GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<לאה לב לוצאטו: בבוקר אני יכולה להיכנס למערכת ואני יודעת שהוא מאושפז באיזה בית-חולים, אני יודעת שהוא הלך לרופא אף, אוזן גרון, או לכל מיני טיפולים אחרים שלא מצריכים לעבור דרכי, אבל אני מקבלת מידע על זה אם הוא עשה את זה במסגרת קופת-חולים כמובן.
<לאה לב לוצאטו: אבל מטופל שבא בתור אורח אליי, וכך מגיעים המטופלים שבאים עם הכרטיס האפור לא דרך קופת-חולים כחבר קופת-חולים, הם באים, הם אורחים, ואני לא מסוגלת לראות את כל מה שהוא עשה.
מיכל רוזין: הרי יכול לבוא אלייך עכשיו מטופל גם אם את בתל-אביב פתאום מירושלים.
מיכל רוזין: הוא בתל-אביב והוא לא מרגיש טוב.
מיכל רוזין: אני מדברת על אזרח ישראלי, מבוטח של הקופה.
מיכל רוזין: הוא מגיע אלייך וברגע שאת מעבירה כרטיס שלו את אמורה לראות את כל ההיסטוריה הרפואית שלו, חוץ מדברים שבחוק החלטנו שאת לא יכולה לראות אותם.
מיכל רוזין: את יכולה לראות הכול.
מיכל רוזין: זאת אומרת שבמקרה הזה אין היסטוריה.
<לאה לב לוצאטו: לא.
<לאה לב לוצאטו: גם במקרה של עובד עם אשרה יש היסטוריה.
<לאה לב לוצאטו: מטופל מחליט שהוא נמצא אצלי בטיפול אז אין לי מעקב.
<לאה לב לוצאטו: אם הוא לא בא אליי עם הכרטיס אין לי יכולת לבדוק, וזה בשונה ממטופל ששייך אליי שכן יש לי יכולת לבדוק.
<לאה לב לוצאטו: עוד בעיה חמורה בעיניי שקורית עם הביטוחים זה שהם מידי פעם מחליפים כרטיס.
<לאה לב לוצאטו: לפעמים מחליפים ביטוח או שנגמר להם הביטוח או מחליפים מעסיק והם מחליפים חברת ביטוח ואז הם באים עם כרטיס אחר.
<לאה לב לוצאטו: יש לי דוגמה חיה ממטופלת שהיא מטופלת אצלי כבר כמה שנים והיא חולת סרטן.
<לאה לב לוצאטו: היא באה עם כרטיס חדש ואני מעבירה את הכרטיס וזה כאילו תיק שונה שלא כתוב בו כלום, כאילו פעם ראשונה היא באה אליי.
<לאה לב לוצאטו: אין רצף ברגע שהיא שינתה את מי שנותן לה את הביטוח.
מיכל רוזין: מה קורה כאשר אזרח ישראלי עובר מקופה אחת לשנייה, האם כל המידע עובר?
מיכל רוזין: אני לא בטוחה, אני שואלת.
מיכל רוזין: האם כשאני עוברת מקופה אחת לשנייה כל הרצף הטיפולי שלי לאורך כל השנים עובר איתי?
<לאה לב לוצאטו: לא, אבל פה אנחנו נמצאים באותה קופה.
<לאה לב לוצאטו: להבדיל, פה זה אותו רופא.
<לאה לב לוצאטו: אני מדברת שאני מטפלת בבן-אדם והוא בא עם כרטיס אליי בתור רופאה שלו.
<לאה לב לוצאטו: נניח שהוא לא שייך רשמית אבל אני מטפלת בו ואז בעצם אין לי.
<לאה לב לוצאטו: זה בעייתי.
<לאה לב לוצאטו: אפשר לאחד תיקים, יש אפשרות אם אני יודעת לפנות למחשוב.
<לאה לב לוצאטו: זה תהליך, אני צריכה גם את הכרטיס הקודם.
<לאה לב לוצאטו: זה מצריך איזשהו תהליך.
<לאה לב לוצאטו: היא צריכה להביא את הכרטיס הקודם.
<לאה לב לוצאטו: יש אפשרות לאחד תיקים אבל זו פרוצדורה.
מיכל רוזין: זה לא קורה באופן אוטומטי.
מיכל רוזין: זו פרוצדורה שאת כרופאה צריכה להגדיל ראש ולדרוש ולבקש, זה מה שאת אומרת.
<לאה לב לוצאטו: לא רק זה.
<לאה לב לוצאטו: אם פעם ראשונה נכנס אליי מטופל שנניח בירושלים קיבל טיפול כימותרפי והוא נכנס אליי עם כרטיס ששונה בגלל ששונה המעסיק, אני בכלל לא אדע אם הוא לא מספר לי את הטיפול שהוא קיבל כי אפילו הוא לא יופיע לי במערכת.
מיכל רוזין: אני חייבת לומר ששנינו, שני חברי הכנסת פה, הופתענו מאוד שבמעבר מקופה לקופה לא עוברת כל ההיסטוריה הרפואית, כמובן בהסכמת המטופל.
מיכל רוזין: אנחנו נשמע על זה.
מיכל רוזין: מי מקופת-חולים כללית רוצה לפתוח ולומר באופן כללי?
מיכל רוזין: לפני שאתה מגיב על דברים שעלו פה ועל שאלות, בוא תאמר לנו בכל זאת באופן כללי יותר מהו ההסדר שקיים היום בין חברות הביטוח הפרטיות לקופת-חולים כללית ואיך בעצם מתנהל העניין באופן כללי ואז ניכנס לעניין השיוכים, הכרטיסים וכל הדברים.
<שלמה בירקנפלד: מבחינת ההסדר בין הביטוחים או כל נושא הביטוחים עצמם הייתי מציע שמישהו אחר ידבר.
<שלמה בירקנפלד: אני ד"ר בירקנפלד שלמה, מנהל מחוז תל-אביב ואני אדבר על השירות רפואי.
<שלמה בירקנפלד: אם השאלה המוקדמת היא הקשר בין חברות הביטוח לקופה אז אני מציע שמישהו אחר יסביר את הדברים.
<שלמה בירקנפלד: אני אחראי על מתן השירות הרפואי.
מיכל רוזין: דפנה כרמלי, מנהלת הכספים של מערך ביטוחי הבריאות בכללית מושלם, בבקשה.
<דפנה כרמלי: ההסדר שלנו עם חברות הביטוח הוא כזה שחברות הביטוח כמו שנאמר הן המבטחות של אותם עובדים.
<דפנה כרמלי: ההתקשרות בין העובד לבין חברת הביטוח היא לפי הפוליסה שחברת הביטוח בוחרת.
<דפנה כרמלי: לנו יש הסדר או הסכם מול חברות הביטוח, לצורך העניין פה מנורה, שהן בעצם קונות מאיתנו, מהכללית, שירותים רפואיים.
<דפנה כרמלי: זה בעצם הקשר.
<דפנה כרמלי: אין לנו קשר חוזי ישיר עם המבוטח עצמו אלא זה לפי ההסכם שלנו עם חברות הביטוח.
<דפנה כרמלי: זאת אומרת שאם עולה פה נושא של לראות את התיקים, לעבור, שיוך רופא - זה לא משהו שמוסדר בהסכם בינינו לבין חברת הביטוח.
<דפנה כרמלי: אני מניחה שד"ר בירקנפלד יספר מה נעשה בפועל, אבל אין לנו איזושהי מחויבות חוזית לעניין הזה כלשהי, אין לנו דרישה כזאת מחברות הביטוח.
מיכל רוזין: כלומר, המחויבות שלכם מול חברות הביטוח היא לתת שירותי רפואה.
<דפנה כרמלי: נכון.
מיכל רוזין: שכוללים מה?
<דפנה כרמלי: לפי צו עובדים זרים, לפי הצו.
<דפנה כרמלי: מה שמופיע בצו אנחנו מחויבים לתת.
מיכל רוזין: כלומר, לא כולל טיפולי פוריות אם אני זוכרת נכון.
<דפנה כרמלי: לא, או לחילופין למשל כולל טיפולי שיניים חירום, כל מיני דברים שלאזרח ישראלי אין אותם אבל יש אותם לעובדים זרים.
<דפנה כרמלי: אנחנו נותנים לפי הצו ולפי ההסכם מול חברת הביטוח.
שמעון סולומון: זה נתון לחסדי הפוליסה או שזה קבוע?
<דפנה כרמלי: אנחנו בהסכם שלנו עם חברת הביטוח מחויבים לתת את מה שמופיע בצו עובדים זרים, ואכן זה מה שאנחנו נותנים.
שמעון סולומון: זה מופיע אוטומטית?
מיכל רוזין: הם חייבים לעמוד בצו עובדים זרים, הם חייבים לעמוד בכללים שקבע המחוקק.
<דפנה כרמלי: כן, התוכן הוא לפי צו עובדים זרים.
שמעון סולומון: זה בא כחבילה אחת או שזה נתון לחסדים של זה כן וזה לא?
<דפנה כרמלי: לא, לא.
מיכל רוזין: מבחינת סל השירותים זה לפי החוק.
<איה קאופמן: איה קאופמן ממנורה.
מיכל רוזין: את מנהלת קולקטיבים בריאות אוכלוסיות זרות ודמי מחלה מביטוח מנורה.
מיכל רוזין: האם יש ביטוחים שונים או באמת יש סטנדרט אחד לכולם?
<איה קאופמן: נכון להיום יש סטנדרט אחד לכולם.
<איה קאופמן: פוליסת הביטוח לעובדים זרים מכילה שלושה פרקים, לפחות במנורה.
<איה קאופמן: בפרק הראשון שלה שזה השירותים הרפואיים כל צו עובדים זרים נכנס פנימה וזה בעצם ההסכם שנערך מול קופת-החולים לתת את השירותים הרפואיים במסגרת ספק שירותים שבמקרה הזה בתקופה הזו זו קופת-חולים כללית.
<איה קאופמן: בעבר היו ספקים אחרים כמו שהוזכר קודם.
<איה קאופמן: הפוליסה כוללת כיסויים נוספים חוץ מהשירותים הרפואיים כמו: הטסת גופה, פיצוי במקרה של מוות ונכות מתאונה.
<איה קאופמן: אבל זה דברים שבמסגרת הביטוח, תוספות של הביטוח, ביטוח רפואי לעובדים זרים שכולל עוד דברים.
<איה קאופמן: החלק של קופת- החולים וחברות הביטוח הוא באמת הנושא של צו עובדים זרים שהוכנס כולו לתוך הפוליסה והוא מהווה את כל הפרק של השירותים הרפואיים שחברת הביטוח מתחייבת לתת.
מיכל רוזין: איה, האם את יכולה לדבר איתנו קצת בנתונים כמה עובדים זרים מבוטחים דרככם?
<איה קאופמן: במנורה - אלו נתונים שמתפרסמים.
מיכל רוזין: כמה חברות מפרסמות?
מיכל רוזין: האם יש פה עוד חברות ביטוח?
מיכל רוזין: בואו שבו ליד השולחן.
מיכל רוזין: אתם אורחים שלנו, אנחנו מזמינים אתכם.
<איה קאופמן: כל חברות הביטוח מחויבות לדווח לאוצר על הנתונים שלהם.
<איה קאופמן: במנורה נכון להיום יש כ-30,000 עובדים זרים.
<איה קאופמן: אני לא יכולה להתייחס למעמד שלהם אם הם פליטים, אם הם עובדים זרים, אם הם תיירים ללא אשרה - כל הרזולוציות שראיתי שמתייחסים אליהן, אלא מבחינתנו הם כולם באותו מעמד ומקבלים את אותו כיסוי.
מיכל רוזין: לגבי ה-30,000 האלה - האם את יכולה להגיד את טווח הזמן שהם מבוטחים?
מיכל רוזין: כלומר, האם הם מבוטחים באופן רציף, שנה, שנתיים, חמש, עשר?
מיכל רוזין: האם מבוטחים מפסיקים?
מיכל רוזין: האם יש רצף?
<איה קאופמן: גם וגם.
מיכל רוזין: האם את יכולה מבחינת נתונים, האם הרוב מבוטחים ברציפות?
מיכל רוזין: האם יש קושי בעניין הזה ובעיות שנובעות מזה שרצף נקטע שוב ושוב?
<איה קאופמן: אני יכולה לומר שזה מאוד מגוון.
<איה קאופמן: יש גם וגם וגם.
<איה קאופמן: יש מהכול, אני לא יכולה להגיד שיש משהו אחד שהוא בולט, שיש דווקא את אלה שהם ברצף או דווקא אלה שעוברים ממעסיק למעסיק, מחברה לחברה.
שמעון סולומון: במה זה תלוי?
שמעון סולומון: אני מניח שעובדים זרים הם באמת יותר פסיביים.
שמעון סולומון: במי זה תלוי?
שמעון סולומון: האם במעסיק?
שמעון סולומון: איזה שיקולים יש להעביר מביטוח לביטוח?
שמעון סולומון: מה השיקולים הרי זה סל קבוע?
<איה קאופמן: אני לא מכירה את השיקולים של לעבור.
שמעון סולומון: אבל יש מעברים.
<איה קאופמן: יש מעברים, בהחלט.
מיכל רוזין: אז אולי השאלה היא האם אתם יודעים מי המשלם, האם המעסיק או המטופל עצמו?
מיכל רוזין: כלומר, האם יש לך ניתוח ב-30,000 האלה כמה מתוכם המעסיק הוא זה שמשלם וכמה מתוכם המבוטח עצמו הוא זה שמשלם?
<איה קאופמן: נתון מדויק אין לי, אני יכולה לבדוק ולחזור.
מיכל רוזין: אני אשמח שתבדקי ותעבירי לוועדה, זה חשוב מאוד.
<איה קאופמן: לפחות במנורה יש אפשרות להיות מבוטח גם שלא באמצעות מעסיק.
מיכל רוזין: בוודאי, אני יודעת שיש אפשרות כזאת.
מיכל רוזין: אני שואלת האם אתם יכולים לפלח?
<איה קאופמן: בוודאי.
מיכל רוזין: נכון, בטוח שכתוב מי המשלם ומי המבוטח.
מיכל רוזין: חברת הביטוח כלל, אני מבקשת שתציגו באמת כמה מבוטחים דרככם ואיך באמת זה עובד דרככם, אם אתם יודעים חלק מהתשובות לשאלות ששאלתי את מנורה.
<דניאל כהן: דניאל כהן, מנהל חטיבת הבריאות בכלל.
<דניאל כהן: ערן ורונה סמנכ"ל אצלי והוא אחראי על כל הקולקטיבים ועל אוכלוסיות זרות ואורית אבירם מנהלת המחלקה עצמה.
<דניאל כהן: מבוטחים בערך כ-50,000 אוכלוסיות מאוכלוסיות זרות כי זה לא רק עובדים זרים בהגדרה.
<דניאל כהן: לדעתנו או למיטב ניסיוננו, רוב התשלומים נעשים על-ידי המעסיק ולא ישירות על-ידי העובד, אם על-ידי מעסיקים גדולים יותר, אם על-ידי מעסיקים קטנים יותר, חקלאים, בתי-מלון, מסעדנות, סיעודי וכל הענפים שאנחנו מכירים.
<דניאל כהן: לגבי השאלה שלך האם יש ניוד - יש ניוד.
<דניאל כהן: אנחנו חושבים שהמרכיב העיקרי הוא מי מקשר בין אותה אוכלוסייה שרוצה את הביטוח - אמרתי המעסיקים - לבין חברות הביטוח שמתחבר בטח לגובה הפרמיה שצריך לשלם המעסיק או העובד ואני מניח שגם למה שיוצא מזה למתווך שהוא בדרך כלל סוכן הביטוח - הסיבות רגילות למעבר מביטוח.
רן כהן: אני רוצה לתקן בעניין הזה.
רן כהן: לגבי סיבות רגילות למעבר לביטוח - יש סיבה אחת מרכזית, כיוון שאנחנו עוסקים בתחום, הסיבה נעוצה ראשית במדיניות מכיוון שהאחריות לרכישת הפוליסה נתונה אך ורק בידי המעסיק.
רן כהן: לכן, כל התחרות בתחום הזה איננה להטבת השירות עבור המטופל אלא להוזלת הפוליסה עבור המעסיק.
רן כהן: באים כלל ומוציאים פוליסה בדולר ליום, יבואו מנורה ויוציאו פוליסה ב-90 סנט ליום.
רן כהן: אותו מעסיק אומר: למה לי לשלם דולר כשאני יכול לשלם 90 סנט?
רן כהן: אני אעבור לכאן.
רן כהן: יבואו אחר כך כלל ויציעו מחיר זול יותר.
מיכל רוזין: תיכף נגיע לנתינת השירותים.
מיכל רוזין: אני מנסה לחדד את העניין.
מיכל רוזין: אומרת לנו פה הנציגה ממנורה והנציגה של קופת-חולים: יש לנו צו עובדים זרים.
מיכל רוזין: אנחנו מחויבים בכל החבילה.
מיכל רוזין: אני בעד, למה לא להקל על מעסיקים שישלמו פחות?
מיכל רוזין: אבל אני רוצה לדעת שבסופו של דבר החבילה היא אותה חבילה.
מיכל רוזין: זה לא מעניין אותי אם הוא מציע יותר או פחות מבחינת תשלום למעסיק.
מיכל רוזין: אם הם נותנים את אותה חבילה והשירותים הם אותם שירותים, אין הבדל מבחינת המבוטח, אז - - -
רן כהן: יש כאן נקודה משמעותית והיא שבביטוח כאן ובביטוח כאן יש מצב אחד שהוא לא מכוסה וזה מצב רפואי שקודם לכניסה לביטוח.
רן כהן: טופל אדם X בחברת הביטוח מנורה, חלה במחלה מסוימת וטופל בכללית, חלה בסרטן או אבן בכליות, לצורך העניין.
רן כהן: החליט המעסיק שלו להעביר אותו עכשיו ממנורה לכלל.
רן כהן: אותה אבן בכליות שאולי היתה מטופלת כאן כבר לא תטופל כאן כי זה מצב רפואי קודם לכניסה לביטוח.
רן כהן: זאת אומרת, בכל מעבר כזה העובד מתחיל מאפס, ממצבו הרפואי עכשיו המצב הרפואי הקודם של הכניסה לביטוח אינו מכוסה.
מיכל רוזין: אגב, אני חושבת שהבעיה הזאת קיימת גם בנושא ביטוחי בריאות פרטיים משלימים, זה קיים גם כאשר עוברים.
מיכל רוזין: זה לא מצדיק את זה כמובן, רק ההבדל הוא כשאני עוברת מחברת ביטוח אחת לשנייה פרטית אז אני לוקחת על עצמי את האחריות שהעבר הרפואי שלי אולי לא יוכר, ופה בעצם מחליטים עבור המבוטח.
מיכל רוזין: זה ההבדל.
מיכל רוזין: אבל אני חושבת שזה קיים גם בעניין של ביטוחי בריאות פרטיים גם לאזרחי ישראל.
<דניאל כהן: באופן יבש מה שאתה אומר אולי קצת דומה למציאות, אבל במציאות עצמה דווקא החולים גם המעסיקים שלהם לא נותנים להעביר אותם בין חברה לחברה.
<דניאל כהן: זו עובדה.
מיכל רוזין: אבל הם עוברים מעסיקים.
מיכל רוזין: המעסיק - אם נוח לו יותר הוא כבר יש לו סוכן ביטוח של כלל, הוא כבר יבטח אותו בכלל.
<דניאל כהן: במציאות אנשים חולים לא עוברים כל כך מהר עבודה וזו המציאות גם לאנשים ישראלים שעובדים.
<דניאל כהן: כשהם חולים אז הם פחות נדרשים או יש להם ביקוש לעבודה, כך גם לאוכלוסיות הזרות.
<דניאל כהן: זה לא שונה.
<דניאל כהן: אולי אפילו שם יותר קשה.
<דניאל כהן: המציאות מראה שהם לא עוברים מחברה לחברה - דווקא החולים שביניהם.
<דניאל כהן: אני לא אומר שאין מקרים.
רן כהן: זה עניין למעסיק בלבד וזה משתנה בין ענפים שונים.
רן כהן: נכון, בענף הסיעוד יש פחות מעבר, אבל בענף החקלאות והבנייה יש הרבה יותר מעבר ולכן זה משתנה.
<שחר שוהם: אשמח להתייחסות שלכם.
<שחר שוהם: לפני שבוע היה דיון עם מנכ"ל ביטוח לאומי ואחת הבעיות שעלו שם זה שהיום מבקשי מקלט, לא מהגרי עבודה, יש מין שטח אפור.
<שחר שוהם: זאת אומרת, לא ברור כשהם רוכשים ביטוח פרטי או כשהמעסיק רוכש, האם צריך למכור להם פוליסת עובדים זרים או פוליסת ביטוח תייר.
<שחר שוהם: בפועל מגיעים אלינו למשרד מקרים של מבקשי מקלט שבעצם חברות הביטוח מוכרות פוליסת תייר במקום פוליסת עובדים זרים למבקשי מקלט.
<שחר שוהם: אמרתם שזה לא המצב וכולם מקבלים פוליסת עובדים זרים.
<שחר שוהם: אבל אני חושבת שאתה הגבת לזה בפעם הקודמת שבעצם חברות הביטוח עצמן אומרות שהרבה יותר משתלם להן למכור ביטוח תייר למבקשי מקלט כי אז הן יכולות להרוויח יותר כסף, כי בניגוד למהגרי עבודה שבאיזשהו שלב עוזבים את הארץ כאן אנחנו מדברים על מבקשי מקלט שכרגע נשארים בארץ.
<שחר שוהם: זאת אומרת, זאת היתה התגובה של משרד האוצר בשבוע שעבר.
<שחר שוהם: אני אשמח לשמוע את תגובת
<שחר שוהם: כם כי דווקא הם לא מקבלים פוליסה לפי צו עובדים זרים.
<איה קאופמן: אני רוצה להתייחס למה שאמר רן בעניין מצב רפואי קודם.
<איה קאופמן: נכון שתיאורטית מה שאמרת הוא נכון, מעשית מכיוון שקופת-חולים כללית היום היא הגוף כמעט היחיד שנותן שירותים לעובדים זרים הם מגלים גמישות ופתיחות מאוד רבה בנושא הזה.
<איה קאופמן: זאת אומרת שאם אני מקבלת מישהו עם שאלה מקופת-חולים כללית האם מדובר במצב קודם, נערכת בדיקה האם הוא היה מבוטח קודם בקופת-חולים כללית.
<איה קאופמן: ב-99% מהמקרים הוא היה מבוטח קודם בכללית.
רן כהן: הוא לא מבוטח אף פעם בקופת-חולים כללית.
<איה קאופמן: סליחה, אם הוא היה מבוטח בחברה שעובדת עם ספק השירותים קופת-חולים כללית.
<איה קאופמן: במקרה הזה קופת-חולים כללית איננה מתייחסת לזה כאל מצב קודם מכיוון שהוא אצלה עוד מהתקופה הקודמת באיילון, כלל או מנורה.
מיכל רוזין: זה קצת היתממות כי מי שמשלם לקופה, בסופו של דבר, עבור השירותים האלה זה הביטוח שכרגע הוא מבוטח.
מיכל רוזין: אם הביטוח הזה אומר לקופה: בסדר, הוא אצלכם כבר חמש שנים, זה לא מעניין אותי.
מיכל רוזין: אני לא משלם עכשיו על הטיפול הזה כי זה קרה לו כשהוא היה מבוטח אצל מישהו אחר.
<דניאל כהן: לא תשמעו הרבה פעמים שאני אעזור למנורה בנושא.
מיכל רוזין: אנחנו בעד תחרות בריאה והוגנת.
מיכל רוזין: אנחנו קואליציה-אופוזיציה ומשתפים גם פעולה.
<דניאל כהן: גם אנחנו כשמותר ופה כנראה מותר.
<דניאל כהן: זה לא עניין של אינטרסים אלא עניין של הבנת העובדות.
<דניאל כהן: העובדות הן שגם מנורה וגם כלל וגם שאר החברות מבטחות.
<דניאל כהן: ספק השירותים שלהן הוא קופת-חולים כללית.
<דניאל כהן: היא אחראית על 90% ומשהו מהשוק של העובדים הזרים.
<דניאל כהן: כולנו משלמים קפיטציה לקופת-חולים כללית.
<דניאל כהן: מה זה אומר?
<דניאל כהן: שעל כל יום לא קרה למבוטח כלום או קרה לו משהו אנחנו מעבירים X מסוים, כל אחד וה-X שלו לקופת-חולים כללית.
<דניאל כהן: אנחנו נכנסים אם הוא צריך את הטיפול הזה או לא צריך את הטיפול הזה.
<דניאל כהן: מה שמנסים להגיד זה שאנחנו בתור חברת ביטוח אדישים לחלוטין.
<דניאל כהן: קופת-חולים כללית לצורך העניין - זה נכון זה לא כתוב בכתובים, אבל זה בהחלט הנוהג כבר לא מעט זמן - היא אדישה כי לא משנה אם הוא מבוטח אצלי או במנורה.
<דניאל כהן: היא בכל מקרה צריכה לתת לו את השירות גם אם הוא יישאר אצלי או גם אם הוא יעבור בקפיטציה אל מנורה.
<דניאל כהן: זה מה שמנסים להגיד.
<דניאל כהן: בכל מקרה אותו מבוטח במעבר בין קופות, למרות שזה לא חלק מתנאי הפוליסה, זה לא חייבים, המציאות מראה שזה כך.
<דניאל כהן: אפשר לסדר את זה, אפשר להכניס את זה תחת הצו.
<דניאל כהן: אפשר לעשות הרבה דברים, אבל - - -
רן כהן: אנחנו מכירים מציאות אחרת.
מיכל רוזין: בואו תעמדו על המציאות שכן קיימת ואז באמת נשמע מקופת-חולים כללית.
<לאה לב לוצאטו: אני אומנם לא בקטע האדמיניסטרטיבי, אבל אני יודעת שאם לאדם יש ביטוח דרך ביטוח כלל או אחד הביטוחים והוא צריך בדיקה מיוחדת כמו CT או כל בדיקה אחרת או ביקור אצל רופא מומחה ובית-חולים יש ועדה מיוחדת שעוברת דרך סל השירותים.
<לאה לב לוצאטו: זה בתיווך מול הביטוח אם הביטוח מאשר.
<לאה לב לוצאטו: זה לא בדיוק ככה שהביטוח משלם וזהו.
<לאה לב לוצאטו: אם אדם צריך לעשות CT, צריך את האישור של חברת הביטוח שמבטחת בשביל שהוא יקבל את הבדיקה.
<איה קאופמן: הבדיקה היא רק לצורך הזכאות האם הוא מבוטח או לא.
מיכל רוזין: אנחנו מדברים על רצף טיפולי.
מיכל רוזין: זו שאלה מאוד ברורה, אי-אפשר להתחמק מתשובה ברורה.
מיכל רוזין: אני שוב שואלת כדי לקבל תשובה ברורה פה לפרוטוקול.
מיכל רוזין: יש לאדם אבן בכליות עכשיו והוא עבר חברת ביטוח.
מיכל רוזין: הוא בא ומבקש לעשות אולטרסאונד או CT או דברים שדורשים יותר מאשר להגיע לרופא משפחה או רופא שמטפל בנושא.
מיכל רוזין: הוא מבקש ללכת למומחה או לעבור CT וכד' או אפילו להיות מנותח ולעבור תהליך של הוצאת האבן.
מיכל רוזין: האם קורה שקופת-החולים תפנה לאשר את זה, תגיד חברת הביטוח: סליחה, אנחנו רואים שהמצב הזה בכלל התחיל עוד כשהוא היה מבוטח במנורה ולכן לא אנחנו צריכים לכסות את זה אלא מנורה?
<דניאל כהן: התשובה נחלקת, בהתחלה לא ואחרי זה כן.
<דניאל כהן: להיות מדויק - כן, לא וכן.
<דניאל כהן: אחת, זו זכות של קופת-חולים כללית לפנות אלינו בכל שאלה כי את החיתום עושים בחברת הביטוח.
<דניאל כהן: לדוגמה, אדם הגיע אתמול לארץ למעסיק מסודר.
<דניאל כהן: המעסיק דאג לו מבעוד מועד.
<דניאל כהן: הוא ממלא הצהרת בריאות לראות שלא הגיע מישהו לעשות טיפולים רפואיים בארץ בהתחזות של עובד זר.
<דניאל כהן: עובר אצלנו שאלון חיתומי ששואל שאלות על המצב הרפואי שלו.
<דניאל כהן: בהנחה שהוא עבר בתנאים רגילים הוא עובר ומקבלים אותו לביטוח.
<דניאל כהן: מתחילים לשלם עליו, אנחנו, את הקפיטציה שהזכרתי אל הקופה.
<דניאל כהן: עוברת שנה, הוא עדיין מבוטח שלנו ומגלים לו אבן בכליה.
<דניאל כהן: זכותה של קופת-חולים לשאול אותנו: שלום דניאל, הוא מבוטח?
<דניאל כהן: ואם הוא מבוטח אם יש לו החרגות או אין לו החרגות או מה הוא ענה.
מיכל רוזין: זה המקרה הקל.
מיכל רוזין: מה קורה שהוא עבר אליכם כשכבר היתה לו אבן בכליה.
מיכל רוזין: אתה יודע, אנשים חיים עשרים שנה עם אבן בכליות ולא מוציאים להם ולפעמים מוציאים להם, או אבנים בכיס מרה, מניסיון אישי.
<דניאל כהן: אם הוא מגיע ממקור המוצא ושאלו אותו את השאלון הרפואי והוא אמר לצורך העניין שלא היו לו אף פעם בעיות בכליה, אבל חצי שנה אחרי כשהוא רואה את הרופא המומחה מקופת-חולים כללית הוא אומר:
<דניאל כהן: לפני שלוש שנים עשו לי ניתוח להסרת אבנים בכליות, אני סתם זורק דוגמא היפותטית, הוא לא ענה נכון והוא לא זכאי לשירות.
<דניאל כהן: אבל זה לא קשור בכלל למעבר.
<דניאל כהן: אגב, אותו דבר גם אזרח ישראלי בכל פוליסת בריאות.
<דניאל כהן: אם הוא עבר ממנורה אליי ועשה אצלי חיתום ושאלתי אותו את השאלות האלה ולא ענה את האמת, הוא גם לא יהיה זכאי.
<דניאל כהן: אם הוא ענה אמת יכול להיות שאני לא אקבל אותו.
<שחר שוהם: אבל זאת השאלה: אם הוא ענה אמת.
<דניאל כהן: אם הוא ענה אמת הוא זכאי לשירות.
<דניאל כהן: קופת-חולים כללית תקבל מאיתנו אישור שהוא התקבל בתנאים רגילים וצריכה לתת לו את השירות.
שמעון סולומון: מה זה שונה מאזרח רגיל?
<דניאל כהן: זה לא שונה, זה בדיוק מה שאני מנסה להגיד.
<דניאל כהן: לא שונה בכלל.
רן כהן: התשובה היא יותר לא, לא ולא.
רן כהן: אנחנו מכירים וצריך לא להיתמם כאן.
מיכל רוזין: בואו נשאל את נותני השירותים, אני חושבת שהגיע הזמן.
מיכל רוזין: שמענו, פרסנו.
מיכל רוזין: עוד מעט גם נגיע למשרד האוצר כמפקח על הביטוחים האלה.
מיכל רוזין: אבל בואו נשמע רגע מנותני השירותים.
מיכל רוזין: אני כן רוצה לשמוע ממך איפה אתה נתקל כן בבעיות, כן בקשיים.
מיכל רוזין: דיברנו פה גם על העניין של רצף טיפולי עם מצב קודם רפואי, דיברנו על רצף טיפול במובן של העברת הכרטיס שיהיה את כל המידע וההיסטוריה הרפואית.
מיכל רוזין: דיברנו על שיוך לרופא משפחה, לקופה מסוימת על מנת שתדעו איפה יש לחץ, איפה יש באמת עומס וצריך להקל, לשנות וכד'.
מיכל רוזין: תנסה לתת לנו תמונה של הנושא השירותי.
<שלמה בירקנפלד: אני אתחיל במשהו אופטימי.
<שלמה בירקנפלד: אני חושב שהם מקבלים שירות טוב, גם ברמה של רופא ראשוני, גם ברמה של רפואה יועצת.
<שלמה בירקנפלד: הם משתמשים בכל אותם הרופאים היועצים של המבוטחים שלנו והשירותים שלנו טובים מאוד.
<שלמה בירקנפלד: מלבד זאת, גם מופנים בעת הצורך לבתי-החולים בהתאם.
<שלמה בירקנפלד: אני יכול לדבר על מחוז תל-אביב שכולל את חולון, בת-ים ותל-אביב.
<שלמה בירקנפלד: אנחנו מבטחים כ-27,000 עובדים זרים או בעלי פוליסה ביטוחית כזאת.
מיכל רוזין: חסרי מעמד נקרא להם.
<שלמה בירקנפלד: כן.
<שלמה בירקנפלד: זה לא אומר שאין בעיות, יש בעיות.
<שלמה בירקנפלד: קודם כל, יש בעיות שמתרכזות במקומות ספציפיים.
<שלמה בירקנפלד: למשל, באזור התחנה המרכזית הכמות היא באמת גבוהה מאוד.
<שלמה בירקנפלד: אבל אנחנו מתייחסים אליהם כאורחים באותה מידה כפי שיש אורחים שבאים לתל-אביב.
<שלמה בירקנפלד: למי שלא יודע, לתל-אביב מגיעים כל יום כ-400,000 עובדים, מתוכם מחציתם מבוטחים שלנו וחלקם משתמשים בשירותים בתוך תל-אביב, אם זה נטילת דגימות דם בבוקר, אם זה ביקור אצל הרופא או אם זה ביקור במר"מ או דברים כאלה, כך שמבחינתנו אנחנו מתייחסים כאורחים לכל דבר עם הקשיים הייחודים ואי-אפשר להתעלם.
מיכל רוזין: אבל יש לך פה אורחים קבועים.
<שלמה בירקנפלד: זה חלק מהבעייתיות שלנו שאלה בעצם אורחים קבועים.
<שלמה בירקנפלד: בואי נגיד אחרת, לפחות למחציתם אין לנו את הכתובת.
<שלמה בירקנפלד: זאת אומרת, זה לא בדיוק אורחים קבועים.
<שלמה בירקנפלד: אלה אורחים קבועים שחלקם הלא קטן פונה כל פעם למרפאה אחרת.
<שלמה בירקנפלד: למשל, כשמגיע מטופל של איזה חולה או מבוגר בצפון הוא מקבל את הטיפול במרפאה של המבוגר.
<שלמה בירקנפלד: לעומת זאת, למחרת הוא יכול לרצות להגיע למרפאה אחרת במקום אחר.
מיכל רוזין: כאזרחית ישראלית אתה מגביל אותי בעניין הזה.
מיכל רוזין: נכון שאם עכשיו אני בירושלים ואני לא מרגישה טוב אז לא אומרים לי: את לא יכולה ללכת לרופא בירושלים.
מיכל רוזין: אבל בכל זאת יש כל מיני כללים של הקופה שמגבילים אותי.
מיכל רוזין: לכן, רוב הסיכוי שאני כן אלך, אמשיך ללכת לאותו רופא משפחה שלי שאני משויכת אליו גם בגלל ההגבלות וגם בגלל הצורך שלי כמטופל לרצף טיפולי, להמשכיות, להכרה עם המטפל.
מיכל רוזין: בעניין הזה של האורחים כמו שאתה קורא להם שפה מדובר באורחים קבועים אתה בעצם לא יוצר את הרצף הטיפולי הזה ואת המחויבות והקשר לאותו מקום.
מיכל רוזין: לדעתי, בכך אתה מקשה עליך, לא רק על המטופל והרופאים, גם על הקופה.
מיכל רוזין: בוא ותנסה להסביר לי את ההיגיון.
<שלמה בירקנפלד: זה חלק מהשאלות שאני נורא אוהב כי התשובה קיימת.
<שלמה בירקנפלד: אין לי את השקופית אבל יש לי.
<שלמה בירקנפלד: בראשון לפברואר, מאחר ואיתרנו בעיה באזור התחנה המרכזית והמרפאות שבסביבה, אנחנו פותחים מרפאה שבה כן יהיה רופא קבוע.
<שלמה בירקנפלד: במרפאה הזאת יתקבלו האורחים ואנחנו נשתדל לעשות דברים שכיום במרפאות אחרות אין להם.
<שלמה בירקנפלד: אני מדבר על הנגשה אולי שפתית, אולי תרבותית.
<שלמה בירקנפלד: זאת אומרת, ברגע שהרופא הזה יהיה קבוע אנחנו ננסה להסיט חלק מהעומסים על המרפאות הקיימות.
<שלמה בירקנפלד: זה סך הכול במקום אחד במחוז תל-אביב וזה באזור התחנה המרכזית.
<שלמה בירקנפלד: גם במרפאות בצפון תל-אביב וגם בכל המרפאות האחרות יש ביקורים של עובדים זרים, אבל שם מדובר בכמויות קטנות מאוד ולכן אין בעיה.
<שלמה בירקנפלד: לגבי הנושא של רופא מטפל - אני מקווה שתהיה האופציה לפחות להם לבוא כל הזמן לאותו רופא.
מיכל רוזין: יהיו שם רופאים קבועים, זמניים?
<שלמה בירקנפלד: התשובה היא קבועים.
<שלמה בירקנפלד: התשובה היא צוות קבוע.
רן כהן: החולים יהיו משויכים?
<שלמה בירקנפלד: עוד לא הגעתי למשויכים, אבל אני לא הבנתי למה הנושא של משויכים נורא קריטי לך כשהרופא שם נמצא קבוע וכל משכורתו היא על טיפול באנשים האלה.
<שלמה בירקנפלד: כשאתה מדבר על משויך או לא אתה מדבר על נושא של הסכמים קיבוציים עם הרופאים שאני לא חושב שזה מעניינך.
<שלמה בירקנפלד: מה שאני כן חושב שמה שחשוב, וכך הבנתי לפחות מד"ר לב וממך, שיהיה רופא שהוא יוכל לפנות קבוע לאותו רופא.
<שלמה בירקנפלד: השיוך ממש לא צריך לעניין אותך.
<שלמה בירקנפלד: הדבר השני שעלה פה זה הנושא של הנושא של מספרי תיקים שונים.
<שלמה בירקנפלד: זאת בעיה שקיימת.
<שלמה בירקנפלד: עם המעבר הבעיה הזאת נפתרת.
<שלמה בירקנפלד: נכון להיום לאחר דיונים ולאחר שהבעיה צצה סוכם שמבחינת הכללית כל חידוש פוליסה, וזה לא משנה מי המבטח, לבן-אדם יהיה מספר אחד כך שתהיה המשכיות של התיק.
<שלמה בירקנפלד: כשיהיה לאותו בן-אדם מספר אחד ד"ר לב תוכל להיכנס לתיק שלו כמו שהיא נכנסת לאורח מירושלים ותראה ב"אופק" את הנתונים שהיא צריכה לראות ב"אופק".
<שלמה בירקנפלד: הבעיות של זה שאין תעודת זהות, זה שאין דרכון או לא משתמשים בדרכון.
מיכל רוזין: מספר אישור ויזה לכולם.
מיכל רוזין: גם כשהם עושים ביטוח אני בטוחה שהביטוח דורש מהם איזשהו זיהוי אחרת הם לא יכולים לבטח אותם.
מיכל רוזין: יתרה מזאת, גם אם אין זיהוי אז יש את מספר הביטוח.
<שלמה בירקנפלד: אני מעדיף תמונה שתהיה לצורך זיהוי.
מיכל רוזין: אנחנו גם מעדיפים שיהיה להם זיהוי בצורה מסודרת.
מיכל רוזין: רשות ההגירה הלכו מפה אז הם לא שומעים את זה, אבל הם יודעים.
מיכל רוזין: אנחנו כמובן דורשים פה בוועדה יותר מפעם אחת הסדרה לפחות זמנית כל עוד האורחים הקבועים שלנו נמצאים פה.
מיכל רוזין: אבל זה לא נושא הדיון היום.
<שלמה בירקנפלד: לכן אני אומר שהשיוך הוא לא רלוונטי לצורך העניין.
<שלמה בירקנפלד: הדבר הנוסף שכן קיימת בעיות וקשה לנו לפתור אותן במרפאות אחרות, ולכן אם נעשה את המרפאה הזו אז יהיה כל נושא ההנגשה שאמרתי קודם.
<שלמה בירקנפלד: אנחנו נשתדל.
<שלמה בירקנפלד: כשיש מרפאה שיש בה שכיחות רבה של מטופלים דוברי אמהרית אז אנחנו משתדלים שאחד העובדים ידבר אמהרית.
<שלמה בירקנפלד: כאן יש לנו בעיה בנושא השפה ולצורך זה ננסה לפחות שהצוות יהיה דובר אנגלית לפחות ואפשר יהיה לנסות לתקשר בצורה יותר טובה.
מיכל רוזין: חבר הכנסת סולומון בדרך כלל משמש המתורגמן שלנו בסיורים ובביקורים.
שמעון סולומון: אני יכול להגיד לך מניסיון אישי.
שמעון סולומון: לפעמים אומרים: מה, אתה מתרגם?
שמעון סולומון: אתה חבר כנסת.
שמעון סולומון: אני אומר: צריך או לא צריך?
שמעון סולומון: הם צריכים את זה.
מיכל רוזין: בלעדיך לפעמים לא היה לנו תקשורת ולא היינו מקבלים את העדויות והסיפורים החשובים.
שמעון סולומון: זה חשוב.
שמעון סולומון: לפני שנהייתי חבר כנסת התנדבתי ברופאים לזכויות אדם ורוב העבודות שעשיתי שם היו תרגום.