GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אלימלך לרנר: אני אציג אחר כך מספרים - - -
מיכל רוזין: לא בכל מקום יש אחד שיכול לתרגם, במיוחד אם הגיעו חדשים.
מיכל רוזין: ההדרכה נעשית לפחות באנגלית?
<אלימלך לרנר: לא.
<אלימלך לרנר: ההדרכה נעשית בשפתם.
<אלימלך לרנר: אני מדבר בעברית ויש מתורגמן שמתרגם לתאילנדית במקרה הזה.
<אלימלך לרנר: בשנתיים האחרונות חידשנו, בניינו ניידת הדרכה.
<אלימלך לרנר: אנחנו מגיעים עם רכב.
<אלימלך לרנר: בסוף דבריי אני אראה לכם סרטון של רכב אחר.
<אלימלך לרנר: עם אותה תפיסה אנחנו מגיעים לחקלאי, זה יכול להיות רפתן שיש לו תאילנדי אחד או בית אריזה ובעל מטע שיש לו עשרות תאילנדים.
<אלימלך לרנר: מכניסים קבוצות של שלושה-ארבעה חבר'ה לתכנה שיש בה משחק טלוויזיה.
<אלימלך לרנר: לעובד מראים איזו סיטואציה מסוכנת, נותנים לו ארבע אופציות, הכול בשפתו.
<אלימלך לרנר: כרגע התכנה שיש לנו היא בשפות: תאילנדית, ערבית ועברית – אלו עיקר המועסקים בחקלאות.
<אלימלך לרנר: במגע העובד לוחץ את התשובה שנראית לו נכונה, הוא צדק הוא מקבל ניקוד, הוא טעה המערכת מזהה שהוא טעה והיא מתקנת אותו.
<אלימלך לרנר: בסוף ההרצאה הוא קיבל את כל המידע שהוא אמור לדעת.
<אלימלך לרנר: בנוסף לכך, יש לנו דפי מידע שאנחנו מחלקים לחבר'ה בשפתם: תאילנדית, עברית ואנגלית.
מיכל רוזין: אני אציין שבשבוע שעבר היו כאן מהשגרירות והם הופתעו לראות את החומרים, הם שמחו אבל הופתעו.
מיכל רוזין: הם לא ראו אותם בשטח.
<אלימלך לרנר: לא ראו אותם בשטח?
מיכל רוזין: חשוב להגביר את הפעילות.
<אלימלך לרנר: לצערי, עד לפני שנתיים מי שמימן את הפעילות שלנו הייתה "קרן מנוף" של המוסד לביטוח לאומי.
<אלימלך לרנר: היינו עשרה מדריכים בשטח, היום אנחנו שלושה מדריכים בשטח.
<אלימלך לרנר: התוצאות הם בהתאם.
<אלימלך לרנר: שלושה מדריכים על 22 אלף עובדים.
<אלימלך לרנר: זה לא 22 אלף עובדים, זה הרבה יותר כי זה 22 אלף עובדים זרים, איפה הישראלים, איפה המעסיקים?
<אלימלך לרנר: יש כאן ברושור שלנו שמתמצת את נושא הניידת.
<אלימלך לרנר: נתונים – בשנת 2013 הדרכנו 3,260 עובדים, מתוכם 1,200 תאילנדים.
<אלימלך לרנר: בנוסף יש לנו ערבים וכן הלאה.
<אלימלך לרנר: אנחנו בסך הכול עם שתי ניידות שיש לנו, נכון להיום.
<אלימלך לרנר: כמובן שהכול הוא נתון תקציבים - - -
מיכל רוזין: מבחינת פיזור גיאוגרפי, לאן אתם מצליחים להגיע?
<אלימלך לרנר: לכל הארץ.
<אלימלך לרנר: בגדול, יש לנו ניידת אחת שמכסה מחדרה צפונה ומזרחה עד הסוף, ניידת נוספת שמכסה מחדרה דרומה.
<אלימלך לרנר: זה מעט מדי ונשמח מאוד את תהייה אפשרות - - -
מיכל רוזין: מה עם משרד החקלאות, ניסתם לקבל תמיכה ממשרד החקלאות בעניין?
מיכל רוזין: אין תקציב תמיכות למשרד החקלאות?
<אלימלך לרנר: חבל, אנחנו לא מצליחים לקבל מהם דבר.
<אלימלך לרנר: הכול בכוחות עצמנו - - -
מיכל רוזין: טענתם, אני אומרת להגנתם למרות שהם בחרו לא להגיע לישיבה היום, הטענה שלהם שזה תחת משרד הכלכלה.
מיכל רוזין: מיד נשמע.
מיכל רוזין: כאמור, משרד החקלאות טען ש'זה בכלל לא תחת אחריותנו ולכן אין לנו יד ורגל בעניין'.
<אלימלך לרנר: עדיין הם יכולים לסייע.
מיכל רוזין: מיד נשמע איך הם יכולים לסייע.
מיכל רוזין: הובטח לי שתהייה אוזן קשבת, הנה אני אומרת את זה לפרוטוקול, הם אמרו שהם יעקבו אחרי הפרוטוקול ואם יהיו דברים שהשר יוכל להתערב הוא יעשה כן.
מיכל רוזין: אנחנו בהחלט נבחן את מילתו.
<אלימלך לרנר: כאן אנחנו רואים את הניידת עצמה, בשמאל זה הרכב איתו אנחנו מגיעים.
<אלימלך לרנר: היתרון הוא שזה קטן, אני יכול להגיע עד לחקלאי.
<אלימלך לרנר: לא פעם עלתה הטענה, אגב היא נכונה לכל נושא של הדרכה, אף פעם אין זמן להדרכה 'דווקא היום?
<אלימלך לרנר: אנחנו עמוסים'.
<אלימלך לרנר: תמיד אין זמן.
<אלימלך לרנר: היתרון שבניינו את הניידת הקטנה הזאת הוא היכולת להגיע עד למקום.
<אלימלך לרנר: אם יש לו 30 עובדים, אני לא לוקח את כולם.
<אלימלך לרנר: אני לוקח שניים-שלושה – זה יתרון גדול כדי להקל על החקלאי כן לקבל את ההדרכה.
<אלימלך לרנר: הם שמחים מאוד לכך.
<אלימלך לרנר: מצד שמאל למעלה רואים הדרכות פרונטאליות שלנו, בין אם זה הסמכה לעבודה בגובה וכנסים שנעשים באמצעות מתורגמנים.
מיכל רוזין: ככה בעמידה או שזו הדרכה על משהו?
<אלימלך לרנר: זה הקטע המעשי.
<אלימלך לרנר: אנחנו מקבלים את האולם עם מצגת מסודרת וכן הלאה.
מיכל רוזין: מה קורה במקרה שאתם הכנסתם שניים-שלושה לניידת ופתאום אחד העובדים מתחיל להתלונן על קשיים, מה אתם עושים עם זה?
<אלימלך לרנר: קשיים במה?
מיכל רוזין: בבטיחות, שהוא מרגיש לא בטוח או עולים דברים מתוך ההדרכה שניתן להבין שלא מקפידים איתם בדברים אלה.
<אלימלך לרנר: שתי רמות, האחת – ברמת הניידת אין לנו אפשרות, כי אני לא דובר תאילנדית.
<אלימלך לרנר: ברמה הזאת אין מה לעשות כי אין תקשורת בינינו.
<אלימלך לרנר: הניידת היא בלי מתורגמנים, התכנה היא בשפתו.
<אלימלך לרנר: בהדרכות הפרונטאליות יש מתורגמן, כשאני שומע את המצוקה שלו בהיבט של הבטיחות בעבודה, בלבד, לנו המוסד לבטיחות וגיהות אין שום - - -
מיכל רוזין: כמובן, אנחנו מדברים על חקלאות ובטיחות ויש כאן דברים.
מיכל רוזין: אני בקרתי עם "קו לעובד" במשק והדבר הראשון שאמר לי אחד התאילנדים, כמובן שהיינו עם מתורגמנית, 'אני ממש פוחד, אני לא מוגן מהדברה, לא נותנים לי שום אמצעי, אין לי שום דבר שאני יכול ללבוש עלי, אני כל היום עם חומרים סביבי'.
מיכל רוזין: הוא אמר לי את זה עוד לפני ששאלתי.
מיכל רוזין: כך התוודעתי לנושא.
<אלימלך לרנר: ראשית, אני מזמין אותך להצטרף לניידת שלנו ולראות את הפעילות שלנו ואיך היא נעשית.
<אלימלך לרנר: נעשה את זה בשמחה רבה.
<אלימלך לרנר: מעבר לכך, בהדרכות הפרונטאליות שלנו כשיושב מתורגמן ואני שומע את ההערות, אני יושב אחר כך עם בעל המשק ומדגיש בפניו איפה הנקודות שלדעתי הוא צריך לחזק ומה הוא צריך לעשות.
<אלימלך לרנר: אני מספר לו מה החוק דורש מעבר למה שצריך לבני אדם, אבל עד כאן.
<אלימלך לרנר: בנוגע לאכיפה יאיר גולדשמידט ידבר אחר כך.
מיכל רוזין: כמובן שאתם לא אכיפה.
מיכל רוזין: שאלתי האם אתם מעבירים את התלונות ליאיר?
<אלימלך לרנר: אנחנו יושבים עם בעל העסק ומדריכים אותו מה הוא צריך לעשות ונותנים לו את הכלים איך לבצע.
<יאיר גולדשמידט: אבל נשאלה שאלה חשובה, 'האם אתם מעבירים לנו את התלונה'.
<יאיר גולדשמידט: בדרך כלל לא, ותסביר למה.
<אלימלך לרנר: אנחנו לא מעבירים לפיקוח מסיבה אחת.
מיכל רוזין: רוצים לשמור על יחסים טובים עם המעסיקים כדי שיזמינו ויקבלו אתכם כי אתם עושים את זה בהתנדבות.
מיכל רוזין: עניתי את התשובה שלך?
<אלימלך לרנר: אני רוצה לחדד את הנושא הזה כי הוא נושא מאוד חשוב וחשוב להבין מהי החשיבות.
<אלימלך לרנר: אני בשטח מעל עשר שנים, כשאני מגיע לחקלאי ומראה לו למשל עשרה ליקויים, שיאיר לא ישמע את מה שאני אומר כעת, אני מראה לו X סיכונים.
<אלימלך לרנר: כשאני יוצא החוצה אני אומר לעצמי 'אלי, אם הוא יעשה שלושה, הרווחנו'.
<אלימלך לרנר: בביקור הבא שלי הוא עושה שלושה.
<אלימלך לרנר: אני משמש עבורו אוטוריטה מקצועית והוא יודע שבסוף הביקור שלי לא יגיע הקנס או השוט.
<אלימלך לרנר: השילוב שהוא לא פעם הוא השילוב המנצח, הוא שאחרי שהפיקוח היה ודורש את מה שהוא דורש, הם פונים אלי ואנחנו עוזרים להם.
<אלימלך לרנר: זה בסדר השוטר הטוב והשוטר הרע.
<אלימלך לרנר: חשוב מאוד לשמור על היחס הזה.
<אלימלך לרנר: מניסיון, לדעתי כמעט ולא פונים לפיקוח 'בואו לעזור לי' כי הם חוששים, מאיתנו הם לא חוששים וכדאי לשמור על היחס הזה.
<אלימלך לרנר: אנחנו שומרים על זה בקנאות.
מיכל רוזין: אני רוצה לתת לך דוגמה מהעולם שלי, אני הייתי מנכ"לית איגוד מרכזי הסיוע לנפגעי ונפגעות תקיפה מינית.
מיכל רוזין: זה נושא רגיש לא פחות ואם לא יותר.
מיכל רוזין: מרכזי הסיוע עושים כ-11 אלף סדנאות בשנה בנושא בבתי ספר.
מיכל רוזין: אחת הסיבות והחששות הגדולים של בתי הספר להכניס סדנה כזאת, כי תוך כדי סדנה או לאחר סדנה מתעוררים סיפורים.
מיכל רוזין: כלומר, אותו ילד, אותה נערה פתאום יש להם כתובת למרות שמוסרים להם 'לא פה הבמה להתלונן, יש לכם כתובת אחרת' ונותנים להם את קווי החירום ואומרים להם תתקשרו.
מיכל רוזין: מיד אחרי הסדנאות נגישים למדריכים, כי איתם הם יצרו את הקשר האישי, אותם הם רואים פנים מול פנים והם ומתלוננים.
מיכל רוזין: ברגע זה, מנהל בית הספר, המורה או מישהו אחר נזעקים 'אוי אוי אוי, באנו לעשות מניעה ואתם פתאום מאירים לנו כאן תלונה וזה יוצר לנו בלגן וכדומה'.
מיכל רוזין: אני מבינה את הקושי, אני מבינה את זה, אבל שוב השאלה, אני לא מדברת על כך שאתה תעביר דוח ליקויים ליאיר, זה תפקידו וכנראה אתה לא אמור לעשות את תפקידו, אני שואלת מה קורה כאשר נכנס אליך לניידת עובד ואומר 'אני במצוקה, אני מרגיש לא מוגן, אני חושש'.
מיכל רוזין: למשל כמו הדוגמה של העובד שפנה אלי.
<אלימלך לרנר: אני יושב עם המעביד ומבהיר מה אומר החוק ואיך הוא צריך לעזור לאותו עובד לשמור על הבטיחות שלו.
<אלימלך לרנר: הוא מקבל ממני את כל המידע.
<אלימלך לרנר: אבל עד הרמה הזאת.
מיכל רוזין: מה ההכשרה של המדריכים?
<אלימלך לרנר: קודם כל ממונה בטיחות בעבודה והכשרה ענפית לתחום ספציפי, למשל תחום החקלאות.
<שרון בן גל: בהקשר זה אני אוכל לומר משהו?
<שרון בן גל: אני מנהלת תחום בכיר חקירות ואכיפה,.
<שרון בן גל: נציגה של מינהל הבטיחות.
<שרון בן גל: אנחנו עובדים גם עם גורמים נוספים הממונים על הבטיחות שמקבלים את ההכשרה מטעמנו.
<שרון בן גל: הם משמשים זרוע ארוכה שלנו בשטח.
<שרון בן גל: אנחנו עובדים בשיתוף פעולה יוצא מן הכלל למרות שלא כתוב באף מקום שממונה הבטיחות צריך לדווח לנו במקרים כאלה ואחרים.
<שרון בן גל: ברגע שאנחנו מגיעים לשטח אנחנו יודעים שזה דבר רגיש ובוודאי לא מגלים את המקור.
<שרון בן גל: אנחנו באים לפתור את הבעיה ולא לחשוף את מקור המידע.
<שרון בן גל: בחוק כתוב שהמוסד לבטיחות וגיהות צריך לעזור לפיקוח על העבודה.
<שרון בן גל: בעצם מוטל עליהם לתת לנו את המידע.
<שרון בן גל: שנים אנחנו מבקשים את המידע הזה ולאו דווקא מידע על אדם פלוני או אלמוני.
<שרון בן גל: למשל על ישוב מסוים שכדי שעם המעט כוח אדם שיש לנו נגיע למקום.
<שרון בן גל: הם כן צריכים.
מיכל רוזין: מכווני מטרה.
<שרון בן גל: מאחר ואין לנו את המידע של המוסד לבטיחות וגיהות אנחנו עורכים מבצעים.
<שרון בן גל: אנחנו מגיעים פעם לדרום ופעם לצפון.
<שרון בן גל: אם היינו משלבים את הכוחות בוודאי שהיינו עושים יותר ממה שאנחנו עושים.
<שרון בן גל: במקום להגיע לשטח ולבזבז שלושה ימים עדיף לשלוח מפקח למקומות מסומנים ביום אחד ולעשות את האכיפה.
<אלימלך לרנר: ואז בביקור הבא שלי כשארצה להיכנס לא יתנו לי להיכנס והפסדנו.
מיכל רוזין: ראשית הוא גוף וולונטארי וזה יוצר לו בעיה.
מיכל רוזין: כמו שהוא אמר הוא ארגון וולונטארי ולא חייבים להכניס אותו, אולי זו בעיה שצריכים לפתור בחוק.
מיכל רוזין: אבל מה שאת אומרת, את אומרת 'אין לי מספיק כוח אדם, תספקו לי כוח אדם'.
מיכל רוזין: גם זה קצת בעיה.
מיכל רוזין: אני מבינה שאת זה את אומרת ואין ספק, לכן גם אני נזעקתי ומיד חשבתי מה קורה כאשר הם שומעים תלונות.
מיכל רוזין: מצד שני - - -
<שרון בן גל: אנחנו מקבלים הרבה מידע מתלונות ציבור, אף פעם אנחנו לא מגלים את המקור.
<שרון בן גל: תמיד, על כל תלונת ציבור אנחנו מגיעים לשטח.
<שרון בן גל: כלומר, יש הרבה מידע מבחוץ.
מיכל רוזין: אבל אם יומיים אחרי שהוא עשה הדרכה אתם תגיעו המעסיק יבין שהוא הסגיר אותו.
<שרון בן גל: בטח שלא נגיע אחרי יומיים, אבל לפחות נוכל לרכז מידע.
<שרון בן גל: כלומר כשנגיע למקום מסוים נדע על מה לשים את הדגש.
<שרון בן גל: יש אלפי נושאים בתחום הבטיחות ויש שטחים בלתי ניתנים לפיקוח.
<שרון בן גל: כלומר אם כבר מגיעים ואם מדווחים לנו על מקרים חמורים של תאונה מידית.
<שרון בן גל: אנחנו לא מדברים אם קיבלו הדרכה או לא, כאן מדובר על חיי אדם.
<שרון בן גל: למשל ברגע שמשתמשים בחומרים מסוכנים שאסור לעשות בהם שימוש, בוודאי שאנחנו צריכים - - -
מיכל רוזין: בבקשה אלימלך לרנר נסיים את המצגת.
<אלימלך לרנר: אלו דוגמאות מחומרים שאנחנו מחלקים ומדביקים בנוגע לחומרי הדברה, אלו דוגמאות קטנות על ציוד אישי שנדרש מהעובד, החומרים מופצים בכל השפות לעוסקים בחקלאות.
<אלימלך לרנר: יש לנו בנושא הדברה - - -
מיכל רוזין: איפה אתם שמים את שלטי הבטיחות?
<אלימלך לרנר: במקומות העבודה.
<אלימלך לרנר: אני מגיע למחסן חומרי הדברה ואני רואה שיש לו חומרי הדברה, אני נותן לו את הפרסומים ומבקש ממנו 'תדביק את זה פה'.
<אלימלך לרנר: אני רואה שהוא נמצא בעבודה בגובה אז אני נותן לו את השילוט המתאים – זה עוד מידע.
<אלימלך לרנר: בביקור הבא אני רואה - - -
מיכל רוזין: אתם מנהלים פיקוח, רישום, מעקב של הדברים?
<אלימלך לרנר: אני מוציא לו פרוטוקול עם מה שמצאתי וממליץ לו לשפר.
<אלימלך לרנר: בביקור הבא, אם הוא לא שיפר, אני מזכיר לו 'כדאי לך לשפר את זה ואת זה'.
<אלימלך לרנר: שוב ביכולת שיש לנו כי אנחנו לא אוכפים, וטוב שכך.
<אלימלך לרנר: נושא נוסף, הזמנו עשינו דיסק עם כל הוראות הבטיחות לחברות כוח אדם שאמורות להכשיר את העובדים עוד בתאילנד ולהעביר להם מידע ראשוני עוד טרם הגיעם לעבודה: מה הם חוקי הבטיחות, מה צריך לעשות וכן הלאה.
<אלימלך לרנר: אני אבקש לסיים את דברי בסרטון קצר של ניידת ההדרכה שלנו, לא של החקלאות, היא אחרת והיא של התעשייה, כדי שתקבלו מושג על מה מדובר.
<אלימלך לרנר: הקרנת סרטון המוסד לבטיחות וגיהות פיתח במימון "קרן מנוף" שבמוסד לביטוח לאומי ניידת הדרכה.
<אלימלך לרנר: במקום לשלוח את עובדי המפעל או אתר הבנייה לקורס בטיחות ובכך להפסיד יום עבודה שלם, יכול מנהל העבודה להזמין את ניידת ההדרכה.
<אלימלך לרנר: פיתוח ישראלי ייחודי למדינת ישראל.
<אלימלך לרנר: ניידת ההדרכה פותחה על ידי המוסד לבטיחות וגיהות במטרה להביא את ההדרכה למקום העבודה ולהעביר אותה בצורה שונה ומהנה.
<אלימלך לרנר: כזאת שתיחקק בראשו של העובד.
<אלימלך לרנר: הניידת מורכבת כמערכת מולטימדיה ממוחשבת להדרכה יחידנית המשוכללת מסוגה בעולם.
<אלימלך לרנר: ההדרכה מתבצעת באמצעות מחשב ומסך מגע.
<אלימלך לרנר: בניידת יש תאי תצוגה והתנסות וציוד מגן.
<אלימלך לרנר: משך ההדרכה כשעה, תשעה עובדים בכל סבב וניתן - - -
<אלימלך לרנר: בחקלאות שלושה עובדים.
<אלימלך לרנר: הקרנת סרט העובדים אינם עוזבים את מקום עבודתם, הם נעדרים לשעה בלבד ובשעה זו הם יקבלו מידע בנושא בטיחות במקום העבודה שלהם.
<אלימלך לרנר: ההדרכה מותאמת לתחום הפעילות של המפעל או אתר הבנייה.
<אלימלך לרנר: ההדרכה היא חווייתית ונלמדת באווירה נעימה דרך משחק אינטראקטיבי - - -
<אלימלך לרנר: כשמדובר בעובדים ישראלים, אני מצליח להראות להם - - -
מיכל רוזין: וסרטי ההדרכה?
<אלימלך לרנר: זה תלוי בנושאים.
<אלימלך לרנר: זה מודולארי ואני יכול להתאים.
<אלימלך לרנר: הקרנת סרט הלומדות נבנו בצורה מודולארית המאפשרת הוספה או השמטת תכנים בעתיד.
<אלימלך לרנר: שיטת ההדרכה מעניקה ללומד חווית משחק ולמידה אפקטיבית.
<אלימלך לרנר: המערכת אינה מחייבת הכנות מקדימות ומשך ההדרכה קצר במיוחד, אך יחד עם זאת אפקטיבי עבור העובד - - -
מיכל רוזין: נכנס חבר הכנסת משה מזרחי.
מיכל רוזין: אנחנו רואים סרטון של המוסד לבטיחות וגיהות כיצד הם עוברים עם הניידת במקומות עבודה.
מיכל רוזין: עובדים נכנסים לניידת ועושים הדרכה בחקלאות ובניין.
מיכל רוזין: לומדה עם משחקים אינטראקטיביים מול מסכים בה לומדים על בטיחות בעבודה.
מיכל רוזין: הקרנת סרטון הלומדות מלמדות על סכנות בסביבת העבודה בתחום התעשייה ובתחום הבנייה.
מיכל רוזין: מפעיל הניידת יכול לבחור נושאים מתוך 71 אירועי בטיחות שונים הכוללים בלומדה ולהתאימה באופן אינדיבידואלי.
מיכל רוזין: ההדרכה קיימת במספר שפות: עברית, ערבית, תאילנדית, סינית וטורקית.
<אלימלך לרנר: בחקלאות זה בתאילנדית עברית וערבית.
<אלימלך לרנר: הקרנת סרטון אפשר להוסיף שפות נוספות להדרכה הקיימת.
משה מזרחי: מי מראה להם את זה?
<אלימלך לרנר: אנחנו מדריכי הבטיחות שמגיעים עם הניידת לשטח עצמו.
<אלימלך לרנר: כרגע מדובר על חקלאות, מגיעים עד למשק החקלאי.
<אלימלך לרנר: הקרנת סרטון העובד מקבל מידע חיוני המאפשר לו להגן על עצמו ולהימנע מתאונה במקום העבודה, ואילו המעסיק מקבל מקום עבודה בטוח, עובדים המודעים לנושא הבטיחות וחסכון כלכלי חשוב.
<אלימלך לרנר: ההדרכה באמצעות הניידת ניתנת ללא תשלום.
מיכל רוזין: סרטון יפה מאוד.
מיכל רוזין: אבקש מחבר הכנסת משה מזרחי, כפי שציינתי בתחילת הישיבה הוא זה שיזם את יום הבטיחות בכנסת, אנחנו דנים בשתי ישיבות נפרדות, האחת בנושא הבטיחות לעובדים זרים בחקלאות והשנייה בטיחות לעובדים זרים בבניין.
מיכל רוזין: ישיבה זו מיוחדת לתחום החקלאות ולאחר מכן נעבור לנושא הבניין.
מיכל רוזין: כמובן כפי שנאמר כאן, מדובר בחיים, בטיחות בחיים ועל סכנת חיים – נבקש לשמוע ממך חבר הכנסת, חבר הועדה מר משה מזרחי בבקשה.
משה מזרחי: איחרתי להגיע כי אני מסתובב בכמה ועדות כאן העוסקות בנושא, לומדים ועוסקים בוועדת העבודה בבניין שזו סוגיה מאוד משמעותית.
משה מזרחי: כמובן שחלקם של העובדים זרים והפלשתינאים הוא דומיננטי בסוגיה זו.
משה מזרחי: באופן טבעי מדובר בכוח אדם שהתייחסות אליו לפעמים קצת מפוקפקת, כמו שאת מכירה בוועדה שלך.
מיכל רוזין: נשתמש במילה 'מקלה'.
משה מזרחי: כן, אני מניח שזה מייצר איזו אופציה של התרופפות כי לא בדיוק מתייחסים אליהם כפי שראוי להתייחס, גם בהיבטים אחרים וכדומה.
משה מזרחי: אני אייצג דרך של רשלנות כלפי הדרך בה נותנים להם לתפקד וכדומה.
משה מזרחי: אבקש לציין את היום הזה שנולד בעקבות, אגב לא ידעתי שזה קיים, את המוסד לבטיחות וגיהות כולם מכירים.
משה מזרחי: אני לא בטוח שכולם מבינים את המילה 'גיהות'.
משה מזרחי: זה מוסד שנוסד בשנת 1954 כמוסד סטטוטורי.
משה מזרחי: הוא לא כפוף למוסד הכלכלה.
מיכל רוזין: הפעילות שלו וולונטרית.
משה מזרחי: משנת 1954 כבר חשבו על גורמי הסיכון ומאז חלפו כמה שנים.
משה מזרחי: נפתחה חזית אדירה ונשארנו תקועים עם איזה חוק שנראה קצת אנכרוניסטי היום.
משה מזרחי: כל הכבוד למנכ"ל החדש והנמרץ של המוסד שהחליט גם להגיע הנה.
משה מזרחי: אף פעם זה לא עלה, תמיד זה עלה בהקשרים של אסונות או בהקשרים של בעיה כזו או אחרת.
משה מזרחי: לציין את הנושא שמשמעותו בעיקר מניעה שיש בו תועלת כלכלית אדירה.
משה מזרחי: הנזקים עצומים, מדובר על כ-60 הרוגים בשנה שהם כ- 2,000 נכים קבועים.
משה מזרחי: בשנה יש כ- 73 אלף נפגעים.
משה מזרחי: עיקר ההרוגים, למיטב זכרוני, מחצית הם מענף הבנייה ומחצית הם עובדים זרים או עובדים פלשתינאים.
משה מזרחי: אני לא יודע אם הנתונים האלה כבר עלו כאן.
משה מזרחי: בכל העולם מציינים את היום הזה ב-28 לאפריל, מאחר וזה נופל על מועד לא טוב מציינים אותו היום.
מיכל רוזין: אני מניחה שהנתונים שציינת הם נתוני המוסד לביטוח לאומי.
מיכל רוזין: יש פער בין הנתונים של משרד הכלכלה לבין הנתונים האלה.
מיכל רוזין: יש פער מה יודע משרד הכלכלה לעומת מה שמגיע למוסד לביטוח לאומי.
<יאיר גולדשמידט: תאונות מוות זה מהנתונים שלנו.
מיכל רוזין: מוות בוודאי, השאלה לגבי נפגעים ונכים.
מיכל רוזין: לדעתי חלק מזה זה המוסד לביטוח לאומי.
משה מזרחי: מהמוסד לביטוח לאומי כמובן.
משה מזרחי: העלויות הן נזק ישיר.
משה מזרחי: הסכומים הם מהמוסד לביטוח לאומי וצריך לשלם סדר גודל של 4 מיליארד שקל בעקיף.
משה מזרחי: אני לא יודע מאיפה הנתון הזה, אני נשען על מה שנאמר מבעלי המקצוע, מדובר על כ- 10 מיליארד.
משה מזרחי: אני מאוד מודה לך שבחרת להתייחס מנקודת מבטה של הוועדה לנושא.
משה מזרחי: היום בשעה 12:00 יש את הכינוס ואתם מוזמנים לקחת בו חלק.
משה מזרחי: ליום הזה שתי מטרות, האחת להאיר את הנושא, אף פעם לא הביאו את זה לכנסת וזו הפעם הראשונה שמקיימים את היום הזה.
משה מזרחי: אני מקווה שהוא יהפוך ליום קבוע בכנסת.
משה מזרחי: תודה רבה על ההתגייסות.
מיכל רוזין: בבקשה יאיר גולדשמידט.
מיכל רוזין: בכמה ישיבות ביקשנו ממך להתאפק, הפעם הבמה שלך ונשמח לשמוע מה נעשה מבחינת בטיחות בענף החקלאות.
מיכל רוזין: אני בטוחה שתתייחס גם לממשקים עם המשרדים השונים, גם עם משרד החקלאות שאמרת שיש מה לבקש ולדרוש מהם לעשות בנושא, כמובן עם רשות ההגירה, המוסד לבטיחות וגיהות.
<יאיר גולדשמידט: אני מקווה שלא אפסח על משהו.
<יאיר גולדשמידט: אני מרכז בכיר של תחום הבטיחות והבריאות עובדים בחקלאות במינהל הבטיחות.
<יאיר גולדשמידט: לישיבה הקודמת לא הגעתי, אבל אבקש לומר שאני זה שהעלה את הנושא של המוסד לבטיחות ובקשתי שיהיה נציג שלהם בכל נושא ההדרכה.
<יאיר גולדשמידט: חשוב מאוד שיראו שיש הדרכות לעובדים זרים בחקלאות.
<יאיר גולדשמידט: הפיקוח שלנו נעשה באופן ישיר על ידי מפקחי עבודה שהוכשרו לפיקוח וגם בשיטות אחרות שאדבר עליהם והן במעורבות עם משרדים אחרים.
<יאיר גולדשמידט: מפקחים בחקלאות, נקרא להם אגרונומים, לא בהכרח הם אגרונומים, אחד זה אני שמרכז את הנושא, השני בצפון.
<יאיר גולדשמידט: למעשה כל שאר המפקחים הם מפקחי תעשייה שהוכשרו גם לחקלאות.
<יאיר גולדשמידט: הם מפקחי עבודה תעשייה וחקלאות.
<יאיר גולדשמידט: בפועל במשך השנים בערך 21 מתוך מפקחי התעשייה מפקחים גם בחקלאות, לכל אחד חלקו לפי המבצע או לפי האזור שבו נערכים המבצעים.
<יאיר גולדשמידט: ביקורי פיקוח ישירים נעשים גם במסגרת מבצעים, גם במסגרת של ביקורים שגרתיים וגם בעקבות תלונות שמגיעות בעיקר מ"קו לעובד", ולעיתים מגורמים אחרים – בשנה אנחנו מגיעים לכ-350-400 ביקורים.
<יאיר גולדשמידט: לדעתי זה מעט מדי, אבל זה מה שאנחנו יכולים לפי סדרי העדיפויות של מינהל הבטיחות שצריך גם לבקר בכל ענפי התעשייה והבנייה וכדומה.
מיכל רוזין: האם רוב הביקורים, עם יד הלב, האם מפאת היקף כוח האדם רוב הביקורים שנעשים באמת נעשים בעקבות תלונות או שיש גם ביקורים שהם שוטפים?
<יאיר גולדשמידט: תלונות הן בערך כ- 15 בשנה מקסימום.
<יאיר גולדשמידט: שוב, 15 תלונות שמגיעות אלינו מ"קו לעובד".
<יאיר גולדשמידט: אני אפילו מעודד אותם להעביר תלונות שקשורות למינהל אכיפה והסדר.
<יאיר גולדשמידט: אני אומר להפנות לי אישית ולא למפקחים בשטח.
<יאיר גולדשמידט: אני אומר שחקלאי שלא שומר ולא מקפיד על תנאי העבודה, בטח גם בנושא הבטיחות הוא לא כל כך בסדר עם העובדים שלו.
<יאיר גולדשמידט: אני מעודד אותם להעביר תלונות.
<יאיר גולדשמידט: עיקר הביקורים הם ביקורים יזומים, מבצעיים ולפעמים בהתאם למצב בשטח.
<יאיר גולדשמידט: למשל כשהייתה שפעת עופות ניסנו לרכז מאמץ בתחום הזה.
מיכל רוזין: מה אתם מגלים בביקורים?
<יאיר גולדשמידט: שוב צריך להזכיר, אנחנו לא מבדילים בין עובדים זרים לבין עובדים ישראלים ואפילו למעסיקים עצמם.
<יאיר גולדשמידט: אנחנו מסתכלים על בטיחות העובדים.
<יאיר גולדשמידט: נכון שבחקלאות אנחנו רואים שרוב העובדים שצריך להשגיח עליהם יותר הם עובדים זרים.
<יאיר גולדשמידט: למפקחי העבודה יש הרבה סמכויות.
<יאיר גולדשמידט: צריך לזכור שהביקורים בחקלאות הם הכי מסובכים מכל סוגי הביקורים האחרים.
<יאיר גולדשמידט: הפיקוח בחקלאות הוא יותר מסובך מהפיקוח בבנייה ואפילו יותר מסובך מהתעשייה.
<יאיר גולדשמידט: לא בגלל הרקע המקצועי, אלא דווקא בגלל הנושא של הריחוק הגיאוגרפי: העדר שפה, אתה מגיע בעצם לבית של החקלאי – אומנם יש לך את הסמכות, אבל אתה מגיע למשק שלו, לבית שלו, אתה נכנס לטריטוריה שלו, צריך לתאם את זה.
<יאיר גולדשמידט: יש קשיים בשפה - - -
מיכל רוזין: כשאתה מגיע למפעל אתה נכנס ללא תיאום?
<יאיר גולדשמידט: כן, אני לא חייב לתאם.
מיכל רוזין: למה כשאתה מגיע למשק אתה צריך לתאם?
<יאיר גולדשמידט: מפעל הוא בדרך כלל באזור תעשייה, אין לך בעיה כזאת וזה גם לא בסוף העולם, בדרך כלל הם במקומות שאתה מגיע אליהם.
משה מזרחי: לך קשה להגיע, זה לא שקשה להיכנס.
<יאיר גולדשמידט: קשה להגיע וגם בהרבה פעמים לא קל להיכנס.
מיכל רוזין: לא קל להיכנס, באיזה מובן?
מיכל רוזין: חוסמים לכם את הדרך, מונעים מכם?
מיכל רוזין: השדות הרי פתוחים.
<יאיר גולדשמידט: בכל מיני דרכים, זה התחמקויות, זה קורה הרבה.
<יאיר גולדשמידט: בדרך כלל הרבה מהחקלאים לא רוצים שיגיעו אליהם.
מיכל רוזין: אני מבינה שלא להיכנס אליו לבית הפרטי, אבל לשדה או למגורי העובדים אתה יכול.
<יאיר גולדשמידט: מגורי התאילנדים זה די מחוץ לתחום שלי.
<יאיר גולדשמידט: זה של מינהל הסדר ואכיפה ותנאי העבודה.
<יאיר גולדשמידט: אנחנו עושים את הביקורים האלה.
<יאיר גולדשמידט: חשוב לדעת לדבר, הרקע שלי, אני בוגר הפקולטה לחקלאות ואני גם בן קיבוץ, אני מכיר את המנטאליות של החקלאים, אני מכיר את השפה שלהם זה באמת משהו שהוא שונה מתעשייה ובנייה וצריך להכיר את זה.
<יאיר גולדשמידט: זה לא קל, אבל אנחנו עורכים את הביקורים האלה.
<יאיר גולדשמידט: אם אנחנו רואים שצריך לרכז מאמץ עושים גם מבצעים ומגייסים מאזורים אחרים, מגייסים גם מהמטה אנשים.
<יאיר גולדשמידט: כבר עשינו מבצעים כאלה.
<יאיר גולדשמידט: בעקבות ביקורי הפיקוח, בהתאם לסמכויות שלנו, אנחנו מוצאים מכתבי התראה.
<יאיר גולדשמידט: בדרך כלל האכיפה בביקורים הראשונים היא לא עם פטיש על הראש – אנחנו רוצים להסביר ואנחנו נותנים הזדמנות לחקלאי.
<יאיר גולדשמידט: לאחר מכן אם לא בוצעו הדברים יש צווי בטיחות, צווי שיטור.
<יאיר גולדשמידט: הממוצע השנתי של צווים כאלה הוא בערך בשנה 40.
<יאיר גולדשמידט: צו בטיחות יכול לומר 'אל תעבוד עם כלי מסוים עד שתתקן או תשפר את הדבר תוך שבועיים' וכדומה.
מיכל רוזין: יש מעקב, יש בדיקה?
<יאיר גולדשמידט: כן, גם זה קשה קשה.
<יאיר גולדשמידט: אנחנו חוזרים - - -
מיכל רוזין: לאחר שאתה מוציא התראה אתה חוזר לבדוק?
<יאיר גולדשמידט: אנחנו מגיעים ובעיקר בנושא של תלונות.
<יאיר גולדשמידט: הקשר לא חייב להיות באמצעות חזרה, אתה יכול לבדוק בטלפון, אתה יכול לבקש הוכחות, 'קנית ציוד מגן אישי תוכיח' – או שהוא מתקשר אליך ואומר 'ביצעתי את כל הדברים'.
<יאיר גולדשמידט: זה קיים.
מיכל רוזין: מהן הסנקציות אם לא מבצעים?
<יאיר גולדשמידט: הסנקציות, צו שיפור שלא מבוצע.
<יאיר גולדשמידט: שרון בן גל היא האחראית על נושא האכיפה והחקירות.
<יאיר גולדשמידט: זה עובר לשרון לחקירות.
<יאיר גולדשמידט: מעבר לביקורי הפיקוח יש לי אישית וגם לאחרים קשרים אישיים עם משרדים אחרים ועל ידי זה ממנפים את פעילות הבטיחות.
<יאיר גולדשמידט: זה בוועדות בין-משרדיות כמו משרד החקלאות ששותפים בהן גם נציגי משרדים אחרים.
<יאיר גולדשמידט: מדברים שפ למשל על חומרי הדברה ומוציאים חומרים מסוכנים יותר, כמו זרחנים אורגנים שהייתה רביזיה וגם המון חומרים יצאו משימוש בכלל, בין אם זה בנוגע לחומרים ממשפחה של קרבמטים שנעשית בהם רביזיה.
<יאיר גולדשמידט: הרבה חומרים מסוכנים יוצאים.
מיכל רוזין: כשאתה והפקח השני מגיעים לשטח, אתם מוסמכים לבדוק את החומרים האלה?
מיכל רוזין: לבדוק באילו חומרים משתמשים ומה נמצא בשטח?
<יאיר גולדשמידט: כן.
<יאיר גולדשמידט: שוב - - -
מיכל רוזין: יש לך יכולת לבדוק את הדבר במקום או שאתה צריך להזעיק את המשרד לאיכות הסביבה?
<יאיר גולדשמידט: משרד החקלאות בדרך כלל, כי מדובר על "חוק התווית" גם את המשרד להגנת הסביבה בהיבטים - - -
מיכל רוזין: כמה פקחים יש למשרד החקלאות לנושא של ההדברה למשל?
<יאיר גולדשמידט: לצערי אין להם.
מיכל רוזין: זה מה שהם אמרו, הם אמרו 'אין לנו בכלל יכולת לפקח'.
מיכל רוזין: מה זה עוזר שיש להם ועדה בין-משרדית?
<יאיר גולדשמידט: הם מפקחים על שאריות של חומרי הדברה, ואני בתוצרת.
<יאיר גולדשמידט: אבקש לומר עוד כמה דברים שאולי לא עלו כאן בנושא בטיחות בכלל.
<יאיר גולדשמידט: אני כן כתבתי ואני לא יודע כמה קראו אותם.
<יאיר גולדשמידט: יש להבדיל, למשל בקיבוצים ובתאגידים שתופיים,
<יאיר גולדשמידט: ברובם יש ממונה בטיחות ומצבם יותר טוב.
<יאיר גולדשמידט: מפקח יכול להיכנס לשם יותר בקלות.
<יאיר גולדשמידט: אם חלילה גם שם יש והיו אסונות, שם המצב יותר טוב, למפקח יש לשליטה יותר טובה, אפשר להיכנס ויותר קל.
מיכל רוזין: שמענו את זה גם ביחס לעובדים.
מיכל רוזין: בישיבות שמענו שבמקומות האלה שומרים על כללי העבודה מכיוון שזה מקום מסודר.
<יאיר גולדשמידט: לצערי, רק משם וממפעלי חקלאות מסודרים מגיעים דיווחים על תאונות עבודה.
<יאיר גולדשמידט: ממושבים, ממושבות לא מגיעים בכלל דיווחים על תאונות עבודה.
<יאיר גולדשמידט: אנחנו יודעים שמקבלי פגיעה בעבודה מהמוסד לביטוח לאומי הם כ-200 איש בשנה.
<יאיר גולדשמידט: אנחנו מקבלים דיווחים של כ- 200-300 תאונות בחקלאות שכולל חתך קטן - - -
מיכל רוזין: כמה אתם מקבלים בשנה?
<יאיר גולדשמידט: בערך 300 – כולל תאונות עבודה קלות.
<יאיר גולדשמידט: אם מגיעות אלינו תאונות אלו הן תאונות שמדווחות על ידי ממונה בטיחות או מפעלי אריזה של תוצרי חקלאות מסודרים.
מיכל רוזין: המוסד לביטוח לאומי לא צריך לדווח לך?
מיכל רוזין: הוא לא בודק איתך אם אתה מכיר את המקרה?
<יאיר גולדשמידט: אין ממשק.
<שרון בן גל: התחלנו עכשיו.