין: אני מניחה שהפתרונות יימצאו.
מיכל רוזין: כל העניין הוא הכוונה כי אם יש כוונה לאשר, ימצאו את הפתרונות.
מיכל רוזין: אנחנו נמשיך לעקוב כאן בוועדה.
<נמרוד אביגאל: אם אפשר לשאול כמה שאלות קצרות.
<נמרוד אביגאל: האחת היא לגבי המסמכים.
<נמרוד אביגאל: למה ליצור בעיות חדשות ואז לפתור אותן, במקום מראש לא ליצור בעיות חדשות.
<נמרוד אביגאל: כלומר, לא להציב דרישות חדשות שלא היו קיימות קודם ואז לומר שאחר כך נפתור אותן.
מיכל רוזין: זאת שאלה כללית ולא שאלה ספציפית.
<נמרוד אביגאל: למה צריך שהבעיות האלה ייפתרו אם אפשר היה למנוע אותן מלכתחילה?
<נמרוד אביגאל: השאלה השנייה היא לגבי מועדים כי אני לא רוצה שנגיע שוב לישיבה נוספת בעוד כמה חודשים עת נגלה שוב שניתנות חמש תשובות אחת לשבועיים.
מיכל רוזין: אני אענה לך על זה.
<נמרוד אביגאל: שאלה שלישית היא למה לא לתת עכשיו כבר לילדים ולאימותיהם כאשר השאלה היחידה היא לגבי האב.
<נמרוד אביגאל: שאלה רביעית היא לגבי הערערים.
<נמרוד אביגאל: יש חמישים ערערים שמחכים לתשובה ועליהם אין שום הבטחה מתי תתקבל תשובה וחלקם מחכים מספר שנים.
מיכל רוזין: אני אענה לך.
מיכל רוזין: אנחנו נעקוב, נמשיך לעקוב, גם במסגרת הוועדה אבל המעקב שלנו לא קורה רק בישיבות ועדה אלא אנחנו עוקבים תוך כדי ואנחנו בקשר כל הזמן עם רשות ההגירה.
מיכל רוזין: אנחנו מציקים להם לגבי מתן תשובות, לגבי מה המצב וכולי.
מיכל רוזין: הוא לא התחייב כאן ללוח זמנים אבל בגלל שהוא לא התחייב ללוח זמנים, הוא יודע שהוא ישמע ממני עכשיו כל הזמן ושאני אשאל אותו מה קורה ומתי הוא נותן תשובות.
מיכל רוזין: היה לו הרבה יותר קל להגיד לי עוד שלושה חודשים כי אז אולי הוא היה עוצר אותי לשלושה חודשים.
מיכל רוזין: אנחנו נמשיך לעקוב.
מיכל רוזין: אנחנו עוקבים כל הזמן.
מיכל רוזין: אנחנו נבדוק כל הזמן.
מיכל רוזין: אנחנו בקשר אתכם ונשמע את הבעיות, גם כאשר מדובר בבעיות ספציפיות ונרד גם לרזולוציות של כל ילד וילד וכל משפחה ומשפחה כדי לראות מה חסר ואיך חסר.
מיכל רוזין: כמו ששמעתם, ילכו כאן לקראת ההחלטה כאשר הכוונה היא לאשר את כולם.
מיכל רוזין: הם מאושרים ועכשיו צריך להסדיר את הדברים.
מיכל רוזין: אני מקווה שכמה שיותר מהר הם יקבלו את ההודעה שהם חלק מאותם 221 משפחות ומרגע זה באמת יהיה הליך אישור כמה שיותר מהיר.
מיכל רוזין: אני מקווה מאוד, ואני חושבת ששמעתי בין הדברים שלך, שזה לא ייקח חודשים ולא שנים אלא יהיה כאן תהליך מהיר.
מיכל רוזין: אני רוצה קודם כל להודות לסגנית שר הפנים שהתעקשה להגיע לכאן ולא לבטל את הישיבה למרות הישיבה בוועדת הפנים.
מיכל רוזין: כמו שאת רואה, אנשים מכל הארץ מגיעים לוועדה באופן שוטף וקבוע ומתעקשים לבוא לכאן כי אנחנו באמת מקיימים דיונים מאוד מעמיקים ומגיעים למקומות שאנחנו מבינים שצריך כאן לא רק פלסטרים ואני לא נגד הפלסטרים ואני לא מבטלת אותם כי הם חשובים בצמתים כדי לתקן דברים, אבל אנחנו מדברים באופן יותר גדול גם על סיעוד בישראל, כיצד עובדים זרים משתלבים בנושא הסיעוד בישראל וכיצד אנחנו יכולים להקל בעיקר גם על המטופלים וגם על העובדים.
מיכל רוזין: אנחנו מחכים בכיליון עיניים לתוצאות ועדת שושני.
מיכל רוזין: אני מקווה שהוועדה תתייחס לחלק מהפתרונות היותר רחבים אבל אני לא בטוחה שכך יהיה.
מיכל רוזין: אם לא, אנחנו נמשיך ונדון ונשמח להגיש לך, סגנית השר, רעיונות פרקטיים כיצד אפשר לפתור בתמונה יותר רחבה את נושא הסיעוד או לתת פתרונות נוספים.
מיכל רוזין: זה לא יפתור הכול אבל אנחנו מרגישים שמכיוון שהכול מתרכז רק לנושא של עובדים זרים בסיעוד, נוצרים קשיים שיכולים להתרווח כאשר אנחנו מוסיפים אופציות נוספות.
מיכל רוזין: אני מברכת על החלטת רוזנטל, הוועדה ההומניטרית, להשאיר את ה-5,000 ואנחנו נמשיך לעקוב גם אחר המכסה וגם אחר הקריטריונים.
מיכל רוזין: שוב אני חוזרת ומברכת על הנושא של הילדים.
מיכל רוזין: אני באמת חושבת שכאשר יש כוונה ורוצים, המערכות בסופו של דבר יודעות איך לתפקד.
מיכל רוזין: לכן אני תמיד חוזרת ואומרת שההחלטה כאן לא הייתה של בן עמי ולא של אדלשטיין אלא בסופו של דבר השר מחליט על המדיניות שלו ולכן כאשר אנחנו טוענים טענות, הן נגד קובעי המדיניות ולא נגד הפקידות ולא באות מתוך מקום של זלזול בהם או כוונה להעליב אותם כי הם מבצעי מדיניות ולא קובעי מדיניות.
מיכל רוזין: מילות סיכום?
פניה קירשנבאום: כבר סיכמתי.
פניה קירשנבאום: אני שוב יכולה להודות.
מיכל רוזין: אנחנו נפתח את הישיבה.
מיכל רוזין: אנחנו רוצים לנסות היום באמת לדבר על נושא העסקה של מבקשי המקלט.
מיכל רוזין: בעבר בוועדה הזאת נאמר בצורה חד משמעית ממר אדלשטיין, שהממשלה ובמיוחד רשות ההגירה, לא אוכפת את אי העסקה של מבקשי המקלט, כפי שהמדינה התחייבה לבג"ץ, ולאחרונה אנחנו שומעים על יותר ויותר מקרים שבהם אותם מבקשי מקלט שמגיעים ועומדים בתורים כדי לחדש את הויזות, ואני מקווה שנשמע על זה היום, אני יודעת שיש שיפור קל בנושא של התורים, בעיקר ברחוב תובל בתל אביב.
מיכל רוזין: הבנתי שהייתה בעיה קשה מאד של תורים, שאפילו נגררו שם לאלימות, היה קושי ולחץ ונשים וילדים נדחפו על הברזלים, אבל אני מבינה שהמצב השתפר.
מיכל רוזין: אני אשמח לשמוע על כך היום.
מיכל רוזין: אנחנו חזרנו שוב ושוב פה בוועדה על העובדה שכל עוד האנשים האלה לא מורחקים לחולות, על פי מדיניות הממשלה, כל עוד הם נמצאים עדיין במדינה ישראל ואינם מורחקים, כל עוד הם לא עוזבים מרצון, כפי שנקבע בהליך חזרה מרצון, אזי המדינה לא תאכוף את אי העסקה, לא כלפי המעסיקים ולא כלפי מבקשי המקלט.
מיכל רוזין: אנחנו שומעים בפועל שבעצם יש אכיפה כזאת.
מיכל רוזין: מתקשרים אלינו הרבה מאד מעסיקים, שואלים מה לעשות, טוענים שהרישום על הויזות השתנה, לא יודעים מה לעשות ב-30 יום - גם אם מישהו קיבל זימון לחולות – ב-30 יום, האם הוא יכול להיות מועסק, הוא לא יכול להיות מועסק, האם הוא מפוטר לאלתר.
מיכל רוזין: אנחנו גם לא רוצים שיהיו מקרים מכוערים, כפי שהכרנו בעבר, שמעסיקים נמנעו מלשלם את החובות שלהם כלפי העובדים, רק בגלל שהם הורחקו.
מיכל רוזין: אז אנחנו נרצה לשמוע גם על הנושא של התורים ועל האפשרות לחדש את הויזות, למי שמחדשים לו את הויזות, ולמי שלא מחדשים לו את הויזות והוא מוזמן לחולות, מה המצב לגבי תעסוקה.
מיכל רוזין: אנחנו גם נרצה לשמוע היום את כל הנושא של דוגמאות מהשטח ונמצאת פה אושרת ממכון רופין, שבאמת נשמע על העניין של אפשרות להעסקת מבקשי המקלט, שוב אני אומרת במסגרת המדיניות של הממשלה כל עוד הם נמצאים כאן.
מיכל רוזין: כרגע הורחקו, ואני לא יודעת אם כבר מילאו לחלוטין את חולות, אבל אנחנו מבינים שכרגע לא ממלאים יותר מ-3,300, וגם אם מעבירים יותר, עדיין יש עשרות אלפים בחוץ; מה לגבי מדיניות העסקה כלפיהם, האם אפשר לשלב אותם בחקלאות, בבניין, כפי שכבר דיברנו על כך בוועדה, כפי שהגיעו לכאן מעסיקים וביקשו להכשיר אותם ולהעסיק אותם.
מיכל רוזין: נרצה לשמוע על הנושא הזה.
מיכל רוזין: אני רוצה להגיד בגדול, אני אומרת את זה מדי פעם כשאנחנו עוסקים בנושא הזה: יש מדיניות של הממשלה, כולם מכירים את עמדתי, יודעים שאני מתנגדת למדיניות הזאת, אבל מהרגע שיש מדיניות ברורה של הממשלה לגבי מבקשי מקלט, פליטים, מסתננים, כפי שקובע החוק, והם מורחקים או לחולות או באמת עוזבים מרצון על פי נוהל חזרה מרצון, זו מדיניות הממשלה.
מיכל רוזין: השאלה מה קורה בינתיים.
מיכל רוזין: מה קורה עם עשרות האלפים בינתיים.
מיכל רוזין: אתמול העריכה עורכת הדין יוכי גנסין ממשרד המשפטים, שייקח בין 5 ל-10 שנים, היא אמרה משהו כמו 7-8 שנים כדי שכולם יעזבו.
מיכל רוזין: מה קורה בשנים האלה.
מיכל רוזין: זה לא נותן פיתרון כרגע לתושבי דרום תל אביב במצוקה, זה לא נותן פתרון למבקשי המקלט שנמצאים כאן.
מיכל רוזין: כשהם לא מועסקים הם נמצאים ברחובות, כשהם נמצאים ברחובות הפשיעה עולה, ההפקרות עולה.
מיכל רוזין: אנחנו יודעים את זה, זה לא מיוחד לאוכלוסייה הזאת, זה כל אוכלוסיה.
מיכל רוזין: אנחנו יודעים מקרימינולוגיה שאנשים שהכי מועדים לפשיעה זה אנשים שאין להם מה להפסיד: שאין להם פרנסה, שאין להם משפחה, שאין להם בית, אין להם מה להפסיד ואנחנו לא רוצים שזה יהיה המצב.
מיכל רוזין: כל עוד הם נמצאים כאן, אנחנו גם צריכים מצד אחד לדאוג לזכויות שלהם, ומצד שני באמת לתת להם את האפשרות לפרנס את עצמם, על מנת שלא נמצא אנשים ישנים ברחובות, מסתובבים חסרי מעש.
מיכל רוזין: אני לא רואה כיצד זה עדיף על פי מדיניות הממשלה.
מיכל רוזין: אז אנחנו נתחיל עם רשות האוכלוסין ונשמע מצב עדכני מה קורה מבחינת התורים, גם מבחינת כמה מועברים לחולות, כמה מתכוונים להעביר, איזו שהיא פרספקטיבה של המצב נכון להיום.
איילת שקד: וכמה עזבו מרצון במרץ.
מיכל רוזין: אני קיבלתי את זה אתמול דווקא.
מיכל רוזין: אוקיי, בבקשה.
<מוטי ברקוביץ: כמה עזבו במרץ, את זוכרת את המספר נכון לעכשיו במדויק?
<מוטי ברקוביץ: אנחנו מעבירים דיווח.
מיכל רוזין: היא אמרה לי אתמול את המספרים המדויקים, רשמתי את זה ותיכף אני אדאג שהנתונים יגיעו.
מיכל רוזין: היא אמרה לי בדיוק גם כמה סודנים וכמה אריתראים.
מיכל רוזין: אני אגיד לחברת הכנסת שקד, ממה שאני מבינה גם מנתוני משרד הפנים וגם מה שאמרה אתמול עורכת הדין גנסין, זה שרוב העוזבים מרצון הם מסודן, מכיוון שיש פחות בעיה להחזיר אותם.
מיכל רוזין: זה מתקיים גם דרך מדינה שלישית, ולכן מבחינת אריתראים כמעט ואין חזרה מרצון, שם יש יותר בעיה.
<מוטי ברקוביץ: את המספר המדויק נכון למרץ אני לא זוכר.
מיכל רוזין: משהו כמו 900 מול 300, אבל אני לא רוצה - - -
<מוטי ברקוביץ: כן, זה משהו כמו 1,200 או 1,300 בסך הכל.
איילת שקד: 1,200-1,300 במרץ, עד עכשיו?
<מוטי ברקוביץ: כן, אבל אני לא ממש זוכר את המספר המדויק.
מיכל רוזין: 900 מול 300.
איילת שקד: 300 לאריתריאה?
מיכל רוזין: לא, לא לאריתריאה.
מיכל רוזין: אף אחד לא לאריתריאה.
<מוטי ברקוביץ: כולם חוזרים מרצון, רובם סודנים וחלקם אריתראים.
<מוטי ברקוביץ: אני חושב שהיחס כמו שיושבת הראש אמרה, בערך 900 – 300, אבל אני לא זוכר נתון מדויק.
<מוטי ברקוביץ: לגבי התורים: אז כפי שיושבת הראש אמרה, מאז שמתקן תובל נפתח, הלחץ על הלשכות ירד - - -
מיכל רוזין: לא, בתובל עד 8 עוד היה לחץ מאד גדול.
מיכל רוזין: אני מבינה שתוגברו השעות והימים.
<מוטי ברקוביץ: כן, כן, כשאני אומר הלחץ ירד אני מדבר על כאלה שבסוף היום לא מקבלים שירות.
<מוטי ברקוביץ: הוא הצטמצם מאד, מספר הפונים שלא מקבלים שירות, שמגיעים, מחכים יום שלם ולא מקבלים שירות - - -
מיכל רוזין: שכולם הוזמנו לאותו יום, חייבים לומר.
מיכל רוזין: הם לא באים על דעת עצמם.
מיכל רוזין: הם הוזמנו לאותו יום.
<מוטי ברקוביץ: כן, כן, הם באים כי נגמרה להם האשרה.
<מוטי ברקוביץ: אין לנו איזו שהיא מערכת הזמנות.
<מוטי ברקוביץ: ההזמנה היא מן הסתם סיום האשרה הקודמת שניתנה.
<מוטי ברקוביץ: מספר האנשים שחוזרים בלא כלום קטן מאד, כמעט אפסי.
<מוטי ברקוביץ: אנחנו עומדים לקראת פתיחה של מתקן נוסף בחדרה ועוד מתקן באזור רמת גן.
<מוטי ברקוביץ: שלושת המתקנים האלה – תובל, חדרה ורמת גן – יתנו לנו מענה מלא ויביאו אותנו למצב - - -
מיכל רוזין: מתי הם יתחילו לפעול?
<מוטי ברקוביץ: אני מניח שתוך חודשיים שני המתקנים.
<מוטי ברקוביץ: כן, כי תוך חודש עד שזה ייסגר רישומית ועוד חודש התאמות שנעשה למתקן.
מיכל רוזין: מה קורה בינתיים?
מיכל רוזין: אני רוצה שנייה לספר לך כמה מקרים שהגיעו אלי.
מיכל רוזין: למשל, אדם שעבד בבית קפה ברעננה ועקב אי חידוש הוויזה, ולא שהוא לא הלך לעמוד בתור כדי לחדש את הוויזה, ולא שהוא קיבל זימון לחולות או משהו כזה, גם במקרה הזה מדובר גם בגבר שמקבל טיפולים רפואיים עקב פציעת ירי, אבל לא חשוב, והוא לא זכה לחדש את הוויזה והוא איבד את מקום עבודתו.
מיכל רוזין: אדם נוסף גם, שעקב אי חידוש הוויזה איבד את עבודתו.
מיכל רוזין: אם חד הורית לשני ילדים הגיעה לחדש את הוויזה, ביקשו ממנה להביא מסמכים, נאלצה להגיע מספר פעמים, פיטרו אותה מעבודתה כמנקה.
מיכל רוזין: אדם נוסף - יש לי פה את כל השמות דרך אגב – ניסה שלוש פעמים לחדש את הוויזה, התורים היו ארוכים והוא לא הצליח, המעסיק פשוט - המעסיקים חוששים - אותו מעסיק גם פיטר אותו.
מיכל רוזין: המעסיקים חוששים.
מיכל רוזין: אני יכולה להבין את המעסיקים, הם מקבלים מסרים סותרים, הם מקבלים מסרים משר הפנים של – אנחנו לא רוצים שהם יעבדו, אנחנו לא רוצים שהם יהיו מועסקים, חוששים להעסיק אותם.
מיכל רוזין: אני לא באה בטענות למעסיקים, אבל בסופו של דבר האנשים האלה – מה אנחנו רוצים שיקרה איתם?
מיכל רוזין: אפילו אם לא איכפת לנו מזכויות האדם שלהם, מה אנחנו רוצים שיקרה?
מיכל רוזין: שהם יהיו ברחוב?
מיכל רוזין: שהם לא יוכלו לפרנס את עצמם?
מיכל רוזין: שאנחנו נצטרך לפרנס?
מיכל רוזין: האם החד הורית עם שני הילדים תיפול על הרווחה של תל אביב.
<מוטי ברקוביץ: אני נותן את דעתי על חידוש האשרות ועל אכיפה בזמן חידוש האשרות.
<מוטי ברקוביץ: נשים רגע בצד את מה שאמרת – פוטרו או לא פוטרו.
מיכל רוזין: צריך לתת לזה פיתרון.
<מוטי ברקוביץ: לגבי חידוש האשרות, אנחנו מכירים את זה שיש כאלה שהגיעו ללשכות ולא קיבלו מענה.
<מוטי ברקוביץ: כפי שאמרתי כאן לפני מספר דקות, זה לקראת פתרון מלא.
<מוטי ברקוביץ: זה יגיע לפתרונו בזמן הקרוב.
<מוטי ברקוביץ: עד אז, כל מי שהגיע לקבל שירות ולא קיבל שירות, כל מקרה ייבחן כמובן לגופו, אבל לא יקרה מצב שתבוצע אכיפה כלפיו, אם באמת הוא הגיע לקבל שירות ולא קיבל שירות.
<יואב בכר: אבל הוא לא ה-ISSUE, ה-ISSUE זה המעסיק.
<יואב בכר: אתה יכול להבטיח למעסיק שלא תהיה אכיפה אצלו?
<מוטי ברקוביץ: מה זאת אומרת לא תהיה אכיפה?
מיכל רוזין: איך הוא יודע, המעסיק?
מיכל רוזין: מה כתוב?
מיכל רוזין: איזה פתק יש לו להראות למעסיק?
מיכל רוזין: הנה, המעסיקים פה בשביל להשמיע את קולם.
<מוטי ברקוביץ: אם אנחנו לא אוכפים כנגד העובד, כמובן שאנחנו גם לא אוכפים כנגד המעסיק.
<מוטי ברקוביץ: אם אנחנו נגיע לעסק ויש שם עובד שהאשרה שלו הסתיימה והוא לא חידש את האשרה כי הוא עמד בתור ולא קיבל שירות, כפי שאמרתי כאן עכשיו, אנחנו לא נבצע אכיפה כנגד העובד ומן הסתם אם לא נבצע אכיפה כנגד העובד, גם לא נבצע אכיפה כנגד המעסיק.
<מוטי ברקוביץ: שוב, כל מקרה כמובן לגופו.
<מוטי ברקוביץ: אנחנו לקראת סיום של הסאגה הזאת של כאלה שהגיעו לקבל שירות ולא קיבלו שירות.
מיכל רוזין: אבל אתה אומר שייקח חודשיים, אז מה קורה - - -
<מוטי ברקוביץ: אני לא אומר שייקח חודשים.
<מוטי ברקוביץ: אני אומר שייקח חודשים עד שנפתח את כל המתקנים.
<מוטי ברקוביץ: אני מניח שמתקן תובל - - -
מיכל רוזין: אוקיי, אז אני שואלת אותך - - -
<מוטי ברקוביץ: אני מניח שמתקן תובל ייתן לנו גם הוא, סביר להניח שאנחנו נגיע לפתרון תוך חודשיים.
מיכל רוזין: בוא נגיד שיהיו מקרים בודדים.
מיכל רוזין: אני לא חושבת שיהיו עשרות מקרים - - -
<מוטי ברקוביץ: לא נבצע אכיפה.
<יואב בכר: הם מקבלים איזה שהוא אישור שהם היו שם?
מיכל רוזין: איזה אישור הם מקבלים, הרי בוויזה שלהם רשום שפג התוקף ואין להם ויזה חדשה.
מיכל רוזין: מה הם מקבלים?
מיכל רוזין: הם יוצאים מהתור בלי כלום.
מיכל רוזין: אתה נותן להם איזה שהוא פתק – תבוא בעוד חודש, תבוא בעוד שבוע, תבוא בעוד יומיים?
<מוטי ברקוביץ: אנחנו לא נותנים להם פתק של תבוא בעוד שבוע, בעוד חודשיים, בעוד יומיים.
מיכל רוזין: אז מה הם אמורים לעשות?
<מוטי ברקוביץ: מצד שני גם, אנחנו כפי שאמרתי לא נבצע אכיפה כלפיהם.
מיכל רוזין: אבל יש להם ויזה לא בתוקף.
<מוטי ברקוביץ: אנחנו נקבל את העמדה שלהם שהם הגיעו, למרות שהוויזה שלהם לא בתוקף, שהם הגיעו וחיכו בתור - - -
מיכל רוזין: זה מבחינת מעצר, אני מבינה.
<מוטי ברקוביץ: ומבחינת אכיפה כנגד המעסיק כמובן.
מיכל רוזין: אבל אתה מבין שמבחינת המעסיק, מהרגע שהוא חזר ממשרד הפנים והוויזה שלו לא בתוקף, המעסיק אומר – אני לא יכול להעסיק אותך.
מיכל רוזין: זה לא שהוא לא בא ורצה לחדש את הוויזה, או לא שאתה החלטת לקחת אותו לחולות, הוא נמצא בואקום.
מיכל רוזין: אנשים יכולים להיות ככה חודש-חודשיים.
<דבורה בלום: למה בעצם לא נותנים להם אישור – הוא היה, התור נגמר, הוא הלך הביתה?
<ענת פישר-צין: אנחנו לא נותנים אישורים.
<ענת פישר-צין: הייתה תקופה שנתנו אישורים ובסופו של דבר האישורים האלה הם פתקים, הם ניתנים לזיוף, לאיבוד.
<ענת פישר-צין: אנחנו מנסים לתת פתרון שהוא קצת יותר אמיתי ולא לתקן-, נקרא לזה לא להוסיף חטא על פשע, אלא באמת לתת פתרון לנושא התורים.
<ענת פישר-צין: נכון לעכשיו יש התקדמות רצינית מאד, והבנתי שנכון לאתמול לא היו מקרים שבהם אנשים הגיעו לקבל שירות ולא - - -
<דבורה בלום: לא היה אף אחד?
<מוטי ברקוביץ: לא.
<מוטי ברקוביץ: נכון לאתמול כל מי שהגיע, בכל המקומות הפתוחים בארץ, יש לנו כפי שאתם יודעים מקומות שאנחנו עובדים בהם שלוש פעמים בשבוע: ראשון, שלישי וחמישי אחרי צהריים, בשעות שאין קבלת קהל בלשכה, ויש לנו את מתקן תובל, שעובד 16 שעות ביום.
מיכל רוזין: אני רוצה להקריא לך את התשובה של אמנון בן עמי, שקיבלנו אותה.
מיכל רוזין: באמת תשובה שמבינה את העניין: "אנחנו מודעים לבעיה אשר את מעלה בפנייתך, שנובעת משינוי באופן הטיפול שערכנו לאחרונה, ופועלים במרץ למען שיפור השירות אשר ניתן למסתננים מסודן ואריתריאה הבאים לחדש את רישיונות הישיבה.
מיכל רוזין: לאחרונה נפתח מוקד נוסף" וכו'.
מיכל רוזין: "אנחנו מאמינים כי בתוך זמן קצר נוכל לתת מענה".
מיכל רוזין: "כמובן", וזה המשפט החשוב: "שבתקופת הביניים אנחנו נפעיל שיקול דעת בטרם ביצוע פעולת אכיפה, במצב בו יימצא כי אי חידוש הרישיון לא היה באשמת הפונה".
מיכל רוזין: זה לא נותן ביטחון לאף אחד.
מיכל רוזין: עכשיו, אני מבינה שמדיניות הממשלה היא לא לתת להם ביטחון ושירצו ללכת מפה.
מיכל רוזין: השאלה מה אנחנו עושים עם אלה שלא הולכים מפה ואנחנו מדברים פה על אלפים ועשרות אלפים, שקמים בבוקר, אין להם עבודה, יאבדו את הדירה שלהם וימצאו את עצמם ישנים ברחוב ובגינת לוינסקי.
מיכל רוזין: זה מה שיקרה.
<מוטי ברקוביץ: אני מבין שברור לכולנו שאנחנו מדברים פה על פרק זמן קצר של מספר שבועות.
איילת שקד: כמה יש היום בחולות?
<מוטי ברקוביץ: בחולות יש היום קרוב ל-1,200-1,300.
איילת שקד: ובסהרונים?
מיכל רוזין: משם עוזבים.
איילת שקד: כן, וכמה יש בסהרונים?
<מוטי ברקוביץ: בסביבות ה-700.
מיכל רוזין: אני רק רוצה לציין, חברת הכנסת שקד, לסהרונים לא ניתן להכניס, אלא אם כן מישהו עכשיו נכנס.
מיכל רוזין: אי אפשר.
מיכל רוזין: אלא אם כן אם הוא עובר עבירה מחולות, מפר את החוק, אבל אני מניחה שיש בחולות 1,200 מכיוון שהעוזבים הם מחולות.
איילת שקד: לא, העוזבים הם לתל אביב רובם.
מיכל רוזין: אבל קודם כל הם מועברים לחולות ו - - - -
<מוטי ברקוביץ: לא, לא, לא.
<ענת פישר-צין: מרבית היוצאים לא יצאו ממתקן חולות.
<מוטי ברקוביץ: ממתקן חולות יצאו - - -
<ענת פישר-צין: ....
<ענת פישר-צין: קיבלו זימונים.
<מוטי ברקוביץ: ממתקן חולות יצאו בודדים.
<מוטי ברקוביץ: רוב היוצאים יוצאים מהרחוב.
<מוטי ברקוביץ: סהרונים הוא מתקן משמורת, הוא לא חולות.
מיכל רוזין: אז נראה לי שלחברת הכנסת שקד יש המשך.
מיכל רוזין: לא שאלתי, אבל שאלת ההמשך שלה.
מיכל רוזין: אה, לא?
מיכל רוזין: בטח את רוצה לשאול למה רק 1,200.
מיכל רוזין: אני קוראת מחשבות.
<מוטי ברקוביץ: יש את החודש שאנחנו מפנים מהרגע שהם מגיעים.
<מוטי ברקוביץ: בחודש הה יש עוד איזה שהוא 1,000 ומשהו שצריכים להגיע, יש קרוב ל - - -
איילת שקד: לא, מכיוון ששמעתי שהם עוזבים בעיקר ממרכזי הערים.
<מוטי ברקוביץ: יש קרוב ל-500 או 600 שלא התייצבו.
<יואב בכר: רגע, אבל אלה שעוזבים ממרכזי הערים, סליחה שאני שואל, זה כאלה עם זימונים, שהיה להם זימון.
<ענת פישר-צין: לא בהכרח, לא.
<יואב בכר: מה, יש כאלה מתנדבים לצאת שהם יכולים לעבוד?
מיכל רוזין: כן, מהלחץ, מהחשש.
<דבורה בלום: השאלה היא שוב מספרים.
מיכל רוזין: זה בעיקר סודנים.
איילת שקד: יש משהו שאת דיברת עליו, כל הזמן שואלים אותי והאמת שאני מגמגמת.
איילת שקד: למה לא מנסים כן לשלב אריתראים וסודנים במקצועות הבנייה והחקלאות, והאם היו ניסיונות כאלה שכשלו, כי אני משיחות שהיו לי עם חקלאים, הבנתי שהיו ניסיונות כאלה שכשלו.
איילת שקד: אז מישהו כאן יודע את התשובה?
מיכל רוזין: הנה, יש פה שתי דוגמאות, בבקשה.
איילת שקד: אתה יודע את התשובה?
איילת שקד: כי זה חשוב לי, אני לא מצליחה להבין את זה כבר איזה שנה.
מיכל רוזין: שלום זרי.