GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מיכל רוזין: אני נאלצתי ביום שישי לפני שבועיים גם להתערב בעניין הזה, אבל לא חשוב, אנחנו נפתח את הדיון אחרי שנעשה פה סיור ונדבר על הדברים.
מיכל רוזין: אני חושבת שאני רוצה לומר מה אנחנו רוצים לבחון, לראות, אנחנו כן נרצה לראות את המקום שבו נאמר לנו על ידי משרד הפנים שאפשר להגיש בקשות, בקשות מקלט, כאן, איפה זה מתבצע, איך זה מתבצע, הבנתי שפתחו פה לשכת תעסוקה פנימית, של המקום.
מיכל רוזין: בקיצור, אנחנו נשמח באמת להתחיל בסיור, אחרי אם תרצו לומר משהו לפתיחה, וחברי הכנסת, אם ירצו להגיד משהו לפתיחה, אבל אני באמת מציעה שנשמור את הדברים אחרי שנראה בעיניים.
<אשר שריקי: ברשותך.
<אשר שריקי: אל"ף, ברוכים הבאים, בוקר טוב לכולם, שבוע טוב.
<אשר שריקי: מי שלא מכיר, שריקי אשר, מפקד המחוז.
<אשר שריקי: אלברט שיושב משמאלי הוא מפקד מתקן סהרונים וכרגע הוא גם נושא באחריות על המתקן הזה, ממלא המקום של המפקד כרגע במתקן חולות, מנחם, יושב פה משמאל, וענבל, נציגת משרד הפנים, שכולכם, להערכתי, מכירים.
<אשר שריקי: אני מציע ואני מצטרף לדעתה של חברת הכנסת מיכל רוזין, שנצא ונראה את הדברים בעין קודם.
<אשר שריקי: רק לפני זה, ב-60 שניות על אלברט יראה לכם פה על המפה שנמצאת בגב שלכם איך נראה כל המתקן הזה בגדול, ממבט על, ממעוף הציפור, ואחר כך אנחנו נצא לסיור בשטח.
<אשר שריקי: אלברט, בבקשה.
<אלברט אבוחצירה: ברוכים הבאים.
<אלברט אבוחצירה: אני אציג את מתקן חולות, שהתחלנו באכלוס שלו ובהפעלתו.
<אלברט אבוחצירה: כמובן שהכול הולך אפילו לא כמו שחשבנו, חשבנו שבהתחלה יהיה קשה, אבל נכנסנו לתהליך ואני יכול להגיד לכם שגם השוהים כבר אומרים לי, כי אני מכיר אותם מסהרונים, יותר טוב שמש והתחלנו להתרגל.
מיכל רוזין: כן, בהתחלה המעבר היה להם מאוד קשה.
<אלברט אבוחצירה: כן, אבל היום אני חושב שהצלחנו למסד את זה.
<אלברט אבוחצירה: אנחנו מדברים על מתקן חולות.
<אלברט אבוחצירה: פה זה מתקן חולות, כאשר איפה שהצבעוני אנחנו מדברים על מגורים.
<אלברט אבוחצירה: כיום מה שאנחנו מאכלסים זה פלח 3, את A ו-B, כאשר ב-A יש את הסודנים.
<אלברט אבוחצירה: אנחנו עושים הפרדה, כי הם רוצים את זה.
<אלברט אבוחצירה: היתר, כאשר נצטרך לאכלס, אנחנו נאכלס את פלח 3 כולו, כאשר כולו מוכן.
<אלברט אבוחצירה: אם היום מגיעים 1,120 אנחנו יכולים לאכלס את כולו, כמובן שאנחנו כבר מכינים את פלח 6, 8 ו-9 גם לאכלוס.
<אלברט אבוחצירה: סך הכול כל שלושה הפלחים אמורים לאכלס 3,360.
<אלברט אבוחצירה: פלח 2 הוא פלח מנהלה, כל מה שקשור במרפאה, משוכללת, וכל מה שקשור ברשות ההגירה, משרדי ממשלה, משרדי שב"ס, כאשר חשוב לציין שכל התנועה במתקן, מ-6 בבוקר עד 10 בלילה פתוח לצאת מהמתקן, בתוך המתקן, להסתובב, להגיע לרשות ההגירה, להגיע למרפאה, להגיע לכל תחום שהוא צריך בתוך המתקן.
<אשר שריקי: רק הארה פה, ב-א', התנועה כוללת מעבר בין הפלחים.
<אשר שריקי: זאת אומרת שוהה שנמצא בפלח 3 יכול ללכת לפלח 8, לראות את החברים שלו, כשנתחיל לאכלס אותו.
איילת שקד: כמה יש היום?
<אשר שריקי: 303.
איילת שקד: ועוד 67 מגיעים היום?
<אשר שריקי: אמורים להגיע.
<אלברט אבוחצירה: לא רק זה, אנחנו התחלנו עם 480 פה, מי שהפר את הכללים עבר לסהרונים ובימים האלה אנחנו מתחילים להחזיר.
<אלברט אבוחצירה: עבר חודש ואנחנו מתחילים להחזיר.
איילת שקד: הם מועברים רק לחודש לסהרונים?
<אלברט אבוחצירה: תלוי בנסיבות.
מיכל רוזין: מי מועבר לחודש לסהרונים?
מיכל רוזין: פספסתי.
איילת שקד: מי שמפר את התנאים.
מיכל רוזין: כן, המינימום זה חודש ואחר כך.
<אלברט אבוחצירה: כן, אנחנו כבר נמצאים בתהליך של חזרה לפה.
שמעון סולומון: האם המנהיגים של המחאה, כולם נכנסו לכלא?
<ענבל משש: לסהרונים.
<ענבל משש: הם הועברו לסהרונים לשלושה חודשים.
שמעון סולומון: בגלל ההנהגה שלהם.
<אלברט אבוחצירה: לא בגלל ההנהגה, כל מי שהיה בירושלים, על פי רשות ההגירה - - -
<ענבל משש: אם יורשה לי, ההעברה למשמורת היא כמובן צריכה להיות כנגד איזה שהיא הפרה.
<ענבל משש: החוק קובע בדיוק אילו הפרות שוהה - - -
שמעון סולומון: אני שואל מי זה, זו ההנהגה או שזה - - -?
<ענבל משש: אנחנו לא בוחנים הנהגה או לא הנהגה, אנחנו בוחנים באופן פרטני.
<ענבל משש: ככל ששוהה, דייר בתוך המשמורת, הפר את כללי ה - - -
מיכל רוזין: מי שעבר את ה-48 שעות.
<ענבל משש: קרי יצא מעל 48 שעות ולא חזר, מוחזר למשמורת.
<ענבל משש: כמובן שמפעילים שיקול דעת בנסיבות ומי שהפר באופן חוזר ונשנה את הכללים גם הועבר למשמורת.
<ענבל משש: אמרתי, כמובן בהתאם לשיקול דעת.
<אלברט אבוחצירה: חשוב לציין שכמו שאנחנו רואים, הצבעים זה מגורים של השוהים, בכל מבנה מגורים כזה יש 14 חדרים, כאשר בכל חדר עשרה שוהים, כאשר אני יכול להגיד שהחדרים האלה הכי מרווחים בכל מתקני שב"ס שאנחנו מכירים.
מיכל רוזין: עשרה בחדר, לא שמונה.
מיכל רוזין: בהתחלה דובר על שמונה.
מיכל רוזין: עם שירותים ומקלחת לעשרה איש?
<אלברט אבוחצירה: עם שירותים ומקלחת, ויש עוד פינה שם.
מיכל רוזין: טוב, אנחנו נראה את זה בעיניים.
<אלברט אבוחצירה: מה שחשוב לי, שלא תלכו לאיבוד שם.
<אלברט אבוחצירה: אנחנו רואים את המתקן כזה קטן, אבל - - -
מיכל רוזין: כולנו נלך אחריכם.
מיכל רוזין: יש לי שאלה אליך לסיום ואז באמת נצא לראות בשטח.
מיכל רוזין: הסוהרים, הבנתי שהייתה בעיה עם סוהרים מסהרונים, מינו סוהרים על ידי השב"ס לבוא להיות כאן במתקן, הבנתי ששולמה תוספת, אני בודקת אם זה נכון, של 30% בשכר, כי היה באמת קושי להביא לכאן כוח אדם, האם זה נכון?
<אלברט אבוחצירה: לא, אנחנו לא מכירים דבר כזה.
<אלברט אבוחצירה: מה שחשוב, אני חייב לציין, שכל מי שנמצא היום במתקן הזה, כל סוהר, עבר הכשרה של חמישה ימים רצופים מכל מיני גורמים.
מיכל רוזין: מי העביר את ההכשרה?
<אלברט אבוחצירה: שב"ס, רשות ההגירה, כל מי שנמצא במקום.
מיכל רוזין: גם משרד המשפטים היה מעורב?
<אשר שריקי: היועץ המשפטי שלנו.
<אלברט אבוחצירה: היועץ המשפטי שלנו העביר את כל הנושא של החוק.
<אלברט אבוחצירה: מה שהיה חשוב לנו זה התפיסה של הסגל, התפיסה בין שוהים, בין מתקן פתוח לסגור.
<אלברט אבוחצירה: אנחנו רואים שהסגל פה וגם האוכלוסייה יותר משוחררת מאשר היו במתקן סהרונים.
מיכל רוזין: לא מתקשים במעבר?
<אלברט אבוחצירה: לא.
<אלברט אבוחצירה: אני יכול להגיד שאני פה ושם, יש גם שינוי בתפיסה, גם של השוהים וגם של הסגל.
<אלברט אבוחצירה: כך שמהבחינה הזאת אני רגוע.
שמעון אוחיון: אתה יכול להגיד משהו על ההתנהלות של התזונה שלהם?
מיכל רוזין: נשמור את זה לאחרי?
מיכל רוזין: נצא.
מיכל רוזין: נראה לי נכון יהיה לסייר ואז לשאול את השאלות.
מיכל רוזין: (בסיור – בדרך למרפאה:
מיכל רוזין: אני רוצה להבין, אם כל המתחם, אני מבינה שהוא נסגר ב-10, מדוע יש גדרות בין לבין מתחמים, אם אתה אומר שאפשר לעבור.
<אלברט אבוחצירה: הוא יכול לעבור עד 10 בלילה.
<אלברט אבוחצירה: עכשיו, בפנים הוא יכול לעבור עד 10 בלילה, לצאת מפה עד 10 בלילה, הכול חופשי, מ-10 בלילה סגור, אנחנו יכולים לדעת מי בפנים ומי בחוץ.
מיכל רוזין: בוא נדבר על המרפאה, אם אנחנו פה.
<אלברט אבוחצירה: המרפאה בשלב זה מופעלת על ידי מד"א, כאשר הם בליווי שלנו.
<אלברט אבוחצירה: התרופות שלנו, כל מה שצריך זה שלנו.
<אלברט אבוחצירה: אם יש תלונות של חוסר בתרופות, אפשר לשלול את זה, כי לא חסרות תרופות, בשב"ס יש הכול.
מיכל רוזין: ביום שישי בצהריים אני הרמתי אליו טלפון ואמרתי לו, 'תראה, היו פה מרופאים לזכויות אדם שבדקו אנשים - - -
<אלברט אבוחצירה: אני גם הייתי שותף לזה.
מיכל רוזין: ואנשים היו חולים והיה חסר להם תרופות, לא קיבלו ולא הסכימו להכניס להם.
מיכל רוזין: אני מדברת איתך על אקמול וכאלה.
<אלברט אבוחצירה: והסכמנו להכניס.
מיכל רוזין: ואחר כך נאמר לי, שוב, אני בודקת איתכם, שזרקו להם את התרופות.
<אלברט אבוחצירה: אף אחד לא זרק.
<אלברט אבוחצירה: הוראה שלי ניתנה - - -
<אשר שריקי: הוא היה במקום.
מיכל רוזין: בסדר, בשביל זה אני התקשרתי על המקום.
<אלברט אבוחצירה: באותו יום שישי הייתי פה והייתה שאילתה אם כן להכניס או לא להכניס, קיבלתי הנחיה להכניס, הם נכנסו עם זה.
<אלברט אבוחצירה: הם נכנסו עם התרופות, אף אחד לא לקח להם ואף לא ייקח להם ואף אחד לא יזרוק להם.
מיכל רוזין: תיכף אני אשאל שאלה רחבה יותר על העניין של מה נכנס ומה לא, כי אם זה מתקן פתוח והם יכולים לצאת, אז השאלה מה נכנס ומה לא, אבל לפני זה תאמר לי, עוד דבר שנאמר, שהיו כמה אנשים ששכבו במיטה ולא היו מסוגלים אפילו להגיע למרפאה ולא היו מסוגלים לצאת באמת, שהרופאים יבדקו אותם.
מיכל רוזין: האם יש איזה שהוא סבב, האם יודעים שאנשים שוכבים ולא מסוגלים לקום, להיבדק פה במרפאה וניגשים אליהם לבדוק אותם?
<אלברט אבוחצירה: אני יכול להגיד לך שהחבר'ה שלהם בפנים, ברגע שהם אומרים שמישהו לא מרגיש טוב, ואני הייתי עד לכמה מקרים שהגיע הרופא והחובשים והפרמדיק לתא שלו, למיטה שלו, הביאו אותו לפה לבדיקה ומפה לקחו אותם לבית חולים, ובדקו אותם.
<אלברט אבוחצירה: אין שום תלונות על טיפול רפואי.
שמעון אוחיון: מה גודל הצוות הרפואי פה?
<אלברט אבוחצירה: פה נמצא רופא, יש איש שב"ס, חובש, שהוא מלווה אותם ויש פרמדיק.
<מיקי דור: כן, שלושה איש.
מיכל רוזין: כל היום?
מיכל רוזין: בלילה?
<מיקי דור: כל היום, בלילה יש פרמדיק.
שמעון אוחיון: וזה יהיה בכל פלח?
<אלברט אבוחצירה: כן.
<אלברט אבוחצירה: אני יכול להגיד לך שאנחנו רוצים שהטיפול הרפואי פה יהיה על בסיס שב"ס, כי שב"ס יודע לתת את הטיפול הרפואי הכי טוב שיכול להיות.
מיכל רוזין: ולמה הוא לא על בסיס שב"ס כרגע?
<אלברט אבוחצירה: למה?
<אלברט אבוחצירה: כי נכנסו גופים ממשלתיים.
<אלברט אבוחצירה: כל גוף ממשלתי צריך לתת את ה - - -
<מיקי דור: - - - אנחנו נדרשנו לעשות את זה, עם כל הארגון מסביב, אז עשינו את זה דרך מד"א, זה הגוף היחידי שיכול היה להעמיד כוח אדם.
<מיקי דור: הבעיה זה כוח אדם.
<מיקי דור: אנחנו היינו שמחים אם השב"ס - - -
מיכל רוזין: שאלת המשך, הרי מותר להם לצאת מפה, הם יכולים גם לנסוע לבאר שבע, נדבר בהמשך האם הם יכולים באמת לנסוע, אבל הם יכולים להיכנס לסופר פארם ולקנות לעצמם לא משנה מה, דאודורנט ושמפו ואקמול.
מיכל רוזין: מי בודק מה הם מכניסים?
מיכל רוזין: האם בודקים מה הם מכניסים, איך מחליטים מה לא נכנס ומה - - -
<אלברט אבוחצירה: כל מי שמגיע לשער הכניסה מגיע עם הכרטיס שלו, עם האשרה שלו, אם הוא מביא איתו ציוד בודקים מה הוא מכניס.
<אלברט אבוחצירה: אם זה מזון, אנחנו לא מכניסים מזון, כי אם מחר תהיה פה איזה הרעלה, אני לא יודע מה הוא הביא איתו ומאיפה הוא הביא איתו, שיאכל את זה בחוץ.
<אלברט אבוחצירה: ציוד, מאפשרים להכניס, ביגוד, הנעלה - - -
מיכל רוזין: תרופות?
<אלברט אבוחצירה: כמובן שאם הוא מביא תרופה, אנחנו מביאים את זה פה למרפאה, רופא בודק, אם כן, הוא יקבל את זה.
<מיקי דור: למה הוא צריך להביא תרופות?
<מיקי דור: שאני אבין.
<אלברט אבוחצירה: לא חסר.
מיכל רוזין: לא, אני שואלת, בן אדם נכנס - - -
<מיקי דור: הם מקבלים בחינם הכול פה, הרופאים לזכויות האדם, זו הצהרה יפה, אבל יש פה - - -
מיכל רוזין: לא, זו לא הצהרה יפה, כנראה שהיה קושי.
<אשר שריקי: תסלח לי, זו אמירה היפותטית, אף אחד לא קונה תרופות.
מיכל רוזין: לא, אני שואלת - - - היפותטית?
מיכל רוזין: אל"ף, הנה, נתקלנו בזה שלא הכניסו תרופות.
<קריאה: מיכל, כדאי שניכנס.
מיכל רוזין: כן, בואו ניכנס, השאלה לאן ניכנס, לא נראה לי ש - - -
שמעון אוחיון: רופא אחד?
שמעון אוחיון: אז זה כמו הממוצע הארצי, זה 1 לכל 1,000 איש.
<מיקי דור: עכשיו אומרים 300, זה בערך פי שלושה.
שמעון אוחיון: פי שלושה מאשר הממוצע הארצי של אזרחי מדינת ישראל.
<ויקטוריה קסלר: אני ממשרד הבריאות, מפקחת ארצית על רפואה בקהילה.
<ויקטוריה קסלר: למרות שפה זה לא בקהילה.
<ויקטוריה קסלר: אני גם נציגה בשב"ס בכל מיני פורומים.
מיכל רוזין: נזוז למקום הבא?
מיכל רוזין: אתם צריכים מטריות?
מיכל רוזין: זו הכנה לפולין הלילה.
מיכל רוזין: לא לדאוג.
שמעון אוחיון: מיכל, אני מוחה על ההשוואה.
מיכל רוזין: לא, לא הבנת מה אמרתי, על הגשם.
שמעון אוחיון: אני רגיש.
שמעון אוחיון: (הקנטינה)
<אלברט אבוחצירה: הם יוכלו לשבת, לקנות מה שהם רוצים.
מיכל רוזין: איפה הם אוכלים עכשיו את הארוחות?
<אלברט אבוחצירה: את תראי.
<אלברט אבוחצירה: רק סבלנות.
<אלברט אבוחצירה: בינתיים פתחתי להם קנטינה, הם יכולים לבוא עם הכסף שיש להם, מזומן, לקנות מה שהם רוצים.
<אלברט אבוחצירה: לא רק ופלה, אתם יכולים לראות, יש שמפו, הכול.
<קריאה: את מכירה את חברת הכנסת מיכל רוזין?
<קריאה: כמה עולה קוקה קולה?
איילת שקד: השוקולית אצלי עולה 15.
איילת שקד: אני יכולה לעשות קניות?
<קריאה: במזומן רק.
<קריאה: - - - הם מקבלים?
<אלברט אבוחצירה: 500 שקלים לחודש.
<קריאה: ויש כבר את הגמול שהם מקבלים על עבודות תחזוקה גם?
<אלברט אבוחצירה: יש גם, אבל עוד לא מוסדר.
<אלברט אבוחצירה: (המועדון)
<אלברט אבוחצירה: המועדון הזה פתוח 24 שעות ביממה, הוא ממוצג, 24 שעות ביממה, הם באים, יושבים, יכולים לראות טלוויזיה.
<אלברט אבוחצירה: החדרים פתוחים 24 שעות ביממה.
משה מזרחי: יש תחנה אריתריאית פה?
<אלברט אבוחצירה: יש אריתריאית, סודן, יש.
<אלברט אבוחצירה: יש 12 ערוצים.
מיכל רוזין: למה אין ספות?
מיכל רוזין: אפשר לתרום לפה ספות, משהו?
מיכל רוזין: שייראה כמו מועדון.
מיכל רוזין: אפילו בצבא היה לנו קצת - - -
<אלברט אבוחצירה: רבותיי, יש כיסאות.
<אלברט אבוחצירה: גם הכיסאות האלה הם זמניים, אנחנו קונים כיסאות איכותיים, כך שכל מה שיצטרכו יהיה פה.
<אלברט אבוחצירה: אני יכולה להגיד לך שיהיה פה.
<קריאה: למה הקנטינה במבנה מוגן?
מיכל רוזין: לא, זה זמני, הוא בונה קנטינה שאפשר יהיה לשבת לאכול.
<אלברט אבוחצירה: זה גם מוגן בגלל שזה נמצא בתוך האגף וחשוב לי שחס וחלילה לא יפרצו את זה, כי חברה חיצונית מנהלת את זה.
<אלברט אבוחצירה: פה זה 24 שעות ביממה וגם ממוזג.
מיכל רוזין: מה שאני אומרת, זה ריק, אפשר קצת לשים פה כורסאות או משהו, אחרת היו יושבים פה.
<אלברט אבוחצירה: מה שחשוב, שלכל 140 שוהים יש את המבנה הזה.
<אלברט אבוחצירה: כך שבמבנים השניים אנחנו נמצא עוד מבנה כזה ועוד חדר אוכל.
<קריאה: למה 140?
<אלברט אבוחצירה: לא, יש פה 280, אבל זה מחולק לשתיים, כך שלכל 140 יש מועדון כזה.
<אלברט אבוחצירה: מה שאת תראי פה עכשיו, יש אותו רק ל-140.
<אלברט אבוחצירה: כל 140 יש.
<אלברט אבוחצירה: בכל פלח של 1,220 יש שמונה מבני מגורים, כאשר בכל 280 יש איש סגל אחד, שאם יש בעיות, משהו, פונים אליו.
מיכל רוזין: תגיד לי, יש פה איזה שהיא פעילות שהיא מעבר ללשבת מול טלוויזיה.
מיכל רוזין: יש פעילות ספורטיבית?
מיכל רוזין: מתקני ספורט להפעיל את הגוף?
מיכל רוזין: חוג אחרי הצהריים.
<אלברט אבוחצירה: יש.
<אלברט אבוחצירה: את תראי הכול.
<אלברט אבוחצירה: יש לנו פה קצינות חינוך, שאמורות - - -
מיכל רוזין: מהצבא?
<אלברט אבוחצירה: תיכף תראו כיתת לימוד שפתחנו, הם יהיו פה.
מיכל רוזין: של השב"ס?
<אלברט אבוחצירה: של שב"ס.
<אלברט אבוחצירה: אנחנו מספקים להם ציוד ספורט, הכול בהתחלה.
<אלברט אבוחצירה: איך שפתחנו סיפקנו להם שש בש, דומינו, הכול.
<אלברט אבוחצירה: אני יכול להראות לך תמונות, לקחו את הכול, שברו וזרקו.
מיכל רוזין: מהכעסים.
<אלברט אבוחצירה: כן, מהכעסים.
<אלברט אבוחצירה: אבל עכשיו לאט לאט אנחנו מתחילים לספק להם את זה.
<אלברט אבוחצירה: כדורים.
<אלברט אבוחצירה: עכשיו מתחיל להיות שיתוף פעולה.
מיכל רוזין: ייכנס פה, כמו שיש בערים, שאפשר - - -
<אלברט אבוחצירה: אנחנו נראה לך הכול.
<אלברט אבוחצירה: תאמיני לי, קצת סבלנות.
מיכל רוזין: בסדר, אני נותנת את הפרומואים.
<אלברט אבוחצירה: אני יכול להגיד לך שאני רגוע, כי יש פה הרבה שהם דוברי עברית.
מיכל רוזין: כן, כי הם הרבה שנים בארץ, בהבדל מאלה שהיו בסהרונים.
מיכל רוזין: כי לפה נכנסו גם כאלה שכבר היו בחוץ.
<אלברט אבוחצירה: בשביל להתפלל צריך לשטוף את הרגליים, לשטוף את הכלים, אנחנו ניכנס לחדר האוכל, שלוש ארוחות ביום.
<אלברט אבוחצירה: זה חדר האוכל.
<אלברט אבוחצירה: עוד פעם, אנחנו מדברים על 140.
<אלברט אבוחצירה: בצד השני יש עוד חדר אוכל כזה.
מיכל רוזין: באיזה שעות אוכלים?
<אלברט אבוחצירה: אנחנו מתחילים אפילו מחמש וחצי, על מנת שאם הם רוצים לצאת בשש בבוקר הם יוכלו לצאת.
מיכל רוזין: ואז הם גם יכולים ולצאת בשש בבוקר?
שמעון אוחיון: לאן הם יוצאים?
מיכל רוזין: אני הבנתי שההחתמה בשש וחצי בבוקר.
<אלברט אבוחצירה: הרי אם הוא יוצא, אז הוא חתם כבר בשער, אז אין בעיה עם זה.
<אלברט אבוחצירה: אני מספק לו את האוכל, שהוא לא יילך רעב.
<אלברט אבוחצירה: מצדי אם הוא רוצה את האוכל, גם בחמש בבוקר אני נותן לו אותו.
<אלברט אבוחצירה: בחמש וחצי אוכלים ארוחת בוקר.
<אלברט אבוחצירה: כמובן שלא מחמש וחצי עד שש, אלא אפילו יכול להיות עד תשע, על מנת לאפשר לאנשים לצאת.
<אלברט אבוחצירה: לאחר מכן מ-12 ועוד פעם משש וחצי או שבע בערב עד עשר בלילה, כדי שיוכלו לחזור ולאכול ארוחת ערב.
מיכל רוזין: והאוכל, הוא לא מבושל פה, זה אוכל שאתם מביאים קייטרינג מבחוץ?
<אלברט אבוחצירה: לא, זה אוכל מבושל מקציעות, כמו שאוכלים בסהרונים אוכלים גם פה.
<אלברט אבוחצירה: אני יכול להגיד לכם - - -
מיכל רוזין: ומי שמחלק זה השוהים עצמם?
<אלברט אבוחצירה: זה השוהים.
איילת שקד: ומי מנקה?
<אלברט אבוחצירה: יש לנו בעיה כיום שהשוהים לא כל כך משתפים פעולה.
<אלברט אבוחצירה: יש לנו חברה חיצונית שמנקה.
מיכל רוזין: משה, חשוב שתשמע את ההסברים על האוכל.
איילת שקד: חברה חיצונית מנקה.
<אלברט אבוחצירה: יש לנו חברה חיצונית שמנקה את כל המקומות הציבוריים פה בתוך המתקן.
<אלברט אבוחצירה: אם הם היו רוצים לשתף פעולה, הם היו עושים את כל העבודות האלה והיינו משלמים להם, ומשלמים להם שכר יותר טוב מסהרונים, יותר מכל בתי הסוהר.
<אלברט אבוחצירה: יש כאלה שרוצים לעבוד, אבל הם עובדים מחוץ לפלח.
<אלברט אבוחצירה: יש לנו 16 שעובדים, אני מתכוון להרחיב את זה, כי בסך הכול אני יכול להעסיק פה קרוב ל-200 שוהים, ואדרבא, מעבר לדמי הכיס שהם מקבלים, ה-500 שקל לחודש, הם יכולים להגדיל את זה בצורה משמעותית ויכולים להיות להם - - -
מיכל רוזין: מה מקבלים פה לאכול?
מיכל רוזין: זה כמו בסהרונים?
<אלברט אבוחצירה: כמו בסהרונים, כמו בקציעות.
מיכל רוזין: הייתה טענה שהם לא מקבלים כל יום בשר או חלבון.
מיכל רוזין: הם מקבלים בעיקר אורז, הרבה מאוד אורז, מה שיצר גם קושי ביציאות וכדומה.
מיכל רוזין: כלומר באמת היה פה קושי של מזון מגוון וכמות.
<אלברט אבוחצירה: מה שמקבלים פה מקבלים בסהרונים.
<אלברט אבוחצירה: זה אותו מטבח מבשל, גם לקציעות, גם לסהרונים וגם לפה.
<אלברט אבוחצירה: אותו תפריט.
מיכל רוזין: השאלה אם הייתה בעיה של כמויות.
<אלברט אבוחצירה: שום דבר.
<אלברט אבוחצירה: אדרבא, אני יכול להגיד לך עוד משהו, היה פה נציג של האו"ם והיו נציגי הצלב האדום.
<אלברט אבוחצירה: הם אמרו לי, 'מה, את הכמות הזאת הם אוכלים?' הרי אני מביא אוכל גם לאלה שיצאו, כי אם הוא יבוא, או שהוא לא יוצא, אז מה שנשאר הם אוכלים.
<אלברט אבוחצירה: אני יכול להגיד לך, לא חסר אוכל, בכלל לא.
<אלברט אבוחצירה: הם מקבלים פה אפילו יותר מסהרונים, על בסיס הכמויות של - - -
מיכל רוזין: הטענות, גם כמות, שמעתי, וגם סוג האוכל, מגוון.
מיכל רוזין: כלומר הם אכלו מדי יום אורז עם לחם עם גבינה.
<אלברט אבוחצירה: לא, לא.
<אלברט אבוחצירה: חבל שאתם לא יכולים להיות פה.
<אשר שריקי: תישארו ותראו כמה אוכל.
<אלברט אבוחצירה: אוכל זה הדבר שלא חסר, אני יכול להגיד לך בכל שב"ס.
<אלברט אבוחצירה: אוי ואבוי אם מפקד בית סוהר, חסר לו אוכל בבית הסוהר.
<אלברט אבוחצירה: אני לא אתן ששוהה יהיה רעב, כי אם הוא רעב המיצים מייצרים לי אירוע.
<אלברט אבוחצירה: אני לא אתן לו.
משה מזרחי: מה התפריט היום?
משה מזרחי: אין מישהו שיכול להשיב לשאלה?
<אלברט אבוחצירה: אתם תראו.
משה מזרחי: מה אוכלים היום בצהריים.
<אלברט אבוחצירה: אני אביא לכם את התפריט.
<קריאה: בואו נראה, נטעם ו - - -
מיכל רוזין: לא, נטעם לא, לא נאכל להם אוכל, אבל אנחנו נשמח לראות.
<אלברט אבוחצירה: גם אם תאכלו לא יחסר לאף אחד אוכל, אני מבטיח לכם.
שמעון אוחיון: כי אתה ממילא מכין ל-300 ולא כולם נמצאים פה.
<אלברט אבוחצירה: כן, הם יוצאים, אז האחרים אוכלים.
<אלברט אבוחצירה: אני לא אזרוק את זה לזבל, בטוח.
מיכל רוזין: אפשר להראות לנו תפריט?
<אלברט אבוחצירה: כן, אתם תקבלו את התפריט.
שמעון אוחיון: כלומר אם אנחנו נאכל, עדיין יישאר להם.
מיכל רוזין: אנחנו לא נאכל, אבל - - -
שמעון אוחיון: לא התכוונתי.
<אלברט אבוחצירה: מה שכן חשוב לציין, וחשוב שתדעו, אני מרגיל אותם לאכול בחדר האוכל.
<אלברט אבוחצירה: אין את הדבר הזה לשבת ברצפה ולאכול.
<אלברט אבוחצירה: זה קצת קשה, אבל היום ברוך ה' הם יושבים ואוכלים והם מתחילים להפנים את המדיניות.
<אלברט אבוחצירה: בכל מבנה מגורים יש שתי כיתות לימוד, לכל 140 יש שני ממ"דים.
<אלברט אבוחצירה: מה שאין בשדרות, יש פה.
<אלברט אבוחצירה: ל-140 יש שלושה ממ"דים, שניים לבגירים - - -
<קריאה: הוא היה חייב להכניס את שדרות.
מיכל רוזין: בסדר, צודק, הוא תושב שדרות.
<אלברט אבוחצירה: ויש אחד לאלה שקרובים למועדון ולסגל.
<אלברט אבוחצירה: עכשיו ניכנס למגורים.
<קריאה: שתי כיתות לימוד ל-140 אנשים?
<אלברט אבוחצירה: יש פה שתי כיתות ל-140 ויש גם - - -
שמעון אוחיון: כל 140 יש שתי כיתות.
מיכל רוזין: מה מלמדים אותם?
משה מזרחי: יש מערכים יזומים?
משה מזרחי: שפה, מה?
משה מזרחי: עברית?
משה מזרחי: יצירה, מקרמה?
<אלברט אבוחצירה: אני יכול להגיד לך, המלחמות שלי לא עם הסודנים, המלחמות שלי עם האריתריאים.
מיכל רוזין: הוא יכול להסביר לך למה, הם יותר משכילים, יותר חזקים, אוכלוסייה יותר חזקה.
<אלברט אבוחצירה: לא, אני אסביר.
<אלברט אבוחצירה: אחד הדברים שאני מנסה להכניס פה זה את הניקיון.
<אלברט אבוחצירה: אני לא יכול להיכנס לחדר שלו ולהתחיל לשטוף לו את החדר, אבל להכניס את הנושא של ניקיון חייבים, כי זה היגיינה וכל מה שקשור.
<אלברט אבוחצירה: מה שאתם תראו פה במקומות הציבוריים, הכול יהיה מבריק, אבל בחדרים?
שמעון סולומון: אני יודע דבר אחד, האריתריאים הם משכילים, הם יכולים לשים בכיס הקטן הרבה אנשים מאיתנו, מבחינת היכולת, מבחינת החשיבה שלהם.
שמעון סולומון: עכשיו הם יעשו כל דבר כדי להראות לך שהם לא יעשו מה שאתה אומר להם.
שמעון סולומון: מרדנות.
שמעון סולומון: עם הזמן הם - - -
<אלברט אבוחצירה: אבל אנחנו באים בגישה - - - אני לא בא בגישה של איום או משהו, אני בא בגישה של היגיינה.
מיכל רוזין: כן, אבל עד שהם מגיעים אליך יש להם את כל המדיניות שמביאה אותם לפה.
שמעון סולומון: בסוף הם יבינו.
<אלברט אבוחצירה: אני יכול להגיד לך שבסהרונים הם מבינים.
<אלברט אבוחצירה: בסהרונים אין לי איתם בעיה.
מיכל רוזין: דרך אגב, הם אמרו שהיה להם יותר טוב בסהרונים מאשר פה.
<אלברט אבוחצירה: לא, לא, לא.
מיכל רוזין: הם אמרו שהיה יותר מסודר, האוכל היה בזמן.
מיכל רוזין: היה פה כנראה בהתחלה ברדק.
מיכל רוזין: כנראה היה פה בהתחלה בלגן, הם עברו, חלק שכחו שם את מברשות השיניים, לא היו להם דברים, הם באו לכאן, הם אמרו, מבחינתנו כלא זה כלא ולכן המעבר הזה - - - הם לא הבינו מה ההבדל ולמה ופה עוד לא היה מאורגן מספיק, אז הם הרגישו שיש פה - - -
<אלברט אבוחצירה: אם הזכרת את הנושא של מוצרי היסוד האלה, אז אני יכול להגיד לך שכל מי שנמצא במתקן הזה קיבל אימונית, קיבל טריקו, גופיות, תחתונים, קיבל מברשת שיניים, משחת שיניים.
מיכל רוזין: מה עם נעליים?
מיכל רוזין: הם הולכים, הבנתי, בלי נעליים.
מיכל רוזין: עם כפכפים וסנדלים.
<אלברט אבוחצירה: נעלי בית, כל אחד קיבל מעיל אזרחי, שהוא יוכל ללכת איתו ולא יסתובב עם מעיל שב"ס.
<אלברט אבוחצירה: כל אחד שיצא מסהרונים קיבל באופן אישי מעיל אזרחי ואתם יכולים לראות את ה - - -
מיכל רוזין: אבל מה עושים עם נעליים?
מיכל רוזין: הבנתי שאין להם נעליים.
<אלברט אבוחצירה: נעליים הזמנו.
<אלברט אבוחצירה: אבל אני יכול להגיד לך, עכשיו תסתובבי בחטף, אני לא סיפקתי להם, תראי לי אחד שאין לו נעליים.
<אלברט אבוחצירה: אולי בודדים, והזמנו והם יקבלו.
<אלברט אבוחצירה: בואו נעשה פה סיבוב.
משה מזרחי: אם הם במתקן כלא והם באים לחופש, לחירות פה, אז זה טראומטי.
מיכל רוזין: לא, אני מבינה, אבל אין להם נעליים.
משה מזרחי: אני הייתי אומר לך משהו, אמרתי את זה אז כשביקרנו בסהרונים, מה שהם מקבלים פה זה הרבה יותר טוב ממה שיש להם ברחובות.
<אלברט אבוחצירה: לכל 140 שוהים יש מכונת כביסה, חצי תעשייתית, מייבש כביסה, כמובן מתקנים לייבוש כביסה.
<אלברט אבוחצירה: יש פה שוהה שעובד, הוא מכבס להם ואנחנו משלמים לו שכר.
<אלברט אבוחצירה: חשוב לי שלא כל אחד ייגע במכונות, אז אני משלם לו.
מיכל רוזין: וחומרים והכול?
<אלברט אבוחצירה: הכול אנחנו מספקים.
מיכל רוזין: נקווה שהוא לא עושה מסחרה של למי אני אסגור את המכונה ולמי לא.
<אלברט אבוחצירה: לא, זה לא עובד ככה.
<אלברט אבוחצירה: אצל הפליליים אפשר, פה לא.
<אלברט אבוחצירה: יש להם פה מספרה.
<אלברט אבוחצירה: פה מתוכננת להיות מספרה, צריך להגיע הכיסא של הספר וזה יעבוד כמו בעיר.
מיכל רוזין: תאמין לי, בית מלון.
מיכל רוזין: אפרופו פסח, אתם תשמרו כשרות?
<אלברט אבוחצירה: אם הם ירצו, כן.
מיכל רוזין: מה זה אם הם ירצו?
מיכל רוזין: אני שואלת ברצינות.
<אלברט אבוחצירה: מה שאנחנו מספקים זה על פי בקשתם.
מיכל רוזין: זה יהיה אוכל כשר?
<אשר שריקי: לא, זה יהיה במתכונת כמו של הביטחוניים.
<אשר שריקי: הם לא מקבלים כשר.
<אשר שריקי: אני לא יכול להכריח אותו לאכול מצות.
מיכל רוזין: זהו, אני חושבת על כמות האנשים שיעמדו בתור למרפאה.
<אלברט אבוחצירה: אנחנו מספקים לארבעה ימים לחם ולאחר מכן זה מצות.
<אלברט אבוחצירה: בעבר בעבר זה היה על בסיס מצות, לא היו ארבעה ימים ולא שלושה ימים.
<אשר שריקי: את יודעת, אפרופו, חברת הכנסת רוזין, להבדיל אלף הבדלות, הביטחוניים מעדיפים מצות.
מיכל רוזין: באמת?
<אשר שריקי: הם אוהבים את זה הרבה יותר.
<קריאה: הם מטורפים על מצות.
<אשר שריקי: נכון, גם הביטחוניים, תושבי השטחים.
<אלברט אבוחצירה: מה שחשוב, אנחנו מדברים על חדר לעשרה שוהים כאשר בכל חדר, אמרנו, יש מקלחת, יש שירותים.
<אלברט אבוחצירה: מה שאין ב - - -
איילת שקד: הם מנקים את החדר שלהם?
<אלברט אבוחצירה: הם מנקים את החדר שלהם.
<אלברט אבוחצירה: לכל שוהה יש חדר - - -
שמעון אוחיון: זה סודנים או אריתריאים בחדר הזה?
<אלברט אבוחצירה: פה זה סודנים.
מיכל רוזין: תגיד לי, אם יש לכם הרבה מקום, למה לצופף עשרה בחדר?
מיכל רוזין: לא בגלל המקום של החדר, אלא בגלל השירותים והמקלחת.
מיכל רוזין: שירותים לעשרה אנשים?
<אלברט אבוחצירה: אני יכול להגיד לך שגם אצלי בבית יש מקלחת ושירותים ואנחנו שמונה בבית.
מיכל רוזין: אוי ואבוי.
<אלברט אבוחצירה: מה נעשה?
מיכל רוזין: ההורים שלי פעם אמרו לי, כשגרתי עם החבר, אנחנו חושבים שהגיע הזמן שתצאי החוצה, יש גבול ל - - -
<אלברט אבוחצירה: את יודעת מה היתרון?
<אלברט אבוחצירה: שבבית אצלי אני צריך לחכות שהדוד יידלק ושיהיו מים חמים, פה יש 24 שעות מים חמים, על בסיס גז.
מיכל רוזין: אבל שירותים לעשרה אנשים?
מיכל רוזין: או שיש גם שירותים ציבוריים?
<אלברט אבוחצירה: אבל אני לא מרגיש שחסר למישהו שירותים.
מיכל רוזין: לא, סתם אני שואלת, כי יש מרחב כרגע, אין צפיפות.
<אלברט אבוחצירה: אין צפיפות מבחינת גודל התא.
מיכל רוזין: לא, זה אני הבנתי, אבל אני אומרת שיש לכם - - -
שמעון אוחיון: לא, היא אומרת שאם אתה מכניס עשרה ויש שירותים אחד, השאלה אם לא כדאי להוסיף שירותים ציבוריים, למקרי חירום.
שמעון אוחיון: אני לא יודע איך הסתדרו, גם אנחנו היינו שמונה, שישה ילדים וזוג הורים ושירותים אחד.
<קריאה: אנחנו בינתיים חמישה עם אחד.
<אשר שריקי: אפרופו הטלכרדים, מותר להם להחזיק פה פלאפונים.
<אשר שריקי: (בחצר)
מיכל רוזין: שלום.
מיכל רוזין: אני מיכל רוזין, שמעון סולומון.
<שוהה: יש לנו בעיה פה, במשרד הפנים אמרו 5,000 שקל וישחררו.
<קריאה: מיכל, לא הבנתי מה זה ה-5,000 שקל.
מיכל רוזין: מי אמר לכם - - -
<שוהה: יש עורך דין.
שמעון סולומון: 5,000 למי שילמתם?
<שוהה: למשרד הפנים.
מיכל רוזין: לעורך דין או למשרד הפנים?
שמעון אוחיון: בשביל?
<שוהה: בשביל שמשחררים.
<קריאה: יש לו דוגמה של הקבלה.
מיכל רוזין: תראה לנו.
<ענבל משש: הוא מסתנן שהיה מעורב בפלילי, תקף את אשתו, ריצה עונש מאסר, ישב במשמורת בסהרונים, סברנו שלא צריך לשחרר אותו, בית הדין סבר שצריך לשחרר אותו והוא הופנה בהתאם למדיניות ולהוראות החוק למתקן הזה.
מיכל רוזין: אז מה זה ה-5,000?
<ענבל משש: בית הדין קבע לו ערבות לצורך שחרורו ממשמורת.
<קריאה: אבל העברה לפה?
<קריאה: זה מה שהיא אומרת.
<שוהה: לא העברה, לשחרור.
<קריאה: אבל מישהו לא ציין שזה לא ערבות, זאת אומרת שהם שילמו גם את זה וגם סכום של ערבות.
שמעון סולומון: אפשר לבדוק את זה?