GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מיכל רוזין: אתה רוצה להבהיר עוד נקודה בקשר לזה?
מיכל רוזין: תכף נגיע לעניין המשפטי.
מיכל רוזין: נטע, תאמרי לנו כמה דברים בנושא תעסוקה.
<נטע משה: אני אדבר על מדיניות של תעסוקה כלפי מבקשי מקלט.
<נטע משה: כאמור, זה תת פרק מתוך מסמך גדול שדן במדיניות בכלל כלפי מבקשי מקלט באירופה.
<נטע משה: חבר הכנסת אוחיון, כשאנחנו מדברים מבחינה טרמינולוגית על מבקשי מקלט, מבקש מקלט זה מי שמילא את הטפסים והגיש בקשה למקלט וממתין עד שיכריעו בעניינו.
<נטע משה: יחד עם זאת, בישראל המציאות היא מורכבת יותר מזה.
<נטע משה: בשיח פוליטי-ציבורי, בדרך כלל אנחנו מדברים על מסתננים, על פליטים, תלוי מאיזה צד ובקרבם אוכלוסייה גדולה מאוד היא מי שאינו בר הרחקה או בר החזרה.
<נטע משה: בערך תשעים אחוזים מתוך 54 אלף שנמצאים כאן, הם מסודן ואריתריאה.
מיכל רוזין: עליהם נסוב עתה הדיון.
<נטע משה: אם בודקים לאורך השנים כמה הגישו בקשות למקלט, מדובר בפחות מ-4,000.
<קריאה: כמה הורשו להגיש.
<קריאה: חשוב לציין זאת.
<נטע משה: אנחנו לא נכנסים לזה עכשיו.
<נטע משה: כמה הגישו בקשה למקלט, זה פחות מ-4,000.
<נטע משה: אלה הם בין 3,000 ל-4,000.
מיכל רוזין: בשל מדיניות אי ההרחקה הקבוצתית.
<נטע משה: למה יותר לא הגישו, אני לא נכנסת לזה.
<נטע משה: זו הנקודה הראשונה שצריך לשים לב.
<נטע משה: אנחנו מדברים על מי שנמצא במעמד הזה באירופה והוא מבקש מקלט.
<נטע משה: הליך פרטני ועדיין לא הכריעו.
<נטע משה: נקודה שנייה שצריך לדבר עליה ביחס לאירופה היא התמהיל שכל מדינה יוצרת במדיניות שלה שמתמודדת עם מבקשי מקלט.
<נטע משה: שם מדיניות תעסוקה היא לא נפרדת מדברים אחרים שמדברים עליהם.
<נטע משה: כלומר, המדינה יודעת שיש צרכים שונים של מבקשי מקלט והיא מחליטה מה היא מעדיפה לתת.
<נטע משה: יש מדינות שנותנות אפשרות תעסוקה ולא מספקות צרכים אחרים.
<נטע משה: יש מדינות שלא נותנות לא את זה ולא את זה.
<נטע משה: יש מדינות שאומרות שבגלל שהן לא רוצות לעודד הגירה כלכלית, הן ייתנו להם כל מיני צרכים בסיסיים שהם צריכים ולא יאפשרו העסקה.
מיכל רוזין: יש למשל מדינות שאומרות ששנה הוא לא יעבוד.
<נטע משה: אני אגיע לזה.
<נטע משה: אנחנו צריכים לדבר על מעמד זמני.
<נטע משה: באירופה בדרך כלל המעמד של מבקש מקלט הוא מעמד זמני עד שאתה מכריע בעניינים.
<נטע משה: סדר גודל הוא לא שנים בדרך כלל.
<נטע משה: לכן זה חלק ממנגנון בדיקה מסודר שבמהלכו, בזמן שאנחנו בודקים את מקבל הזכויות, יש עליו הגבלות מסוימות.
<נטע משה: ברגע שהסתיים תהליך הבדיקה הזה, או שהוא מקבל מעמד קבע או זמני במדינה או שמחליטים שהוא לא רשאי לשהות כאן והוא עובר להליך של הוצאה או גירוש מהמדינה.
<נטע משה: באירופה יש חקיקה שהיא ברמת האיחוד האירופי.
<נטע משה: יש דירקטיבת תנאי הקליטה – רספשן קונדישן דירקטיב – שהיא עברה איזשהו הליך של שינוי חדש והתיקון האחרון התקבל ביולי 2013.
<נטע משה: הכניסה לתוקף של כל זה צריכה להיות בהדרגה עד יולי 2015 כאשר כל מדינה צריכה להכניס את זה בחקיקה הלאומית שלה.
<נטע משה: אם אנחנו מסתכלים על זה, אנחנו רואים שהתקופה שאחריה צריך לתת למבקש מקלט היתר עבודה, היא אחרי תשעה חודשים.
<נטע משה: מרגע שהוא הגיש בקשה למקלט בכל מדינה – זה מה שאמור להיות – אחרי תשעה חודשים, אם עדיין לא הכריעו, הוא צריך לקבל היתר העסקה.
<נטע משה: יחד עם זאת אומרים שכל מדינה יכולה להגביל את תחומי ההעסקה, את אזורי ההעסקה, כל מיני הגבלות שהיא מוצאת.
שמעון אוחיון: מה הוא מקבל במשך תשעת החודשים כדי להתקיים?
<נטע משה: אני מספרת עכשיו מה קורה.
<נטע משה: זה כל מדינה רשאית להחליט בעצמה.
<נטע משה: החקיקה האירופית אומרת שצריך לספק להם תנאים בסיסיים, אבל היא לא אומרת שחייבים לשכן אותם במקום כזה או אחר.
<נטע משה: מה שמתקיים היום ברמת המדינות.
<נטע משה: בשוודיה, במהלך השהות של מבקשי מקלט בשוודיה ועד שמכריעים בבקשה, הם יכולים לקבל היתר עבודה.
<נטע משה: כשמבקש המקלט מוצא עבודה, הוא צריך להודיע על כך למועצת ההגירה, הוא חייב לפנות לרשויות המס, הוא מקבל מספר מס וכל ההליך הזה מתקיים.
<נטע משה: ברגע שהוא מוצא עבודה וכשהוא מדווח, מנכים לו את זה מהזכויות הסוציאליות האחרות שהוא מקבל.
<נטע משה: לדוגמה, כל מיני קצבאות שהוא מקבל.
<נטע משה: אם הוא מקבל דיור מהמדינה, מנכים לו את זה כחלק מתשלום שכר הדירה.
<נטע משה: בגרמניה.
<נטע משה: מבקשי מקלט לא יכולים לעבוד במשך שנה, בפרט כשהם נמצאים במרכזי קלט ראשוניים שמספקים את הצרכים.
<נטע משה: אחרי שנה הם יכולים להגיש בקשה לרשויות התעסוקה ושם הם מקבלים עבודה על פי עקרון העדיפות.
<נטע משה: זאת אומרת, מבקש מקלט יועסק רק אם העבודה הזאת לא נדרשה על ידי אזרחי גרמניה, אזרחי האיחוד בכלל, וגם קבוצות מסוימות של אזרחים לא מהאיחוד שנמצאות שם יותר זמן ובאשרה.
מיכל רוזין: כלומר, הכוונה של אוכלוסיית מבקשי המקלט לתעסוקה מסוימת.
מיכל רוזין: כלומר, יש חוסר בתחום מסוים שבו אין מספיק ידיים עובדות באותה מדינה.
<נטע משה: המדינה מקיימת מאגר והיא מתנה את ההעסקה במקצוע שחסר לה.
<נטע משה: מנגד אנחנו מסתכלים על גרמניה ורואים שלכל הפחות בתקופה הראשונית הם מחויבים לשהות במרכזי קלט ולאחר מכן יש גם איזשהו דיור ציבורי לתקופות ארוכות יותר.
<נטע משה: גרמניה נותנת סיוע כלכלי כספי – שוברים.
<נטע משה: גם בבריטניה קיים העניין הזה של שנה ושם נאמר באופן ברור שהם לא רוצים לעודד הגירה כלכלית ולכן מי שמגיע לשם למטרת מקלט, לא אמור לקיים את זה.
<נטע משה: אחרי שנה, אם לא הכריעו, הם מקבלים היתר עבודה וגם זה מותנה בדרך בה הם שיתפו פעולה עם הרשויות המקומיות והם נדרשים לבחור מתוך מאגר מסוים של סוכנות הגבולות הבריטית דיור ציבורי.
<נטע משה: מענקים ניתנים שם לקבוצה מצומצמת יותר, למי שמוגדר כזכאי ושלא יכול לספק את צרכיו.
<נטע משה: בהולנד הם יכולים לעבוד מהתחלה לתקופה של 24 שבועות, במהלך שנה.
<נטע משה: בסוגריים נגיד שבדרך כלל בקשת המקלט שם במקרים לא חריגים אורכת חצי שנה.
<נטע משה: כל הכנסה שהם מקבלים, מנוכה מקצבאות אחרות שלהם.
<נטע משה: מציאת מקום העבודה הוא באחריותו הבלעדית של מבקש המקלט.
<נטע משה: לצד זה יש כמעט שיכון גורף שלהם במרכזי קלט.
<נטע משה: בצרפת במהלך שנה ראשונה הם לא יכולים לעבוד ואחרי כן הם יכולים לקבל היתר עבודה, אם הם שיתפו פעולה עם הרשויות.
<נטע משה: כאן התחילו לקבל היתר עבודה, תלוי במקום גיאוגרפי.
<נטע משה: שואלים אותם איפה הם מתכננים לעבוד ובודקים את זה.
<נטע משה: יש שם גם קצבאות מחיה ומרכזים, אבל לקבוצות מצומצמות יחסית.
<נטע משה: באיטליה, אחרי חצי שנה מרגע שהם הגישו את בקשת המקלט ולא הכריעו, הם יקבלו היתר לחצי שנה.
<נטע משה: זאת הייתה התייחסות בקצרה למדיניות תעסוקה.
<נטע משה: כמו שאנחנו רואים, המדינות שנסקרו הן מדינות מרכזיות שמתמודדות עם הגירה, שיש בהן ריכוזים גדולים וריכוזים גדולים ביחס לאוכלוסייה הרגילה של מבקשי מקלט.
<נטע משה: כמובן שיש מדינות אחרות באירופה שנסקרו ויכול להיות שיש בהן מערכות מקלט פחות מיטיבות בנושא הזה של תעסוקה.
מיכל רוזין: כרגיל, המחקר שלך הוא מדהים ובאמת מראה שאנחנו לא לבד בעולם.
מיכל רוזין: הוא נותן לנו תמונה רחבה יותר לגבי מה שנעשה במדינות אחרות.
מיכל רוזין: כפי שאתם יודעים, לפעמים המדינות האלה מתמודדות עם מיליוני אנשים ולא רק עם עשרות אלפים.
מיכל רוזין: חשוב לשמוע מה קורה במדינות אחרות.
מיכל רוזין: אני רוצה לשמוע עכשיו מכמה גורמים במשק לגבי האפשרות של שילוב אותם מבקשי מקלט, בהמשך למה ששמענו שקורה באירופה, בעבודות שהן עבודות מוכוונות לאותה אוכלוסייה או שבהן נדרשות ידיים עובדות שלא קיימות בישראל או לא מצליחים למצוא ידיים עובדות בישראל.
מיכל רוזין: אשרת ממכון רופין, לכם יש הצעה לפיילוט בנושא של חקלאות.
מיכל רוזין: אני אשמח לשמוע אותך ולאחר מכן אני אשמח לשמוע את הנציגים שנמצאים כאן מהתאחדות המלונות ומהמסעדות.
מיכל רוזין: אני ארצה לשמוע איפה החסרים, מה המענים הנדרשים והאם באמת אפשר לעשות את השילוב של שני הדברים.
מיכל רוזין: הצטרף אלינו חבר הכנסת דב חנין שמאוד מחויב לנושא.
דב חנין: העברתי שני חוקים.
מיכל רוזין: עוד שני חוקים.
מיכל רוזין: ברכות.
<אשרת הוכמן: שלום לכולם.
<אשרת הוכמן: אני אשתדל לקצר ולא לחזור על דברים שנאמרו קודם.
<אשרת הוכמן: אולי שני דברים שהם רקע להצעה שאנחנו במכון להגירה ושילוב חברתי ברופין עובדים עליה.
<אשרת הוכמן: האחד, וכבר התוודענו לזה כמה פעמים במהלך הדיון, המצוקה הקשה שתושבי דרום תל אביב סובלים ממנה כבר כמה שנים, בין היתר לאור היעדר פיקוח של רשויות המדינה על קבוצה מכובדת של אנשים.
<אשרת הוכמן: אני לא רוצה להיכנס לטרמינולוגיה ולכן אקבל את העצה של קודמיי ואדבר אולי במונחים של אלה שאינם ברי גירוש.
<אשרת הוכמן: אני חושבת שזה גם מבהיר את הנקודה שאנחנו רוצים לנסות ולקדם בהצעה שלנו כי הרי בעצם זה לא משנה איך נקרא להם.
<אשרת הוכמן: העובדה היא שהם לא ילכו לשום מקום והם כאן כדי להישאר.
<אשרת הוכמן: זה על פי החוק הבינלאומי וזה דבר שמדינת ישראל עומדת בו עד עכשיו בהסדרים שהם יותר טובים או פחות טובים, אבל זה המצב.
<אשרת הוכמן: הם לא הולכים לשום מקום.
<אשרת הוכמן: מאחר שכך ומאחר וכפי שציינה חברת הכנסת רוזין כרגע המצב עולה כסף למדינת ישראל, שלא לדבר על הפרה שיטתית ואיומה של זכויות מאוד בסיסיות האנשים האלה שעובדים בכל מקרה, חשבנו איך אפשר לנסות ולהציע הצעה קונקרטית לניסיון אולי של שנה, אבל אפשר לדבר על פרק הזמן.
<אשרת הוכמן: כאמור, אנחנו מנסים לייצר פלטפורמה והפלטפורמה אומרת שהיום יש ענפים במשק שזקוקים לידיים עובדות, בין היתר לאור כל מיני קשיים בגיוס מהגרי עבודה לאור החוק החדש והסכמים בילטרליים שכן או לא מתקיימים.
<אשרת הוכמן: מדינת ישראל ממשיכה להביא למעשה אנשים זרים שאינם מכאן לצורכי עבודה בעוד שתחת אפה נמצאים אנשים שהם כשירים לעבוד, עובדים באופן לא חוקי ואת זה כבר אמרתי קודם.
<אשרת הוכמן: אחד הענפים עליו אנחנו חושבים – והובא לידיעתנו שחסרים בו ידיים עובדות - זה ענף החקלאות.
<אשרת הוכמן: מעבר לצורך בידיים עובדות, היתרון של ענף החקלאות הוא בעובדה שאם נערוך פיילוט כזה ומבקשי המקלט או אותם אנשים שאינם ברי גירוש יצטרפו אליו, הם גם יצאו מן הערים אל אזורים חקלאיים.
<אשרת הוכמן: דווקא לאור הקמתו של המרכז הפתוח בדרום, אולי על אחת כמה וכמה שווה לנסות לקיים תכנית כזאת כדי שאז אם המרכז יהיה פתוח, אולי הם גם יוכלו לעבוד.
<אשרת הוכמן: להעסקה יש מגוון רחב של יתרונות ואני חושבת שהנקודה החשובה ביותר היא מה שאמרה גם נציגת מרכז המחקר והמידע של הכנסת.
<אשרת הוכמן: האיום הגדול בהעסקה – ואנחנו כולנו יודעים – שלוקחים עבודות מישראלים.
<אשרת הוכמן: אני מניחה שזאת המוטיבציה העיקרית להתנגדות מקבלי ההחלטות לעניין זה והיא לא משוללת הגיון, ובזה צריך להודות.
<אשרת הוכמן: יחד עם זאת, הפתרון שמציעה גרמניה – ואגב, הוא מבוסס גם על הניסיון ארוך השנים שיש לה עם מהגרי עבודה בכלל וגרמניה מתמודדת עם הבעיה הזאת כבר משנות ה-50 כך שיש לה ניסיון - אפשר לנסות ולשלב את האנשים האלה באותם ענפים בהם אין ידיים עובדות ואין סכנה שהעבודה תילקח מישראלים.
<אשרת הוכמן: כאמור, לאור הקשיים שכרוכים בשמירה על ענפים ספציפיים ומפתח לניצול ולהפרה של זכויות, אנחנו רוצים שבוועדת ההיגוי שתחליט על הדרך הנכונה לקיים את הפיילוט הזה ישבו נציגים גם מארגוני זכויות, גם מנציבות האו"ם לפליטים, על מנת לחשוב על הדרך בה נוכל להפחית את הפגיעה בזכויות של האנשים האלה.
<אשרת הוכמן: יחד עם זאת, חשוב שנדע שאנחנו פועלים בתוך מערכת של לחצים.
<אשרת הוכמן: יש מגוון רחב של אינטרסים.
<אשרת הוכמן: אני חושבת שכרגע הדבר הבוער ביותר הוא למצוא להם איזושהי אפשרות לתעסוקה ובמקביל להוציא קצת מהלחץ מתושבי השכונות, ואגב, זה לא רק בדרום תל אביב שהם יושבים בשכונות המוחלשות אלא זה נכון לגבי ערים רבות כמו חדרה ומקומות אחרים.
<עובד חוגי: כמו פרדס כץ.
מיכל רוזין: אני רוצה לשמוע בכל זאת כמה אנשי עבודה שנמצאים כאן ורוצים לדבר על הצרכים שלהם.
מיכל רוזין: התאחדות הקבלנים, יצחק גורביץ.
<יצחק גורביץ: אנחנו מתמודדים עם הסוגיה הזאת בעקבות פניות קיבלנו מהקבלנים לפני כשנתיים, אז שאלו האם מותר או אסור להעסיק את העובדים הללו.
<יצחק גורביץ: על רקע זה פנינו למשרדי הממשלה – גם לרשות האוכלוסין וההגירה וגם לעורכת הדין איריס מעיין ממשרד התעשייה – כדי לקבל הנחיות.
<יצחק גורביץ: כמדיניות אנחנו לא מעודדים מעסיק בענף הבנייה להעסיק את העובדים הללו כי העסקה בענף היא העסקה שמחייבת כל מיני קורסים, הדרכות והכשרות.
<יצחק גורביץ: אנחנו רואים שברגע שנכנס עובד שאין לו הכשרה מתאימה, זה מתכון בטוח לתאונת עבודה.
<יצחק גורביץ: אותם מבקשי מקלט הגיעו לכאן לא לענף הבנייה.
<יצחק גורביץ: מצד שני, אנחנו יודעים שהתופעה קיימת והם רוצים להיקלט בעבודה.
<יצחק גורביץ: לכן פנינו וקיבלנו תשובה לא ברורה שחל איסור אבל אין אכיפה וגם קיבלנו את הפירוט היכן אין אכיפה.
מיכל רוזין: בקיצור, התבלבלתם.
<יצחק גורביץ: כן, אבל בכל זאת, על מנת לתת איזשהו מענה לאיזשהו צורך, אמרנו שאין החלטה, אין הסכמה בקרב משרדי הממשלה לגבי העסקה, אבל אם אתם עושים, אמרו איך להעסיק אותם ואת ה-איך קיבלנו מעורכת הדין איריס מעיין.
<יצחק גורביץ: הוצאנו הנחיה לכל מי שמעסיק שהוא חייב להעסיק אותם בהתאם להסכם הקיבוצי וכמובן צריכים לשלם עבורם ביטוח בריאות.
<יצחק גורביץ: על נושא ההעסקה חלים עוד עשרים אחוזים מס הכנסה, בדיוק כמו עובדים זרים.
<יצחק גורביץ: אלה ההנחיות שהוצאנו.
מיכל רוזין: העסקתם כמו עובדים זרים שבאים עם היתר.
<יצחק גורביץ: כמו עובדים ישראלים.
<איריס מעיין: דבר אחד לא התקיים, לפי ההחלטות שכעת דיברנו עליהן, הוא הנושא של אכיפת ההיתר.
<איריס מעיין: בחוק עובדים זרים נאמר שאם אתה רוצה להעסיק מי שהוא עובד זר, מה זה עובד זר?
<איריס מעיין: עובד זר זה מישהו שהוא לא אזרח ישראל או תושב בה.
<איריס מעיין: ברגע שאתה מעסיק זבוב, אתה מעסיק עובד זר.
<איריס מעיין: כל מי שאתה מעסיק ואיננו אזרח ישראל או תושב בה, הוא עובד זר.
<איריס מעיין: אומרים לנו שכשאתה מעסיק את האנשים הללו בכל הקונסטרוקציות שראינו כאן, לא מייחד בחוק עובדים זרים שמחייב את ההיתר.
<יצחק גורביץ: צריך לעשות איזושהי הבחנה.
<יצחק גורביץ: בענף הבנייה מאז 2005 ---
מיכל רוזין: תגיב איזה משפט לגבי הצורך בענף הבנייה ומה המצב.
מיכל רוזין: אנחנו נקיים דיון מקיף בנושא הזה לגבי הצרכים ועובדים זרים והאם קיימות מספיק ידיים עובדות.
<יצחק גורביץ: חשוב לחדד כאן את הסוגיה.
<יצחק גורביץ: בענף הבנייה, העסקה של עובד זר, לא של מסתנן וכולי, היא דרך תאגידי כוח אדם.
<יצחק גורביץ: זאת אומרת, הקבלן לא מעסיק אותם באופן ישיר והנושא הזה מתבסס על הסכמים בילטרליים ומיונים שאנחנו מבצעים בחוץ לארץ.
<יצחק גורביץ: זה לא כמו העובד הזה עליו אנחנו מדברים עתה.
<יצחק גורביץ: בכל מקרה, מבחינתנו אנחנו לא מעודדים את זה ולא לוקחים אותם בחשבון כעובדים שיכולים לעבוד בענף.
<יצחק גורביץ: אם התופעה הזאת מתקיימת, אנחנו מנחים איך לבצע אותה.
<יצחק גורביץ: מבחינת הצרכים, הצגנו בפני משרדי הממשלה – גם בפני משרד הבינוי והשיכון ומשרד האוצר – שהצרכים שלנו לגבי עובדים זרים עומדים על עשרים אלף עובדים זרים כדי לענות על הצרכים של פערי הדיור שנוצרו אבל לא מתוך האוכלוסייה הזאת.
<יצחק גורביץ: צריך להבין, אי אפשר לקבל עובד שלא עבר שום הכשרה, שאפילו לא נעשו לו בדיקות גופניות אותן אנחנו עושים בחוץ לארץ.
שמעון אוחיון: אתה לא רואה את עצמך נותן מענה תעסוקתי לאוכלוסייה הזאת.
<יצחק גורביץ: לא במקצועות פרופר של ענף הבנייה.
מיכל רוזין: אלא אם הם יעברו הכשרה.
<יצחק גורביץ: כן, ובדיקות רפואיות והתאמה.
<יצחק גורביץ: מי יבטיח שהם יישארו שלוש-ארבע שנים?
מיכל רוזין: הם יותר מובטחים מאשר עובדים אחרים.
מיכל רוזין: התאחדות המלונות.
מיכל רוזין: יואב בכר.
מיכל רוזין: חשוב לי מאוד שבאתם ואני מאוד מודה לכם.
<יואב בכר: היסטוריה.
<יואב בכר: אנחנו הראשונים שפנו אליהם – המדינה – שנעזור ונסייע.
<יואב בכר: אז היינו צריכים לעזור להוציא מתל אביב כי הם היו במקלטים בתל אביב.
<יואב בכר: עד 2006 היו לנו אישורים לעובדים זרים מוסדרים כמו שיש לבנייה ולחקלאות ואנחנו בעניין הזה מופלים.
<יואב בכר: ביקשו מאתנו שנפסיק וננסה להביא ישראלים.
<יואב בכר: דרך אגב, בענף יש מעל 35 אלף עובדים והצורך בעובדים – ולצערי לא משיגים עובדים ישראלים, גם כשמשלמים יותר משכר המינימום – הוא במקצועות חדרנות, ניקיון, שטיפת מטבחים.
מיכל רוזין: כמה אומר המחסור?
<יואב בכר: סדר גודל של כ-3,000 עובדים.
<יואב בכר: העובדים מבקשי המקלט מועסקים במקצועות האלה.
<יואב בכר: אצלנו מבחינת התנאים זה מאוד מסודר.
<יואב בכר: זאת אומרת, אנחנו לא הענף שמרמה את העובדים או מנצל אותם.
<יואב בכר: אני חושב שכן צריך להסדיר את העניין.
<יואב בכר: אם לא הייתי אזרח ישראל, הייתי אומר שלא מעניין אותי, תנו לנו 3,000 עובדים ותביאו זרים או אחרים, אבל מאחר שיש כאן אנשים ואין כרגע לאן להוציא אותם, למה לעשות כאילו?
<יואב בכר: אני חושב שזה לא מוסרי שבאישור הזה כתוב שאישור זה אינו מהווה אישור עבודה ומותר להם לעבוד.
<יואב בכר: אנחנו מבקשים ומציעים שיסדירו את העניין הזה.
<יואב בכר: אני לא אכניס אתכם לנבכים אבל בגלל העניין הזה שהאישור הוא כזה ובגלל שזה לא בדיוק מוסדר, יש בעיות בהקשר של נקודות זיכוי, בעיות בהקשר להיטל ודברים לא סגורים ועם פרשנויות שיוצרות בעיות רבות למעסיקים.
<יואב בכר: חבל שהמדינה תפסיד וחבל שהעובדים יפסיד.
מיכל רוזין: דניאל.
מיכל רוזין: אתה מקשיב?
מיכל רוזין: אנחנו נחזור אליך אחר כך לתגובות.
<יואב בכר: הוא ידע להגיב על הקטע של נקודות זיכוי או לא.
<יואב בכר: אלה דברים שאנחנו כל פעם מגלים אותם ועושים בהם דוקטורט, דבר שאנחנו לא צריכים לעשות כי זה לא תפקידנו, ואין לי עליהם תשובות.
<יואב בכר: צריכה להיות הסדרה.
<יואב בכר: כאזרח המדינה אני אומר שעד שהגדר לא הוסדרה, אני כאזרח וכאיש שעושה מילואים, היה לי מאוד קשה עם העניין הזה, שבאמת אנשים כאלה עובדים ואז יכולים להיכנס כל הזמן כי המסר אומר בואו לעבוד כאן.
<יואב בכר: הגדר סגרה את הפרצות.
<עובד חוגי: החוק.
<עובד חוגי: לא הגדר.
<יואב בכר: בסדר.
<יואב בכר: לא יודע.
<יואב בכר: כל מה שעשו.
<יואב בכר: בואו נסדיר את זה ואני מאחל בהצלחה.
מיכל רוזין: אילן שמעוני, איגוד חברות הניקיון.
<אילן שמעוני: מבלי להיכנס לעיקרון של באמת עניי עירך קודמים, המצב העובדתי הוא שעבודת ניקיון במדינת ישראל בתחום הגיאוגרפי של בין גדרה לחדרה ונוסיף את אילת, אנחנו מעריכים שחסרים לנו כ-10,000 עובדים שמוכנים ורוצים לעבוד במה שנקרא ניקיון.
<אילן שמעוני: לצערי הישראלים במדינת תל אביב לא רלוונטיים לעבודות האלה.
<אילן שמעוני: הטענה המרכזית שיש כאן כשל שוק, שהשכר הוא נמוך, והטענה היא טענה נכונה מאוד אבל זה המצב.
<אילן שמעוני: לכן, אין ספק שאת העובדים הזרים האלה היה אפשר לשלב בצורה מסודרת בענף הזה.
<אילן שמעוני: אני חושב שגם הסטייט אוף מיינד של מהגר שרואה את עצמו כזמני כאן, זאת עבודה שיכולה להתאים לו.
<אילן שמעוני: המהגר שנמצא כאן לא מתעניין בתכניות הריאליטי למיניהן והוא פחות מחובר.
<אילן שמעוני: גם אני הייתי מהגר בארצות הברית לתקופה קצרה כשהייתי צעיר מאוד ואני יכול להבין אותם.
<אילן שמעוני: הבעיה המרכזית היא שלא ניתן להעסיק אותם באופן חוקי.
<אילן שמעוני: אין שום תשתית רפואית או תשתית חקיקתית או תשתית פנסיונית כזאת או אחרת שמישהו ממשרדי הממשלה דאג להסדיר אותה.
<אילן שמעוני: לכן, כל חברת ניקיון שמעסיקה עובד ניקיון, פשוט מסתכנת והיא הולכת על הגבול.
<אילן שמעוני: למשל, היטל הזרים, יש כבר רואי חשבון שכאילו הביעו עמדה שכנראה זה לא חל על מבקשי המקלט, אותם עשרים אחוזים, ולדעתי הם משתעשעים באיזושהי אשליה שמס הכנסה לא ייגע בהם אבל ביום הדין הם ייפגעו.
<אילן שמעוני: זה פעם אחת.
<אילן שמעוני: פעם שנייה, אין שום חברת ביטוח שיש לה איזושהי קרן פנסיה שאפשר להפריש לשם כספים.
<אילן שמעוני: זאת אומרת, הדין מבחינה טריטוריאלית חל אבל ברמה האישית לא ניתן לקיים אותו.
<אילן שמעוני: מבחינת הצרכים, האוכלוסייה הזאת בין גדרה לחדרה יכלה בהחלט להשתלב בעבודת ניקיון, שוב, מבלי לפגוע בעיקרון של עניי עירך קודמים.
<אילן שמעוני: בענף הזה יש כשל שוק אבל זה כבר נושא אחר שאפשר לדבר עליו עד מחר בבוקר.
<שחר שוהם: יש עוד כשל בנוגע לביטוחים.
<שחר שוהם: אנחנו רואים בשטח.
<שחר שוהם: אחת הבעיות היא שחברות הביטוח הפרטיות של מבקשי המקלט שכן מועסקים, מבטחת אותם ביטוח תייר וזה ביטוח שמתחדש כל שלושה חודשים והוא לא מכסה שום דבר.
<שחר שוהם: כל האנשים פשוט זורקים כסף שמגיע לידי חברות הביטוח הפרטיות, שזה גם תוצר.
מיכל רוזין: דנו בנושא הזה עם שרת הבריאות ואנחנו נמשיך בנושא הזה.
מיכל רוזין: אמרנו בפגישה עם שרת הבריאות ועם שר הרווחה שבסופו של דבר אני חושבת שנושא התעסוקה הוא מפתח.
מיכל רוזין: מרגע שהם יהיו מועסקים – ואני ספרתי כאן 33 אלף ידיים נדרשות ולא דיברנו עוד על סיעוד ועל חקלאות ובוודאי יש עוד ענפים – לכן אני חושבת שהמפתח הוא תעסוקה מכיוון שאם הם יועסקו כדין ואם ישולמו להם כל הביטוחים כדין, אז כבר נתווכח איזה ביטוחים וכדומה, נוכל לדאוג לצרכיהם.
<צבי קן-תור: שתי הערות קצרות.
<צבי קן-תור: הראשונה.
<צבי קן-תור: ככל שיוחלט לתת להם היתרי עבודה בתחומים מסוימים, צריך, כמו שנאמר כאן קודם, להסדיר מבחינה טכנית את המעמד שלהם.
<צבי קן-תור: נמצא כאן ראש ענף אכיפה ברשות אוכלוסין והוא יכול לתאר טוב ממני את העובדה שיש בעיה בנושא המגורים שלהם.
<צבי קן-תור: אתה קולט עבודה בענף הניקיון לשבוע-שבועיים – אתה לא יכול להיות אחראי למגורים שלו.
<צבי קן-תור: הוא לא עובד זר כמו בענף הבנייה שאתה מביא אותו דרך ארגוני כוח אדם עם כל התקנות בנושא והוא לא עובד ישראלי.
<צבי קן-תור: אם כן, יש לנו ענייני מגורים, ענייני ביטוח רפואי וכל העניינים האלה חייבים להיות מוסדרים.
<צבי קן-תור: הנקודה השנייה.
<צבי קן-תור: אני חושב שבנושא הזה של ההכשרות המקצועיות, ולאו דווקא בענף הבנייה אלא בענפים רבים אחרים, כל ארגוני המתנדבים היו יכולים לתרום הרבה מאוד אם ייתנו הכשרה מקצועית שתינתן על ידי מתנדבים, כך שהם יהיו חלק מהפתרון ולא חלק מהמקהלה שמצהירה על קיום הבעיה.
<צבי קן-תור: מצד שני, המדינה תוכל לתרום בזה שהיא תיתן את רשויות ההסמכה וההכרה שלה כמו בוחני נהיגה שייתנו רישיונות.
<צבי קן-תור: אז זה לא יהיה נטל תקציבי עליה, אבל היא תיתן את ההכרה כי היא תיתן את ההכשרות המקצועיות.
מיכל רוזין: מקובל לחלוטין.
מיכל רוזין: זה הכיוון.
מיכל רוזין: אני רוצה לשמוע שתי תגובות קצרות לעניין כי אני רוצה לשמוע גם את עורך דין דניאל סלומון מרשות ההגירה.
מיכל רוזין: נשאלו כאן הרבה שאלות גדולות ולאחר שנשמע אותו, אני אסכם את הישיבה.
מיכל רוזין: אני מתנצלת, אנחנו כבר בזמן מליאה ולכן צריכים לנעול את הישיבה.
מיכל רוזין: אני רוצה לשמוע את דימוז דאוויט מאמנסטי ולאחר מכן את עובד חוגי.
<דימוז דאוויט: תודה רבה.
<דימוז דאוויט: שמי דימוז דאוויט.
<דימוז דאוויט: אני פליט מאריתריאה.
<דימוז דאוויט: אני קורא לעצמי פליט מאריתריאה כי ברחתי ממדינה שקוראים לה צפון קוריאה, מאפריקה, מדינה שלאזרחים שלה אין בה שום זכויות, שיש שלטון דיקטטורי שהורס את האנשים ואת העם שלו.
<דימוז דאוויט: אני קורא לעצמי פליט.
<דימוז דאוויט: אם הייתי בורח ממדינה דמוקרטית – משוויץ או מקום אחר – הייתי קורא לעצמי מסתנן אבל ברחתי מהמדינה הדיקטטורית שקוראים לה צפון קוריאה.
<דימוז דאוויט: אני חי פה עם האשרה הזאת שכל אחד דיבר עליה.
<דימוז דאוויט: עם האשרה הזאת אני לא יכול לעבוד, אני לא יכול לשכור דירה, אני לא יכול לקבל פנקס שקים, אני לא יכול לעשות שום דבר.
<דימוז דאוויט: אני הולך בשעה 3:00 בבוקר לחדש את האשרה הזאת כל ארבעה חודשים.
<דימוז דאוויט: באים 100-150 אנשים ומחכים בחוץ ולא בתוך משרד הפנים.
<דימוז דאוויט: הם מחדשים לעשרים ושמונים-תשעים חוזרים הביתה.
<דימוז דאוויט: המעסיקים לא נותנים לי לעבוד בלי לחדש את האשרה.
<דימוז דאוויט: הלכתי לקבל פנקס שקים, אמרו לי שאסור לי לקבל עם האשרה הזאת פנקס שקים.
<דימוז דאוויט: הלכתי לשכור דירה, אמרו לי שאני לא יכול לשכור דירה עם האשרה הזאת או אלא אם אתן שקים, אבל אין לי פנקס שקים.
<דימוז דאוויט: שמעתי אומרים שהאנשים עובדים, נכון, הם עובדים אבל לא מקבלים שום דבר.
<דימוז דאוויט: יש מעסיקים – ברור שאלה לא כולם – שאומרים שזה לא רישיון עבודה ומפנים את המבקש למשרד הפנים כדי שיקבל רישיון עבודה.
<דימוז דאוויט: אני הולך לחיפה או לחדרה לבקש עבודה, אבל הם רואים את זה וחלקם שולחים את זה לרואה החשבון שלהם שאומר שזה לא רישיון עבודה.
<דימוז דאוויט: מכיוון שכך, אני חוזר לדרום תל אביב.
<דימוז דאוויט: אני הולך לבאר שבע, לאילת, והם לא מכירים את זה ומפנים אותי לבקש רישיון עבודה.
<דימוז דאוויט: אני חוזר לדרום תל אביב כי אין לי לאן ללכת.
<דימוז דאוויט: בן אדם שלא יכול לעבוד, בן אדם שאין לו רישיון עבודה, בן אדם שלא יכול לשכור דירה, מה הוא עושה בסוף?
<דימוז דאוויט: הוא מתחיל לישון בגינת לוינסקי ובהחלט הוא הולך לגנוב אוכל.
<דימוז דאוויט: לא להיות עשיר.
<דימוז דאוויט: איך הוא חי?
<קריאה: תחזרו הביתה.
<דימוז דאוויט: אני רוצה לחזור הביתה אבל אני לא יכול לחזור עכשיו.
מיכל רוזין: זה לא נושא הדיון וגם לא מתפרצים.
מיכל רוזין: הוא בזכות דיבור.
מיכל רוזין: דיברנו על זה רבות.
מיכל רוזין: כרגע המדינה לא מחזירה אותם הביתה ולכן המדינה צריכה למצוא פתרונות אחרים.
מיכל רוזין: זה לא יעזור אם תמשיכו להגיד שיחזירו אותם ולכן כל הזמן אומרים שעוד שנייה מחזירים אותם, אבל בינתיים הם כאן שנים וימשיכו להיות כאן שנים.
מיכל רוזין: צריך למצוא פתרונות.
<דימוז דאוויט: מדינת ישראל יודעת שאסור לגרש אותנו.
מיכל רוזין: אנחנו לא פותחים את הנושא הזה עכשיו.
<דימוז דאוויט: המעמד שלנו בהגנה קבוצתית.
<דימוז דאוויט: תראו איך חיים בהגנה קבוצתית ומה עושים.
<דימוז דאוויט: בן אדם, איך הוא חי.
<דימוז דאוויט: הוא צריך אוכל.
<עובד חוגי: הכניסו את הנושא של הפליט.
<עובד חוגי: תגובה קטנה.
<עובד חוגי: הוא עכשיו צייר את עצמו כמסכן ובאמת הוא לא עובד והמצב באמת קשה.
<עובד חוגי: אבל איך כשאין להם פנקסי השקים הם שולחים את הכסף לאריתריאה, למדינה ממנה הם ברחו?
<עובד חוגי: אני עוד לא ראיתי פליט אחד, לדוגמה סוריה ממנה ברחו, והם שולחים לשם כסף.
מיכל רוזין: אתה לא יודע.
מיכל רוזין: ועוד איך כן.
מיכל רוזין: הם רוצים לחזור לסוריה.
מיכל רוזין: דבר לעניין התעסוקה.
<עובד חוגי: ישבו כאן שני נציגים, האחד מהמלונאות והשני מהניקיון.
מיכל רוזין: גם נציגי הקבלנים.
<עובד חוגי: אני הבנתי שמדינת ישראל התחילה להתקיים רק לפני שבע-שמונה שנים.
<עובד חוגי: עד לפני כן המלונאות לא עבדה ולא ניקו את הרחובות.
מיכל רוזין: 15 שנים.
<עובד חוגי: מ-2006.
<עובד חוגי: מדינת ישראל לא התקיימה.
מיכל רוזין: תדייק.
<עובד חוגי: אני אדייק.
<עובד חוגי: 18 שנים.
<עובד חוגי: מדינת ישראל לא הייתה קמה, היה כאן רק לכלוך, בתי המלון לא היו כאן ולא בנו כאן בניינים אלא כולם היו בצריפים.
<עובד חוגי: זאת אומרת, אנחנו צריכים אותם כדי שהם יעבדו ואז הכול יהיה בסדר.
<עובד חוגי: לימדו אותי משהו.
<עובד חוגי: אני אומר שאין עבודה שמביישת את בעליה.
<עובד חוגי: יש שכר.
מיכל רוזין: מסכימה אתך.
<עובד חוגי: בזמנו, זיכרונו לברכה סבא שלי היה עובד בעיריית תל אביב והוא היה מנקה רחובות.
<עובד חוגי: אני עובד חוגי הקטן לא הייתי מתבייש להגיד את זה.
<עובד חוגי: זאת הייתה בושה להגיד שאתה עובד ניקיון ומטאטא רחובות.
מיכל רוזין: היום הם מרוויחים הרבה.
<עובד חוגי: יפה.
<עובד חוגי: היום אני יודע שהרבה אנשים מוכנים לשלם כסף כדי לעבוד בתברואה.
<עובד חוגי: זאת אומרת שזה לא סוג העבודה אלא השכר בצדה.
<עובד חוגי: עוד דבר.
<עובד חוגי: כאשר מדינת ישראל החליטה לתת עבודות מועדפות לחיילים משוחררים, פתאום אתה רואה את הבחורות היפות – שיהיו בריאות, יש לי ארבע בנות – עובדות בתחנת דלק.
<עובד חוגי: את חשבת שחיילת משוחררת תתדלק רכבים?
<עובד חוגי: מישהו מכם חשב שבחורה בת 21 תתדלק לך את הרכב?
<עובד חוגי: לא.
<עובד חוגי: למה?
<עובד חוגי: זה השכר בצד העבודה.
<עובד חוגי: לכן יש כאן בעלי אינטרסים שיש להם אינטרס להרוויח כסף ותכף אני אגע בנקודה הזאת, במיוחד בנושא הניקיון.
מיכל רוזין: הנקודה הזאת הובהרה.
<עובד חוגי: יש לי הרבה נקודות.
<עובד חוגי: הרבה מאוד.
<עובד חוגי: ספר.
<עובד חוגי: יש לי ספר על הנושא הזה.
<עובד חוגי: אני אתן לכם דוגמה קלאסית ותראו את ה-בולשיט.
מיכל רוזין: אל תגיד להם בולשיט.
מיכל רוזין: העמדה שלהם מכובדת בדיוק כמו עמדתך.
מיכל רוזין: אתה יכול להגיד שאתה מתנגד או לא מסכים עם עמדתם, אבל לא בולשיט.
<עובד חוגי: יופי.