GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<נועה שאואר: אז ככה, מגיעים אלינו לקו לעובד עובדי חקלאות, כיום בעיקר עובדים מתאילנד, שבעצם החל משנת 2012, מהיום שנחתם ההסכם הבילטראלי מובאים עובדים רק מתאילנד.
<נועה שאואר: אמנם באמת אנחנו מברכים על ההסכם, וההסכם באמת הוריד משמעותית את דמי התיווך ופתר ובעצם מאפשר לעובדים לקום ולהתלונן ולדרוש את הזכויות שלהם - - -
יצחק וקנין: וזה העביר עלות נוספת לחקלאים.
יצחק וקנין: ההסכם הזה הוביל לעלות נוספת על החקלאים, תגידי גם את זה.
מיכל רוזין: שנייה, רגע, בואו ניתן לה.
מיכל רוזין: נתנו בשקט גם לאבו וגם למרים לדבר ארוכות.
מיכל רוזין: בואו ניתן לנועה את זמנה לדבר, ויש פה חברי כנסת שישאלו שאלות.
<נועה שאואר: דבר מאד מאד חשוב שגם מתייחס לחקלאים ולמה שאמרו לפני, העלויות של החקלאים הם באמת מאד מאד גבוהות.
<נועה שאואר: היום, מה שאנחנו רואים זה שהעלויות אלה מתגלגלות על העובדים.
<נועה שאואר: אנחנו בודקים עם כל עובד שנכנס ומגיע לקו לעובד, או כל עובד שאנחנו מגיעים אליו, בודקים מה השכר שהוא מקבל פר יום עבודה, בודקים מה השכר שהוא מקבל על שעות נוספות, ימי חופש, שעות עבודה ומנוחה, מגורים, מה תנאי המגורים.
<נועה שאואר: בסופו של דבר, מה שאנחנו רואים שהעלויות האלה שהן לא מוצדקות לחקלאים, בסופו של דבר מתגלגלות על העובדים.
<נועה שאואר: אנחנו נתקלים - - -
יצחק וקנין: והן מתגלגלות אחר כך על הצרכן.
מיכל רוזין: רמז על כך אבשלום וילן היטב, שזה בהחלט בסוף פוגע בזכויות הסוציאליות של העובדים.
<נועה שאואר: השכר הממוצע, כמו שאנחנו רואים אותו היום, עומד פחות או יותר על 130-140 שקלים על יום עבודה של שמונה שעות, סכום שהוא רחוק משכר המינימום, שעות נוספות בערך על 20 שקלים לשעה - - -
<מרים אברמוביץ: זו הכללה.
מיכל רוזין: לא, לא, סליחה, מרים, אני שמרתי על זכותך, הם לא הפריעו לך.
מיכל רוזין: אני בטוחה שהיו להם הערות.
<מאיר צור: אבל היא לא יכולה להגיד דבר כזה.
מיכל רוזין: אבל אתה תקבל זכות דיבור.
<מאיר צור: אני אקבל, אבל היא לא יכולה להגיד דבר כזה.
מיכל רוזין: אבל אתה תוכל לסתור את דבריה.
<מאיר צור: אני כבר סותר את דבריה.
מיכל רוזין: לא, אז כרגע היא בזכות דיבור.
מיכל רוזין: אני מבקשת לתת לה לדבר.
מיכל רוזין: עד עכשיו הם ישבו בשקט כאשר נציגי החקלאים דיברו, אז בואו נכבד את שני הצדדים, שצריכים להיות צד אחד, דרך אגב, אין פה שני צדדים.
<נועה שאואר: זו ההפרה המרכזית שאנחנו נתקלים בה.
<נועה שאואר: הפרה נוספת שבעצם מסייעת לאי תשלום הזכויות הסוציאליות ושכר מינימום, זה אי פתיחת חשבון בנק לפי נוהל העסקת עובדים זרים בחקלאות של רשות ההגירה.
<נועה שאואר: החקלאים מחויבים לעזור לעובדים לפתוח חשבונות בנק, מה שבעצם אמור להגן ולפקח על כל תהליך העברת הכספים, הן לתאילנד וגם העברת המשכורות לעובדים.
<נועה שאואר: כיום לרוב העובדים אין חשבונות בנק, ככה שגם לא כל כך ניתן לפקח, ויכול להיות שתתווכח על כך, אבל לא ניתן לפקח כל כך על כמה כספים מקבלים העובדים.
מיכל רוזין: נועה, תנשמי שנייה.
מיכל רוזין: ורדית מבנק הדואר נמצאת פה?
מיכל רוזין: יופי, אנחנו נגיע אליך.
מיכל רוזין: כן, נועה.
<נועה שאואר: אנחנו נתקלים בהפרות של שימוש מסוכן בחומרי הדברה, ללא מיגון וללא הדרכה שנעשית בשפת העובד, וללא מיגון, כמו שתמיד אנחנו רואים עם מסיכות מבד, זה מה שהעובדים משתמשים כדי להגן על עצמם מחומרי הדברה.
<נועה שאואר: יש כבילה הלכה למעשה.
<נועה שאואר: העובד כבול למעסיק, כמו שהמעסיק - ואני בטוחה שתגידו גם אתם – כבול לעובד, והם לא יכולים לעזוב אחד את השני.
<נועה שאואר: זאת אומרת שכל התיאוריה, או בעצם כל הרעיון שהעובד יכול לעבור היום באופן חופשי ממעסיק למעסיק לא מתקיים.
<נועה שאואר: העובד לא יכול לעבור ממעסיק - - -
יצחק וקנין: אוי ואבוי לחקלאים.
<מאיר צור: לא, הוא בורח, אין בעיה.
יצחק וקנין: כשהוא בורח אז החקלאי פעמיים תקוע.
מיכל רוזין: אבל רגע, נועה בזכות דיבור, ורק לחברי כנסת מותר להתפרץ לדבריה.
<נועה שאואר: לעובדים היום דה-פקטו אין היום גישה למאגרי שמות של חקלאים, הם לא יודעים מי החקלאים, למי יש התרי העסקה, מי יכול לקבל אותם.
<נועה שאואר: הם בוחרים לעזוב את המעסיק שלהם, הם בעצם נכנסים לתוך הרשימות של מי שתיארתם לי קודם שלא חוקיים, נמצאים בוועדת חריגים, לא רשומים בשום מקום, או לחילופין רשומים אצל חקלאי ולא נמצאים אצלו.
<נועה שאואר: אנחנו נתקלים המון בהפרה של נוהל העסקת עובדים זרים בחקלאות על כל הסעיפים שלו, אם זה אי פתיחת חשבון בנק, אם זה ניוד עובדים ממקום למקום בלי האישורים הנדרשים.
<נועה שאואר: היינו עדים לא פעם לתהליך של ניוד עובדים.
<נועה שאואר: הניוד לא מתבצע לפי הנתונים שאנחנו יודעים, לא התבצע בהסכמת העובד, בטח שהעובד בסופו של דבר לא חותם על מה שהוא צריך לחתום כדי לאשר את ההסכמה הזאת.
<נועה שאואר: עובדים מגורים לתאילנד.
מיכל רוזין: רגע, תרחיבי בעניין הזה של ניוד העובדים, שגם הגיעו אליכם עובדים של ממש מתווכים שמגיעים, מציעים לעובד – אם אתה לא רוצה יותר לעבוד בערבה או בנגב – בוא נסדר לך באזור השרון, תשלם לי 2,000 שקלים.
<מאיר צור: את זה היא לא תגיד, זה מהצד של החקלאים.
מיכל רוזין: אבל היא אמרה לי את זה, איך אני יודעת את זה?
מיכל רוזין: מה, אני לא יודעת?
מיכל רוזין: בואו נוריד את העוינות, אנחנו רוצים למצוא פתרון.
מיכל רוזין: אנחנו מבינים שאין פה רעים וטובים.
<מאיר צור: לא, יש כאן רעים וטובים.
<מאיר צור: יש בפירוש טובים ורעים.
מיכל רוזין: מאיר, חבל שאתה עושה - - -
יצחק וקנין: חברה, חברה, אני אומר לכם, אתם הולכים פה על איזה קו שהוא לא נכון.
יצחק וקנין: בסופו של יום נצטרך שהתאילנדי יעסיק את החקלאי, ובזה נגמור את העניינים.
שמעון אוחיון: ואז נדאג לזכויות שלכם.
יצחק וקנין: חברה, אין ענף שהיה מסודר כמו הענף החקלאי.
יצחק וקנין: לצערי הרב, הממשלה זגזגה מימין לשמאל משמאל לימין, העלתה, הורידה.
דב חנין: מימין וימין.
יצחק וקנין: אי אפשר להבין מה שעשתה הממשלה.
יצחק וקנין: אני ותיק פה ואני מכיר את זה ישר והפוך.
יצחק וקנין: ישר והפוך אני מכיר את זה.
יצחק וקנין: כל השנים אני נלחם על הנושא הזה של לגמור את-, כמה פעמים הצעות, לקחו את החקלאים.
יצחק וקנין: חקלאי בונה 30 דונם חממה, יש לו כרגע 5 עובדים, אחרי שנה עושים הקצאה אחרת, הוא נשאר עם עובד אחד רבותי, איך הוא יקטוף?
יצחק וקנין: מה הוא יעשה?
יצחק וקנין: אז מתחילים לנייד, לספסר, כל מה שאת רואה זה מציאות של חקלאים שעובדים בפני שוקת שבורה.
מיכל רוזין: לא, לא, אבל היא לא אמרה שהחקלאים, מה שאני נתתי כדוגמא, זה לא אותם חקלאים רק שמספסרים - גם זה יתכן וזה לא חוקי - אלא מדובר במתווכים שפוגעים בחקלאים, מכיוון שהם באים - - -
<מרים אברמוביץ: לשידול לעזוב את החקלאי, לזה את מתכוונת?
<מרים אברמוביץ: שהם משדלים את העובדים?
מיכל רוזין: כן, לעזוב חקלאי אחד, לעבור לחקלאי אחר תמורת כסף.
מיכל רוזין: אבל אולי ניתן לנועה את הצ'אנס להרחיב.
<נועה שאואר: יש שני דברים שאני רוצה להגיד בהתייחס לעניין הזה.
<נועה שאואר: קודם כל באמת בנושא של המעבר בין חקלאי לחקלאי, אף אחד לא צריך לקום ולצעוק, זה משהו שקורה מתחת לשולחן.
<נועה שאואר: בגלל שהתהליך של הניוד, וכולנו יודעים שהוא תהליך בירוקראטי מאד סבוך ויש לזה סיבה לזה שהוא מאד סבוך, אז הרבה פעמים באים מתורגמנים של חברות כוח אדם.
<נועה שאואר: חברות כוח אדם, אנחנו כבר הגשנו כמה תלונות לאחראי על הלשכות הפרטיות והתאגידים, לרשות ההגירה על זה.
<נועה שאואר: לשכות פרטיות, הנהג של השגרירות התאילנדית הציע כספים.
<נועה שאואר: זאת אומרת יש איזה שהן חלופות של כספים שנעשים, על מנת לעקוף את התהליך ולעבור ממקום למקום.
<נועה שאואר: עכשיו, חשוב לי מאד להגיד משהו וזה על כל התגובות שהיו פה עכשיו.
<נועה שאואר: יש פה ויכול להיות גם לשר החקלאות, יש פה איזו היא בעיה, יש איזה שהוא תחום - - -
יאיר שמיר: אל תערבי אותי.
<נועה שאואר: לא, זאת אומרת אם כבר אנחנו יושבים.
מיכל רוזין: היא מפנה אליך את הדברים.
<נועה שאואר: אני יכולה להמשיך, ויש מולכם נייר עמדה של קו לעובד, שמציין בדיוק מה הן ההפרות שאנחנו נתקלים בהן בקו לעובד, בנוגע לעובדים התאילנדים.
<נועה שאואר: העובדים עצמם יכולים להרחיב.
<נועה שאואר: יש איזו שהיא בעיה בענף החקלאות, שלא מתייחסת לחקלאים סוררים וזה לא חקלאי אחד ולא חקלאי שני.
<נועה שאואר: מדובר פה על תופעות כוללות של אי תשלום שכר מינימום, אי מתן זכויות סוציאליות, מגורים מחפירים ועוד ועוד הפרות של זכויות עובדים לעובדים, בין אם זה זכויות המגן, שזה בערך מה שאנחנו מתעסקים בו היום.
<נועה שאואר: זאת אומרת צו ההרחבה זה חלום, ובין אם זה באמת תנאי המחייה הבסיסיים והרווחה של העובדים.
<נועה שאואר: העניין לא נוגע לעובדים במקום מסוים, לחקלאים במקום מסוים.
<נועה שאואר: יש איזו שהיא בעיה עם חקלאים ואנחנו מדברים עם חקלאים.
<נועה שאואר: אנחנו מדברים איתם ושואלים אותם מה קורה, וחקלאים שאנחנו מדברים איתם אומרים לנו, אנחנו לא מסוגלים לשאת בעלויות של העובדים.
<נועה שאואר: עכשיו אנחנו, בתור קו לעובד, וגם בתור - - -
<מאיר צור: עלויות של המיסוי שממשלת ישראל מטילה עלינו.
מיכל רוזין: אבל למה אתה תוקף אותה?
מיכל רוזין: היא לא אחראית על המיסוי.
יצחק וקנין: תגידי, בענף הסיעוד משלמים 10% מס מעסיקים - - -
מיכל רוזין: חבר שהכנסת וקנין - - -
יצחק וקנין: אז למה רק בחקלאות?
מיכל רוזין: אלף משלמים, וב', למה אתה כועס על קו לעובד, עם כל הכבוד.
מיכל רוזין: תיכף אתה תגיד את זה למשרד האוצר, אבל רגע.
מיכל רוזין: בואו ניתן לנועה לסיים.
<נועה שאואר: עניין המיסוי זה עניין שקיים, זה עניין שמעיק על חקלאים, היום אני נמצאת כאן כדי לבוא ולהגיד שזה לא צריך להתגלגל לעובדים.
<נועה שאואר: ממשלת ישראל או הכנסת רוצה לבוא ולעשות איזה שהוא מיסוי אחר, אין שום בעיה.
<נועה שאואר: אני לא מבינה בזה, אבל אני היום באה בשביל להגיד שזה לא סכומים שצריכים לבוא על החקלאים.
<נועה שאואר: שלושה דברים קצרים, שקשורים באמת לעבודה שלנו מול הרשויות ובעיות שאנחנו נתקלים בהן.
מיכל רוזין: למשל לא מקבלים תשובות.
<נועה שאואר: למה לא מקבלים תשובות.
<נועה שאואר: העדר אכיפה, היום על מנת לאכוף את חוקי העבודה ובאמת להיענות לתלונות של העובדים, יש צורך בתרגום צמוד.
<נועה שאואר: אין שום יכולת להבין כמה העובד משתכר לשעה, מה תנאי המחיה של העובד, מה תנאי ההעסקה של העובד, אם לא מדברים עם העובדים.
<נועה שאואר: אנחנו נתקלים ביותר ויותר מקרים שמתועדים בתצהירים אצלנו, של עובדים שפקחים של רשויות השונות הגיעו אליהם ללא תרגום, הלכו לדבר עם המעסיקים ויצא שההעסקה היא בסדר גמור ושבעצם אין ליקויים.
<נועה שאואר: שוב, ללא תרגום ושימוש במכרזים שיש לגורמים השונים עם חברות תרגום, אין לאכיפה שום אלמנט אפקטיבי מול העובדים, ואין באמת שום יכולת לשפר את תנאי העובדים.
<ריקי יחזקאל: מאיפה הנתון הזה שפנו למעסיקים לשאול אותם?
<נועה שאואר: אני יכולה להעביר לך תצהירים של עובדים, וגם יושב פה עובד אחד - שפקחים של משרד הכלכלה מגיעים ללא מתורגמים מהשטח.
<ריקי יחזקאל: מפקחים, לא פקחים.
<נועה שאואר: מפקחים.
<ריקי יחזקאל: דבר שני, אין דבר כזה.
מיכל רוזין: את יודעת, אני כבר למדתי שאין אין דבר כזה.
מיכל רוזין: יש בהחלט ובמקום שהרשויות יגידו לא קיים, כדאי להגיד – אם זה קרה – אנחנו נרצה לדעת את המקרה ולטפל בו.
מיכל רוזין: זו תגובה יותר הולמת של הרשויות.
מיכל רוזין: במקום להיות בהתגוננות ולהגיד לא יכול להיות שיש אצלנו ליקויים, יש ליקויים.
מיכל רוזין: גם בין חברי כנסת יש ליקויים, אין מה לעשות.
מיכל רוזין: יש ליקויים בכל מקום, אז עדיף להגיד – אנחנו רוצים לדעת על מנת לתקן, מאשר להגיד – אצלנו הכל בסדר.
מיכל רוזין: כשאתה אומר אצלנו הכל בסדר – זה כבר אומר שיש בעיה.
<ריקי יחזקאל: לא אמרתי את זה, אני התייחסתי לעניין הנקודתי הזה.
יצחק וקנין: אני שואל אותך, יושבת ראש הוועדה, האם כל מה שקו לעובד אומר זה הכל אמת?
מיכל רוזין: רגע, ומה שאמרו החקלאים?
מיכל רוזין: אנחנו מנסים לשמוע פה.
יצחק וקנין: אין לי ויכוח.
יצחק וקנין: אני אומר לך שיש בעיות, אני לא אומר ש - - -
מיכל רוזין: ולכן אנחנו פה לשמוע.
יצחק וקנין: זה לא סטרילי, אבל זה הענף שמשלם 140 מיליון מיסים, שאף ענף אחר לא משלם את זה, לא הסיעוד ולא - - -
מיכל רוזין: אבל זאת לא הבעיה.
יצחק וקנין: ועוד מסים, ועוד אגרות - - -
מיכל רוזין: אבל זאת לא הבעיה, חבר הכנסת וקנין.
מיכל רוזין: יכול להיות שצריך להקל עליהם במיסים - - -
יצחק וקנין: אחרי זה תגידו למה עגבנייה עולה 10 שקלים.
מיכל רוזין: יכול להיות שצריך להקל עליהם במיסים, אבל לא יכול להיות שזה יתגלגל על העובדים.
יצחק וקנין: אתם תגמרו את החקלאות מהר מאד, לפני - - -
מיכל רוזין: חבר הכנסת וקנין, אני ראיתי תלוש שכר - - -
יצחק וקנין: גם אני ראיתי.
מיכל רוזין: בדיוק, ואתה יודע כמוני כיצד החקלאים, שרוצים להיות אנשים ישרים, בלית ברירה נאלצים לעשות כל מיני תרגילים בתלוש המשכורת, ולהוריד סכומים וכל מיני דברים, על מנת לעמוד בחוק.
יצחק וקנין: תקשיבי, אני חקלאי, לכן אני מדבר.
יצחק וקנין: אני מדבר מתוך המציאות.
יצחק וקנין: אם אני מסביר לך ובעשרות מקרים, תבינו, אתמול היה דיון ושר החקלאות היה פה.
יצחק וקנין: רבותי, מתוך 50,000, בהקמת המדינה היו 60,000 חקלאים, היום יש 5,000 חקלאים – למה?
יצחק וקנין: כי כל פעם הטילו עליהם כל מיני גזירות שלא יכלו לעמוד בהן.
יצחק וקנין: אם אני חקלאי, אני נותן לך דוגמא, אני, אני.
יצחק וקנין: יש לי 30 דונם אבוקדו, אני רוצה לעבד אותו, אני לא יכול לעבד אותו בצורה הרגילה, אני צריך עובדים לעבד אותה.
מיכל רוזין: נכון, ולכן אתה רוצה שהם ימשיכו לבוא לפה לעבוד.
יצחק וקנין: אתה יודע מה, אני רוצה להגיד לך משהו.
יצחק וקנין: אני אקח אותך לאותה אמירה.
יצחק וקנין: אתמול ישבה מישהי ממשרד האוצר, והוכחתי את זה, אני לקחתי אותה יחד עם אבו וילן - - -
מיכל רוזין: היא גם פה מאחוריך היום.
יצחק וקנין: לקחתי אותם לחממות ב-40 מעלות טמפרטורה.
יצחק וקנין: אומרים לי, ישראלי, אם תעסיק עם עוד 1,500 שקלים, ניתן לישראלי.
יצחק וקנין: אף ישראלי.
יצחק וקנין: הוא נכנס לחממה, הוא יוצא על המקום.
יצחק וקנין: הוא לא ישב בחממה, הוא לא יעבוד, רבותי.
יצחק וקנין: אני הסברתי שהתאילנדים זה הפתרון, והתאילנדים הם כמו כפפה ליד.
מיכל רוזין: ולכן צריך לדאוג שהם ירצו להמשיך לבוא לפה ולעבוד פה.
<קריאה: הם רוצים לבוא.
מיכל רוזין: הם רוצים לבוא, אבל הם רוצים גם לקבל תנאים כיאות.
יצחק וקנין: מיכל, תאמיני לי, התאילנדים רוצים לעבוד רק במדינת ישראל, כי פה הם מקבלים את היחס הטוב ביותר.
יצחק וקנין: תבדקו מה הולך בכל העולם.
יצחק וקנין: אני לא אומר את זה סתם, אבל אני אומר יותר מזה, אני כחקלאי חי בחוסר ודאות.
יצחק וקנין: אמרו את זה אנשים, יש פגעי טבע, יש מיליון ואחד דברים.
יצחק וקנין: אבל כשהממשלה באה ואומרת לי – בשנה אחת אתה צריך לקצץ את המערכת הזאת, להוריד אותה, ואני יודע שיש לי 30 דונם חממה, או כל דבר אחר, ואני רואה את כל הגידולים מול העיניים ואני לא יכול לקטוף אותם.
יצחק וקנין: רבותי, פירות נשארים על העצים תלויים.
יצחק וקנין: כל העונה אני משקיע כסף.
יצחק וקנין: אני עקרתי 30 דונם אבוקדו, אני עקרתי.
יצחק וקנין: הפסדתי שנה ועוד שנה ועוד שנה, ונגמר האבוקדו שלי.
יצחק וקנין: אני מדבר איתכם אמיתי, אני וקנין.
יצחק וקנין: אז אל תספרו פה סיפורים, החקלאים.
משה מזרחי: אבל תגיד לב הבעיה.
משה מזרחי: תמקד.
יצחק וקנין: תקשיב, אני ממקד אותך, יש מספר בעיות בדבר הזה.
יצחק וקנין: אני אומר שיש הרבה בעיות והם צודקים, אני לא מכחיש את הדברים שנאמרים.
יצחק וקנין: רבותי, אבל צריך להבין שעל החקלאים מועמסים עשרות דברים, מה שלא מועמס על האחרים – במיסים, בכל מיני דברים אחרים.
יצחק וקנין: עכשיו, חקלאי, צריך להבין, זה מלח הארץ.
יצחק וקנין: מה הכוונה שלי?
יצחק וקנין: אתה רואה את המטע שלך.
יצחק וקנין: אתה יודע מה זה בשבילי לעקור 30 דונם אבוקדו אחרי 20 שנה שאני מעבד אותם?
יצחק וקנין: אתה לא מבין את זה.
יצחק וקנין: עצים, אני עוקר את הכל, מיבש את זה, הפסדתי את המכנסיים.
יצחק וקנין: חצי מיליון שקלים הפסדים.
משה מזרחי: אבל מה - - -
יצחק וקנין: מה הכוונה שלי – כשבאה הממשלה ומטילה עלי עוד מסים ועוד מסים, כשאני מגיע לזמן הקטיף אין לי מי שיקטוף לי וגם את מה שאני קוטף, אני מקבל איזה מחיר נמוך.
משה מזרחי: אז זה המיסים או אין מי שיקטוף?
יצחק וקנין: יש גם מיסים, ואני אתן לך דוגמא.
משה מזרחי: יש בעיה עם המכסה ועם זה שמטילים עליכם מיסים, אגרות - - -
יצחק וקנין: גם מכסה, גם אגרות, הכל.
מיכל רוזין: טוב, חברי הכנסת, אנחנו רוצים להמשיך בדיון בבקשה.
מיכל רוזין: רגע סליחה, אנחנו לא בדיון במליאה בינינו.
מיכל רוזין: חברי הכנסת וקנין ומזרחי, אני מבקשת.
מיכל רוזין: הגיעו לפה אנשים אורחים, הם רוצים להשמיע את דבריהם.
מיכל רוזין: אנחנו יודעים, אנחנו רוצים לשמוע גם אותם, את החקלאים.
יצחק וקנין: עוד דבר אחד בקשר לניוד.
יצחק וקנין: רבותי, אני כחקלאי, כשאני בשוקת שבורה, אני צריך לקטוף, אני עוקף ואני הולך למקום אחר.
יצחק וקנין: משלם כסף לאותם עובדים, כמו שהיא אמרה, אמיתי, אמיתי רבותי.
יצחק וקנין: אין לי ברירה, אין לי מי שיקטוף לי את זה.
יצחק וקנין: אני משלם, לוקח את העובדים אלי, נותן להם כסף, כי אין לי ברירה.
יצחק וקנין: יש מציאות כזאת גם.
יצחק וקנין: אבל, בזמנו רבותי, לפני 10 שנים, 15 שנים אחורה, כשהתחלתי להיות חבר כנסת פה, בשנת 1996, רבותי, אני אומר לכם באחריות – היה ניוד.
יצחק וקנין: יש ענפים שיש צורך בזמן מסוים לכוח האדם, כמו ההדרים, כמו חלקים אחרים, כמו הנשירים שיש זמן של הקטיף.
יצחק וקנין: אז אפשרנו ניוד של עובדים בחוק.
יצחק וקנין: היום גם את זה הפסיקו.
מיכל רוזין: אז בסדר, בשביל זה אנחנו יושבים פה, כדי להעלות את כל המקומות.
מיכל רוזין: אני מקווה שהיועץ המשפטי, בשביל זה הוא איתנו, וגם היועצים המשפטיים של משרדים נוספים, ויש פה את כל משרדי הממשלה.
מיכל רוזין: לכן אנחנו כאן.
מיכל רוזין: נפרוס את כל הקשיים.
מיכל רוזין: הקשיים, כמו שאמרתי, אין פה טובים ורעים.
מיכל רוזין: יש פה קשיים, שכמו שאתה אומר – הם רוצים לבוא ולהיות מועסקים פה, החקלאים רוצים שהם יבואו להיות מועסקים פה, ולכן העניין הוא לשבת פה ביחד ולמצוא את הפתרונות.
מיכל רוזין: במקום לתקוף אחד את השני, בואו ננסה לראות, למקד איפה הבעיות, וזה מה שאנחנו מנסים לעשות ולקדם.
מיכל רוזין: נועה, בואי תגידי אם יש לך עוד משהו, כי הפריעו לך כמה וכמה פעמים.
<נועה שאואר: כן, אז יש לי עוד דבר אחרון.
<נועה שאואר: אני רוצה באמת להגיד שבנוגע לכל הבעיות של החקלאים, יש עוד בעיות שאני יכולה להוסיף שאנחנו יודעים שיש בעיות לחקלאים, כמו למשל גידולים פר, כדי לקבל היתרים, יש הרבה בעיות שהחקלאים מתמודדים איתן, שזה מאד מקשה עליהם היום בהעסקה.
<נועה שאואר: שוב, בעינינו אין לזה שום הצדקה שזה יעבור לעובדים.
<נועה שאואר: הדבר הכי חשוב מבחינתנו, הכלי הכי אפקטיבי בעצם להרתיע חקלאים ולהצליח להביא חקלאים לכבד זכויות עובדים ולכבד את הזכויות של העובדים שלהם, הוא שלילית היתרי העסקה לחקלאים.
<נועה שאואר: אנחנו לא מדברים על משהו גורף, אנחנו מדברים על שלילה יחידה, או כמה שלילות יחידות של היתרי העסקה על ידי יחידת ההיתרים של רשות ההגירה, משהו שהיום אנחנו לא מקבלים מענה, וחקלאים שהעובדים שלהם הוכרו כקורבנות סחר בבני אדם, ממשיכים להעסיק עובדים במספר מקרים.
<קריאה: אנחנו גם קורבנות.
מיכל רוזין: רגע, סליחה, סליחה, אני מבקשת.
מיכל רוזין: אתה לא בזכות דיבור.
מיכל רוזין: כן, בבקשה נועה.
מיכל רוזין: אני מבקשת לתת לנועה לסיים, לא יתכן שלא נותנים לה לדבר.
מיכל רוזין: אני אתן לך זכות דיבור עוד רגע, חבר הכנסת סולומון.
מיכל רוזין: בואו ניתן לקו לעובד לסיים, בבקשה.
<נועה שאואר: אז באמת משפט אחרון, הכלי הכי אפקטיבי מבחינת הרשויות ומה שרלבנטי פה כרגע, מבחינת הרשויות הכלי הכי אפקטיבי הוא שלילת היתרי העסקה לחקלאים, מה שהיום לא מתבצע כמו שצריך לטעמנו, והחקלאים ממשיכים להעסיק עובדים, למרות שיש תלונות חוזרות ונשנות שמגיעות לרשויות, למרות שיש בקשות מאיתנו לשלילת היתרים, ולמרות שהעובדים כבר מוכרים כקורבנות, או מוצאים משם על ידי הגורמים השונים.
מיכל רוזין: אני רוצה לומר משהו רגע, לנסות בניחותא.
מיכל רוזין: תראו, אני מנסה להגיד את זה מתחילת הדיון, אנחנו פה לשמוע את כל התמונה, לראות באמת את הקושי של החקלאים בכל הנושאים, והתחלנו, ובאמת מרים אברמוביץ ערכה לנו מסמך מדהים, באמת, עם כל הנתונים, והראתה לנו כיצד בעצם החקלאי משלם על עובד תאילנדי, יותר מאשר על ישראלי.
מיכל רוזין: אבל לא יכול להיות, בסופו של דבר אנחנו גם לא יכולים, להזניח את העובדים.
מיכל רוזין: אנחנו לא יכולים.
מיכל רוזין: ביום ראשון אני ירדתי לפני הפגישה פה, במיוחד, כדי לראות בעיניים.
מיכל רוזין: הגעתי למושב חקלאי בדרום והלכתי לראות את המגורים של התאילנדים, ואני רוצה להגיד לך, שבוע במחנה לא הייתי שמה לא אותי ולא את הילדים שלי במקום כזה, והתנאים הם מכפישים.
מיכל רוזין: ואת התלוש משכורת שעובדים ועושים כל מיני תרגילים, גם זה לא בסדר.
יצחק וקנין: מיכל, יש פתרון לזה.
מיכל רוזין: רגע, שנייה.
מיכל רוזין: והפתרון הוא - - -
יצחק וקנין: יש פתרון והפתרון הוא אחד.
יצחק וקנין: אם כל הנושא של עובדים זרים בחקלאות היה במשרד החקלאות, כולו, על כל המשתמע - - -
מיכל רוזין: נכון, אני מסכימה איתך.
יצחק וקנין: תשימי לב, יש לך ממונה זכויות במשרד הכלכלה, יש לך ממונה זכויות במשרד הפנים, יש לך ממונה זכויות במשרד האוצר - - -
מיכל רוזין: נכון, ובעצם למשרד החקלאות אין סמכות.
יצחק וקנין: קחו את כל זה, תשימו את זה במשרד החקלאות.
יצחק וקנין: את כל הסמכויות, מא' עד תו, אני מבטיח לך שהחקלאים ירעדו.
יצחק וקנין: גם החקלאים ירעדו וגם כולם יבינו שהם צריכים להתיישר.
יצחק וקנין: המשרד יקבע את המכסה, יקבע את התנאים - - -
מיכל רוזין: אז אתה בהחלט תואם לעמדתי.
יצחק וקנין: ואם חקלאי יחרוג – הוא יידע שיש גרזן על הצוואר שלו.
יצחק וקנין: אחד לא יודע מה שהשני עושה, השלישי מעביר לפה, משרד הפנים לא מכניס, השני נותן לך היתר ואתה לא מקבל אותו, אחרי שאתה-, רבותי.
יצחק וקנין: יש פה הרבה בעיות, שאי אפשר.
יצחק וקנין: אני חושב שהכל צריך להיות במשרד אחד והוא יתפעל את זה.
יצחק וקנין: הוא המשרד הייעודי.
מיכל רוזין: הוא גם יפקח, הוא גם ייתן היתרים, אבל הוא גם ישלול היתרים.
יצחק וקנין: וודאי.
מיכל רוזין: בוודאי, אני מסכימה איתך.
מיכל רוזין: סמכויות ואחריות במקום אחד.
מיכל רוזין: אני רוצה לשמוע אותך, דורון ליבר, קיבוצניק מנצר, שבאמת מעסיק גם עובדים זרים מתאילנד, וגם מבקשי מקלט.
מיכל רוזין: אני רוצה לשמוע את החוויות שלך כאדם שאני מכירה לדעתי למעלה מ-20 שנה כבר, באמת סוציאליסט אמיתי, שכל חייו מקדיש לזכויות עובדים.
מיכל רוזין: אני רוצה לשמוע באמת את הקושי שלכם בנושא העסקה של עובדים זרים.
<דורון ליבר: קודם שמעתם ממירי את הנתון הפשוט - עובד ישראלי עולה ל-30-31 שקלים לשעת עבודה, ועובד תאילנדי, עובד זר בכלל – עולה 40 שקלים פלוס.
<דורון ליבר: חבל שמיכל, ירדת לדרום לראות תנאים.
<דורון ליבר: היית באה לאזור גרנות.
מיכל רוזין: הבטחתי שאני אבוא.
<דורון ליבר: אני דרך אגב תחת מוטות שליטתי כ-15,000 דונם של ארגון גרנות, אבוקדו והדרים, כאשר כולם יניבו בשנים 2016-2017, אנחנו נצטרך 600 עובדים ביום לקטיף בלבד.
<דורון ליבר: לפעולות השוטפות אנחנו פחות או יותר בנויים ככה שהצוותים שלנו הם מעורבים – ישראלים ועובדים זרים – וביום יום אנחנו מסתדרים, למרות הקטנת המכסות ואני שמח שהשר עצר את המגמה.
<דורון ליבר: התנאים שאנחנו נותנים הם תנאים סבירים פלוס, וגם אני, כמו קו לעובד, הבאתי עובד שיכול להעיד על זה אם תרצו, כולל מתורגמנית, כדי שנפתור פה את הבעיה של השפה, שתוכלו לשמוע מהעובד, מעדות ראשונה.
<דורון ליבר: אבל מה שחשוב לי, אני ליבי באופן טבעי עם כל עובד זר שמגיע לפה ואין, אתם לא יכולים לתאר לעצמכם, כשאנחנו נתקלים ביום יום בעובדים האלה, איזה טרגדיות או איזה הקרבה או איזה שהם דברים, מה הם משאירים בתאילנד, כשהם מגיעים לפה.
<דורון ליבר: אחד העובדים שגמר עכשיו חמש שנים וטס לתאילנד, נולד לו בן, שלושה חודשים אחרי שהוא כבר היה בישראל.
<דורון ליבר: חמש שנים הוא לא ראה אותו.
<דורון ליבר: זאת אומרת הוא עבד אצלי חמש שנים ואני כל הזמן ניסיתי לשכנע אותו שייסע הביתה, לשלם את כרטיס הטיסה, הוא לא רצה, מחשבונות אישיים שלו.
<דורון ליבר: אני לא יכול להתערב לכל עובד ושיקוליו, אבל מה שנקרא אינטר-ויזה, ודאי כולם מכירים פה את הנושא הזה.
<דורון ליבר: מה שאני רוצה לבקש פה, דבר מאד פשוט.
<דורון ליבר: צו ההרחבה בחקלאות הוא צו מצוין לאזרחי מדינת ישראל, הוא מתאים, הוא חשוב, זה שומר להם על כל הזכויות הסוציאליות, שעות עבודה.
<דורון ליבר: עבודה בחקלאות זה לא עבודה קלה וכן הלאה.
<דורון ליבר: צו ההרחבה לעובדים זרים, גורם לנו להיות עבריינים בעל כורחנו, ובנוסף לזה, אם ברצוננו לקלוט ורצוננו לקלוט פליטים, וכל מי שמדינת ישראל משתדלת להתעלם ממנו, ובכל זאת הם כבר הגיעו לפה, ובמקום שישבו במחנות כאלה ואחרים, אנחנו החקלאים, ואני חושב שאני יכול לדבר בשם החקלאים, יכולים להעסיק אותם, בתנאי שהמדינה תיתן לנו את התנאים הבסיסיים הללו.
שמעון אוחיון: גם אם תעבור על החוק, אני מבין.
<דורון ליבר: חס וחלילה.
מיכל רוזין: אבל כרגע זו לא עבירה על החוק.
<דורון ליבר: ויתרה מזאת, העסקנו, כשהיה אפשרי מבחינת החוק להעסיק סודנים ודארפורים, שאפשר היה להעסיק אותם עם היתרי עבודה, מה שקרה הוא מה שמירי תיארה.
<דורון ליבר: הם עבדו אצלי, וכשהייתי צריך אותם בקטיף, מסעדן בתל אביב הציע להם באופן לא חוקי, וגם הציע להם את מנעמי תל אביב.
<דורון ליבר: אז הם פשוט נטשו אותי, וממש בלי נקיפות מצפון, בכל מה שהשקעתי: ביגוד, הם הגיעו מסודן ערומים.
<דורון ליבר: ביגוד, הנעלה, מקום מגורים וכן הלאה וכן הלאה, בגלל שהם לא היו מחויבים אלי, הם פשוט קמו והלכו.
<דורון ליבר: זאת אומרת, לסיכום דברי, כדי שלא אמשוך את הוועדה, לסיכום דברי, צו ההרחבה לעובדים זרים צריך לבנות אותו אחרת.
<דורון ליבר: נוסף לזה, המפקחים שמגיעים אלינו ובהחלט הם עושים את עבודתם, לא תמיד נאמנה מבחינת תפיסת העולם כלפי העולם הזר, הם חייבים לכבד, כשהם באים הם חייבים גם לכבד אותי וגם לכבד את העובדים שאליהם הם מגיעים.
<דורון ליבר: לעתים יש פה דברים שהם בגלל היכולת שניתנה להם, או הכוח שניתן להם, יש התעמרות כזו או אחרת בעובד.
<דורון ליבר: אני חייב להגיד שאני חושב שכל החקלאים, ויש פה נציגים יותר בכירים ממני, ראש מועצה וראש תנועה, שיכולים להעיד שכל החקלאים הם אנשים הוגנים.
<דורון ליבר: יש יוצאים מן הכלל באופן כללי, אבל כשיש לנו עובד, אנחנו מתייחסים אליו כעובד.
<דורון ליבר: אנחנו עובדים איתו את אותה עבודה.
<דורון ליבר: זאת אומרת זה לא איזה שהוא מצב שאני יושב במשרד שלי ואני רואה אותם קוטפים, ולכן אנחנו מכבדים אותנו ואנחנו גם יודעים את הקושי שלהם.
<דורון ליבר: תנו לנו את האפשרות לעבוד איתם.
מיכל רוזין: תודה רבה דורון.
מיכל רוזין: אני רוצה לבקש ממעיין נשר, משרד האוצר, בואי תגידי לנו.
מיכל רוזין: אנחנו רוצים לשמוע על נושא המיסוי שמקשה מאד על החקלאים, נושא הפיקוח.
מיכל רוזין: מאיריס מעיין, משרד הכלכלה שלילת ההיתרים במקרים שונים, שושנה או נקש, תחליטו אתם, שניכם.
מיכל רוזין: אנחנו רוצים לשמוע גם מהמשטרה לגבי תלונות שהגיעו אליכם לגבי אותם מתווכים שמבריחים עובדים ומשכנעים אותם לעבור ולוקחים על זה כסף.
מיכל רוזין: אנחנו נמשיך, אל דאגה, אנחנו כאן, אנחנו גם נרצה לשמוע באמת את העובדים שהגיעו לכאן ביום החופשה שלהם, ביום החג שלהם; חשוב לנו תמיד בוועדה הזאת לשמוע גם אותם, וכמובן חברי הכנסת, כולם רשומים.
מיכל רוזין: בבקשה, מעיין נשר, משרד האוצר.
<מעיין נשר: אז קודם כל אני אגיד שאנחנו במשרד האוצר בשותפות עם משרד הכלכלה בנושא הזה, אנחנו חושבים שעובדים זרים בכל ענפי המשק, זה משהו שבסופו של דבר פוגע בשוק התעסוקה ובאוכלוסיות הכי חלשות שמחפשות עבודה.
<מעיין נשר: יש בערך 130,000 מקבלי הבטחת הכנסה, שזה אנשים שהם בגילאי עבודה, יכולים לעבוד ולא עובדים.
<מעיין נשר: יש עוד בערך 300,000 איש בגילאי עבודה, שיש להם בין 9 ל-12 שנות לימוד, זאת אומרת לא מעבר לכך, והיו רוצים לעבוד ולא בהכרח קיבלו עבודה.
יצחק וקנין: הלוואי.
מיכל רוזין: אבל זה גם איזה משהו שנשמע ממשרד האוצר כבר 20 שנה, ומה לעשות, ישראלים לא רוצים לעבוד בחקלאות, גם כאשר ניתנו כל מיני מענקים - - -
יצחק וקנין: נתנו להם מענק, 1,500 שקלים לכל עובד ישראלי שישתלב.
יצחק וקנין: אף אחד כמעט לא השתלב, היא יודעת את זה, תאמיני לי.
<דורון ליבר: מיכל, בארגון שלי יש שלושה עובדים ישראלים, הם יודעים שאת הכסף שאני מקבל ממשרד האוצר אני מעביר ישירות אליהם.