GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<נטע משה: פירטנו את השירותים שלה
<נטע משה: בנתנו ניתנים לקבוצות העיקריות, פנינו לכמה רשויות מקומיות ויש סקירה חלקית של שירותים שניתנים במגזר השלישי.
<נטע משה: אנחנו רוצים לציין שהמסמך הזה לא מתמקד בשירותים שמעניק המוסד לביטוח לאומי.
<נטע משה: זו סוגיה בפני עצמה ויש בה שאלות לגבי זכויות והמיצוי שלהן.
מיכל רוזין: אנחנו נקיים ישיבה נוספת בנושא של הביטוח הלאומי.
מיכל רוזין: זה בהחלט תיק גדול כשלעצמו.
מאיר כהן: הם בשביתה.
מאיר כהן: אני ביקשתי שהם יבואו.
מיכל רוזין: נצטרך לחכות שהם יסיימו את השביתה.
מיכל רוזין: אנחנו תומכים בהתארגנות עובדת.
מאיר כהן: כן, אבל לא שכל פעם שצריך לפתוח עוד חלון ב-windows צריך לשבות.
<נטע משה: ההערכות הן שיש כרבע מיליון זרים.
<נטע משה: כמובן שעל חלקם יש נתונים מדויקים יותר ועל חלקם, מעצם שהייתם פה באופן לא חוקי, יש נתונים פחות מדויקים.
<נטע משה: הקבוצות העיקריות נסקרו פה.
<נטע משה: אנחנו מדברים על תיירים שנכנסו ונמצאים פה עדיין לא על-פי חוק.
<נטע משה: מי שמוגדר מסתננים, מבקשי מקלט, עובדים זרים זמניים.
<נטע משה: קבוצה של נשים פלסטיניות שעלתה.
<נטע משה: הערכות שאנחנו מכירים על 20,000 מתבססות על דברים שקיבלנו מארגוני סיוע.
<נטע משה: להבנתי יש 8,000 נשים שדיברו עליהן בוועדת "חורב", זה מי שבגילאים מסוימים ויש להם היתרי מת"ק, וזו קבוצה מסוימת בתוך הנשים הפלסטיניות.
<נטע משה: מהתשובה שאנחנו קיבלנו ממשרד הרווחה, המדיניות היא שמעניקים טיפול והגנה לקטינים ובגירים חסרי מעמד שמצויים במצב של סיכון ממשי לחייהם.
<נטע משה: בתשובות קודמות, וגם בדוח מבקר המדינה שעסק בכך באריכות, היו מושגים שונים שתיארו את הרף להענקת שירותים.
<נטע משה: בתוך זה היה מצב סכנה, מצב סיכון, מצבי חירום.
<נטע משה: מבחינת ההגדרות אולי זה דברים שהאנשים של המשרד יוכלו להסביר.
<נטע משה: מבקר המדינה מציין שהיה שינוי תחום בזמן, שעד 2009 ניתנו שירותים לקטינים חסרי מעמד שהם במצבי סיכון וסכנה, ומ-2009 זה עבר למצב סכנה.
<נטע משה: תשובות שקיבלנו מהרשויות השונות בתל-אביב, ירושלים ובאר-שבע מדברות על טיפול במצבי סכנה.
מיכל רוזין: לפי הנתונים שלך, בחצי השנה הראשונה של 2013 יש אותו מספר כמו בשנים קודמות.
מיכל רוזין: כלומר, יש קפיצה של פי 2 בחסרי מעמד שמוכרים לשירותי הרווחה.
<נטע משה: נכון.
<נטע משה: מבחינת חסרי מעמד שמוכרים לשירותי הרווחה, אנחנו מדברים היום על כ-4,000, מתוכם 2,600 הם בעלי דרכון או בעלי זיהוי משרדי.
<נטע משה: השאלה אילו שירותים ניתנים זה גם משהו שצריך לשאול לגבי זה.
<נטע משה: לגבי קטינים, אנחנו יותר יודעים מי נמצא בהשמה חוץ-ביתית, שזה פנימיות, משפחות אומנה, משפחות קלט.
<נטע משה: ב-2012 היו בפנימיות 191 קטינים.
<נטע משה: במשפחות אומנה היו 139 קטינים.
<נטע משה: וזה מתוך כמעט 1,400 קטינים שמוכרים.
<נטע משה: זאת אומרת, קצת יותר מ-300 היו בפנימיות ובמשפחות אומנה.
<נטע משה: קבוצה נוספת שמטופלת, מעבר לקטינים, זה נשים זרות נפגעות אלימות מינית פיסית, ועיקר הטיפול בהן הוא במקלטים.
<נטע משה: מהנתונים שקיבלנו ב-2012 היו 52 נשים זרות ששהו, מתוכן כ-30 שהשהייה שלהן בארץ היתה לא חוקית.
<נטע משה: ב-2011 היו כ-40 נשים זרות.
<נטע משה: מהפילוח של הנתונים עולה שכשליש מהנשים ששהייתן לא חוקית בארץ שהו במקלטים כחודש.
<נטע משה: מתשובות שקיבלנו עולה שיש בעיה לגבי הטיפול אחר כך בקהילה ואילו שירותים יכולים לקבל אחרי שהן יוצאות.
מיכל רוזין: גם השהות, מעדות שקיבלנו פה בוועדה, היא מראש מותנית בשהות קצרה, חירומית, ולא הזמן הנדרש.
<נטע משה: לגבי המקלטים בטיפול בקרבנות בסחר בבני-אדם, יש שלוש מסגרות כאלה: מקלט "מעגן" לנשים, מקלט "אטלס" לגברים ודירת מעבר.
<נטע משה: כ-30 נשים שוהות ב"מעגן", כ-30 גברים ב"אטלס".
<ציפי נחשון-גליק: יש שלוש דירות מעבר שפועלות.
מיכל רוזין: והשר גם הודיע על פתיחת הוסטל נוסף.
<נטע משה: יש שלוש דירות מעבר, והשר הודיע על פתיחת הוסטל.
<נטע משה: אנחנו יודעים שיש נשים ששוחררו מ"סהרונים" והוכרו כקרבנות סחר ולא נמצאות במקלטים.
<נטע משה: לגבי קטינים בלתי מלווים, יש נוהל בין-משרדי, כיוון שהם צריכים להישאר לתקופת זמן מצומצמת במתקנים ולאחר מכן הם מועברים או לפנימיות של הרווחה, של החינוך, או למשמורן.
<נטע משה: ביקשנו נתונים על סך הקטינים הבלתי מלווים שמוכרים וידועים ונמצאים במסגרות, והיה קושי לספק את הנתונים האלה.
מיכל רוזין: קושי מטעם משרד הרווחה?
<נטע משה: כן.
<נטע משה: אנחנו יודעים שיש פנימייה אחת עיקרית בכפר יאסיף שבה יש קבוצה של כ-30 קטינים בלתי מלווים.
<נטע משה: מלבד זאת נאמר לנו שהם נמצאים במסגרות אחרות ויש רישום חלקי.
שמעון אוחיון: יש גם בניצנה ובמקומות אחרים.
מיכל רוזין: הם משולבים בפנימיות נוספות.
<נטע משה: חלקם של משרד החינוך.
<נטע משה: אנחנו ביקשנו את הנתונים, ויש פה קושי להבין כמה בדיוק מטופלים והיכן.
<נטע משה: רשויות מקומיות – יש מסיל"ה שזה תחת עיריית תל-אביב.
<נטע משה: פנינו לעיריית ירושלים ובאר-שבע והתשובות מהם הן שמטופלים ילדים במצב סכנה.
<נטע משה: באגף הרווחה בירושלים אנחנו מדברים על עשרות משפחות שמטופלות.
<נטע משה: בבאר-שבע מדובר על מספרים קטנים יותר, בודדים.
<נטע משה: נקודה אחרונה היא עמותת אס"ף, שתציג את עצמה.
<נטע משה: אנחנו מדברים על כ-1,200 פניות של אנשים במהלך השנה לקבל סיוע.
שמעון אוחיון: לגבי 20,000 הפלסטיניות, האם את יכולה לתת פילוח גם לגבי מעמדן?
שמעון אוחיון: מה קורה שם?
שמעון אוחיון: אני מבין שמדובר גם באזרחי מדינת ישראל שמביאים נשים פלסטיניות.
<נטע משה: המסמך הזה וגם הקודמים פחות התעסקו בנקודה הזאת.
מיכל רוזין: אני מציעה שנייחד ישיבה לנושא הזה.
מיכל רוזין: זה נושא רחב מאוד.
מיכל רוזין: זה עלה גם מול שרת הבריאות.
שמעון אוחיון: הם נחשבים זרים?
שמעון אוחיון: אז בואו נשמע.
מיכל רוזין: מכיוון שזו סוגיה נפרדת שקשורה לחוק האזרחות, אני מציעה שנייחד דיון בנושא הזה.
מיכל רוזין: אחרת לא נצליח לשמוע את הארגונים שנמצאים פה ואת השר.
מיכל רוזין: אני רוצה שהשר ישמע כמה ארגונים שנמצאים בשטח ופועלים, כמו גם רשויות מקומיות.
מיכל רוזין: נעשה את זה בקצרה כדי שגם השר יספיק לדבר לפני שהוא הולך.
מיכל רוזין: עמותת אס"ף, בבקשה.
מיכל רוזין: דברים נוספים או אולי התרשמות מהשטח, מעבר לדברים שנאמרו פה.
<מיכל פינצ'וק: תודה רבה.
<מיכל פינצ'וק: ראשית אני רוצה להודות על הישיבה הזאת, ולהודות לכבוד השר שמכבד אותנו בנוכחות שלו.
<מיכל פינצ'וק: אני מקווה שזה איזשהו ביטוי להלך רוח חדש שנושב במסדרונות המשרד.
מיכל רוזין: אין לי ספק.
<מיכל פינצ'וק: אני אכן מקווה שהלך הרוח הזה יחלחל גם למטה ויבוא לידי ביטוי במדיניות של משרד הרווחה כלפי האוכלוסייה שבה אנחנו מטפלים.
<מיכל פינצ'וק: עמותת אס"ף היא ארגון סיוע לפליטים ומבקשי מקלט בישראל, קמה בשנת 2007, ומאז עיקר הפוקוס שלנו הוא מתן סיוע פסיכו-סוציאלי למבקשי מקלט בישראל.
<מיכל פינצ'וק: חלק הארי מהפעילות שלנו זה מתן סיוע ישיר למבקשי המקלט עצמם.
<מיכל פינצ'וק: למעשה היום אנחנו מהווים כתובת כמעט יחידה למבוגרים מקרב קהילת מבקשי המקלט שזקוקים לשירותי רווחה.
<מיכל פינצ'וק: אני חושבת שהדברים הועלו פה.
<מיכל פינצ'וק: במאי פורסם דוח קשה מאוד של מבקר המדינה.
<מיכל פינצ'וק: אני חושבת שכולנו פה נסכים שהדוח הזה התייחס אומנם לילדים, אבל אילו הוא היה נכתב לגבי האוכלוסייה בכללותה, המסקנות היו זהות.
מיכל רוזין: מתוך הבנתי, מבקר המדינה מכין דוח בימים אלו על אוכלוסיית הבגירים.
מיכל רוזין: כך שחשוב שעוד לפני כן תהיה עמדה של המשרד בעניין.
<מיכל פינצ'וק: המשרד יכין את עצמו לקראת זה.
<מיכל פינצ'וק: אני בטוחה שברור לכולנו פה שאילו הדוח היה נכתב לגבי מבוגרים, המציאות היתה זהה.
<מיכל פינצ'וק: כלומר, יש שם ביקורת קשה מאוד לגבי היעדר מדיניות בנושא, היעדר הנחיות, היעדר נתונים, היעדר היערכות.
<מיכל פינצ'וק: מציאות שמשאירה את העובדים הסוציאליים לבד בשטח וגורמת לכך שהרוב המכריע של המבוגרים שזקוקים לאיזשהו סיוע נאלץ להזדקק לארגונים עצמם.
מיכל רוזין: מי האוכלוסייה שמגיעה אליכם, שנזקקת מאוד לעזרה?
<מיכל פינצ'וק: נמצאת אתי פה מנהלת התחום הפסיכו-סוציאלי שלנו, אני אעביר לה את השרביט שתתאר ביתר פירוט.
<טלי אהרנטל: אשמח להתמקד בארבעה קהלי יעד מרכזיים שמגיעים אלינו.
<טלי אהרנטל: ארבעת הקהלים הם קטינים, בעלי מוגבלויות ונפגעי נפש, נשים קרבנות אלימות וקרבנות עינויים וקרבנות סחר.
<טלי אהרנטל: לגבי קטינים אני רוצה להדגיש כמה דברים.
מיכל רוזין: מה היקף האוכלוסייה שמגיעה אליכם לטיפול?
<מיכל פינצ'וק: הנתונים מובאים פה בפירוט בדוח של מרכז המחקר והמידע.
<מיכל פינצ'וק: מדובר על כ-1,200 איש בשנה.
מיכל רוזין: כולל שבית-המשפט מפנה גם אחרי יציאה מהמשמורת מ"סהרונים" לטיפול של אס"ף?
מיכל רוזין: כלומר, בית-המשפט כבר רואה בהם כתובת להפנות לטיפול.
<מיכל פינצ'וק: נכון.
<מיכל פינצ'וק: זה באמת שינוי מהעת האחרונה.
<מיכל פינצ'וק: בחודשיים האחרונים אנחנו הפכנו להיות הכתובת הרשמית לקרבנות סחר שממתינים למקום במקלט, עמותת אס"ף.
<טלי אהרנטל: אם התחלנו בנושא של קרבנות סחר, אומר שאנחנו בהחלט מברכים על ההחלטה של שר הרווחה על אישור תקציב להקמת מקלט נוסף.
<טלי אהרנטל: אנחנו מאוד מודאגים ממה יקרה עד הנקודה שבה המקלט ייפתח.
מאיר כהן: הכסף עבר.
מאיר כהן: אני יודע לצבוע, תגידו לי באיזה בית, אבוא בערב ואצבע עם משה מזרחי.
מאיר כהן: מעבר לזה אני לא יכול.
מאיר כהן: העברנו את הכסף.
<טלי אהרנטל: אנחנו מקווים מאוד שזה משהו שיקרה מהר.
<טלי אהרנטל: דבר שני, אנחנו יודעים על כ-7,000 איש שהם קרבנות עינויים, שלהם בכלל לא ניתן מענה והם צובאים על הדלתות שלנו.
<טלי אהרנטל: זה בהחלט משהו שמהווה משהו מאוד מורכב.
מאיר כהן: 7,000 איש קרבנות עינויים שבאים ומתדפקים?
<טלי אהרנטל: ההערכה היא שיש כ-7,000 איש שהם קרבנות עינויים ולא מוכרים כקרבנות סחר, בנוסף למי שמוכר כקרבנות סחר.
<טלי אהרנטל: כן חשוב לי להדגיש ולומר, המסות הגדולות של קהל היעד שלנו הן אוכלוסייה חזקה שלא נזקקת לשירותי הרווחה.
<טלי אהרנטל: אנחנו מדברים באמת על האוכלוסייה החלשה ביותר והפגיעה ביותר מתוך אוכלוסיית מבקשי המקלט, מתוך ה-55,000.
<טלי אהרנטל: זאת אומרת, מרביתם לא זקוקים לשירותים האלה, ואלה שכן זקוקים הם באמת במצבי קיצון.
משה מזרחי: ה-7,000 זה מתחקורי העמותה?
מיכל רוזין: מרב שמואלי ממשרד המשפטים, ובגבול כבר מתחקרים.
מיכל רוזין: הם מגיעים לאס"ף עם מעמדם.
מיכל רוזין: מרב שמואלי, תאירי את עינינו בשאלה מה ההבדל בין קרבן סחר, קרבן עינויים, כיצד זה מוגדר.
<מרב שמואלי: עינויים וסחר זה לא אותו דבר.
<מרב שמואלי: חלק מקרבנות העינויים הוכרו כקרבנות סחר.
<מרב שמואלי: יש פה עורכת הדין מהסיוע המשפטי שעוברת על העדויות, ואלה הסיפורים הכי קשים ששמעתי בחיים.
<מרב שמואלי: בעניין מה שאמר חבר הכנסת חנין, נעשו מאמצים רבים ביותר להפיץ את זה בקהילה הבין-לאומית.
<מרב שמואלי: גם אני באופן אישי, גם משרד החוץ שלנו, גם משטרת ישראל באמצעות האינטרפול העבירו למשטרת מצרים.
<מרב שמואלי: העברנו לאו"ם, העברנו לאיחוד האירופי, העברנו לשגרירות האמריקנית, תרגמנו עדויות לאנגלית.
<מרב שמואלי: העולם יודע את זה.
<מרב שמואלי: אני לא יודעת מדוע אינם מפעילים לחץ על מצרים, אבל זה קורה במצרים.
<מרב שמואלי: בכנס בין-לאומי העברתי לנציג מצרים ביד את החומר.
מיכל רוזין: קרבנות עינויים.
<מרב שמואלי: נעשו מאמצים רבים, ונעשו פה גם חקירות וכתבי אישום ופסקי-דין של מאסר נגד אנשים ששיתפו פעולה עם הכופר, שמפה עשו את כל שיחות הטלפון וכו'.
<מרב שמואלי: אנחנו בעיקר משתמשים בעבירה של החזקה בתנאי עבדות בחוק העונשין, סעיף 375א, שאומר: אדם שמתייחסים אליו כאל קניין למטרת עבודה, שירותים, לרבות שירותי מין.
<מרב שמואלי: כלומר, אדם שבמסגרת מחנה העינויים ביצע כל מיני עבודות הוכר.
<מרב שמואלי: נשים, גם גברים, ששימשו כמעין שפחות מין, שעברו אינוס שיטתי, כן הוכרו, ובהחלט יש אנשים שהועברו למקלטים לקרבנות סחר.
<מרב שמואלי: קיבלו סיוע משפטי חינם, קיבלו כל מיני סוגי טיפול.
<מרב שמואלי: עדיין לא כולם הם קרבנות עינויים.
<מרב שמואלי: זה פשוט יותר רחב מסחר.
מיכל רוזין: מי ממשרד הרווחה יכול להתייחס לנושא של קרבנות עינויים ומה נעשה לגבי קרבנות עינויים, לא קרבנות סחר?
מיכל רוזין: האם יש איזושהי תוכנית לגבי קרבנות עינויים?
<שחר שוהם: אני לא ממשרד הרווחה.
<שחר שוהם: בנושא של קרבנות עינויים, אם השאלה מאיפה הנתונים האלה מגיעים, אז אנחנו במרפאה הפתוחה שלנו, שאנחנו מפעילים בהתנדבות ונותנים טיפול רפואי, ראיינו כ-1,300 אנשים, ומתוך זה ניסינו לייצר מערכות על כמה אנשים עברו עינויים בסיני.
<שחר שוהם: אשמח להפנות שאלה במובן הזה למשרד הרווחה.
<שחר שוהם: לפני שנה היתה ישיבה עם השר כחלון דאז, דיון בוועדה למאבק בסחר בנשים.
מיכל רוזין: עם מנכ"ל משרד הרווחה איצקוביץ.
<שחר שוהם: נכון.
<שחר שוהם: שם הוא הציג את ההקמה של ועדה שתדון בנושא של מתן המלצות לטיפול בקרבנות עינויים, בנפרד מקרבנות סחר.
<שחר שוהם: עברה שנה מאז.
<שחר שוהם: כעמותה ביקשו מאתנו לתרום המלצות איך אנחנו רואים לנכון לטפל באנשים.
<שחר שוהם: תרמנו את כל המידע לגבי הנתונים שאספנו.
<שחר שוהם: אני חושבת שהדיון פה צריך להיות סביב השאלה מה מדינת ישראל יכולה לעשות ומה בסמכות משרד הרווחה ואיך יכולים לסייע להם.
<שחר שוהם: אשמח לשמוע עדכון לגבי עבודת הוועדה.
<מרב שמואלי: זה לא היה השר כחלון.
<מרב שמואלי: זה עלה לדיון בוועדת המנכ"לים של סחר בבני-אדם בראשות משרד המשפטים, ובהחלט נערכו כמה ישיבות במשרד של מר וגשל ובעוד מקומיות.
<מרב שמואלי: קיבלנו מידע וזה נמצא בדיונים.
<מרב שמואלי: עדיין אין מסקנה, אבל יש מודעות לנושא.
<טלי אהרנטל: ציינו פה קהל יעד אחד, אבל יש פה עוד שלושה קהלי יעד שחשוב לתת עליהם את הדעת.
<טלי אהרנטל: קודם כל בעלי מוגבלויות ואנשים שמתמודדים עם פגיעה נפשית.
<טלי אהרנטל: יש מענים מאוד מצומצמים.
מיכל רוזין: ראינו את התוצאות לפני שבוע, של אותו אדם שהשתולל ודקר אנשים.
<טלי אהרנטל: האחריות פה היא משולבת, גם של משרד הרווחה סביב ביטוח לאומי וגם של שר הבריאות.
<טלי אהרנטל: אותו דבר לגבי בעלי מוגבלויות.
<טלי אהרנטל: אנחנו נתקלים באנשים שאין להם שום אמצעי הישרדות, ולו הבסיסיים ביותר.
<טלי אהרנטל: חשוב לי לציין שזה בהחלט משהו שנמצא בסמכותו של השר, כי לפי סעיף 378ב(1) לחוק הביטוח הלאומי, לשר הרווחה יש הסמכות להרחיב את הזכויות והחובות גם למי שאינו אזרח.
<טלי אהרנטל: לגבי נשים קרבנות אלימות, כמו שנאמר פה בקצרה, באמת נשים שמבקשות מקלט מתמודדות עם רמת פגיעות מאוד גבוהה.
<טלי אהרנטל: אשמח להגיד התמודדויות שלנו בתוך זה, דווקא בצד השני, כמי שמפנה לרשות.
<טלי אהרנטל: הדוגמה הכי חמה שיש לנו היא מיום חמישי האחרון, מבקשת מקלט שהוחלט שלא להפנות אותה למקלט לאור זה שנאמר לנו שיש מדיניות לא להפנות כרגע למקלטים.
<טלי אהרנטל: היא הופנתה לגורם שלא מתאים לו לקבל אותה בבאר-שבע, ואנחנו מצאנו את עצמנו באישון לילה מנסים להפנות אותה למקלט.
<טלי אהרנטל: בסופו של דבר היא הגיעה למקלט בחיפה, ושוב ביום ראשון מתדפקים על דלתותינו בבקשה שנמצא לה פתרון, כיוון שאין להם שום יכולות לסייע לה.
<טלי אהרנטל: לגבי נושא של ילדים, דובר על כך שבכלל מיצוי הזכויות של הילדים צומצם מילדים בסיכון, כמו שמגיע לכל ילד בישראל, לילדים שנמצאים בסכנה.
<טלי אהרנטל: זה מציב את הילדים בפגיעות וחשיפה למצבים שהם לא הגיוניים.
<טלי אהרנטל: יש לנו התמודדויות יום-יומיות של קטינים לא מלווים.
<טלי אהרנטל: יש לנו כרגע קטין לא מלווה בן 16 ששוחרר מ"סהרונים" לפני למעלה מחצי שנה ועדיין בלי פתרון.
<טלי אהרנטל: המשמורן שלו נמצא בכלא, כך שהוא בחסות עצמו.
<טלי אהרנטל: מדובר במקרים קשים מאוד, שנשמח שכבוד השר ייתן עליהם את הדעת.
מאיר כהן: צהריים טובים.
מאיר כהן: לא איחרתי חלילה כי רציתי שתחכו.
מאיר כהן: יש גברת שלקחו לה את הילדים, והיות שהחלטתי שאני פוגש את האנשים האלה, אני צריך לשבת אתם ולהסביר להם שצריך לקחת את הילדים, ולעתים אנחנו טועים.
מאיר כהן: אני רוצה להתחיל במה שאת סיימת.
מאיר כהן: כל מקרה של סכנה מיידית יטופל על-ידי אנשי הרווחה, ולא משנה כן תקנה או לא תקנה.
מאיר כהן: אין שום מדיניות ברורה של מדינת ישראל לגבי כל הנושא הזה.
מאיר כהן: צודק חבר הכנסת מזרחי וחברת הכנסת רוזין, אין מדיניות ברורה.
מאיר כהן: לפני שלושה חודשים שאלתי מה נכתב, והגעתי למסקנה שמה שאנחנו כמשרד הרווחה ומה שאני עושה, באין תקנונים אנחנו עובדים על תקנון הלב.
מאיר כהן: האנשים שלי רצים בלילות ועובדים על תקנון הלב.
מאיר כהן: כי אם אנחנו נבדוק את זה דרך התקצוב ודרך מה צריך ואיפה קיבלנו כסף ואיפה לא, אנחנו צריכים ברוב המקרים לשבת בחיבוק ידיים ולא לעשות שום דבר.
מאיר כהן: אבל בכל זאת אנחנו ריבון, בכל זאת אנחנו מדינה.
מאיר כהן: זה משרד הרווחה, ועד שתתקבל החלטה ממשלתית, וצודק חבר הכנסת מזרחי, אני אביא את זה.
מאיר כהן: אגב, גם דרך הקבינט החברתי-כלכלי, אני אגיש נייר עבודה שישימו אותו על שולחן העבודה.
מאיר כהן: אני פונה לחבריי ויש רוח טובה גם מצדו של שי, גם מצדה של שרת הבריאות, ואני שמער שגם מצדו של שר הפנים, לבדוק אחת ולתמיד.
מאיר כהן: גם משרד הרווחה וגם משרד הבריאות, היות שאני מנהל אתם שיח, אנחנו כל הזמן עסוקים באיך לייצר תקציבים ממה שיש לנו ולא לבקש דברים נוספים, כי זה מה שקיבלנו, ולהבין שמה שמקבל ילד בדימונה צריך לקבל ילד שאין לו שום מעמד, כי הביאו אותו לארץ הזאת.
מאיר כהן: זה שהוריו החליטו לעבור את הגבול מסיבה זו או אחרת, הוא לא צריך לראות ילד מפגר שמתגלגל ברחובות.
מאיר כהן: לא מזמן נסעתי לארץ ההולדת שלי והבנתי למה אבא שלי, זיכרונו לברכה, לא היה מוכן לבוא אתי לבקר במרוקו.
מאיר כהן: הוא אמר לי: אני לא אלך למדינה שהפסחים, העיוורים והחיגרים זרוקים בקרנות הרחוב.
מאיר כהן: אנחנו מהר מאוד נגיע לזה אם לא תהיה מדיניות ממשלתית שאומרת שבשטח צריך לתת להם פתרונות, מעבר לכל הוויכוחים מה מעמדם.
מאיר כהן: אפשר להשתהות אם כן ניתן להם אזרחות או לא, אבל אישה מוכה צריכה לקבל פתרון.
מאיר כהן: ילד ללא ליווי צריך לקבל פתרון.
מאיר כהן: מי שנפל לסמים צריך לקבל פתרון, וכן הלאה.
מאיר כהן: יש לי עוד הצעות לגבי העסקתם בעבודה, אבל זה לא המקום.
מאיר כהן: כי ממילא הם נמצאים כאן.
מאיר כהן: אני אומר את זה גם על הפזורה הבדואית בנגב, אני איש הנגב: אם לא טוב להם, גם לנו לא טוב.
מאיר כהן: אי-אפשר לפתח כאן שתי חברות.
מאיר כהן: אמרתי ב"הבימה" ב"שבתרבות" לאנשים שעמדתי אתם בחוץ: אתם יכולים לשבת כאן בשבת של בוקר קייצית ולחשוב שהכול נחמד, אבל חמש דקות מכם, בטווח נגיעה, יש מדינה אחרת, יש ארץ אחרת, עם חוקים אחרים.
מיכל רוזין: מדינת הפקר.
מאיר כהן: והיא באמת מדינת הפקר.
מאיר כהן: אני אומר את זה כשר רווחה, ואני עומד אחרי הדברים שלי.
מאיר כהן: מהמעט שלי אני ואנשיי עושים הכול להרחיב יותר ויותר.
מאיר כהן: אני נמצא שם, אני הולך לבקר.
מאיר כהן: זה לא חדש לי.
מאיר כהן: אתם מכירים את סיפורי כלובי הילדים.
מאיר כהן: צריכים להיכנס לשם ולא להאמין שלזה התכוון המשורר כשדיבר על מדינת היהודים.
מאיר כהן: אבל זאת המציאות.
מאיר כהן: אני רוצה שאתם תדעו, שאני כשר רווחה אעשה הכול ביחד עם אנשיי בשני מישורים.
מאיר כהן: האחד הוא המישור המיידי להרחיב כמה שיותר את השירותים, גם הלא מתוקצבים.
מאיר כהן: אני יושב עם שר האוצר ואומר כל הזמן: תוסיפו עוד ועוד כסף.
מאיר כהן: בינתיים התגובות הן חיוביות, ואני משער שביום שהעסק הזה ייגמר מישהו יגיד לי ללכת הביתה.
מאיר כהן: אבל בינתיים אנחנו מצליחים כן להשיג תקציבים.
מאיר כהן: אני מבקש מכל העמותות – אל תהיו הקטר, תנו לנו להיות הקטר.
מאיר כהן: אתם הנשמה היתרה, אבל שתפו אותנו, שתפו את האנשים שלנו.
מאיר כהן: אל תראו בהם אנשים שמנסים להתחמק מאחריות, כי זה לא הם.
מאיר כהן: אבל שתפו אותם, כי נוצרה מציאות שמשרד הרווחה בתחומים רבים הפך להיות אחד מקרונות הרכבת.
מאיר כהן: אבל לא כך זה צריך להיות, אנחנו המדינה.
מאיר כהן: מה שקורה שם בכל מה שקשור לאנשים שנמצאים בסכנה כזאת או אחרת זו אחריותו של משרד הרווחה.
מאיר כהן: יכול להיות שמישהו אומר שברגע שהשר אומר את זה הוא לוקח אחריות כריבון, אבל אין לנו ברירה אחרת.
מאיר כהן: אי-אפשר לזרוק אותם לים, וגם אף אחד לא מתכוון לזרוק אותם לים.
מאיר כהן: הם חיים בתוכנו, צריך לדאוג שהם יקבלו את מה שאנחנו מקבלים.
מאיר כהן: אז אנא מכם, אנשי העמותות, פנו ללשכתי.
מאיר כהן: מייד תכירו את האנשים, תהיו אתם בקשר.
מאיר כהן: לא תמיד נוכל לתת תשובות מיידיות, כי בסופו של יום זה תקציב.
מיכל רוזין: אנחנו שומעים פה לקיחת אחריות, לראשונה מזה שנים שהגיעו לפה מבקשי המקלט, ואני חושבת שרוח חדשה מנשבת במשרד הרווחה.
מאיר כהן: השלב הראשון של השגת תקציבים זה להודות במציאות ולקחת עליה אחריות.
מיכל רוזין: תאתגרו את משרדי הממשלה.
מאיר כהן: גברתי היושבת-ראש, אני מבקש שתאפשרי לאנשי המשרד לומר דברים קצרים.
מיכל רוזין: נציג עיריית תל-אביב, בבקשה.
<יחיאל מחדון: אני שמח על השפה החדשה שאני שומע פה, כי עברנו את כל שרי הרווחה לדורותיהם, וחוץ מסימפטיה, בלי לקיחת אחריות, לא נתקלנו בכלום.
<יחיאל מחדון: אנחנו מדברים על 70,000 עובדים זרים.
מאיר כהן: בימים האלה לעיריית תל-אביב, דרך ציפי, עובר סכום של שישה מיליון שקלים לטיפול בילדים בזנות.
<יחיאל מחדון: אני מדבר על הנושא של העובדים הזרים.
מיכל רוזין: זה מקלט שממומן על-ידי תרומות וחצי מיליון על-ידי עיריית תל-אביב.
<יחיאל מחדון: מדובר ב-70,000 עובדים זרים, מהם כ-40,000 מבקשי המקלט.
<יחיאל מחדון: אנחנו מדברים, וזה הוזכר פה, לא רק על הקהילה הזאת שחיה במצוקה בלתי נסבלת, אלא גם על הקהילה המקומית שבקרבה היא חיה.
<יחיאל מחדון: קריסה של שכונות, של קהילות שלמות, אזורים שלמים שהופקעו מהתושבים שלהם ועברו לעולם אחר שאנחנו לא יודעים.
<יחיאל מחדון: אנחנו שומעים עדויות של אנשים, ישראלים שגרים בשכונות האלה, על דברים הזויים כמו שחיטה בחדרי מדרגות של פרות וכבשים.
<יחיאל מחדון: דברים שהדעת לא סובלת אותם.
<יחיאל מחדון: אנחנו מדברים על אנשים שמסתגרים בבתים החל מ-18:00 בערב ו פוחדים לצאת החוצה.
<יחיאל מחדון: זה פן שכדאי לעסוק בו.
<יחיאל מחדון: הוא מחובר מאוד לנושא של הקהילה הזרה.
<יחיאל מחדון: בעניין הקהילה הזרה, יש מספר מוקדים של אוכלוסיות במצוקה.
<יחיאל מחדון: היתה פה התמקדות בנושא של הנשים שחוו חוויות שכולנו מכירים.
<יחיאל מחדון: יש פלח של גילאי אפס-שלוש שלא מטופל על-ידי אף אחד, אין לקיחת אחריות.
<יחיאל מחדון: אל הוואקום הזה נכנסו ה"בייבי-סיטרים" האלה, שהם מחסנים.
<יחיאל מחדון: חלק מהאנשים היו אתנו בביקורים במקומות האלה.
<יחיאל מחדון: מדובר בדברים שהדעת לא סובלת אותם.
<יחיאל מחדון: ההגדרה של ילדים בסיכון או בסכנה זאת הגדרה אחרת ממה שמקובל אצלנו על-ידי העובדים הסוציאליים לאוכלוסייה הישראלית, וכדאי להגיד את זה בקול רם.
<יחיאל מחדון: אנחנו מדברים על אוכלוסייה בסכנה שקיבלה התייחסות, ומה שעמד למשרד עד כה זה תקן אחד של פקיד סעד לחוק נוער.
<יחיאל מחדון: והתוכנית הלאומית שנכנסה.
מיכל רוזין: תסביר בבקשה מה ההבדל בין ההגדרה שלכם להגדרה של משרד הרווחה.
<יחיאל מחדון: מי שיבקר ב"בייבי-סיטרים" האלה, אם אלה היו ילדים ישראלים, כולם היו מוגדרים כילדים בסכנה.
<יחיאל מחדון: תבקרו שם ותראו על מה מדובר.
מיכל רוזין: הרווחה לא מגדיר זאת כך?
<יחיאל מחדון: אנחנו לא מגדירים אותם.
<יחיאל מחדון: אנחנו לא פועלים לסגירתם, רק במצבי קצה, כי האופציות האחרות הן גרועות יותר.
<יחיאל מחדון: אין מי שייקח את האחריות עליהם.
<יחיאל מחדון: האופציות האחרות הן שילדים יסתובבו ברחוב.
<יחיאל מחדון: אנחנו נתקלים בתופעה הזאת בכל השעות, של ילדים נטושים.
מאיר כהן: אלה ילדים שהוריהם עובדים כל השבוע ומשאירים אותם.
מיכל רוזין: אלה פנימיות לא מוכרות.
<יחיאל מחדון: אלה דירות שמכניסים אליהן.
משה מזרחי: דירים, לא דירות.
מיכל רוזין: הגדרה מצוינת.
<יחיאל מחדון: ילדים ששוהים בלולים, בגילאים שילד כבר לא אמור להיות בלול.
<יחיאל מחדון: מספר הגירויים הוא אפס.
<יחיאל מחדון: ואנחנו פועלים בתוך הדברים האלה לגיוס מתנדבים והכשרת המטפלות והכשרת מעונות וגיוס של סיוע בצעצועים כדי להפוך את הבלתי אפשרי הזה לנסבל.
<יחיאל מחדון: אבל התופעה היא בלתי נסבלת.
<יחיאל מחדון: אנחנו מבקשים מדיניות ברורה גם של משרדי הממשלה ובטח של משרד הרווחה, להגיד מה כן ולתקצב את זה כדי לאפשר לנו לתת.
מאיר כהן: מה העירייה מתקצבת?
<יחיאל מחדון: נכון להיום יש תקציב מסיל"ה, שזה 500,000 שקל.
<יחיאל מחדון: מסיל"ה זה שלנו.
מאיר כהן: מה אתם עושים עם הילדים?
<יחיאל מחדון: אנחנו מארגנים בעבורם כספים, תרומות ודברים אחרים, בסדר גודל של כשני מיליון שקלים לטובתה של האוכלוסייה הזאת, בהכנסה של מתנדבים, בעבודה מול גני קצה לצביעה, לטיפול.
<יחיאל מחדון: ההשקעה היא לא מבוטלת לחלק הזה, ואנחנו מצפים למדיניות של המשרד.
<יחיאל מחדון: אנחנו הופענו בוועדה הזאת בכנסות קודמות, ומי שיראה את הפרוטוקולים יראה ויכוחים של משרדי ממשלה האם לאפשר לאנשים האלה לעבוד או לא.
<יחיאל מחדון: משרד המשפטים והמשרד לביטחון פנים תומכים בעניין הזה, משרד הפנים מתנגד לעניין הזה, והמדיניות היא עמומה.
מיכל רוזין: שר הפנים יהיה פה בסוף החודש ונשאל אותו את השאלות הקשות.
<יחיאל מחדון: אנחנו ניתן את הכלים המקצועיים כדי שמדיניות המשרד תקבל את הביטוי שלה בשטח טוב ככל האפשר, ואנחנו יודעים לעשות את זה.
מיכל רוזין: דליה לב שדה, מנהלת שירות ילד ונוער, בבקשה.
<דליה לב שדה: המציאות הזאת מוכרת לנו.
<דליה לב שדה: אנחנו מבקרים בשטח ואנחנו רואים.
<דליה לב שדה: בנושאים של ילדים בסיכון והנושאים של מעונות יום פנינו לתמ"ת, ניסינו לקדם.
<דליה לב שדה: פנינו למשרד ראש הממשלה, ניסינו לתאם עבודה מערכתית.
<דליה לב שדה: בינתיים זה עוד לא התקדם.
<דליה לב שדה: הדבר שחשוב לדעת, שגם 350 הילדים שנמצאים בפנימיות ומשפחות אומנה, ספגנו את זה והעלות היא למעלה מ-20 מיליון שקל שנתי, וזה הקצה של הקצה.
<דליה לב שדה: לכן חשוב לי מאוד שנבין מה המשמעויות הכלכליות כשאנחנו מדברים על הגדלת ההיקפים, להעלות את זה לטיפול בעשרות אלפים.
מאיר כהן: זו היתה החלטה פנימית של משרד הרווחה.
מאיר כהן: אף אחד לא מתקצב.
<דליה לב שדה: למעלה מ-20 מיליון זה רק בשירות ילד ונוער, שזו אומנם המסה הקריטית.
<דליה לב שדה: רק אצלנו זה למעלה מ-20 מיליון שקלים, כי לא לקחתי בחשבון את התקן של יחיאל מחדון, לא לקחתי בחשבון תקן של עוד עובדת סוציאלית שיש לנו.
<דליה לב שדה: מה שכן, כל הקטינים הלא מלווים, אם יש איזושהי בעיה, יש פתרון.
<דליה לב שדה: יש לנו מסגרת פנימייתית, אנחנו קולטים אותם בפנימיות.
מאיר כהן: הייתי בלקייה, יש שם שלושה ילדים כאלה ודאגתי שיקבלו אותם בבית-ספר תיכון.
מאיר כהן: המשרד אמר לי לא, אבל התרצה אחרי שעתיים של שיחה, והם קלטו אותם בתוך בית-הספר.
מאיר כהן: אלה ילדים עצובים לא מלווים.
<דליה לב שדה: זה באמת הקצה של הקצה.
<דליה לב שדה: יש בעיה עם הילדים שמסודרים על-ידי משמורנים בקהילה.
<דליה לב שדה: אין מעקב אחרי הילדים האלה.
<דליה לב שדה: אנחנו לא יודעים מה קורה אתם יום או יומיים אחרי שהם מושמים שם, כי אין לנו מערכת שאנחנו יכולים להפעיל אותה.
מאיר כהן: את אומרת שאם מישהו מאתר ילדים שהם לא מלווים, אפשר לפנות אלייך ויש פתרון מיידי?
<יחיאל מחדון: הפתרון הוא כל כך יקר, כי אין מסגרות בקהילה.
מיכל רוזין: ממה ששמעתי גם מהעמותות, יש מצבים אבסורדיים שבהם אימא נמצאת עם ילדים ברחוב, והדילמה היא בין להפריד את הילדים ולתת להם השמה חוץ-ביתית ולהשאיר את האימא ברחוב, או להשאיר את הילדים עם האימא ברחוב, כי אין פתרון כמשפחה בקהילה.
מיכל רוזין: הפתרון של השמה חוץ-ביתית צריך להיות פתרון הקצה.
מיכל רוזין: ציפי נחשון-גליק, בבקשה.
מאיר כהן: היא מקסימה.
מאיר כהן: גם דליה היא מקסימה.
<ציפי נחשון-גליק: אנחנו עובדים בהתאם למדיניות של הממשלה מ-2004.
<ציפי נחשון-גליק: אנחנו הקמנו מקלטים לסחר בנשים ועבדות.
<ציפי נחשון-גליק: כרגע אנחנו מפעילים מקלט עם 35 מיטות לנשים.
<ציפי נחשון-גליק: מקלט נוסף לגברים עם 35 מיטות.
<ציפי נחשון-גליק: בגלל הצרכים שגדלו הקמנו עוד שלוש דירות עם 18 מיטות.
<ציפי נחשון-גליק: הצרכים גדלו עוד יותר ורק לאחרונה קיבלנו אישור לעוד הוסטל עם 18 מיטות.
מיכל רוזין: כמה נשים מ"סהרונים" יוצאות להוסטל?
<ציפי נחשון-גליק: למרות שרק היום משרד האוצר חתם, אנחנו מחפשים דיור כבר חודש ימים.
<ציפי נחשון-גליק: אם מישהו יכול לעזור לנו למצוא באזור פתח-תקווה וילה שיכולה להכיל 18 מיטות, נשמח לקבל כל עזרה.
<ציפי נחשון-גליק: אנחנו מראיינים עובדים, למרות שעוד לא חתמנו על ההסכם.
<רות רזניק: אני מכירה מקום.
<ציפי נחשון-גליק: בשמחה.
<מיכל פינצ'וק: הוזכר פה כמה פעמים נושא המקלט.