GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מיכל רוזין: כן, יש פה כמה דוגמאות שבהחלט מהשטח.
מיכל רוזין: תשמעי, חלק מהדוגמאות הן של כישלון וחלק של הצלחה.
מיכל רוזין: כן, בבקשה, אני איתך.
<יואב בכר: קוראים לי יואב, אני מהתאחדות המלונות.
<יואב בכר: קודם כל אני אענה לשאלתך, שוב, שזה אמנם לא העסק שלי, אבל אני במקרה בקיא בחומר הזה ויודע ורואה מה קורה וכו'.
<יואב בכר: אז הסיפור של החקלאות לדעתי, כשהתחילו מבקשי המקלט להגיע לארץ, בשלב ראשון ביקשו מאיתנו להעסיק אותם ואז באו גם החקלאים.
<יואב בכר: ממה שאני יודע מאז, והייתי בתוך הישיבות האלה, אנחנו סייענו בעניין הזה והם באו ועבדו ותיכף אני אדבר על המצב כיום.
<יואב בכר: חלק הלכו לחקלאות, בהתחלה ולדעתי רובם נפלטו שם.
<יואב בכר: הם לא רצו לעבוד שם.
איילת שקד: כי הם לא רצו?
איילת שקד: זה מה שהחקלאים אומרים.
<יואב בכר: תראי, הם לא רצו כי בתקופה ההיא, ושוב, אני לא נכנס פה לויכוחים אם זה כן מסתננים או כן, איך אומרים - באו לפה לעבוד או כל הדברים האלה.
<יואב בכר: בתקופה ההיא רוב האנשים האלה כנראה באמת עברו, בגלל המצוקה שלהם, והקטע של העבודה, החקלאות לא, הם לא הצליחו להשתלב שם - - -
מיכל רוזין: זה אנשים שהגיעו אחרי עינויים בסיני, זה מה שאתה מנסה להגיד, במצב מאד קשה.
<יואב בכר: הם ירדו לשם לערבה, וזה לא הסתדר.
<יואב בכר: לגבי הבנייה, שמענו את זה פה בוועדה, אז זה דברים ששמענו מהם ואני שומע את הקבלנים, ואחרי זה תיכף נחבר אתכם לבעיה של המלונות.
<יואב בכר: לקבלנים יש אישור לעובדים זרים.
<יואב בכר: דרך אגב גם לחקלאים, כך שזה גם קצת מתחבר.
<יואב בכר: הם מאד יש להם אינטרס לשמור על העניין הזה של עובדים זרים שבאים רק למען עבודה, ולכאורה הם טוענים - - -
איילת שקד: למה, כי הם יותר טובים?
<יואב בכר: הם טוענים שהם מוכשרים לעבודה הזאת, ולכן ממה שאני יודע, וזה עלה פה בוועדה, הם התנגדו גם שהם ייכנסו לעבוד בבנייה, בזמנו.
<יואב בכר: לא יודע מה המצב כרגע, נכון לעכשיו - - -
<דבורה בלום: בבנייה.
<יואב בכר: כן, בבנייה, בדיוק, בבנייה.
מיכל רוזין: בחקלאות הביעו פה בוועדה רצון לשלב אותם.
<יואב בכר: בבנייה לא.
<דבורה בלום: הסיפור של החקלאות, אם אפשר רק לציין, שהרי רצית לדעת את הסיבות למה הם נפלטו.
<דבורה בלום: הסיבות שהם נפלטו, אלף, וצריך לזכור שזה היה עוד בתקופה שכל הנושא של זכויות, גם של העובדים הזרים אצל החקלאים, היו במצב מאד מאד קשה.
<דבורה בלום: התנאים היו שם קשים, לא הייתה שום הכנה, לא הייתה שום הכנה למפגש הזה, החקלאים לקחו אותם כאילו בעל כורחם לאיזו שהיא תקופה.
<דבורה בלום: שני הצדדים לא הוכנו.
<דבורה בלום: בעצם הפרויקט הזה שהיה פיילוט, העדיפות גם של מבקשי המקלט הייתה במלונות, שזה היה בעיר, שהיה להם נוח יותר וכו', בין אם זה ערד ובין אם זה - - -
איילת שקד: האם ניסו נגיד בשנתיים האחרונות עוד פעם?
<דבורה בלום: לא.
מיכל רוזין: לא, לא, לא, היה פה ניסיון.
מיכל רוזין: היה פה דורון שדיבר על כך שהיה ניסיון לשלב.
מיכל רוזין: הייתה לו קבוצה של סודנים שהוא היה מאד מבסוט מהם.
מיכל רוזין: ד"ר אושרת הוכמן מכון רופין חקרה את הנושא הזה, וגם הכינה הצעה לפיילוט למדינה בנושא חקלאות, לשלב אותם בחקלאות, אז בואי נשמע אותך.
<אשרת הוכמן: שלום.
<אשרת הוכמן: שמי ד"ר אשרת הוכמן.
<אשרת הוכמן: אני עובדת במכון להגירה ושילוב חברתי.
<אשרת הוכמן: ד"ר דבורה בלום מנהלת את המכון הזה, ואנחנו הצגנו והמסמך כבר הופיע באחת הפגישות של הוועדה.
<אשרת הוכמן: הטיוטא שלפני היא מאוקטובר 2013, זאת אומרת זה משהו שכבר ישנו ואנחנו מאד נשמח לתת לו קול, כי כמו שגם חברת הכנסת שקד מבינה, צריך למצוא פתרון לפחות לזמן הביניים.
<אשרת הוכמן: ואם יוכי גנסין מניחה שמדובר בשבע שנים, אז הנה, יש לנו אולי איזה שהוא אופק.
<אשרת הוכמן: כדי עוד שנייה אחת להתייחס לשבע השנים האלה, חשוב לומר - - -
מיכל רוזין: אני רק אגיד בהערה, אשרת, שאחד הדברים שהפריע לחקלאים, זה עניין האופק.
מיכל רוזין: כלומר, הם לא ידעו.
מיכל רוזין: כשאתה מביא עובד זר, אתה יודע חמש שנים הוא פה, אני יודע שהוא פה.
מיכל רוזין: הם לא ידעו, הם אמרו – אנחנו לא יודעים אם עוד שנה יסלקו אותם, ילכו, לא שווה לנו להשקיע בהם.
<אשרת הוכמן: בדיוק, וזה בדיוק מה שרציתי להוסיף.
<אשרת הוכמן: זאת אומרת, משיחות שלנו עם החקלאים הכיצד ניתן כן לשלב את אותם מבקשי המקלט בעבודה חקלאית, כי יש צורך בידיים עובדות, מדברים על בין 16,000 ל-20,000 ואולי יותר ידיים שחסרות, וזה גם עובדים עונתיים וגם בשוטף.
<אשרת הוכמן: אחת הבעיות שהם הציגו זה שלוקח קצת זמן להכשיר אותם.
<אשרת הוכמן: זה לא הכשרה מורכבת.
<אשרת הוכמן: אמרו לנו באיגוד מגדלי הירקות – לקטוף תפוחי אדמה לא צריך דיפלומה, אבל צריך ללמוד כמה דברים ועד שהם מתרגלים ומלמדים, אם בתוך יומיים חוטפים לי אותו לחולות, אז לא שווה להשקיע.
<אשרת הוכמן: אבל אם יתנו להם איזה שהוא אופק של שלוש שנים, של חמש שנים, בוודאי שהחקלאים יוכלו להיעזר באנשים האלה, והזכירה חברת הכנסת רוזין, יושבת הראש - - -
איילת שקד: החקלאים אומרים שהם לא רוצים, שכאילו - - -
<יואב בכר: יש להם עובדים זרים, הם רוצים לשמור - - -
מיכל רוזין: אז הנה, חיים דגן - - -
<דבורה בלום: לא, לא, לא, אנחנו פגשנו אותם.
מיכל רוזין: איילת, נמצא פה חיים דגן, הוא ידבר אחרי אשרת.
מיכל רוזין: הוא רפתן מקיבוץ רבדים, ותיכף הוא יגיד לך בדיוק אם רוצים או לא רוצים.
מיכל רוזין: היה פה דרך אגב גם אבשלום וילן, אבו, שהיה חבר כנסת, שאמר בשם התאחדות ה - - -
איילת שקד: לא, שהעובדים לא רוצים לעבוד בחקלאות.
<דבורה בלום: לא, יש כיום למשל באזור חדרה אנחנו יודעים על מקום עבודה שמעסיק בין 40 ל-60 אריתראים- סודנים בקטיף למשל.
<דבורה בלום: שם זה מתחלק אצלם, אני זוכרת – חלק פלסטינאים, חלק עובדים זרים, חלק אריתראים, סודנים.
<דבורה בלום: אנחנו יודעים על מקרים שעובדים כבר.
<דבורה בלום: אבל כמו שאומרת אשרת - - -
מיכל רוזין: זו שאלה של אופציות.
<דבורה בלום: מה שהם בעצם, החקלאים, כמעט כל החקלאים, ואתה תתקן אותי כי אתה בטח בא יותר ממני מהתחום.
<דבורה בלום: כשאנחנו נפגשנו, אמרו כן אנחנו רוצים, מעבר לתאילנדים, שכולם מאוהבים בהם, אנחנו זקוקים לעוד ידיים עובדות.
<דבורה בלום: לנו ברור, אבל אשרת תיכף תדבר גם על ההצעה אני מניחה, שצריך לתת גם איזו שהיא מוטיבציה גם לחקלאים וגם למבקשי המקלט עצמם, כדי שבאמת זה יקרה ולעקוב אחריהם.
<דבורה בלום: אנחנו מציעים איזה שהוא פיילוט של הממשלה בסיפור הזה, אבל אשרת אולי תגיד שתי מילים על זה.
מיכל רוזין: כן, בבקשה אשרת.
<אשרת הוכמן: אז באופן עקרוני מה שחשבנו זה להתחיל מפיילוט בסדר גודל של 2,500 מבקשי מקלט, לשלב אותם בעבודה בחקלאות, וכרגע אנחנו מתמקדים בעיקר בחקלאות אגב, לא מפני שאנחנו רוצים להקריב את ענף המלונאות, אלא בגלל שאנחנו חושבים שיש פוטנציאל בחקלאות גם לסייע בחלוקת הנטל בין הרשויות, בין האזורים השונים בארץ, ובעיקר, כמו שאנחנו יודעים, להקל מעט על הנטל בדרום תל אביב.
<אשרת הוכמן: החקלאות מפוזרת, ויש יתרון גדול בהוצאה של האנשים האלה החוצה, למקומות שזקוקים להם שם, וגם טיפה להרפות ממה שקורה בדרום תל אביב.
<אשרת הוכמן: אנחנו יודעים שהתמונה שם היא קשה.
<אשרת הוכמן: מדובר על בערך 70,000 זרים בימות השבוע, קרוב ל-100,000 ומעלה 100,000 בסופי השבוע, כשאז מגיעים עוד מהתפוצות, מה שנקרא.
מיכל רוזין: 62,000 דרך אגב, תיירים שהאשרה שלהם פגה, נמצאים פה.
מיכל רוזין: זה חוץ מהעובדים הזרים?
<אשרת הוכמן: כן, זה ללא שום קשר אליהם.
<אשרת הוכמן: ב-300 שהזכרת קודם, ליד ה-900, מדובר בחלק מהמקרים על כאלה, אבל בהם אנחנו לא מתעסקים כרגע, כי שם, גם אמר כאן נציג רשות ההגירה והאוכלוסין, אותם תופסים ועל פי החוק ניתן לגרש אותם.
<אשרת הוכמן: הבעיה היא מה עושים עם אלה שכרגע לא ניתן לגרש, ואני לא נכנסת בכלל לטרמינולוגיה של חזרה מרצון.
<אשרת הוכמן: אז הפיילוט שלנו בעצם מציע לקחת 2,500 כאלה ולנסות לשלב אותם אצל חקלאים.
<אשרת הוכמן: יש לנו גם מערכת של עזרה מכל מיני ארגונים שבקיאים ומכירים את השדה, ויודעים להיכן כדאי לשלב אותם, מתוך ניסיון חיובי שהיה עם חקלאים שמתייחסים באופן נאות לאנשים, לעובדים שלהם.
<אשרת הוכמן: אנחנו יודעים שיש בקרב החקלאים גם כאלה, כדי לנסות - - -
מיכל רוזין: נגיד הפוך: הרוב כאלה, יש כאלה שלא.
<אשרת הוכמן: בוודאי, נכון.
<אשרת הוכמן: תודה על התיקון.
<אשרת הוכמן: ואנחנו רוצים באמת לתת לדבר הזה סיכוי להצליח, ולכן נפנה לחקלאים שמייצגים את הרוב, שיודעים מה התנאים הנאותים.
<אשרת הוכמן: המכון שלנו כמובן גם מציע לעשות הערכה דרך הפרויקט הזה, כדי לבדוק איפה הם נתקלים בקשיים וכיצד ניתן לעקוף, לסדר, לתקן את הקשיים.
<אשרת הוכמן: בתור התחלה אנחנו מציעים להיצמד לנוסח של אישור עבודה ב/1 של עובדים זרים.
<אשרת הוכמן: יחד עם זאת, וזה גם מופיע בהצעה, צריך לזכור שלא מדובר באותה אוכלוסייה.
<אשרת הוכמן: אחד הדברים שעלולים להיות לקושי, זה כל הסיפור של הסדרי הבריאות, מפני שכיום אם עובד זר נפצע באורח קשה, אפשר תמיד למלא את החלק שהמבטח מחויב לו בחוק, אבל אחר כך להגיד - טוב, אתה לא יכול לעבוד יותר – סע לשלום.
<אשרת הוכמן: במבקשי מקלט לא ניתן למלא את החלק של סע לשלום.
<אשרת הוכמן: זו סתם דוגמא למקום שבו נצטרך לחשוב על קונסטלציה אחרת, אבל נצטרך בוודאי למצוא עוד מקומות כאלה, ולכן גם חשוב שתיערך הערכה, ונעשה עימות של איפה זה עובד ואיפה הקושי.
<אשרת הוכמן: היתרון של פיילוט זה שננסה בקטן, עם 2,500 איש, ונלמד מהניסיון וכך נוכל להרחיב.
<אשרת הוכמן: מאחר שמדובר כאמור על אופק שהוא אולי שבע שנים ואולי יותר, פשוט חבל על הזמן הזה.
<אשרת הוכמן: בחולות כרגע אין מקום.
<אשרת הוכמן: גם אם יהיו שם 10,000 מקומות, שזה אחד המספרים שנזרקים, מדובר באוכלוסייה שכרגע עומדת על 50,000, אולי יותר, אז בכל מקרה תהיה כאן קבוצה מאד גדולה של אנשים, שחבל לבזבז את הפוטנציאל שלהם, ואני בכוונה מדברת במונחים של פוטנציאל, כי אין ספק שיש כזה.
<דבורה בלום: רק תיקון קטן.
<דבורה בלום: כשאשרת אומרת אנחנו נעשה פיילוט, הכוונה היא לא אנחנו.
<דבורה בלום: הכוונה היא בעצם שמשרדי ממשלה, יחד בין משרד הכלכלה, משרד האוצר, החקלאות וכו', יקימו איזו שהיא ועדה, ינהלו את הפרויקט הזה.
<דבורה בלום: אנחנו כמובן נשמח לסייע, אבל שזה בעצם יהיה פרויקט ממשלתי.
<דבורה בלום: אנחנו ממליצים שה-UNHCR, ייקח חלק בזה בידע שלו, ובהשוואה הבין לאומית, אבל אין הכוונה היא שארגוני הסיוע ינהלו את הפרויקט הזה, אלא הממשלה.
<דבורה בלום: מה שאנחנו במכון להגירה מציעים, זה ללא תשלום כי אנחנו רוצים שזה יהיה נקי לגמרי, לבצע הערכה ו... לאדפטציות.
<דבורה בלום: כמובן שאתם פתוחים לקחת את מי שאתם רוצים להערכה.
מיכל רוזין: כן, חיים דגן.
מיכל רוזין: אין עוד הרבה רפתנים, נכון?
מיכל רוזין: זה כבר מתחיל להיות תואר מתכלה.
<חיים דגן: שלום, שמי חיים דגן, אני מנהל את רפת קיבוץ רבדים.
<חיים דגן: אני בא לוועדה בפנייה בכיוון טיפה שונה.
<חיים דגן: אצלנו בקיבוץ גרים שלושה מבקשי מקלט מאריתריאה מספר שנים, הם עובדים במקום.
<חיים דגן: אני יודע על קיבוצים סמוכים לנו שיש מצב דומה, בכפר מנחם, בקיבוץ גת.
<חיים דגן: עכשיו, האנשים האלה, כפי שאנחנו מכירים אותם ונתקלים בהם ביום יום, הם לא כאלה שנראה שהם מהווים סיכון לקיומה של מדינת ישראל.
<חיים דגן: אנשים משכילים, חרוצים, עובדים.
<חיים דגן: הם לא מהווים גם איזה שהוא מוקד חיכוך בקהילה שהם נמצאים.
<חיים דגן: ההיפך - אנשים אוהדים אותם, מתייחסים אליהם בכבוד.
<חיים דגן: הם עובדים, הם מתפרנסים.
<חיים דגן: הפנייה שלי לוועדה, שבעקבותיה זומנתי לישיבה הזאת, זה בגלל מציאות שהם חווים באזור מחברים שלהם, שגם כן גרים בפריפריה, גם מועסקים בחקלאות, ומקבלים זימון לחולות.
<חיים דגן: זה היה במושב קדרון, וזה אנשים שכמו שאמרתי, לא מהווים שום איום על קיומה של מדינת ישראל.
<חיים דגן: הם עובדים, מתפרנסים, הם לא מהווים מוקדי חיכוך עם הקהילה שהם נמצאים בה, ההיפך, כמו שאמרתי הם מעורכים.
<חיים דגן: למרות זאת, הם מקבלים זימון ממתקן חולות.
<חיים דגן: הם מועסקים בפריפריה, הם מועסקים בחקלאות וזה לא נותן להם שום חסינות במובן הזה.
<חיים דגן: זו הפנייה שלי לוועדה ובאמצעותה לרשות להגירה.
מיכל רוזין: אין ספק שיש פה אבסורד.
<חיים דגן: שיניחו לאנשים האלה לנפשם.
<חיים דגן: הם לא אלה שמהווים את הבעיה.
<חיים דגן: זו הפנייה שלנו, כי אני יודע שהם כמו שאמרתי מתפרנסים, הם מוערכים.
<חיים דגן: יש גם ברפתות, אני לא יודע אם אתם מודעים לזה, יש איזו שהיא נישה, המחלבות הגדולות – טרה ותנובה – דורשות היום מהרפתות, כדי לעמוד בדרישות כשרות הולכות וגוברות, שמי שמועסק בסופי שבוע ושבתות לא יהיו יהודים.
<חיים דגן: יש סיפור שלם סביב זה.
<חיים דגן: יש מצלמות שעוקבות אחרי זה, שאנחנו לא מסבנים אותם, שזה רק לא יהודים מועסקים שם.
<חיים דגן: יש נישה היום ש - - -
מיכל רוזין: כן, כן, אני ביקרתי בכמה רפתות וראיתי.
<חיים דגן: יש צורך גדול בלא יהודים שיעבדו.
מיכל רוזין: חיים, בוא נסביר למי שלא מבין.
מיכל רוזין: חייבים לחלוב את הפרות.
מיכל רוזין: אי אפשר שישי-שבת שלא.
מיכל רוזין: אתה אומר את זה כאילו common knowledge.
מיכל רוזין: חייבים לחלוב פרות גם בשישי-שבת, אי אפשר להפסיק לחלוב, אבל מה שבעבר היה מקובל בקיבוצים, במושבים, שחולבים את הפרות בשישי-שבת, עכשיו הוחלט על ידי הרבנות והכשרות, שאסור.
<דבורה בלום: ממתי זה?
<חיים דגן: זה תהליך שהולך ומתגבר.
מיכל רוזין: יש הקצנה בנושא הכשרות במדינת ישראל.
מיכל רוזין: בזה אילת תטפל בוועדה אחרת, אני בטוחה.
<חיים דגן: לא, אין מה לעשות, זו דרישה של הציבור.
<חיים דגן: אין מה לעשות.
מיכל רוזין: אני לא יודעת אם זו דרישה של הציבור.
מיכל רוזין: זו דרישה של הממסד, אבל לא חשוב.
מיכל רוזין: לא ניכנס לזה פה.
מיכל רוזין: עכשיו הרפתות חייבות לעבוד בשישי-שבת, אבל אסור להם שיהודים, קיבוצניקים, מושבניקים, יעבדו.
מיכל רוזין: ולכן הם צריכים להעסיק - - -
<חיים דגן: זה צריך להיות עובדים שהם לא יהודים.
<חיים דגן: הם מצלמים אותם, עם כל הגזענות שזה, הם יודעים להבדיל בין יהודים ללא יהודים שעובדים, ואם פעם משהו מתפספס אז הם באים להעיר.
<חיים דגן: אז אני אומר עוד פעם, הנישה הזאת של - - -
מיכל רוזין: אני כבר שמעתי שאם מתפספס שופכים את כל מה שנאסף בשישי-שבת.
מיכל רוזין: אני כבר שמעתי גם על מקרה כזה, שפשוט שפכו את כל החלב, כי גילו שהיה יהודי שהועסק בשבת.
<חיים דגן: יש כמה קטגוריות של כשרות.
מיכל רוזין: חלב בשבת בוודאות.
<חיים דגן: יש כמה קטגוריות של כשרות, אבל אם רוצים היום מה שנקרא לייצר כשרות מהדרין, אז חייבים שזה לא יהודים יעבדו בסופי שבוע – שישי בערב ושבת.
<חיים דגן: אבל אני אומר עוד פעם, אנחנו מעסיקים אנשים - - -
מיכל רוזין: זו כמות אדירה של חלב.
<חיים דגן: שהם אנשים חיוביים, הם אנשים תורמים, הם משתלבים בקהילה שלהם.
<חיים דגן: תניחו להם לנפשם.
<חיים דגן: אל תרדפו אותם.
<חיים דגן: זו הבקשה שלנו.
<חיים דגן: אני מניח שאם זה יתבצע, יהיו עוד כאלה שיוכלו כמותם גם להיקלט.
מיכל רוזין: מוטי, מה באמת האפשרות להעביר לכם רשימה של אותם אנשים, קודם כל שעבודתם נדרשת, שמועסקים, עובדים.
מיכל רוזין: אני יודעת שאתם דורשים לקבל ממי שמגיע אליכם גם הוכחה על עבודה וגם הוכחה לתשלום חשבונות ודברים כאלה, גם את זה שמעתי, וגם עם זה יש בעיות.
<מוטי ברקוביץ: לא, זה ממש לא נכון.
<מוטי ברקוביץ: קודם כל מדיניות שר הפנים נקבעה ופורסמה לגבי מי מופנה למתקן חולות, על פי תאריך כניסה לישראל.
<מוטי ברקוביץ: אין איזו שהיא מדיניות של מי שמועסק או מי שלא מועסק.
<מוטי ברקוביץ: מי שנכנס עד תאריך מסוים לישראל – מופנה לחולות.
<מוטי ברקוביץ: זה בהתאם ל - - -
מיכל רוזין: אני שואלת אותך לנוכח מה שהוא מספר, אם אתה לא רואה את האבסורד שבדבר.
<מוטי ברקוביץ: שנייה, שנייה, זה בהתאם.
<מוטי ברקוביץ: כמו שאמרתי, ההפניות לחולות הם בהתאם לתפוסת המקום ובהתאם לכניסה לישראל.
<מוטי ברקוביץ: זה לגבי מי מופנה לחולות.
<מוטי ברקוביץ: במקביל, מדיניות שר הפנים היא כמובן לא לתת אשרות עבודה למבקשי מקלט.
איילת שקד: גמרו לבדוק את בקשות המקלט של - - -
מיכל רוזין: רק אלה שמגיעים לחולות.
איילת שקד: נו?
<מוטי ברקוביץ: מי שהגיש – את רובן סיימו, לא את כולן, נשאר עוד.
מיכל רוזין: עוד לא, יוכי אמרה אתמול שרואיינו, אבל - - -
<ענת פישר-צין: רובם רואיינו ויש עבודה מאומצת מאד על זה.
מיכל רוזין: האחוזים נמוכים של בדיקה, הם עוד לא הגיעו, אבל זה רק מי שמגיע לחולות.
<אשרת הוכמן: רק עוד הערה לגבי הלוגיקה של מי שנלקח לחולות.
<אשרת הוכמן: אם באמת הלוגיקה היא כפי שפורסם, סליחה, הופנה, סליחה על הטרמינולוגיה - - -
מיכל רוזין: מוזמן.
מיכל רוזין: זו הזמנה.
<אשרת הוכמן: בדיוק, אלה שמוזמנים לחולות.
מיכל רוזין: זו הזמנה פתוחה.
מיכל רוזין: אתה יכול להחליט אם אתה בא או לא.
מיכל רוזין: זה היה בציניות, אגב.
<אשרת הוכמן: רק נקודה אחת חשובה, אני מבינה שזה עובד לפי מי שהגיע עד תאריך מסוים.
<אשרת הוכמן: זאת אומרת שלוקחים דווקא את הוותיקים, אלה שכן הצליחו לפתח איזה שהוא דפוס של השתלבות בתוך התנאים הקשים גם ככה - - -
מיכל רוזין: שזה אבסורד כבר מעיני מראש.
<אשרת הוכמן: לכן אני חושבת שגם ההערה של חיים דגן היא במקומה, כי גם - - -
מיכל רוזין: אני חייבת לומר שזה גם אבסורד וזה גם - - -
איילת שקד: לא, זה כדי שמי שחסך כסף יוכל לנסוע לחו"ל עם כסף.
מיכל רוזין: אני הכל מבינה, אבל בסופו של דבר אנחנו היינו בחולות וראינו שדווקא אלה העיקשים ושיותר קשה להם בחולות לקלוט, זה דווקא הוותיקים שהם יודעים עברית והם מכירים ויודעים להתקשר החוצה וכדומה.
מיכל רוזין: זאת אומרת גם מבחינת מדיניות הממשלה, אני לא מצליחה להבין את ההיגיון, אבל בטח לא כאשר אומרים שיש פה אנשים שמועסקים, שבאמת מהווים כרגע חלק מקבוצה שהיא שקטה, שהיא מתפקדת, שהיא לא פוגעת בציבור, ההיפך.
מיכל רוזין: הטענות על קושי בדרום תל אביב הן לא תקפות לגביהם, אנחנו רוצים להוציא אותם ממרכז הערים הגדולות.
מיכל רוזין: יש פה דרך לעשות את זה ובמקום זה, אותם דווקא מזמנים לחולות.
מיכל רוזין: זה נשמע לי לא הגיוני, אבל אני מבינה מה שאתה אומר: זו מדיניות השר.
מיכל רוזין: אני חושבת שבעניין הזה צריך לפנות לשר עם רשימה מדויקת של האנשים האלה.
<זרי חזן: רשות האוכלוסין היא זרוע מבצעת, יגידו לו לעשות X הוא יעשה X.
<זרי חזן: יגידו לו Y, זה Y.
מיכל רוזין: בוודאי, אבל אני מצפה ממנו גם להעלות מול השר את הקושי או את האבסורדים שעולים פה, ולהגיד אין היגיון בכך שאני אזמן אנשים שהם פחות עכשיו בוא נגיד בתוך הפצצה המתקתקת של דרום תל אביב, עם הלחץ, עם הזה.
מיכל רוזין: שוב, אתם יודעים מה דעותיי האידיאולוגיות בנושא הזה, אבל אני אומרת – לא יתכן דווקא לקחת את מי שמועסק, את מי שמסודר, את מי שיכול להיות שנמצא פה הרבה שנים, אבל הוא דווקא זה שפחות מסתובב ברחובות ומפריע לציבור.
איילת שקד: מיכל, מה המסקנה שלך מהדיון הזה על החקלאים?
איילת שקד: למה הם לא עובדים איתם, לא הבנתי?
איילת שקד: אני כבר שנתיים מנסה להבין את זה.
מיכל רוזין: שתי סיבות.
<חיים דגן: אני מכיר כאלה שכן עובדים בחקלאות.
איילת שקד: מי החקלאים שאמרו שהם לא רוצים לעבוד?
מיכל רוזין: אני לא יודעת איזה חקלאים, כי אצלי בוועדה הגיעו גם מהתאחדות החקלאים, הגיעו גם חקלאים עצמם כמה פעמים ואמרו - - -
<קריאה: מתאים להם לעבוד בערבה.
מיכל רוזין: כן, הערבה, תקשיבי, זה 40 מעלות חום, בקושי התאילנדים שורדים.
<זרי חזן: לא, אבל גם שם אם יהיה אינטרס, יש פה מפגש אינטרסים בסך הכל, גם של החקלאי, גם של העובד וגם של המדינה.
<זרי חזן: זו פעם ראשונה שיש את מפגש האינטרסים הזה, ואם יחדדו את זה, אז הם ישמחו לעבוד בערבה מאשר להיות זרוקים בדרום תל אביב או בחולות.
מיכל רוזין: אני מזכירה לכם שגם השר אהרונוביץ, כשהוקם מתקן חולות הוא בא לשם והוא אמר לתקשורת, הוא לא אמר את זה בסתר ובחשאי, הוא אמר חייבים לדאוג להם לתעסוקה.
מיכל רוזין: הוא אמר – לא רק בתוך המתקן, אלא מחוץ למתקן.
מיכל רוזין: חייבים לתת להם את האפשרות להיות מועסקים, כי אי אפשר שאנשים ישבו ככה וגם בלי לדעת עד מתי לשבת חסרי מעש.
מיכל רוזין: הוא אמר את זה.
<דבורה בלום: לא הבנתי מי את אומרת שלא רוצה, החקלאים או העובדים?
מיכל רוזין: היא שמעה מחקלאים בערבה.
איילת שקד: לא, העובדים.
איילת שקד: מהחקלאים, שהעובדים לא רוצים לעבוד שם בתנאים - - -
<דבורה בלום: שהעובדים לא רוצים.
<נועה קאופמן: אם אפשר, יש בעיה במתקן חולות, בעיה גדולה.
<נועה קאופמן: קודם כל אני מאד מתנצלת על האיחור.
<נועה קאופמן: אני נועה קאופמן מקו לעובד.
<נועה קאופמן: אחת הבעיות כרגע במתקן חולות - - -
מיכל רוזין: כן, שאתם מלווים הרבה את החקלאים.
<נועה קאופמן: אנחנו לא מלווים את החקלאים, אנחנו מלווים את העובדים.
מיכל רוזין: את העובדים הזרים, ברור, אבל אני אומרת אתם נפגשים הרבה עם החקלאים ומגיעים לשטח.
<נועה קאופמן: כן.
מיכל רוזין: בסדר, זה ללוות את החקלאים גם, לבדוק אותם גם.
<נועה קאופמן: אני עובדת עם הקהילה המדוברת פה, ובעצם כל מי שלא מוזמן כרגע לחולות.
<נועה קאופמן: העמדה שלנו לגבי חולות ידועה, אנחנו מעורבים בבג"ץ ונחכה להכרעה שם, אבל יש קבוצה עצומה של אנשים שלא קיבלו זימונים לחולות.
<נועה קאופמן: אני לא יודעת אם דובר פה על מה שקרה במשרד הפנים בחודשיים-שלושה האחרונים, שבהם - - -
מיכל רוזין: דיברנו על התורים.
<נועה קאופמן: אז אנשים שלא מקבלים זימון לחולות וגם לא מצליחים לחדש את האשרה שלהם, בעצם נמצאים באיזה שהוא לימבו.
<נועה קאופמן: עמנואל כאן, אם תרשו לו לומר כמה מילים, הוא יוכל להסביר הרבה יותר טוב ממני.
<נועה קאופמן: הוא נשוי עם שני ילדים, כלומר הוא לא מהאנשים שעומדים להיות מוזמנים לחולות בזמן הקרוב, לפחות לפי נהלי משרד הפנים והוא לא עובד.
<נועה קאופמן: כלומר, הוא נאלץ לעזוב את העבודה שלו, שהוא עבד בה שלוש שנים.
<נועה קאופמן: הוא לא גר בדרום תל אביב, הוא עזב את דרום תל אביב.
מיכל רוזין: במה עבדת?
<עמנואל ברהנה: קודם כל שמי עמנואל, עבדתי בארומה, להכין קפה, גם טבח.
<עמנואל ברהנה: אין לי בעיות לקרוא ולכתוב.
<עמנואל ברהנה: אז קודם כל הייתי בברסרי, שהיא מתחילת ההפגנה.
<עמנואל ברהנה: אחרי שהפגנו שלושה ימים – פיטרו אותי.
<עמנואל ברהנה: ביקשתי לחזור, אומרים לי כאילו לא רוצים.
<עמנואל ברהנה: אם אני נכנס למטבח, אז מתביישים.
<עמנואל ברהנה: לא היו כמו קודם.
<עמנואל ברהנה: אז לא חזרתי לשם.
איילת שקד: איפה אתה גר?
<עמנואל ברהנה: בפרדס כץ.
<עמנואל ברהנה: אז אחרי זה נגמרה לי הוויזה.
<עמנואל ברהנה: הלכתי להחליף את הוויזה.
<עמנואל ברהנה: כמה ימים הולך, מחכים אנשים להחליף ויזה, 700-800.
<עמנואל ברהנה: אז חיכיתי חודש.
<עמנואל ברהנה: לא החלפתי אותה עדיין.
<עמנואל ברהנה: קיבלתי אתמול, אחרי כמה ימים.
<יואב בכר: לכמה זמן קיבלת אותה?
<עמנואל ברהנה: לחודש.
<יואב בכר: זה גם חלק מהבעיה.
מיכל רוזין: כן, כי אף אחד לא רוצה להעסיק אותו, כי חודש הוא לא יודע אם הוא יישאר.
<יואב בכר: לא שהוא לא יודע, המעסיק לא יודע.
מיכל רוזין: כן, כן, המעסיק, לכך התכוונתי.
<זרי חזן: המעסיק לא רוצה אותו, שפעם בחודש הוא צריך לנסוע לשבוע, הלוך חזור לתל אביב, עד שהוא מקבל את האשרה.
איילת שקד: היית רוצה לעסוק גם בחקלאות?
<מוטי ברקוביץ: חודש אני לא מכיר.
<מוטי ברקוביץ: חודשיים.
<עמנואל ברהנה: חודש, חושד.
<קריאה: לא, אני מכירה אנשים שקיבלו לחודש.
<נועה קאופמן: חודש כי הוא לא הביא את אשתו ואת הילדים, אבל אי אפשר - - -
<מוטי ברקוביץ: אה, אוקיי.
<נועה קאופמן: אבל אי אפשר לעמוד עם הילדים 10 שעות בחוץ.
<עמנואל ברהנה: לאשתי נתנו לשישה חודשים, לי נתנו לחודש.
<מוטי ברקוביץ: אתמול הלכת גם כן?
<עמנואל ברהנה: מה?
<מוטי ברקוביץ: אמרת קודם שאתמול גם הלכת.
<עמנואל ברהנה: כן, גם אתמול הלכתי.
<מוטי ברקוביץ: לאיפה בארץ?
<עמנואל ברהנה: יש מקום חדש ליד ישראלי.
<מוטי ברקוביץ: בתל אביב?
<עמנואל ברהנה: כן.
<עמנואל ברהנה: אז קיבלתי חודש.
<עמנואל ברהנה: לאשתי נתנו שישה חודשים.
<מוטי ברקוביץ: זאת אומרת אתמול הגעת וקיבלו אותך?
<עמנואל ברהנה: קיבלו אותי אתמול.
מיכל רוזין: יש כאלה שלא הצליחו להיכנס?
<עמנואל ברהנה: אז לחודש נתנו לי.
<עמנואל ברהנה: שאלתי אותו למה הוא נתן לי לחודש, אז הוא אמר לי להביא מסמכים לילדים.
<עמנואל ברהנה: הלכתי לבקש את המסמכים מאיכילוב.
<עמנואל ברהנה: באיכילוב אמרו לי שצריך לשלם 16,000 שקלים למסמך.
מיכל רוזין: על מה?
<נועה קאופמן: על תעודת לידה.
<נועה קאופמן: אם יש חוב, עושים בעיות עם המסמכים.
מיכל רוזין: אבל במילא האבא לא רשום בתעודת הלידה.
<עמנואל ברהנה: אבא לא רשום, כן.
<עמנואל ברהנה: אמא רשומה.
מיכל רוזין: הרי זו הייתה הבעיה, דיברנו פה בוועדה.
מיכל רוזין: אמרו שוב ושוב, כולל רשות ההגירה אמרה – כן, אנחנו לא רושמים את האבא בתעודת הלידה.
<נועה קאופמן: בעצם, השאלה היחידה בעיני המעסיקים, מהפניות שאנחנו מקבלים, זה האם מעסיק כמו שלו, אם הוא היה ממשיך את העבודה שלו, חשוף לקנס בתקופה שבה הוא מנסה להוציא ויזה או לא, כי זו השאלה העיקרית.
<מוטי ברקוביץ: ברשותך, יושבת הראש, הוא העלה פה טענה שקודם כל דיברנו עליה מקודם, על זה שהיו תורים ואתמול הוא הגיע, הוא התקבל.
<מוטי ברקוביץ: זה מוכיח שבאמת אנחנו לקראת סיום הסאגה הזאת של אנשים שמחכים בתור.
<מוטי ברקוביץ: הוא הגיע בפעם הקודמת, הוא קיבל חודש ימים - - -
מיכל רוזין: לקראת סיום אמרת זה ייקח חודש חודשיים, אני רוצה להזכיר לך.
<מוטי ברקוביץ: אני אמרתי שאנחנו נשתדל מאד שזה ייקח - - -
מיכל רוזין: אבל אני רוצה לדעת מה קורה בינתיים.
מיכל רוזין: זאת הבעיה שלנו, מה קורה בינתיים.
מיכל רוזין: הוא התקבל, מישהו אחר לא התקבל.
<מוטי ברקוביץ: תראי, נכון לאתמול אף אחד לא עמד בתור.
<מוטי ברקוביץ: בואי נראה, יכול להיות שבאמת אנחנו כבר פותרים את זה.
<שי ברמן: לא, אבל זה קורה חדשות לבקרים.
<שי ברמן: מגיעים אלינו - - -
<מוטי ברקוביץ: לא, רגע, חכה, אמרתי, אתה גם לא היית כאן שאמרתי, שמאז נפתח מתקן תובל אנחנו מקבלים מאות אנשים ביום במתקן תובל, אנחנו מצמצמים את הפער בקצב מהיר מאד.
מיכל רוזין: פותחים עוד שני מרכזים בחדרה ו - - -
<מוטי ברקוביץ: אנחנו נפתח עוד שני מרכזים בחדרה ובמרכז, זה יפתור את הבעיה.
<מוטי ברקוביץ: יכול להיות שכבר שעות הפתיחה הארוכות בתובל כבר יפתרו לנו את הבעיה.
<מוטי ברקוביץ: בימים הקרובים אנחנו נדע לכמת את זה, כמה זמן ייקח לנו לפתור את הבעיה, אבל הוא הגיע בפעם הקודמת, הוא קיבל חודש ימים כדי להוכיח שבאמת יש לו משפחה.
<מוטי ברקוביץ: הוא לא עשה את זה, הגיע אתמול עוד הפעם, שוב הוא קיבל חודש ימים.
מיכל רוזין: איך הוא יכול להוכיח?
מיכל רוזין: להביא 16,000 שקלים בשביל להוציא תעודה?
<עמנואל ברהנה: לא קיבלתי, הלכתי וחזרתי חודש.
<עמנואל ברהנה: וההפגנה מתחילה, נגמרה לי הוויזה, פיטרו אותי מהעבודה.
<עמנואל ברהנה: עד אתמול הלכתי חזרתי כמה פעמים.
<עמנואל ברהנה: לפחות חודש.
<עמנואל ברהנה: לא הצלחתי.
<עמנואל ברהנה: בסוף החודש הצלחתי לקבל ויזה.
<שי ברמן: למה פיטרו אותך מהברסרי?
מיכל רוזין: סליחה, בואו לא ננהל ביניכם דיון.
<עמנואל ברהנה: בגלל שהייתי שלושה ימים בהפגנה.
מיכל רוזין: בהפגנה, אנחנו יודעים שפיטרו הרבה.
מיכל רוזין: כן, עורך דין זרי חזן, לשכת עורכי הדין.
<זרי חזן: אני רוצה לומר משהו.
<זרי חזן: יש לי תחושה - - -
מיכל רוזין: יש פה תחושה פמיליארית, אבל אנחנו צריכים להגיד לפרוטוקול שם ותפקיד.
<זרי חזן: אוקיי.
<זרי חזן: זרי חזן, יושב ראש ועדת הגירה בלשכת עורכי הדין.
<זרי חזן: צריך להבין את זה, יש פה מצוקה מאד גדולה כן של חקלאים, כי אני נמצא פה בוועדה וכל פעם זה עולה מחדש, וגם עכשיו רק אישרו, אני חושב, 20,000 כניסות של עובדים זרים.
<זרי חזן: אני חושב שהבעיה היא בזרוע המבצעת, שזה פה רשות האוכלוסין, וצריכים להגיד את האמת.
<זרי חזן: זו מדיניות להמאיס את החיים על העובדים, מבקשי המקלט.
<זרי חזן: אפשר לקרוא להם מסתננים, אפשר לקרוא להם איך שאתם רוצים, אבל להמאיס את החיים עליהם.
<זרי חזן: עכשיו, הבן אדם הזה יחזור עוד 10 פעמים.
<זרי חזן: הוא לא יכול להביא את הילדים שלו שיעמדו שם 10 שעות.
<זרי חזן: לא יעזור כלום.
<זרי חזן: אתם תתנו לו עוד פעם חודש, חודש, חודש, והוא לא ירצה להעסיק אותו, ובטח הוא לא ירצה ברבדים להעסיק אותו.
איילת שקד: יש לו רק לחודש?
<זרי חזן: ברור, כי יומיים הוא עומד שם.
איילת שקד: ממתי אתה בארץ?
<עמנואל ברהנה: משנת 2007.
איילת שקד: אז אנשים כמוהו לא מורחקים בגלל שהם עם אישה וילדים?
מיכל רוזין: אז למה לא לתת לו כבר יותר זמן?
מיכל רוזין: אה, כי הוא צריך להוכיח עם התעודה, עם ה-16,000 שקלים.
<זרי חזן: תראו, אם יש מדיניות ממשלה, בטח הלשכה לא נגד מדיניות הממשלה.