GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מיכל רוזין: אנחנו לא רואים בהם לא איום דמוגרפי ולא סכנה קיומית ולא בעיה.
מיכל רוזין: אנחנו רואים בהם ברכה, ובטח בילדים האלה.
מיכל רוזין: ההחלטה הזאת מתעכבת כבר יותר משלוש שנים.
מיכל רוזין: אותם ילדים שחיכו לקבל, לא מקבלים.
מיכל רוזין: נרצה לשמוע בהרחבה מנציגת ארגון "ילדים ישראלים", רותם אילן, סקירה על הנושא – גם על הילדים שמחכים לתשובה מאז 2010, על הילדים שבקשתם נדחתה והוגש לגביהם ערעור ואנחנו מחכים להחלטת השר.
מיכל רוזין: מתחילת הקדנציה הזאת, מאז שקיבלתי את התפקיד, פניתי יותר מפעם אחת לשר לגבי אותם ערערים שנדחו ולגבי אלה שעדיין לא ניתנו תשובות לגביהם.
מיכל רוזין: לצערי, למרות הבטחות השר בעל-פה, עדיין לא קיבלתי תשובה רשמית.
מיכל רוזין: השר אמור להגיע לכאן – הוא היה אמור להיות בסוף המושב הקודם וזה נדחה – ואני מקווה שהוא לא ידחה גם את המועד הבא, כי יש לנו שאלות קשות אליו.
מיכל רוזין: הוא יודע את זה והוא צריך להכין את עצמו הרבה זמן מראש.
מיכל רוזין: לפי מה שאני מבינה, מתוך 700 ילדים שהגישו בקשה למעמד בישראל, 350 משפחות אושרו וכ-100 משפחות נדחו.
מיכל רוזין: 250 משפחות עדיין מחכות לתשובה.
מיכל רוזין: רותם אילן, אני מבקשת שתתני לנו סקירה על מה קרה עד היום, מה ההחלטות שהתקבלו, במה עמדו ובמה לא עמדו.
<רותם אילן: דווקא משום שהפעילים שלנו נמצאים הרבה במשרד הפנים, מלווים את המשפחות בתהליך קבלת התשובות, הטענות שלנו אינן כלפי הדרג הביצועי.
<רותם אילן: האנשים במשרד הפנים שאנחנו נפגשים איתם - אולי אפשר לטעון שאין מספיק אנשים בכל תפקיד – עושים את עבודתם נאמנה.
<רותם אילן: חשוב לי להדגיש את זה.
<רותם אילן: כרגע אנחנו מדברים ברמת מקבלי ההחלטות וכמה אנשים מקציבים עבור ביצוע כל משימה ותופתעו אולי לשמוע, אבל אנחנו עובדים בשיתוף פעולה מאוד מוצלח.
<רותם אילן: אני אתחיל בסקירה לגבי מה שקרה מאז שהתקבלה החלטת הממשלה 2183.
<רותם אילן: זו החלטה שהתקבלה ב-1 באוגוסט 2010.
<רותם אילן: כלומר, עברו יותר משלוש שנים.
<רותם אילן: הרקע לקבלת ההחלטה היתה הסוגיה של 1,200 ילדי עובדים זרים, של מהגרי עבודה.
<רותם אילן: כרגע אני מבחינה, זה לא נוגע לנושא של מבקשי מקלט, אלה אנשים שיכולים להוכיח שהם נכנסו באשרה לישראל.
<רותם אילן: כאמור, מי שזוכר, היה מאבק ציבורי, נטען שעשרות שנים אפשרו לילדים האלה ולאימהות, למרות שלא היה להם מעמד, להישאר בישראל וכך הם נטמעו בחברה, וכעת כשהם כבר ישראלים לא ניתן להענישם רטרואקטיבית.
<רותם אילן: על הבסיס הזה התקבלה החלטת הממשלה שאומרת שיעניקו מעמד לילדי שוהים בלתי חוקיים.
<רותם אילן: אני אדגיש, "מעמד" אומר שהילד המוביל, הילד שעונה על הקריטריונים של ההחלטה מקבל מעמד של תושב קבע, והנלווים – אם זה הורים או אחים קטנים אך ורק מדרגה ראשונה, ושאיתו כרגע בישראל.
<רותם אילן: אם האבא גורש, זה לא נותן לו אישור לחזור – מקבלים מעמד של תושב ארעי.
<רותם אילן: אני לא אסקור את כל הקריטריונים, כי מן הסתם זו החלטת ממשלה - - -
מיכל רוזין: מה זה אומר "תושב ארעי", א-5?
<רותם אילן: זה אומר שאתה צריך לחדש את זה כל שנה.
<רותם אילן: גם זה תהליך שאנחנו עוברים עם המשפחות – צריך להביא מסמכים, להראות.
<רותם אילן: זה אומר שאתה לא יכול להצביע בבחירות לכנסת, אבל בגדול זה נותן זכויות מאוד חשובות ובסיסיות, כמו הזכות לביטוח, לביטוח לאומי.
<רותם אילן: כל הדברים האלה חלים לחלוטין גם עליהם, בוודאי הזכות לטוס לביקור בחו"ל, דבר שחסר מעמד אינו יכול לעשות.
<רותם אילן: הקריטריונים המרכזיים – שוב, אני מקצרת.
<רותם אילן: את ההחלטה המלאה ניתן לראות באינטרנט : הילד נמצא בישראל חמש שנים ברצף, בתנאי שנכנס אליה לפני גיל 13; שנת הלימודים תשע"א – זה אומר שאם ההחלטה התקבלה באוגוסט 2010, מי שהתחיל בספטמבר באותה שנה כיתה א' ומעלה במערכת החינוך הישראלית ושעד סוף אותה שנה סיים כיתה י"ב, כלומר לא גדול יותר; שהורי הילד נכנסו באשרה.
<רותם אילן: למשל, אם אדם הגיע וחצה את הגבול, הוא לא יכול להגיש בקשה למעמד מכוח ההחלטה הזאת; הילד דובר את השפה העברית.
<רותם אילן: כאמור, יש עוד קריטריונים, אבל אני לא ארחיב עליהם כרגע.
<רותם אילן: על הבסיס הזה הגישו כ-700 משפחות בקשה למעמד כבר ב-21 הימים שניתנו להם בחודש אוגוסט 2010.
<רותם אילן: הם זומנו לשימועים, לראיונות, שיחסית הסתיימו די מהר.
<רותם אילן: ב-18 באוגוסט 2011, ראש רשות האוכלוסין, מר אמנון בן-עמי, הודיע לשר הפנים דאז אלי ישי שהרשות סיימה את בדיקת הבקשות, וכאמור זה ממתין לחתימתו של השר.
<רותם אילן: רק בחודש פברואר 2012 החלו לראשונה להזמין משפחות לקבל תשובה.
מיכל רוזין: בין לבין גורשו ילדים?
<רותם אילן: יש את ה-700 ילדים שהגישו בקשה, יש את ה-500 שלא הגישו.
<רותם אילן: לרוב מדובר על ילדים שבזמנו היו מתחת לגיל 5, לפני כיתה א'.
<רותם אילן: לפי ההחלטה לא כל מי שרצה יכול היה להגיש, קיבלו את כל הבקשות ואחר כך בדקו.
<רותם אילן: אם על פניו לא ענית על הקריטריונים, לא קיבלו את הבקשה שלך.
<רותם אילן: אם למשל באה אימא עם ילד בן 3, היא נדחתה על הסף.
<רותם אילן: אם בא מבקש מקלט מסודן, הוא נדחה על הסף.
שמעון סולומון: אז זה לא שלא הגישו, זה לא עמדו.
<רותם אילן: כן, לא עמדו בקריטריונים.
<רותם אילן: הם יכלו לנסות להגיש, אבל אז הם היו נדחים על הסף.
<רותם אילן: כלומר, מי שברור שהוא לא עונה על הקריטריונים.
<רותם אילן: המספרים שאני אומר עכשיו הם בהערכה גסה, כי אין לנו את הנתונים המדויקים.
<רותם אילן: זה משהו שהייתי שמחה לקבל.
<רותם אילן: יש לנו ידע מתוך העובדה שאנחנו מלווים את המשפחות באופן תדיר וקבוע למשרד הפנים בכל ההליכים, גם של קבלת תשובות וגם שלא.
<רותם אילן: נראה כי יותר מ-300 משפחות כבר קיבלו תשובה חיובית.
<רותם אילן: תשובה חיובית אומרת מעמד - מעמד קבע לילד ומעמד ארעי לבני משפחה נלווים; כ-100 בקשות נדחו.
<רותם אילן: בהמשך אני אפרט מדוע הם נדחו.
<רותם אילן: בשיתוף מוקד סיוע לעובדים זרים הגשנו ערערים בשמם.
<רותם אילן: אני שמחה לבשר שבחודשיים האחרונים התחלנו לראשונה לקבל תשובות בכ-40 ערערים וכולם אושרו על-ידי שר הפנים גדעון סער.
<רותם אילן: בעצם הערר מגיע להחלטת שר.
מיכל רוזין: זה לא מסתכם ב-700?
מיכל רוזין: 700 הגישו, 300 קיבלו, 100 נדחו.
<רותם אילן: אנחנו מעריכים ש-350 קיבלו.
<רותם אילן: כתבתי "מעל", כי אני מאוד נזהרת לא להגיד דברים שאני לא יודעת בוודאות.
<רותם אילן: יש גם 65 שנדחו על הסף ולאחר מכן הוחזרו בזכות עתירה שהגישה עו"ד אסנת כהן ליפשיץ.
<רותם אילן: כל עוד אין לי נתונים מדויקים שאני מקבלת ממשרד הפנים, אני לא אוהבת להמציא או לשער מספרים.
<רותם אילן: אני אומרת את מה שידוע לנו.
<רותם אילן: נראה לי שליוסי אדלשטיין תהיינה תשובות יותר טובות משלי בנושא.
<רותם אילן: אנחנו משערים שיש יותר מ-200 משפחות שעדיין ממתינות לקבל תשובה.
<רותם אילן: כלומר, בשלוש השנים האחרונות, מעבר לראיונות הם לא זומנו למשרד הפנים, אלא אם להשלמת טפסים וכד'.
<רותם אילן: בתקופה בה המשפחות מחכות, הם לא מקבלות איזשהו סוג של אשרה.
<רותם אילן: כלומר, הדבר היחיד שמגן עליהם מפני גירוש זה דף שמראה שהם הגישו בקשה.
<רותם אילן: זה אומר שאין להם אשרה ולכן גם אין להם רישיונות עבודה.
<רותם אילן: אמנם מרשות האוכלוסין וההגירה נמסר שלא תהיה אכיפה נגד משפחות שעדיין ממתינות לקבלת תשובה.
<רותם אילן: זה אולי קצת דומה למה שקורה עם מבקשי מקלט, שלהם אין רישיון עבודה אבל מותר להעסיק.
<רותם אילן: לצערנו נתקלנו במקרים שבכל זאת משפחות - - -
שמעון סולומון: זה לא שמותר להם להעסיק, הם מעלימים עין.
<רותם אילן: זה הסדר שהיה בבג"ץ.
שמעון סולומון: הגשתי שאילתה בנושא הזה והתשובה היתה שלא מרשים, אבל גם לא עוצרים.
שמעון סולומון: כאילו מרשים לך להיות עבריין, אבל לא עוצרים אותך.
<רותם אילן: מדיניות העלמת עין.
שמעון סולומון: לכן השאלה שלי היתה למה לא לאשר את זה.
שמעון סולומון: אם אתה מעלים, תאשר את זה.
שמעון סולומון: אל תהפוך אותם לעבריינים.
<רותם אילן: אנחנו שותפים לאותה אמירה.
שמעון סולומון: או שתגיד שאסור, ומי שעובר על זה – שייכנס לכלא.
<רותם אילן: אנחנו חולקים את האמירה הזאת.
<רותם אילן: למרות זאת, ראינו שחמש משפחות שונות – לפחות שידענו עליהן – המעסיק קיבל קנס, למרות שהם הראו לפקחי משרד הפנים שהם ממתינים לתשובה.
<רותם אילן: פנינו למשרד הפנים כמה פעמים וכעבור שנה הצלחנו להביא לביטול אותם קנסות ושייאמר שמי שמחכה לתשובה מותר להעסיק אותו.
<רותם אילן: אני חושבת שתוכלו לשמוע מנערות שחוות את זה יותר טוב ממני איך זה מרגיש שאתה לא באמת יכול להוכיח שמותר להעסיק אותך.
<רותם אילן: מתוך פילוח שעשינו של המשפחות שממתינות עדיין, יש משפחות רבות שעל פניו אי אפשר לראות שיש בעיה מבחינת הבקשה, שזה פשוט עניין של זמן או של כוח אדם או שזה מחכה לחתימה.
<רותם אילן: יש גם הרבה משפחות שאנחנו רואים שהן כבר נדחו בשנת 2006.
<רותם אילן: למה אני מתכוונת – בשנת 2006 היתה החלטת ממשלה קודמת, גם כן החלטה חד-פעמית להעניק מעמד לילדים של שוהים בלתי חוקיים בתנאי שהם עונים על מספר קריטריונים.
<רותם אילן: נמצאות איתי היום ילדות שכבר ב-2006, מכיוון שענו על כל הקריטריונים של גיל, דוברות עברית וכו', הגישו בקשה למעמד.
<רותם אילן: יש הרבה מקרים שנדחו בגלל שנאמר שלאחד מההורים היתה בעיה באשרת הכניסה.
<רותם אילן: למשל, הוא הגיע עם אשרת עבודה בשם אחר, היינו אשרה מזויפת.
<רותם אילן: אני אישית דיברתי בוועדה הבין-משרדית שגיבשה את הקריטריונים להחלטת הממשלה על הנושא הזה.
<רותם אילן: היה לנו גם דיון כאן וגלית טופור שנמצאת כאן דיברה, ואפילו ניגשה אליה חברת ועדה ואמרה לה: אנחנו נדאג שהפעם הילדים האלה כן יהיו בתוך ההחלטה.
<רותם אילן: אפילו נעשה שינוי בסעיף, והמון סעיפים בהחלטת 2010 זהים לניסוח מ-2006, מלבד שינוי מאוד משמעותי – ב-2006 נכתב: הורי הילד נכנסו כדין באשרה או רישיון.
<רותם אילן: הפעם, כפי שאתם יכולים לראות, המילה "כדין" הורדה, והם צריכים להוכיח שהם נכנסו באשרה ורישיון.
<רותם אילן: שינוי נוסף, מאוד משמעותי שנעשה – בישיבת הממשלה בה הצביעו על ההחלטה, שהיתה ישיבה מאוד סוערת, בעיקר כי מצד אחד היו שרים שהתנגדו ומצד אחר היו הרבה שרים שחשבו שההחלטה מחמירה מדי ושצריך להקל, הגיעו לפתרון לטובת אלה שביקשו החלטה מקלה יותר ולפיו להוסיף את סעיף 13(ו) להחלטת הממשלה.
<רותם אילן: המטרה בזה היתה לדאוג שההחלטה תבוצע על קבוצת ילדים רחבה יותר ככל הניתן, שגם מישהו שנראה מקרה גבולי, כלומר עונה על מרבית הקריטריונים ולא כולם, יבחנו את הבקשה שלו.
<רותם אילן: לצערי, ממה שאנחנו רואים עד כה מהתשובות, לא רואים הרבה התייחסות לסעיף הזה.
<רותם אילן: בהמשך אני אתן מספר דוגמאות שבעיניי הם מקרים מאוד מאוד גבוליים, ובכל זאת הם נדחו.
<רותם אילן: כל אחד יוכל לפרש את זה כראותו.
<רותם אילן: אני פחות אדבר על החלק הרגשי.
<רותם אילן: אני משערת שכל אחד יכול לשער מה זה בשביל ילדים שרואים שיש מסביב ילדים שכן קיבלו.
<רותם אילן: זה מאוד נוכח בשיחות - מי כן קיבל ומי לא, למה אני לא, אם מגרשים אותי.
<רותם אילן: כאמור, אני אתן לאנשים שחווים את זה על בשרם לדבר.
<רותם אילן: אני אסיים בסיכום של המשפחות שהבקשה שלהם למעמד נדחתה.
<רותם אילן: כאמור, היו כמאה בקשות שנדחו ושהגשנו ערערים בשמם.
<רותם אילן: הסיבות העיקריות לדחיות: יש קבוצה גדולה שבה אחד מההורים עדיין החזיק באשרת עבודה חוקית.
<רותם אילן: למשל, היה אבא בישראל שהרשויות לא גילו את זה, לא גירשו אותו.
<רותם אילן: הרבה פעמים מדובר באימהות חד-הוריות, כי להן ולילדים נתנו להישאר ואת האבות גירשו.
<רותם אילן: נניח שלא גילו והאב עבד באשרת סיעוד.
<רותם אילן: הבקשה של משפחה כזאת נדחתה בטענה שהחלטת הממשלה מיועדת למתן מעמד לילדי שוהים בלתי חוקיים ואילו הם ילדים של שוהה אחד חוקי.
<רותם אילן: הגשנו על כך ערערים, ואלה הערערים הראשונים שקיבלנו עליהם תשובות בחודשיים האחרונים.
<רותם אילן: עד כה, 40 מתוכם כבר אושרו, רבים מהם זה בדיוק המקרה הזה.
<רותם אילן: אני מקווה שגם לגבי האחרים שעדיין ממתינים זה תקדים שגם הם יאושרו.
<רותם אילן: ערערים נוספים שעדיין תלויים ועומדים זה של בוגרי מערכת החינוך הממלכתית.
<רותם אילן: למשל, אם ילד בן 20 הגיש בקשה, בקשתו נדחתה בגלל שהוא כבר לא במערכת החינוך אלא סיים אותה.
<רותם אילן: אם זה ילד שבשנת הלימודים תש"ע סיים את כיתה י"ב, הטענה היא שהוא כבר לא במערכת החינוך הישראלית.
<רותם אילן: בעיניי, ככל שהילד יותר גדול, הוא דווקא יותר נטמע בארץ ויותר חלק ממנה.
שמעון סולומון: זה צריך להיות קל וחומר.
שמעון סולומון: אם אנחנו אומרים מכיתה א', לומד בבית-ספר והוא כבר סיים, אז קל וחומר שהוא צריך להיות בפנים.
<רותם אילן: כתוב שהוא צריך להיות לפני סיום כיתה י"ב עד שנת תש"ע.
<רותם אילן: בעיניי סעיף 13(ו) קצת צועק ואומר שהנה המקום להפעיל שיקול דעת ולהגיד שילד בן 20 הוא על אחת כמה וכמה חלק מהמדינה שבה הוא שהה כל כך הרבה שנים.
<רותם אילן: בעיניי זה ביטוי מובהק לאי קיומו של הסעיף.
<רותם אילן: יש עוד שלושה מקרים שבהם האבות אינם מנהלים משק בית משותף עם האם.
<רותם אילן: למה הכוונה?
<רותם אילן: מסתבר שאפילו בקרב מהגרים יש לפעמים גירושים.
<רותם אילן: הוגשו הוכחות שהאבא מעורב בחיים של הילד, אם זה תמונות, אם זה קבלות שהוא משלם על חוגים, כמו שקורה בהרבה מאוד משפחות ישראליות.
<רותם אילן: בכל זאת, במקרים האלה האימא והילד קיבלו אישור, האבא קיבל צו גירוש.
<רותם אילן: זה כולל את המקרה האחרון שהיה לנו, אבא שהבת גרה אצלו והוא זה שמטפל בה, אבל בתשובה האוטומטית זה מה שקרה.
<רותם אילן: גם לגבי זה הגשנו ערר.
<רותם אילן: מקרים של בני נוער שחסרו להם חודשים ספורים בעת הגשת הבקשה.
<רותם אילן: ציינתי בהתחלה שאחד הקריטריונים דיבר על שהות של חמש שנים ברצף בישראל.
<רותם אילן: למשל, יש את המקרה של אדי, שהיה 4 שנים ו-7 חודשים באוגוסט 2010.
<רותם אילן: אז חסרו לו כמה חודשים.
<רותם אילן: כפי שאתם יכולים להבין, כיום, שלוש שנים ושלושה חודשים אחרי, הילד כבר יותר מ-8 שנים בישראל.
<רותם אילן: כלומר, הוא עונה במובהק על הקריטריונים, אבל נקודת ההתייחסות היא אותו תאריך של הגשת הבקשה ב-2010, בלי לקחת בחשבון את הזמן שלוקח להחזיר תשובות והעובדה שהילדים גדלים.
משה מזרחי: מה קרה עם אדי?
<רותם אילן: הערר תלוי ועומד.
<רותם אילן: צריך לשאול את שר הפנים מה יקרה.
משה מזרחי: בינתיים הוא לומד והוא פה?
<רותם אילן: הוא פה.
<רותם אילן: כל עוד יש את הערר, לא עוצרים אותו.
<רותם אילן: שוב, עברו הנהלים החדשים לפיהם גם בעת הגשת ערערים ובעת שבודקים, לא מגרשים.
<רותם אילן: הם ממשיכים לחיות בלי מעמד.
<רותם אילן: יש לנו מקרה אחד של אישה שהתלוננה נגד בן זוגה שהכה אותה ובשל כך פתחו לו תיק פלילי.
<רותם אילן: היא הודיעה שהוא אינו חלק מהבקשה ושהילדים והיא כבר פרודים ממנו, אבל דחו את כל המשפחה כי לאבא יש תיק פלילי וזה אסור על-פי הקריטריונים.
<רותם אילן: זה מקרה שאני מאמינה שנצליח בערר, כי האבסורד פה מאוד בולט.
<רותם אילן: קשה להאמין שירצו להעניש אישה בגלל שהיא אזרה אומץ להתלונן נגד בעלה המכה.
<רותם אילן: חשוב לי לציין שעד כה כל הדחיות, מלבד אחת, הן דחיות שהתקבלו על-ידי שר הפנים הקודם אלי ישי.
<רותם אילן: למה הכוונה "התקבלו" – אלה המלצות של הוועדה והשר הוא זה שחותם עליהן.
<רותם אילן: בתקופת כהונתו של השר גדעון סער לא מחזירים הרבה תשובות ולכן אני לא יכולה לתת פילוח יותר מדי מעמיק.
<רותם אילן: היה רק מקרה אחד בו אבא נדחה – כפי שסיפרתי, האבא שמגדל את הילדה .
<רותם אילן: זה המקרה היחיד שאנחנו יודעים שזו החלטה מתקופת כהונתו של גדעון סער.
<רותם אילן: לסיכום, ופה אני מביעה יותר את העמדה שלי, מראש ההחלטה נבעה מההכרה שמדובר על קבוצה קטנה של ילדים, שבעצמנו אפשרנו להם במשך שנים רבות להישאר, לגדול ולהתחנך כאן, וכעת אי אפשר להעניש אותם רטרואקטיבית על מצב שאנחנו יצרנו במו ידינו במעין מדיניות העלמת עין.
<רותם אילן: המטרה היתה להחיל את ההחלטה על הילדים שהשתלבו במדינה.
<רותם אילן: מראש הסתכלנו על הילד, על טובת הילד, ולאו דווקא על ההורה ומיהו ומה הוא עשה.
<רותם אילן: אני חושבת שצריך לזכור את זה, צריך להזכיר לעצמנו את סעיף (ו), את הציטוט של ראש הממשלה בנימין נתניהו: קיבלנו את ההחלטה האנושית, המוסרית והיהודית שתאפשר לרוב רובם של הילדים להישאר בישראל.
<רותם אילן: כרגע, כמו שרואים, אני לא בטוחה שזה רוב רובם.
<רותם אילן: אני מאמינה שניתן וצריך להחזיר את התוכן שהיה אמור להיות בהחלטה ולקחת בחשבון שבשלוש השנים האחרונות הילדים האלה המשיכו לגדול כאן, המשיכו להתערות בחברה וכעת לגרש אותם זה אפילו עוד יותר קשה ממה שזה היה לפני שלוש שנים.
<רותם אילן: כאמור, ואני רק אדגיש, אנחנו עובדים עם האנשים שיושבים במשרד עצמו, שעושים עבודה ועושים עבודה.
<נעה גלילי: שיתוף פעולה מלא.
<רותם אילן: חשוב לי לציין את זה.
<רותם אילן: תודה רבה.
מיכל רוזין: אני רוצה לאפשר לחברי הכנסת לשאול, ולאחר מכן לשמוע את הקול האותנטי, את האנשים עצמם, לא רק לדבר בשמם.
מיכל רוזין: לפני כן, אני מבקשת לשאול לגבי ילדים בוגרים, שבזמן הגשת הבקשות עדיין לא היו בוגרים, והיום הם עברו את גיל 18.
מיכל רוזין: האם זה מתעכב?
<רותם אילן: לא.
<רותם אילן: מסתכלים, לטוב או לרע, על אותה נקודה בה הבקשה הוחלטה.
<רותם אילן: אם מישהו הגיש והוא עמד בקריטריונים והיה אז בן 18 ועכשיו הוא כבר בן 21, הבקשה שלו– אם הוא עונה על יתר הקריטריונים – תאושר.
<רותם אילן: הוא לא ייענש בגלל שהוא גדל, אלא מסתכלים רק על אוגוסט 2010.
<רותם אילן: בגלל זה זו גם החלטה חד-פעמית, היא לא אומרת שמעתה כל ילד בישראל שיגיע לגיל ויענה לקריטריונים האלה, יקבל מעמד.
<רותם אילן: ממש לא.
<רותם אילן: זו החלטה חד-פעמית לאותו חודש והשנה.
מיכל רוזין: האם חלק מהילדים האלה הגיעו לגיל 18 והתגייסו לצבא?
מיכל רוזין: איך הצבא מתייחס לזה?
<רותם אילן: כרגע, מבין אלה שקיבלו את המעמד יש 100% גיוס.
<רותם אילן: בקהילה הזאת זה נראה כאילו הילדים טיפה יותר פטריוטים.
<רותם אילן: אתה גם רוצה להראות שאתה חלק, גם להחזיר חזרה.
משה מזרחי: יש לך מספרים?
משה מזרחי: 100% זה הרבה.
משה מזרחי: 100% זה נשמע חטיבה.
<רותם אילן: זה הרבה, אבל אין לנו המון ילדים בגילאים האלה שקיבלו.
<רותם אילן: ג'נאל עובר תהליך גיוס, כך גם אוולין, קריסנג'ה שכבר בצבא, קטלין כבר בצבא.
<רותם אילן: אם תרצו, אני יכולה להביא מספרים מדויקים.
<רותם אילן: מדובר בכמה עשרות.
<רותם אילן: מי שעדיין ממתין ולא קיבל תשובה, לא יכול להתגייס.
<רותם אילן: ניסינו, פנינו – אדי וסבסטיאן שרצו בכל זאת להתגייס – והם מסרבים.
<רותם אילן: אי אפשר לגייס מישהו ללא מעמד.
מיכל רוזין: למרות שיש מתנדבים שמגיעים מחו"ל ומגייסים אותם לצבא בלי מעמד.
מיכל רוזין: כנראה שזה מצב שונה.
מיכל רוזין: נתחיל בשמיעת הילדים.
מיכל רוזין: קימברלי קלור, בבקשה.
<נעה גלילי: קימברלי כתבה מכתב שהיא מבקשת להקריא.
<נעה גלילי: היא קצת מתביישת ולכן אני אקריא בשמה.
<נעה גלילי: אני רוצה להקדים ולומר שאני מכירה את קים מאז שהיא בכיתה ב' והיא, אחותה, אימא ואבא שלה הם משפחה בשבילה.
<נעה גלילי: לכן אני יכולה להעיד שכל מה שהיא כותבת נכון.
<נעה גלילי: אני קוראת את המכתב: לכבוד שר הפנים גדעון סער.
<נעה גלילי: הי, קוראים לי קימברלי קלור, אני בת 12 ונולדתי בתל-אביב, ישראל.
<נעה גלילי: אני גרה עם אבא ואימא ואחותי הקטנה שהיא בכיתה ב'.
<נעה גלילי: יש לנו כלבה בת שנתיים שקוראים לה לוולי.
<נעה גלילי: אני בכיתה ז', בחטיבת ביניים בגימנסיה הרצליה.
<נעה גלילי: אני הולכת לצופים בשבט דיזינגוף כל יום שלישי ושישי.
<נעה גלילי: החבר הכי טוב שלי זה מתן עוזרי.
<נעה גלילי: הוא כמו אח בשבילי, הוא משפחה.
<נעה גלילי: יש לנו אותו טעם במוזיקה.
<נעה גלילי: כל החברים שלנו אומרים שאנחנו אותו הדבר, אבל אנחנו לא.
<נעה גלילי: למרות ששנינו נולדנו בישראל ובאותה עיר, מתן לא מפחד שיבואו יום אחד וייקחו אותו למדינה זרה שהוא לא מדבר בה את השפה, אבל אני כן מפחדת שיגרשו אותי.
<נעה גלילי: אני לא מבינה למה יש אנשים שלא חושבים שאני ישראלית.
<נעה גלילי: אני לא שונה מאף אחד פה.
<נעה גלילי: אני אוהבת את ישראל ומעולם לא הייתי בפיליפינים.
<נעה גלילי: לפני שלוש שנים הלכנו כל המשפחה למשרד הפנים כדי לבקש שייתנו לנו להישאר בישראל ושייתנו לנו תעודת זהות.
<נעה גלילי: מאז המון משפחות קיבלו ורק אנחנו לא קיבלנו תשובה.
<נעה גלילי: אני רוצה לבקש ממך, גדעון סער, ומכל חברי הכנסת, שתתנו לי להישאר בישראל כי פה נולדתי ולכאן אני מרגישה שייכת.
<נעה גלילי: תודה, מקימברלי.
מיכל רוזין: קימברלי, את רוצה בכל זאת להגיד לנו עוד משהו?
<קימברלי קלור: כל מה שהיה כתוב במכתב, זה כל מה שיש לי לומר.
מיכל רוזין: תודה רבה, קימברלי.
מיכל רוזין: מרג'ורי, תשתפי אותנו.
משה מזרחי: קימברלי, יש לך כתב יפה.
<מארי מרג'ורי ארפון: אני מרג'ורי, אני בת 17, לומדת בביאליק רוגוזין.
<מארי מרג'ורי ארפון: אני עם משפחה – אימא ושתי אחיות.
<מארי מרג'ורי ארפון: אני לומדת בכיתה י"ב.
<מארי מרג'ורי ארפון: בשבילי די קשה בלי תעודת זהות.
<מארי מרג'ורי ארפון: לראות את החברים שלי, אני פשוט מקנאה.
<מארי מרג'ורי ארפון: אני מאוד מתרגשת.
<מארי מרג'ורי ארפון: אני מקנאה, אבל מצד שני – קשה לי לדבר.
מיכל רוזין: אנחנו מבינים.
מיכל רוזין: את רואה, החדר קטן, אנחנו איתך לגמרי.
מיכל רוזין: זה מובן.
מיכל רוזין: בנות כמה האחיות שלך?
<רותם אילן: היא האחות הגדולה.
<רותם אילן: יש לה שתי אחיות אחרות מקסימות.
<מארי מרג'ורי ארפון: אחת בת 12 והשנייה בת 15.
מיכל רוזין: ועד כה, מה המצב מבחינת האישור שלכן?
<מארי מרג'ורי ארפון: אנחנו ממתינים ועדיין אין לנו תשובה.
מיכל רוזין: הבקשה עוד לא אושרה או שנדחתה והגשתם ערר?
<מארי מרג'ורי ארפון: אין תשובה.
מיכל רוזין: מתי הגשתם?
<מארי מרג'ורי ארפון: ב-2006.
<מארי מרג'ורי ארפון: ביקשו מאיתנו לחכות, וזהו.
<מארי מרג'ורי ארפון: אמרו לנו לחכות ואז אני באתי ושאלתי אם אני יכולה לערער שוב, ואמרו לי שלא ושצריך לחכות.
<גלית טופור: אני בת 19.
<גלית טופור: לא סיימתי ללמוד בתיכון "חדש" אבל הייתי שם עד י"א ואז עברתי להיל"ה.
<גלית טופור: כרגע אני בארץ עם אבא ואימא שלי.
<גלית טופור: אחותי בת 20 ויותר ואני אפילו לא יודעת שום דבר עליה.
<גלית טופור: אני אומרת לכם ברצינות, אני לא יודעת איך היא נראית, אני לא יודעת שום דבר על אחותי.
<גלית טופור: מי שנמצא פה בארץ, כאילו חברה שלי, אני יכולה לקרוא לה אחותי, יותר מאשר אחותי שהיא מהדם שלי.
<גלית טופור: נראה לי שהיא בת 27 או 28.
<גלית טופור: אף פעם לא ראיתי אותה.
<גלית טופור: אני מדברת איתה, אבל אין לי כל כך קשר איתה.
מיכל רוזין: איפה היא חיה?
<גלית טופור קריקרי: בגאנה, עם הדודים שלי.
<גלית טופור קריקרי: אני והמשפחה שלי נאבקנו הרבה, המון.
<גלית טופור קריקרי: אני אפילו לא יכולה לתאר עד כמה אנחנו נאבקים בשביל זה.
<גלית טופור קריקרי: אימא שלי נלחמת כל הזמן בשבילי.
<גלית טופור קריקרי: יש מצבים שאני התייאשתי ואמרתי די, אני לא יכולה יותר, נמאס לי כבר להילחם בשביל משהו שבאמת מגיע לי, להישאר בארץ שהיא שלי, אבל אף אחד לא מכיר בי, אין לי מספר.
<גלית טופור קריקרי: יש לי חברים שהולכים לצבא ועושים כל כך הרבה דברים בחיים שלהם – רישיונות ודברים – ואני פשוט תקועה באותו מצב, כל הזמן אי-ודאות.
<גלית טופור קריקרי: זה מאוד מאוד מאוד קשה, אתם לא מבינים עד כמה.
<גלית טופור קריקרי: ללכת לישון ולחשוב על זה.
<גלית טופור קריקרי: כל החיים שלי מסביב זה, אין לי שום דבר חוץ מזה.
<גלית טופור קריקרי: כל הזמן לחשוב מתי אני אקבל תעודת זהות, מי יכירו בי, מתי אני זה, מתי אני זה, מתי אני זה.
<גלית טופור קריקרי: זה ממש ממש ממש קשה לחיות בלחץ הזה, לדעת שכל המשפחה שלי תלויה על הכתפיים שלי ולדעת שאני תקועה רק בגלל טעות שאימא שלי עשתה לפני 20 שנה.
<גלית טופור קריקרי: את הבעיה הזאת כבר פתרנו – ב-2009 באתי לפה, דיברתי, אמרתי מה שיש לי על הלב.
<גלית טופור קריקרי: אימא שלי היתה פה, היא בכתה מהנשמה שלה כדי שיקשיבו לנו.
<גלית טופור קריקרי: ובאמת, הרגשתי שהקשיבו לי, אבל מאז כבר שלוש שנים ואני מחכה.
<גלית טופור קריקרי: שלוש שנים ושלושה חודשים לחכות לתשובה פשוטה, פשוטה.
<גלית טופור קריקרי: זה או להגיד "לא" או להגיד "כן", ומשם אני אדע איך ללכת.
<גלית טופור קריקרי: אף אחד לא עונה לנו.
<גלית טופור קריקרי: אני יושבת בבית ואין לי מה לעשות וכולם ממשיכים בחיים שלהם.
<גלית טופור קריקרי: ואני חושבת: וואללה, מה יהיה איתי מחר.
<גלית טופור קריקרי: אין לי מה לעשות, אין מי שמקשיב לי.
<גלית טופור קריקרי: אני הולכת לפה ואומרים: תקשיבי, אי אפשר לתת לך תשובה, אף אחד לא עונה; שם אין תשובה.
<גלית טופור קריקרי: יום אחד חשבתי מה אני אעשה עכשיו, מה הדבר הבא שאני אעשה, ואמרתי שאני אכנס לאינטרנט.
<גלית טופור קריקרי: אמרתי שאני אכתוב בקשה למישהו שיקשיב לי, אולי ידע איך לעזור לי.
<גלית טופור קריקרי: נכנסתי לאתר של גדעון סער וכתבתי לו מכתב.
<גלית טופור קריקרי: כתבתי: תקשיב, אני גלית, בת 19, אני בישראל, נולדתי פה, וזה וזה וזה.
<גלית טופור קריקרי: כתבו לי בחזרה: תביאי לנו את כל הפרטים – דרכונים של ההורים ושלך - ונחזיר לך תשובה.
<גלית טופור קריקרי: עשיתי את זה, באמת כתבתי, אבל כלום.
<גלית טופור קריקרי: כתבתי גם לניצן הורוביץ והוא אמר שהוא ידבר איתך, חברת הכנסת מיכל רוזין.
<גלית טופור קריקרי: בקיצור, מה שאני יכולה להגיד זה שהחיים שלנו פשוט קטסטרופה.
<גלית טופור קריקרי: אני לא יכולה להסביר לך איך אני מרגישה.
מיכל רוזין: את עובדת?
<גלית טופור קריקרי: אני עובדת, אבל כל פעם שאני עובדת כאילו עושים לי טובה שנותנים לי לעבוד.
<גלית טופור קריקרי: אני באה לעבודה ואני מרגישה כזאת נחותה.
<גלית טופור קריקרי: גם אם אני יודעת עברית, אותו הדבר כמו האדם שיושב מולי, אני מרגישה נחותה, כי אין לי תעודת זהות כחולה.
<גלית טופור קריקרי: יכולים להגיד לי: אני לא רוצה שתעבדי מחר, כי את עובדת זרה בעיניי.
<גלית טופור קריקרי: תלכי.
<גלית טופור קריקרי: אין לי מישהו שיגן עלי.
<גלית טופור קריקרי: זה מגיע למצב שאין לי ביטוח בריאות, אין לי כרטיס אשראי, אין לי דברים בסיסיים שאדם צריך ביום יום.
<גלית טופור קריקרי: למשל, פעם קרה שהייתי חולה, התנפחו לי השקדים, אבל דבר בסיסי כמו ללכת לקופת חולים שליד הבית, לא יכולתי לעשות.
<גלית טופור קריקרי: הייתי צריכה ללכת עם אימא שלי, שביטלה יום עבודה, לירושלים כדי שיבדקו אותי.
<גלית טופור קריקרי: אני לא צריכה לעבור דברים כאלה, אני בת 19.
<גלית טופור קריקרי: בן אדם בן 19 לא צריך לחשוב על דבר כזה, אלא על איך ללכת לצבא, איך ללכת לאוניברסיטה, אבל אני כל יום חושבת על איך אני אקבל תעודת זהות.
מיכל רוזין: גלית, נולדת בישראל?
<גלית טופור קריקרי: כן, נולדתי בישראל.
שמעון סולומון: הגעתם לפני 20 שנה?
<גלית טופור קריקרי: ההורים שלי הגיעו לפני 24 או 25 שנים.
מיכל רוזין: חשוב לומר שהמעמד ניתן להורים מתוקף הילדים.
שמעון סולומון: ההורים שלך הגיעו באשרה?
<גלית טופור קריקרי: כולם הגיעו באשרה.
<גלית טופור קריקרי: אימא שלי לא הגיעה באשרה.
<גלית טופור קריקרי: היא מגאנה והיא הגיעה באשרה של דרום אפריקה.
<גלית טופור קריקרי: אבא שלי הגיע לארץ באשרה.
<גלית טופור קריקרי: הוא נתפס פעמיים, אבל בזכות עיתונאים ודברים אחרים הצלחנו לשחרר אותו והוא עד היום איתנו, אבל עדיין נלחמים.
מיכל רוזין: אני חייבת לומר שחוץ מהאמפטיה הברורה של כולנו, אנחנו שגדלנו כישראלים, עם אזרחות והכל, אנחנו לא באמת מצליחים להבין את התחושה של לחיות במדינה שבה אתה חסר מעמד ואתה לא כמו כולם.
משה מזרחי: תלושים.
מיכל רוזין: תלושים.
מיכל רוזין: אני חושבת שאנחנו מסוגלים להיות אמפטיים, אני לא חושבת שאנחנו באמת מסוגלים להבין את המצב הזה.
מיכל רוזין: תודה שאת משתפת אותנו.
מיכל רוזין: נמצא איתנו ילד מקסים, ג'יי, וכן קינג, וגם חבר טוב שלהם גיא קליינר.
מיכל רוזין: בואו תשתפו אותנו.
<קרל קינג קבררה: כתבתי מכתב לגדעון סער: שמי קינג קבררה, ואני בן 13, מתל-אביב.
<קרל קינג קבררה: יש לי אח שקוראים לו אי.
<קרל קינג קבררה: ג'יי ועוד מעט הוא בן 8.
<קרל קינג קבררה: להורים שלי קוראים קלריטה ורמיל.
<קרל קינג קבררה: אני פונה אליך, כבוד השר, בבקשה אישית לעזור לי, לאחי ולהורי לקבל אזרחות ישראלית ולהיות אזרח ששייך למדינת ישראל שבה נולדתי.
<קרל קינג קבררה: הורי, קלריטה ורמיל, הגיעו לארץ לפני כ-18, בשנת 1995, כעובדים זרים מהפיליפינים.
<קרל קינג קבררה: משפחתנו נמצאת בתהליך של קבלת אזרחות מזה מספר שנים, אך עדיין לא קיבלנו תשובה חיובית.
<קרל קינג קבררה: אסיים בנימה אישית, שכל מה שאני מבקש לי ולאחי אי.
<קרל קינג קבררה: ג'יי, להיות ילדים ישראלים ככל הילדים האחרים.
<קרל קינג קבררה: אני מאוד אודה לך, כבוד השר, אם תוכל לעזור ולהגשים את חלומי זה.