GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<מוסא עבדולאי: אף אחד לא יכול להיות מאושר כשהוא נאלץ לחיות במדינה זרה במשך שש או עשר שנים, מבלי לראות את המשפחה בין אם זה ההורים, האחים, האישה או אפילו החברה, שאותם הוא נאלץ להשאיר מאחור.
<מוסא עבדולאי: אף אחד לא שמח לעשות זאת.
<מוסא עבדולאי: לכן, אם אנחנו נמצאים כאן, זה לא כי באנו לחפש כסף או מקום עבודה או מקום יותר טוב לחיות בו.
<מוסא עבדולאי: יחד עם זאת, גם אם היינו מגיעים לכאן כדי למצוא מקום יותר טוב כדי לחיות בו, אתם לא צריכים לחשוב עלינו כאנשים רעים שרק באו לכאן כדי לגזול מכם את מקומות העבודה, הרי כל מה שאנו עושים זה רק עבודות ניקיון.
<מוסא עבדולאי: אתם עם חזק עם מדינה חזקה ואתם צריכים להיות גאים על זה שאתם בונים את עצמכם ואת ארצכם ואפילו מגיעים לכאן אנשים המתחננים על נפשם כדי לקבל כאן מקלט, ועל זה אתם צריכים להיות גאים אבל זה לא בדיוק המצב כאן.
<מוסא עבדולאי: מה שאנו מבקשים מכם, מממשלת ישראל, להתייחס אלנו כבני אדם ולתת לנו את האפשרות לקבל מקלט זמני והזדמנות לקבל השכלה, כדי שכאשר נחזור לארצנו נוכל להביא לשינוי שבו אף אחד כבר לא יצטרך להימלט מהמדינה ולבקש מקלט במקום אחר.
<מוסא עבדולאי: אם הגענו לכאן, זה לא אומר שאנו ראויים להיכנס לכלא, לא ברחנו מארצנו בגלל שאנחנו עבריינים אלא בגלל מלחמת האזרחים אצלנו וכל ההשלכות שלה.
<מוסא עבדולאי: אנו ראויים לקבל יחס יותר אנושי ולא כמו אל פושעים.
<מוסא עבדולאי: ברצוני להודות לכם תושבי ישראל, על כך שאתם מארחים אותנו במדינתכם.
<מוסא עבדולאי: אנו אוהבים את מדינת ישראל ואת תושבי ישראל ואנו קוראים לכם לפתוח את לבכם, להתקרב אלינו ולהבין מי אנחנו בדיוק, שהרי כולנו בני אדם ויש לנו הרבה מן המשותף.
מיכל רוזין: תודה רבה, דברים מרגשים.
מיכל רוזין: אני רואה גם שאתה מאוד נרגש.
מיכל רוזין: חברת הכנסת איילת שקד, רצית שאלה.
איילת שקד: (אומרת דברים באנגלית, להלן התרגום החופשי) בן כמה אתה?
<מוסא עבדולאי: אני בן 30, הגעת לכאן כשהייתי בן 24.
איילת שקד: באת לכאן לבד?
איילת שקד: יש לך משפחה שנשארה שם?
<מוסא עבדולאי: באתי לבד, בני המשפחה לא ניתנים לאיתור, חלקם אולי עדיין מוחזק כבני ערובה במדינה מאחר והגבול סגור, אבל הורי חיים כעת כפליטים בקמרון.
איילת שקד: הם חיים כפליטים בקמרון ואתה בחרת להגיע לישראל?
<מוסא עבדולאי: כן, הם עברו לקמרון לאחר שהגעתי לישראל.
מיכל רוזין: יש רשימת שאלות ליוסי, אני חושבת שזה חשוב.
מיכל רוזין: מי שעוד לא דיבר מהפליטים נאפשר לו בהמשך.
שמעון סולומון: זו ועדה קצת שונה, לשמחתי הרבה, כל אחד מדבר בתורו, בלי לקטוע, אני חושב שצריך להיות שיח הוגן פה, ולכן תקפידי על זה.
שמעון סולומון: חשוב מאוד לשמור ולהגיד, לתת לאנשים לדבר.
שמעון סולומון: אנחנו פה בכנסת, אנשים מגיעים מחוץ לעיר כדי להקשיב להם, ואנחנו שוכחים את זה לפעמים, כאילו אנחנו אומרים את שלנו, ושולחים אותם.
שמעון סולומון: לכן חשוב לתת לכל אחד את הזמן שלו, להמשיך במדיניות של הוועדה הזאת.
שמעון סולומון: אני רוצה להגיד לכם שיש כן מי שמקשיב לכם, אנחנו רוצים להקשיב, אנחנו כן חושבים שלא משנה מה, איזה בעיות יש, כל כך הרבה דעות, כל כך הרבה אמוציות בסיפור הזה.
שמעון סולומון: מה שכן צריך להקשיב, לשמוע, כי כולנו בני אדם כמו שאמרתם, במיוחד המדינה הזאת שמורכבת כולה מפליטים, עולים חדשים, פליטים, מה זה משנה, כל כך הרבה.
שמעון סולומון: ולכן חשוב מאוד ההידברות הזאת, זה לא אומר שכל מה שתבקשו תקבלו, ולא כל מה שאנחנו נבקש נעשה, אבל ההידברות, ההקשבה היא חשובה מאוד, כי בסך הכול, בשורה התחתונה כולנו בני אדם.
שמעון סולומון: דבר נוסף אני בא להגיד לכם באופן ברור וחד משמעי, אני בא להגיד לכם, שיש אנשים שפויים גם בכנסת.
שמעון סולומון: אנשים שמתנגדים להסתות ולאמירות לא אנושיות, ולא משנה באיזה דרגה אנחנו.
שמעון סולומון: לכן, הקול השפוי הזה גם מהבית הזה צריך לצאת.
שמעון סולומון: אתם לא סרטן, אתם בני אדם, לא משנה איפה אתם נמצאים, אתם צריכים להרים את הראש ולדבר בגובה העיניים, כי כולנו בסופו של דבר בני אדם.
שמעון סולומון: אתם לא סרטן, אתם לא מחלות, לא כולם מחלות, והשיח הזה צריך להיות מרמה מסוימת.
שמעון סולומון: שתדעו, גם אם לא שמעתם אותנו אומרים בקול רם, יש פה אנשים שפויים שמנסים להחזיר את השפיות ואת האנושיות של מדינת ישראל גם.
שמעון סולומון: אני מתראיין הרבה בתקשורת הבינלאומית, אני יודע מה אומרים לי.
שמעון סולומון: מצטטים רק את אלה שאומרים דברים נוראיים, ולא את מה שאנחנו אומרים גם, מה לעשות זה תקשורת, תמיד נתפסים למלים הכי נחותות בלקסיקון של הידברות בין בני אדם.
שמעון סולומון: לכן גם בין אויבים, יש מה שנקרא כבוד, יש איזה שיח, יש רמה מסוימת שצריך לא לרדת ממנה.
שמעון סולומון: המצב הנתון בארץ הוא מצב לא נורמלי, צריך למצוא לו פתרון, הוא לא נורמלי.
שמעון סולומון: מדינת ישראל היא קטנה, יש הרבה מבקשי מקלט, כל ההגדרות שאני לא אוהב שמים וכו', צריך למצוא לזה פתרון.
שמעון סולומון: אי אפשר להשאיר את המצב כפי שהוא, כי מה שקורה היום אין מדיניות הגירה ברורה, אין בדיקות אינדיבידואליות של כל אחד, אין מדיניות ברורה שאתה מגיש בקשה, ומקבל תשובה, אין.
שמעון סולומון: אתה יכול לבקש לפעמים, אין תשובה שנה שנתיים, אם בכלל מקבלים.
שמעון סולומון: ליבי עם משרד הפנים, עם מחלקת ההגירה, עם רשות ההגירה, כי הם מבצעים.
שמעון סולומון: הם לא אלה שצריכים לתת את המדיניות.
שמעון סולומון: לכן, בימים האלה, חברתי, רות קלדרון, חברת הכנסת שנמצאת פה, אנחנו עובדים על משהו שייקח בחשבון את כל הדברים האלה, נוהל מסודר, נוהל ברור, מדיניות סוף סוף.
שמעון סולומון: שתבינו, מדינת ישראל היא בין המדינות הראשונות שדחפה וגם חתמה על אמנת הפליטים אחרי מלחמת העולם השנייה.
שמעון סולומון: מן הראוי תהיה מדיניות ברורה, ואפילו לא יודע להתגונן.
שמעון סולומון: לא נעים.
שמעון סולומון: אני כאזרח ישראלי, זה לא קשור לאנושיות לתפיסות עולם, מה עשיתי בחיים שלי, כדי לבטא ברמה מעשית לא רק כסיסמאות.
שמעון סולומון: לכן אני חושב, שגם בישראל תהיה מדיניות ברורה, שבן אדם לא יילך ברחוב ויסתכל אחורה וקדימה מתי יחזיקו אותו ואפילו לא יודע להתגונן.
שמעון סולומון: אני מסייר הרבה, זה קצת לא נעים.
שמעון סולומון: אני כאזרח ישראל, תצבעו אותי כלבן גם הייתי אומר את הדברים שאני אומר עכשיו, זה לא קשור לצבע, זה קשור לאנושיות, לתפיסות עולם.
שמעון סולומון: אם תחפשו בגוגל מה עשיתי בחיים שלי, לא בארץ, אפילו גם בחוץ לארץ, כדי לבטא את מה שאני אומר ברמה מעשית לא רק כסיסמאות.
שמעון סולומון: מה שאנחנו מדברים היום, זה בכלל כיוון כללי, מדיניות הגירה מה צריך להיות.
שמעון סולומון: הדבר הנוסף, היותר דחוף, מה עושים עם אלה שנמצאים פה.
שמעון סולומון: לכן, בימים האלה, נפגשנו עם הרבה אנשים, עם רבה גורמים, גם מהפוליטיקה, גם מהאקדמיה.
שמעון סולומון: יש לנו פגישות עם ארגונים שעוסקים בנושא הזה.
שמעון סולומון: אני גם אשמח לשבת אתכם ולשמוע, כי בסופו של דבר צריך להחליט מה שטוב למדינת ישראל, ומה שגם יכול להכיל במידה מסוימת, לקחת בחשבון את המדינות האלה שממנה הם באים.
מיכל רוזין: חברת הכנסת קלדרון, לאחר מכן חברת הכנסת שקד.
מיכל רוזין: אנחנו נעבור לשאלות ליוסי, כי יש לנו הרבה מאוד שאלות.
רות קלדרון: (אומרת דברים באנגלית, להלן התרגום החופשי) שמי רות ואני חלק מהקואליציה, כמו גם חברי הכנסת איילת שקד ושמעון סולומון, וכחברי קואליציה מוטלת עלינו אחריות ואנחנו כאן כדי ללמוד ולשמוע את סיפורכם.
רות קלדרון: אנו מובילים את המאמץ לנסות ולבוא לממשלה עם דבר מוגמר ורציני, מאחר ומדובר בטיפול בבעיה או אתגר שצץ במדינה הזאת באופן די פתאומי.
רות קלדרון: אתם אומרים שישראל היא מדינה מאוד חזקה והיא יכולה לקלוט אנשים, אבל עליכם לזכור שישראל היום היא רק בת 65, כשארצות הברית היתה בת 65, עניין העבדות והעבדים היה חוקי.
רות קלדרון: הכוונה היא שישראל היא רק בת 65 ולא בת 200 כמו ארצות הברית.
רות קלדרון: מרבית חברי הממשלה מרגישים כמונו, אנחנו אזרחי ישראל אבל הורינו היו בעצמם פליטים והייתי רוצה שבמידה וההורים שלי היו מגיעים כפליטים לאפריקה או אנגליה, חברי הממשלה שם היו יושבים ומחפשים פתרון לאתגר הזה , כיצד לסייע ולקלוט את הפליטים האלה.
רות קלדרון: לפני שבוע או שבועיים, כאשר השתתפתם בהפגנה הגדולה שהתקיימה כאן בחוץ, רצינו להיפגש עמכם, אולם כאשר שאלתי מדוע אין לנו את האפשרות לפגוש אתכם, נאמר לי שרבים ממשתתפי ההפגנה, עברו על החוק.
רות קלדרון: מאחר ואנו לא רק אזרחים מהשורה אלא גם מחוקקים, אין אנו יכולים לשבת ביחד עם אנשים המפרים את החוק שאנו קבענו.
רות קלדרון: אל תחשבו שהאנשים כאן עשויים מקרח ולא אכפת להם, הרי כינסנו את הוועדה הזאת כדי לנסות ולמצוא פתרון מקצועי לכך, הן כמחוקקים והן כבני אדם.
רות קלדרון: ליבי עם האנשים המנסים לתת מענה לבעייה, מאחר וזה לא דבר פשוט.
רות קלדרון: אני לא יודעת את כל מה שהולך באפריקה, אולם, נפגשתי עם צעירים מאריתריאה, הלומדים בבי הספר בניצנה, ראיתי את הפצעים שלהם וכששומעים מהם על כל הסבל והייסורים שהם עברו וכמה שהם מתגעגעים להורים שלהם, זה קורע את הלב.
רות קלדרון: אבל, ישראל היא מדינה קטנה והיא צריכה להתמודד עם בעיית הפליטים, לא רק מאפריקה וכדי להתגבר על האתגר הזה יש לנקוט בדרך מתוחכמת ועדינה.
רות קלדרון: צריך למצוא את הדרך, כיצד להיות אנושי ובאותו זמן לפתור את בעיית הפליטים.
רות קלדרון: המילה "פליט" היא נקודה מאוד רגישה במזרח התיכון.
רות קלדרון: אנא מכם, תזכרו שעליכם לתקשר עם אנשים אחרים, אנו עושים כמיטב יכולתנו.
רות קלדרון: אני מאוד מעריכה את עבודת היו"ר מיכל רוזין המובילה את הטיפול בנושא זה.
רות קלדרון: לידיעתכם, הקואליציה והאופוזיציה איחדו כאן כוחות ופועלות ביחד כדי למצוא את הפתרון.
מיכל רוזין: כמו שאני אומרת, נשמעות פה הרבה דעות, מגוון דעות, ואני חושבת שזה חשוב, זה הכוח של הבית הזה והדמוקרטיה שלנו.
מיכל רוזין: חברת הכנסת איילת שקד, בבקשה.
איילת שקד: מוסא, אני לא יודעת אם ידוע לך, אבל כאשר חוקקנו את החוק הזה, לפני חודש בערך, אחד הדברים הטובים שהיו בו, זה שעל פי חוק זה הממשלה צריכה לבדוק את הבקשה למקלט בתוך ששה חודשים.
איילת שקד: עד עכשיו, הוגשו בקשות על ידי אריתריאים וסודנים, שהממשלה לא בדקה אותן.
איילת שקד: בעקבות החוק החדש, הממשלה חייבת לבדוק כל בקשה בתוך ששה חודשים.
איילת שקד: אני לא בדקתי אישית את מה שקורה במרכז אפריקה, אבל, כפי שידוע לי זו מדינה שהיא ברת החזרה.
איילת שקד: ישראל היא מדינה קטנה והיא לא יכולה להיות הפתרון לכל הבעיות שיש בכל יבשת אפריקה.
איילת שקד: מרבית תושבי ישראל הינם אנשים טובים וכאן לא מדובר כלל בגזענות, אבל יש לנו בעיות מבית שעלינו לפתור ואנו לא יכולים לפתור גם את הבעיות של אפריקה.
איילת שקד: כאשר מישהו מגיע מאפריקה ומגיש בקשה, היא תיבדק תוך ששה חודשים ואם הוא לא יוגדר כפליט, היא יצטרך לחזור לאותו מקום שממנו הוא הגיע.
איילת שקד: יוסי, זו מדינה שהיא ברת החזרה?
<יוסי אדלשטיין: יש למישהו בעיה אישית, והוא העלה אותה, אז היא תיבחן.
<יוסי אדלשטיין: ברמה הכללית המדינה היא לא המדינה שיש עליה איסור החזרה.
איילת שקד: אבל מדינה שאין עליה איסור החזרה, צריך להבין שישראל היא המדינה המערבית היחידה עם גבול יבשתי לאפריקה.
מיכל רוזין: נמצאים פה גם נציגי המעסיקים, שבאמת עלבו בהם ופגעו בהם, ושלא בצדק.
מיכל רוזין: אנחנו יודעים ואנחנו דנים פה שוב ושוב גם בוועדה הזאת, וגם בכנסת.
מיכל רוזין: גם על המחסור בידיים עובדות, בכל ענפי המשק, בעיקר בחקלאות, בבניין, במסעדנות, במלונאות ובנקיון, אלה חמשת הענפים שחסרות עשרות אלפים של ידיים עובדות, גם מחסור בידיים עובדות, גם אנחנו יודעים את המצב עם הפלסטינים שאין פה עידוד להעסיק יותר פלסטינים בישראל.
איילת שקד: יש, הממשלה אישרה לפני חודשים עוד 5,000.
מיכל רוזין: כן, אבל עדיין זה לא עונה, מדובר על 10,000.
מיכל רוזין: עשינו פה ספירה, ישבו פה מכל הענפים, והיה מדובר על כמעט 60,000, 70,000 עובדים, כל אחד מהם נתן את הכמות שחסרה לו של ידיים עובדות.
איילת שקד: 60,000, 70,000 חסרים?
מיכל רוזין: לא, אם ניקח את הבניין, החקלאות, הניקיון, המסעדנות, המלונות - מדובר על עשרות אלפים, כן.
שמעון סולומון: זאת הזדמנות לקבל תמונה, תוציא את החקלאות.
שמעון סולומון: בתחומים האחרים של מסעדנות, של נקיון.
<שי ברמן: במסעדנות יש לנו 150,000 עובדים.
שמעון סולומון: בוא תן לנו תמונה בהקשר הזה שאנחנו מדברים עליו מה הנחיצות.
מיכל רוזין: איילת, אני לא סתם פונה אליך.
מיכל רוזין: משרד הכלכלה נזעק שבוע שעבר, בעיקר גם השר בנט, בהמשך לדבריו המעליבים של שר הפנים, ואמר, אין בעיה, שיעסיקו ישראלים.
מיכל רוזין: עלתה מיכל צוק ממשרד הכלכלה שהוזמנה לפה כמובן ולא הגיעה, שאמרה, אין שום בעיה, הם תופסים מקומות עבודה של ישראלים, והם פשוט מנצלים אותם, משלמים פחות וכדומה.
מיכל רוזין: לא היית כאן כאשר באמת שי תיאר כיצד הוא מציע שכר של 8,000, ו-9,000 שקלים לחודש לנקיון כלים, ולעבודה נוספת במסעדה, וישראלים לא באים לעבוד, לא מוכנים לעבוד בעבודות האלה.
מיכל רוזין: אני רוצה לשמוע ממך לאחר מכן את העניין.
איילת שקד: תגיד אתה גם מה היה אצלכם עד 2007?
מיכל רוזין: נראה לי שגם כמות המסעדות עלתה, צריך גם להתייחס לזה.
<שי ברמן: אנחנו מעסיקים היום מעל 10,000, בהערכה, זה לא מספר מדויק, אבל הערכה אני חושב שהיא קרובה לאמת, מעל 10,000 מבקשי מקלט.
<שי ברמן: הפתרון של הפלסטינים הוא פתרון לא טוב, הוא לא מתאים לעסקים שלנו.
<שי ברמן: מכיוון שגם אלה שיש להם אישורים, הם חייבים לעזוב את העבודה שלהם בסביבות השעה שלוש, שלוש וחצי, לכן הפתרון הזה הוא לא טוב לנו, הוא פתרון מאוד חלקי.
מיכל רוזין: כולנו הולכים לאכול במסעדה בשעה שמונה בערב, מישהו אחר כך צריך לרחוץ את הכלים גם.
<שי ברמן: בדיוק.
<שי ברמן: אני מסתכל על כל העניין הזה כשאלה כלכלית.
<שי ברמן: שוב, לא שמעת אותי פה, אני שם רגע בצד את העניין ההומניטרי שהוא בהחלט עניין חשוב, יש לו כמה היבטים גם מבחינת התושבים המקומיים שלפעמים אולי נגרם להם איזשהו סבל כתוצאה מהתופעה הזאת שאנחנו עדים לה עכשיו.
<שי ברמן: אנחנו אין לנו תחליף אליהם כיום.
<שי ברמן: אין למדינה תחליף, כמו שאבא שלי יש לו מטפל פיליפיני, ואם מחר הוא חלילה, חס ושלום המדינה מחליטה שלא מעסיקים מטפלים פיליפינים, אז אני ושתי האחיות שלי צריכים לא לעבוד, ללכת ולעשות משמרות כדי לעזור לו, וכדי להפעיל אותו.
<שי ברמן: אותו דבר אצלנו במסעדות, אין לנו תחליף, צריך להבין את זה.
<שי ברמן: אין לנו מישהו אחר שיבוא ויחליף אותנו.
<שי ברמן: אני יכול ללכת איתך עד תחילת שנות התשעים.
איילת שקד: לא, אני שואלת עד 2007, לפני 6 שנים.
<שי ברמן: הייתה תקופה של פיליפינים והודים, ובני מיעוטים.
<שי ברמן: לצערי, גם שב"חים, בדואים, הרבה פעמים.
איילת שקד: בדואים זה טוב.
איילת שקד: היו לכם אשרות עבודה של עובדים זרים כמו במלונות והפסיקו לכם אותם?
<שי ברמן: היו לנו אשרות עבודה, הפסיקו לנו אותם.
<שי ברמן: היום יש אשרות עבודה לעובדים מקצועיים, לצורך העניין במסעדות שמוכרות סושי, והם צריכים להביא מסעדות אתניות.
איילת שקד: זאת אומרת, עד 2007 היה לך היתרים גם לא לעובדים מיוחדים?
<שי ברמן: כן.
<יוסי אדלשטיין: לא היה, זה לא נכון.
איילת שקד: או שהעסקת בדואים ופלסטינים, כי אני חושבת שאתה צריך להעסיק בדואים ופלסטינים.
איילת שקד: אני רוצה להבין את הנקודה הזאת, אני מנסה להבין אותה כבר הרבה זמן.
מיכל רוזין: את קצת - - - מהישיבה.
איילת שקד: אני מנסה להבין את הנקודה הזאת כבר הרבה זמן, ולא מקבלת תשובה ברורה.
מיכל רוזין: את יודעת, הדברים השתנו ומציאות משתנה.
<יואב בכר: אני אסייע לדיון, ואני אומר כך.
<יואב בכר: שוב, כדאי לכם להפריד בשביל ההבנה של הצרכים בין תפקידים מגוונים של טבחים ומלצרים, פקידי קבלה, תפקידים כאלה שבהם אנחנו לא באנו אף פעם, ולא ביקשנו עובדים זרים, שם עובדים ישראלים עם כל הקשיים שיש.
<יואב בכר: כי ב-5.5% אבטלה, גם שם חסר עובדים, אבל לא זאת הסוגיה פה.
<יואב בכר: אותם עובדי ניקיון ושטיפת כלים, פה חברים, גם כשיש פחות אבטלה, ויש מקומות עבודה, גם לשם לא משיגים.
<יואב בכר: אמרתם בדואים, ובני מיעוטים, בואו ואגיד לכם ענף המלונאות, יש בו סדר גודל של כמעט 30% בני מיעוטים שאנחנו גאים על כך מאוד.
<יואב בכר: אנחנו יודעים שממשלת ישראל שמה את זה כמקום מרכזי במדיניות שלה, ואנחנו מזה שנים פועלים בעניין הזה, ואצלנו גם אין תקרת זכוכית, זאת אומרת, אנשים מתקדמים, יש לנו מנכ"לים מהמגזר, ואנחנו גאים על זה.
<יואב בכר: אבל אפרופו בים המלח, אנחנו ישבנו בישיבות עם משרד הכלכלה על פתרונות, וכו'.
<יואב בכר: אז אמרנו לנו בדואים, יש לנו שם יותר מ-700 בדואים שעובדים, ואנחנו רוצים עוד ולא משיגים.
<יואב בכר: ונשים בדואיות לא יורדות היום בחדרנות.
<יואב בכר: עובדים בני מיעוטים, חלקן לא מוכנות לבוא לעבוד בעבודות האלה, בעבר, הם באו יותר.
מיכל רוזין: שומעים את זה גם מהחקלאות לגבי נשים ערביות.
<יואב בכר: - - - שחוסמת, ואנחנו נתקלים בזה יותר ויותר.
מיכל רוזין: אני רוצה לשמוע את לידיה רבינוביץ, נציגת האו"ם.
מיכל רוזין: יש לנו כמה וכמה שאלות חשובות ליוסי.
מיכל רוזין: הוא לא קובע מדיניות, אני מזכירה פה, הוא רק מבצע מדיניות, ולכן אנחנו נשאל אותו שאלות לגבי יישום המדיניות.
<לידיה רבינוביץ: נציבות האו"ם לפליטים הייתה מעורבת בהליכי החקיקה של חוק למניעת הסתננות, ואנחנו חלקנו את הערותינו על טיוטות גם הממשלה וגם ועדת הפנים.
<לידיה רבינוביץ: אנחנו מקבלים בשבועות האחרונים דיווחים שחלק מהחששות שהבענו לגבי החוק מתממשים בפועל.
<לידיה רבינוביץ: אני מתייחסת לשני נושאים, פיצול משפחות, הפרדת משפחות, שמענו גם מסיגל.
<לידיה רבינוביץ: השני, נושא של חידוש הוויזות.
<לידיה רבינוביץ: אנחנו מקבלים דיווחים על תורים ארוכים, הלשכות פתוחות רק מספר שעות בודדות בשבוע, אנשים לא מספיקים לחדש את האשרות שלהם, והם בסכנה של מאסר.
<לידיה רבינוביץ: לעניין נושא הפרדת משפחות, כמו שסיגל התייחסה, זה קשור לאיזושהי בעיה עקרונית של רישום אבות חסרי מעמד בישראל.
<לידיה רבינוביץ: תלויה ועומדת עתירה בבג"צ בעניין הזה.
<לידיה רבינוביץ: אנחנו שמענו שהמדינה ביקשה זמן לחשוב על פתרון.
<לידיה רבינוביץ: פנינו גם למשרד הפנים וגם למשרד הבריאות, להציע את עזרתנו בעניין הזה, מכיוון שחלק מהמנדט של נציבות האו"ם לפליטים, מסייע למדינות לכבד את המחוייבות שלהם ברישום מיידי של ילדים, גם של האבות וגם של אמהות.
<לידיה רבינוביץ: זה נועד גם כדי למנוע מחוסרי אזרחות בעתיד, וגם כחלק מהמחויבות של המדינה על פי אמנת האו"ם לפליטים, והאמנה לזכויות הילד, אנחנו מקווים שהפניה שלנו תיענה.
מיכל רוזין: אני רוצה לפנות אליך יוסי.
מיכל רוזין: עלו פה המון שאלות, חלקן שאלנו גם בישיבות קודמות, אבל בוא תעשה לנו סדר.
מיכל רוזין: קודם כל נאמר פה שבקשות המקלט שכן מוגשות עדיין לא סיימו את בדיקתן.
מיכל רוזין: תאמר לנו על כך, גם אלה שבסהרונים, והאם אלה שמועברים למתקן חולות כן ניתנת להם אפשרות להגיש בקשת מקלט, גם אם הם מסודן ואריתריאה שעד כה לא הגישו, והאם זה נבדק, כמה זמן וכדומה.
מיכל רוזין: תאמר לנו כן כמה מאסרים מתוכננים, או מה התכניות היישומיות.
מיכל רוזין: גם חידוש ויזות שבעצם מהווה איזשהו מנגנון שלא מצליחים לחדש את הוויזות ואז עוצרים אותם בלי ויזה.
מיכל רוזין: גם קיבלנו עדויות מאנשים שהיה להם ויזה בתוקף, אבל הם שמרו בבית את המסמך המקורי, והיה להם צילום, ולא הרשו להם, לא הסתמכו על הצילום, ולא הרשו להם להביא מהבית את המקור.
מיכל רוזין: מעצר של משפחות, בעלי משפחות, כיצד בודקים, מה מתכוונים בלפתור את זה.
מיכל רוזין: השר אמר בפירוש, שמשפחות לא יהיו שם, משפחות זה אומר שגם אב המשפחה לא יופרד מהמשפחה שלו.
מיכל רוזין: קורבנות סחר, נאמר לנו, אתן רוצות אולי להגיד על זה משפט.
מיכל רוזין: נאמר לנו שקורבנות סחר שהשתחררו אחרי השנה במקלט נעצרו ועברו למתקן חולות.
<מירב שמואלי: זה לא נכון, אני לא יודעת מי מסר לכם את המידע הזה.
<יוסי אדלשטיין: ההשמצות פה היא חסרת פרופורציה.
<יוסי אדלשטיין: אני רגיל כבר לדברים האלה.
מיכל רוזין: יוסי, אני חושבת שהדיון פה הוא הוגן, אנחנו שואלים שאלות, ונותנים לך את הבמה הארוכה, בשביל זה התפניתי עכשיו, הפסקתי כדי להקשיב לך.
<מירב שמואלי: מיד כשהתחילה האכיפה עכשיו, אנחנו רצינו לוודא שקורבנות הסחר שעוזבים את המקלטים, לא יועברו למתקן חולות.
<מירב שמואלי: הייתה שיחה ביני לבין מנחם וגשל ממשרד הרווחה, ומנכ"ל משרד המשפטים, ד"ר גיא רוטקופף, בעקבותיה גם דיברנו עם יוסי אדלשטיין, האנשים הללו אינם מועברים כרגע למתקן חולות.
<מירב שמואלי: ליתר ביטחון, כדי שהפקח בשטח יידע, כל אחד מהם מקבל פתק עם מספר הטלפון הנייד שלי ושל נציגה ממשרד הרווחה, כולל הטלפונים של המקלט, כך שאם במקרה מישהו התבלבל, אז זה פשוט לא נכון הדבר הזה.
<מירב שמואלי: אני חייבת לצאת לוועדה אחרת.
איילת שקד: יוסי, כמה הסתננו החודש?
<יוסי אדלשטיין: החודש הסתתנו 7 או 5 אני לא זוכר אם השניים הראשונים היו ב-1 לינואר, או ב-31 בדצמבר, אבל הסתתנו ועברו את הגדר, זה בדיוק מראה את מה שאנחנו אומרים וחוזרים, שהגדר לבד היא לא מהווה מכשול שימנע את ההסתננות.
מיכל רוזין: יוסי, בוא נדבר על יישום המדיניות, לא על המדיניות.
מיכל רוזין: על המדיניות, שיטרח שר הפנים ויסכים לבוא לוועדה שלי, שלצערי, כנראה הוא מחרים אותה, אז הוא יוכל לדבר על המדיניות שלו.
מיכל רוזין: בוא נדבר על יישום המדיניות.
<יוסי אדלשטיין: יישום המדיניות זה כפי שנאמר, אנחנו בודקים את בקשות המקלט שהוגשו.
מיכל רוזין: למי נותנים להגיש בקשות מקלט, זה אחד הוויכוחים הקשים.
<יוסי אדלשטיין: נותנים להגיש לסודנים ולאריתראים.
<יוסי אדלשטיין: אני חוזר ואומר, אנחנו בודקים את בקשות המקלט גם של הסודנים וגם של האריתראים שהוגשו, וגם שמוגשות כל יום.
<יוסי אדלשטיין: אנחנו מתעדפים בשלב הזה את כל הבקשות שנמצאות של מבקשי מקלט מתוך סהרונים וחולות.
<יוסי אדלשטיין: כל מי שיגיע לחולות, ישנם שם עמדות עם טפסים, עם מנשרים איך אפשר להגיש את הבקשה.
<יוסי אדלשטיין: כל מי שרוצה להגיש את הבקשה, אנחנו נעזור לו.
<יוסי אדלשטיין: אם הוא לא יודע את השפה, נעזור לו למלא את הטפסים כנדרש.
<יוסי אדלשטיין: במקביל, הם מוגשות כל יום על פי נתונים שקיבלתי אתמול בקשות בסלמה, והבקשות האלה מתקבלות, אנחנו נבדוק גם אותן.
מיכל רוזין: כמה מוגשות כל יום?
<יוסי אדלשטיין: בסביבות 50 בקשות ביום.
מיכל רוזין: מה קצב הבדיקה, היכולת לבדוק?
<יוסי אדלשטיין: אני נתתי הנחיה בשבוע האחרון להפסיק כמעט את כל הפעילות בבקשות מקלט של נתיני שאר העולם, ולהתמקד בבקשות שמוגשות לאוכלוסייה של הסודנים ואריתראים.
<יוסי אדלשטיין: אני משקיע את המשאבים שעומדים לרשותי בתוך יחידת RSD על מנת לבדוק את הבקשות של הסודנים ואריתראים.
<יוסי אדלשטיין: כרגע אנחנו נזניח את הבקשות של שאר העולם לצורך העניין.
<יוסי אדלשטיין: אני מסתייג פה מהאמירות שנאמרו פה לגבי ציד, או דברים כאלה, אלה מלים שלא מקובלות עליי בכלל שנאמרים פה בכנסת, ושאנשי הארגונים משתמשים בהם בתדירות מאוד גבוהה.
<יוסי אדלשטיין: אמר פה חבר הכנסת סלומון שצריך לכבד את כולם, וצר לי להגיד לך שפעילים מתוך הארגונים מפיצים עלי, לא יודע איך זה נקרא, בפייסבוק, אין לי דבר כזה, אבל הראו לי דברי נאצה והסתה חמורים מאוד באופן אישי כנגדי, אז אם מדברים פה על הגינות, אני חייב להעלות את הדברים האלה.
שמעון סולומון: שלא יהיה לך ספק, זה כולל, זה לא חד צדדי.
<יוסי אדלשטיין: אני אומר לך, אם תראה את מה שמפיצים עליי...
מיכל רוזין: אני בטוחה שזה לא יצא מהארגונים באופן אישי.
<יוסי אדלשטיין: יצא מתוך פעילים של הארגונים.
מיכל רוזין: פעילים זה משהו אחר, לא תמיד אפשר להשתלט.
איילת שקד: זו הסתה חמורה ביותר.
מיכל רוזין: גם ההסתה נגדי בפייסבוק אני יכולה להראות לך, ההצעות המגונות שאני מקבלת.
מיכל רוזין: אבל כמובן שאנחנו מגנים כל תופעה כזאת.
<יוסי אדלשטיין: לגופו של עניין, אנחנו לא עוצרים אף אחד שיש לו אישור בתוקף.
<יוסי אדלשטיין: אם אחד שכח את האישור בבית, אז אנחנו יודעים לבדוק במחשב אם האישור שלו בתוקף או לא בתוקף.
<יוסי אדלשטיין: זה כל מיני אמירות שאין להם יסוד.
<יוסי אדלשטיין: לגבי הארכות האשרה, אנחנו נתקלנו בקושי שהיה לאורך התקופה האחרונה, אנשים היו באים ללשכות מינהל האוכלוסין בבוקר, והיו תורים גם בבוקר, זה היה פוגע גם בהם וגם בקהל הישראלי, לכן קיבלנו החלטה לרכז טיפול פרטני במבקשי המקלט בשעות הערב משעה ארבע עד שש וחצי במספר לשכות.
<יוסי אדלשטיין: זה נכון שההתחלה הייתה מאוד עמוסה כי האנשים נבהלו ורצו, והיה עומס.
מיכל רוזין: אפשר להבין למה.
איילת שקד: שעתיים וחצי זה מספיק?
מיכל רוזין: בכמה מקומות?
<יוסי אדלשטיין: יש היום באזור המרכז, שזה האזור הדומיננטי.
<יוסי אדלשטיין: יש שלושה לשכות שמטפלות, יש לשכה בבאר שבע, לשכה בחיפה, ולשכה באילת.
<יוסי אדלשטיין: אנחנו מטפלים בכל המוקדים האלה, ביום ראשון, שלישי וחמישי.
<יוסי אדלשטיין: ישנם שם מספיק עובדים ואנחנו מטפלים בכולם.
<יוסי אדלשטיין: זה נכון, אני עוד פעם חוזר, שהימים הראשונים היו מה שנקרא התחלה, כולם רצו ונדחפו, ובתל אביב היה לי יום אחד 1,200 איש, מה שנקרא בחלוף הזמן, את רואה שהמצב נכנס לתהליך, אנשים באים, מקבלים את השרות בצורה מכובדת.
מיכל רוזין: אתה מבקר בלשכות, אתה רואה איך זה מתנהל?
מיכל רוזין: אני אשמח לבוא איתך גם.
<יוסי אדלשטיין: אני מבקר בלשכות.
<יוסי אדלשטיין: לא צריך להיות מצב שמישהו – גם אם מישהו הגיע ביום ראשון, והוא לא הצליח להתקבל, הוא מקבל הפניה עם מספר ליום שלישי.
<יוסי אדלשטיין: לכן האמירות האלה שאנשים באים ולא מתקבלים ובגלל זה עוצרים אותם היא חסרת בסיס.
<יוסי אדלשטיין: לגבי העברה לחולות, מי שבא וטוען שהוא אב למשפחה, והוא מוכיח זאת, גם אם הוא קיבל הפניה, יש לו 30 יום עד שהוא צריך להתייצב בחולות.
<יוסי אדלשטיין: במהלך התקופה הזאת הוא יכול להביא את המסמכים שמעידים.
מיכל רוזין: איזה מסמכים, כי אנחנו מבינים שבתעודת הלידה לא נתנו לרשום את שם האב.
<יוסי אדלשטיין: תעודת לידה היא לא רלבנטית.
<יוסי אדלשטיין: יש אישור לידה מבית החולים.
<יוסי אדלשטיין: בית החולים רושם את מי?
<יוסי אדלשטיין: את האב, את האם.
<סיגל רוזן: את האישור הזה אתם לוקחים אבל, משרד הפנים לוקח את המקור.
<יוסי אדלשטיין: לא מבקשים מקור.
מיכל רוזין: זה חשוב, בוא נתייחס.
מיכל רוזין: כרגע יש בעיה עם אותם אבות, אז איך פותרים את זה?
<יוסי אדלשטיין: מי שמביא אישור לידה והוא רשום, או מביא ראיות אחרות.
מיכל רוזין: כמו למשל הטבלה בכנסיה שנאמר.
<יוסי אדלשטיין: כמו הטבלה בכנסיה אני יכול אם את רוצה מחר, אני אביא לך אישור שגם אני הוטבלתי.
<יוסי אדלשטיין: אנחנו צריכים מסמכים – אישור לידה זה מסמך אחד, אם יש ראיות אחרות על הוכחת גני ילדים, שיש הוכחות מה שנקרא מבוססות, שזה האב, אנחנו נבדוק את זה ונאמת את זה.
<יוסי אדלשטיין: אישור הטבלה אנחנו לא מקבלים, אני יכול להביא לכם, מזייפים אותם במאות, לא בעשרות, ואני יכול להביא לך דוגמאות.
מיכל רוזין: אם הילד לא הגיע לגיל שלוש, אז אתה לא יכול להוכיח שזה הילד שלך, מכיוון שעד גיל שלוש הוא לא במערכת החינוך.
<יוסי אדלשטיין: שיביאו את האישור לידה.
<יוסי אדלשטיין: אני לא צריך להוכיח את זה.
<סיגל רוזן: המקור אצלכם.
<יוסי אדלשטיין: המקור נמצא אצלנו, אצל ההורה העתק מאישור לידה.
<סיגל רוזן: אתמול באנו והיו 24 אבות, אף אחד מהם לא התקבל, גם הבודדים ביניהם שהיה להם את העתק, שלא תמיד נותנים את העתק, נדרש המקור.
<סיגל רוזן: המקור נמסר למשרד הפנים, וכאשר פנינו לבית החולים, בית החולים אמר שהמקור נמצא במשרד הפנים.
<יוסי אדלשטיין: לא, המקור נמסר להורה.
<יוסי אדלשטיין: משרד הפנים מקבל מבית החולים, מה שנקרא רשומות ממוחשבות על הלידות.
מיכל רוזין: איך פותרים את העניין של המקור, אם אין מקור, הרי זה לא משנה, אם יש לך העתק זה אותו דבר כמו מקור.
<יוסי אדלשטיין: בסדר, אם יש העתק שהוא נראה סביר, ולא חושדים שהוא מזויף, אנחנו בודקים את זה.
<סיגל רוזן: ואם אבד נייר, גם זה קורה.
<יוסי אדלשטיין: שיילכו לבית חולים להביא העתק, מה את רוצה שאני אגיד לך, סיגל?
<יוסי אדלשטיין: שאני אתן לו על סמך זה שאבד לו הנייר?
<יוסי אדלשטיין: שיילכו לבית חולים לבקש העתק אישור לידה.
מיכל רוזין: אם הכול עובר אליכם ברשומות מבית החולים, אז אמור להיות לך כל הפרטים.
<יוסי אדלשטיין: הרשומות משרד הבריאות, בית החולים מעביר את הלידה, הוא לא מעביר את הפרטים, לכן מגיעים עם אישור לידה אחרי זה לסגור מעגל.
מיכל רוזין: אבל אתה אומר שבאישור שניתן להורים רשום שם האם, רשום שם האב והילד.
<יוסי אדלשטיין: באישור לידה שנמסר להורים, נכון.
מיכל רוזין: בית חולים לא מזין את זה, וזה עובר אליכם ברשומות?
<יוסי אדלשטיין: בית חולים מזין את הילוד, ומעביר אותו למשרד הפנים.