GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מאיר יצחק הלוי: אני חייב להגיד שגם היה דוח של מבקר המדינה למיטב זיכרוני.
מיכל רוזין: על קטינים.
מאיר יצחק הלוי: אני חייב להגיד, אני מקווה שהשר העכשווי, מאיר כהן, ידידי ורעי משכבר הימים התארגן לקביעת מדיניות מסודרת.
מאיר יצחק הלוי: אני חש שאין מדיניות בעניין הזה, זו התחושה שלי, ואנחנו לוטים בערפל.
מאיר יצחק הלוי: יש כאן גלגולי עיניים.
מאיר יצחק הלוי: צריך לקבל החלטות מאוד מאוד ברורות.
מאיר יצחק הלוי: המדינה צריכה לקבל החלטות ואם היא רוצה שהעיר אילת תתנהל בצורה כזו או אחרת, שישבו המכובדים בצורה ראויה, יגידו מה צריך לעשות ואנחנו נראה איך אנחנו מתארגנים.
מאיר יצחק הלוי: המצב העכשווי מבחינתי כראש עירייה שיש לו 19,000 בתי אב, 55,000 תושבים, זה מצב של כאוס דמוגרפי.
מאיר יצחק הלוי: אני אומר את זה בצורה הברורה ביותר.
מאיר יצחק הלוי: אני מצר על כך, מצטער על כך, ואני מקווה שיימצא הפתרון.
מיכל רוזין: כמה עובדים זרים שמגיעים עם היתר יש באזור אילת?
מאיר יצחק הלוי: דרך אגב, המושגים של היתר ולא היתר עד היום לא נהירים לי.
מאיר יצחק הלוי: נמצאים פה החברים שלי מרשות ההגירה, שיגידו את הדברים.
מאיר יצחק הלוי: הסטטוס לא ברור לי.
מיכל רוזין: אני מנסה להבין, לפני שהגיעו לך ה-7,000 דרך הגבול, כמה לפני כן היו עובדים?
מאיר יצחק הלוי: היו לי כ-500 עובדים זרים.
מאיר יצחק הלוי: הם היו מגיעים עם הפספורטים שלהם.
מאיר יצחק הלוי: לפני זה היה גם קצת יותר.
מאיר יצחק הלוי: אני חושב שבשיא היו אולי משהו כמו 800.
מאיר יצחק הלוי: מדובר בעובדים שהיה להם פספורט.
מאיר יצחק הלוי: הייתה להם ארץ שהביאה אותם וארץ שקלטה אותם לאחר מכן.
מאיר יצחק הלוי: זה היה ההבדל המאוד משמעותי.
מיכל רוזין: אוקי, תודה בינתיים.
מיכל רוזין: אני אשמח לשמוע השלמה בנושא החינוך, כי אני יודעת שבעצם בשנה הבאה יש מעבר ללימוד בתוך העיר אילת.
מאיר יצחק הלוי: מה זאת אומרת?
מאיר יצחק הלוי: כבר השנה למדו.
<בת אל כספי: עד לפני שנה הילדים למדו בקיבוץ איילות.
<בת אל כספי: לפני שנה הייתה החלטה של בית המשפט, שהילדים ילמדו בעיר אילת.
<בת אל כספי: ההחלטה הייתה שהילדים של בתי הספר היסודיים ילמדו בכיתות קלט, וזה מה שהיה.
מיכל רוזין: שזה אומר כיתות נפרדות?
<בת אל כספי: כיתות נפרדות עם מקצועות הליבה, ושאר המקצועות הם לומדים כחלק אינטגרלי של כל תלמידי בית הספר.
<בת אל כספי: הם חלק אינטגרלי בתוך מערכת החינוך.
מיכל רוזין: השאלה האם אחרי השנה הראשונה הם משתלבים או זה לאורך כל השנים?
מיכל רוזין: אני מבינה את השנה הראשונה שהם נכנסים למערכת החינוך והם צריכים אולי איזושהי השלמה או התאמה, אבל מה קורה לאחר מכן?
<בת אל כספי: הייתה החלטה בגלל המצב הלימודי של התלמידים, שעוד שנה אחת אנחנו נבחן את התלמידים של בתי הספר היסודיים ובעוד שנה אנחנו נקבל החלטות.
<בת אל כספי: זה בתי הספר היסודיים.
<בת אל כספי: יש להם כיתות, יש להם מחנכים, יש שעות שהמשרד מקצה.
<בת אל כספי: הרשות בעצם עושה עבודת קודש בחלק הזה של תקציבים.
<בת אל כספי: זה תלמידי בית ספר יסודיים.
<בת אל כספי: תלמידי הגנים, השנה יש את הגן של ילדי הזרים.
מיכל רוזין: שמי מממן את הגן?
<בת אל כספי: או משרד החינוך והרשות המקומית.
<בת אל כספי: יש שם שתי גננות ל-24 תלמידים.
<בת אל כספי: יש גן שהרשות הקצתה.
<בת אל כספי: הכול מסודר, הם עובדים לפי תכנית לימודים מסודרת, מאורגנת, שמפקחת על גן הילדים.
מיכל רוזין: הגן מתנהל בשפה העברית או בשתי שפות?
<בת אל כספי: הגן מתנהל בשפה העברית.
<בת אל כספי: הגננת היא ערביה נוצריה שהיא מדברת איתם גם ערבית, אבל הגן מתנהל בשפה העברית כדי להכין אותם לכיתה א'.
מיכל רוזין: גם ערבית, כי הרוב הם מסודן?
<בת אל כספי: דוברי ערבית.
<בת אל כספי: בבית הספר, כיוון והילדים האלה כבר למדו כמה שנים בנוף איילות, אז הם כבר דוברי עברית ואז אנחנו מלמדים אותם את כל מקצועות הליבה בעברית, כל המקצועות האחרים, אומנות, ספורט.
<בת אל כספי: את כל שאר המקצועות הם לומדים לפי שכבות הגיל שלהם.
<בת אל כספי: המורות נותנות שם מענה מצוין.
<בת אל כספי: המשרד מקצה שם 34 שעות לכל אחת מהכיתות, כך שנניח חלק מהילדים עוברים ללמוד בכיתת האם שלהם לפי שכבת הגיל, אז המורה נשארת עם קבוצה קטנה של תלמידים ומתגברת את הנושא.
<בת אל כספי: אנחנו קיבלנו החלטה שעוד שנה אחת הילדים ילמדו בכיתות הקלט.
<בת אל כספי: שנה אחר כך אנחנו נקבל החלטות, שאני מניחה שהם כבר יעברו לכיתות הרגילות.
<בת אל כספי: ילדי הגן שעולים לכיתה א' כבר ישולבו במסגרת הכיתות הרגילות בשנה הבאה.
<בת אל כספי: ילדי התיכון והחטיבה ישולבו במסגרת בית הספר לפי שכבות הגיל שלהם, כך שהעיר אילת בחלק הזה עשתה קפיצת דרך מאוד מאוד גדולה.
מיכל רוזין: בכמה תלמידים מדובר?
מאיר יצחק הלוי: בגן זה בסביבות 20 פלוס.
<בת אל כספי: מדובר בערך ב-56 תלמידים מגן ועד תיכון, כשיש התפלגות של יסודי וכו'.
<בת אל כספי: הילדים משולבים בכל הפעילויות החברתיות.
<בת אל כספי: למרות העובדה שהם לא משלמים, מוציאים אותם לכל הטיולים, לכל הפעילויות החברתיות והרשות מוסיפה עוד כספים.
<בת אל כספי: הכיתות מאובזרות.
<בת אל כספי: יש מחנכים מצוינים, באמת עבודת קודש נעשית עם הילדים, לכן במפגש הקודם שאמרת, צריך להוציא פליירים לתלמידים - - -
מיכל רוזין: יכול להיות שאמרתי שצריך פליירים לתלמידים.
מיכל רוזין: יכול להיות שזה נאמר בוועדה, לא על ידי, אבל בסדר.
<בת אל כספי: מקבלים את הילדים בשמחה, באהבה.
<בת אל כספי: הם משולבים, באמת עבודת קודש נעשית באילת.
מיכל רוזין: אשמח שעם חידוש מושב החורף, תזמין את הוועדה לסיור בעיר ובאמת נראה את הדברים.
מאיר יצחק הלוי: בזה הרגע אני מודיע שאתם מוזמנים.
מיכל רוזין: אז אנחנו נארגן את הסיור הזה.
מיכל רוזין: אני חושבת שזה חשוב לראות מה קורה שם.
מאיר יצחק הלוי: מבחינתנו ילד הוא ילד באשר הוא ילד.
מאיר יצחק הלוי: אין לנו שום בעיה עם הילדים.
מיכל רוזין: אנחנו נעשה רשות, ארגון, רשות, ארגון כדי לגוון את הדיון.
מיכל רוזין: תיכף נגיע גם לתל אביב.
<תמר שוורץ: אני תמר שוורץ, מנהלת מסיל"ה, שזה יחידת הרווחה של עיריית תל אביב, לטיפול במהגרי עבודה ופליטים.
<תמר שוורץ: אני רוצה לשאול על הרווחה, אם זה השתנה, כי לפי מה שידוע לי, פשוט הגיעו אלינו מקרים שאמרו שלא טופלו על ידי הרווחה, ואני מדברת על מקרים שמשרד הרווחה כן תקצב, שזה ילדים בסכנה.
<תמר שוורץ: בזמנו מנהלת לשכת הרווחה אמרה שיש לה הוראה מקודמך לא לטפל.
מאיר יצחק הלוי: לא היה קודמי.
מאיר יצחק הלוי: היה פה 10 שנים.
מיכל רוזין: גם לפתחי הגיעו כמה מקרים בהם הנושא לא טופל, נושא של רווחת ילדים בסיכון.
מאיר יצחק הלוי: אני רוצה לשמוע דברים בשם אומרם, כי יש כאן באמת כמות מטורפת של דיס אינפורמציה שרצה, מגמתית ומכוערת לטעמי.
מיכל רוזין: אנחנו מנסים לפתור דברים.
מאיר יצחק הלוי: נפעל בדיוק על פי החוק.
מאיר יצחק הלוי: הייתה סוגיה, מכתב שאני הוצאתי לשרים, לא שר הרווחה דהיום, לשר הקודם, וביקשתי הנחיות.
מאיר יצחק הלוי: דרך אגב, לא רק ממנו, גם משר המשפטים באותו מכתב.
מאיר יצחק הלוי: המכתב הופנה לשר הרווחה, שר המשפטים.
מאיר יצחק הלוי: אני מציע שתבדקו את התשובות.
מאיר יצחק הלוי: אין תלונות.
מאיר יצחק הלוי: יש גלגולי עיניים וזה מה שהיה.
מאיר יצחק הלוי: בסיכומו של יום כשהתקבלו ההנחיות, ההנחיה שלי, לפעול על פי הנחיות.
מאיר יצחק הלוי: לא יושבת פה עיר שהיא סדום ועמורה.
מאיר יצחק הלוי: יש כאן עיר שמתנהלת.
מאיר יצחק הלוי: כועסת, רוטנת, מאוכזבת, כל מה שתרצו, הכול נכון, אבל אנחנו בראש ובראשונה שומרי חוק.
מאיר יצחק הלוי: אותו דבר גם לגבי הטיפול ברווחה.
מאיר יצחק הלוי: אנחנו גם מקבלים אלימות מאוד מאוד מאוד קשה מצד האוכלוסיה, אבל בסדר, זה חלק מהחוויות שהבנו שצריכים לעבור אותם ואני מאוד מקווה שהריבון יקבל החלטות.
מיכל רוזין: אז אנחנו מביאים לכאן את הריבון, כפי שאתם יודעים, כפי שאמרתי.
מיכל רוזין: הפעם יש תשובות או לפחות יש רצון לתת תשובות.
מיכל רוזין: אני חושבת שהם מגבשים את התשובות שלהם עדיין, אבל לפחות יש רצון טוב והבנה שזה אכן לא צריך להיות לפיתחן של הרשויות המקומיות אלא שבאמת הריבון, רשויות השלטון צריכות להחליט ולתקצב את העניין, כי בסופו של דבר אפשר המון מחוות טובות.
מיכל רוזין: אם אין תקצוב לצד הכוונות הטובות, אז אין לכך משמעות.
מיכל רוזין: אורית מרום מארגון אסף, את רוצה אולי לומר לנו כמה דברים לגבי הרווחה?
מיכל רוזין: אני מציעה גם שתדברי באופן כולל, לא רק אליו.
מיכל רוזין: נמצאים פה גם מתל אביב, ירושלים, אשקלון.
מיכל רוזין: בואי באופן כללי תדברי על נושא הרווחה, במה נתקלים באמת ברמת הרשות המקומית, בקשיים שנתקלים.
<אורית מרום: שמי אורית מרום, רכזת פעילות ציבורית בעמותת אסף.
<אורית מרום: אנחנו ארגון שפועל בעיקר בתחום הרווחה והסיוע הפסיכו סוציאלי.
<אורית מרום: לצערי אנחנו עמותה קטנה, דלת משאבים, כך שרוב העבודה שלנו נעשית בתל אביב, ולפיכך גם רוב האינפורמציה והמידע שמגיע אלינו, הוא על מה שקורה באזור תל אביב, מעט גוש דן, הרבה פחות מה שקורה בערי הדרום, באילת, ירושלים ומקומות אחרים, לכן אני באמת מוגבלת בלדבר על מה קורה במקומות אחרים.
<אורית מרום: עם זאת אני כן אשמח לפתוח בהתייחסות לדברי ראש עיריית אילת.
<אורית מרום: אמנם אנחנו לא עובדים באילת.
<אורית מרום: עמותת אסף עבדה באילת מספר שנים בודדות, אבל מגיעים אלינו לא מעט מקרים של ילדים שסובלים מהתעללות, מהזנחה, מאלימות קשה.
מיכל רוזין: בתוך המשפחה.
<אורית מרום: בתוך המשפחה, שללא ספק מוגדרים כילדים בסיכון, בסיכון גבוה, ועובדות סוציאליות של לשכות הרווחה באילת לא טיפלו בהן.
<אורית מרום: מדובר במקרים קיצוניים מאוד, חלקם בסופו של דבר אחרי התערבות שלנו, אני מדברת אחרת התערבות של שנים והתראות חוזרות ונשנות של שנים, הילדים הוצאו מהבית.
<אורית מרום: נכון להיום אנחנו מכירים לפחות שני מקרים של ילדים שסובלים או ממצב סוציאלי מאוד מאוד קשה או מצד התעללות מההורים שלהם ולא מטופלות על ידי הרווחה, ואני חושבת שאם לא די בדברים שלי, הרי צריך להפנות לדוח מבקר המדינה שביקר קשה את מצב הרווחה באילת.
מאיר יצחק הלוי: מתי העדכון הזה?
<אורית מרום: המקרים האלה מהחודשים האחרונים.
מיכל רוזין: אני מבקשת אורית, שתעבירי לנו גם את המקרים, גם את השמות של העובדת הסוציאלית על מנת שראש העיר יוכל לבדוק את המקרים.
מיכל רוזין: נדרוש ממנו לקבל תשובות והוא ידרוש מהעובדות שלו לקבל תשובות, מדוע נעשה כך.
מיכל רוזין: ככה פותרים דברים.
מאיר יצחק הלוי: אני גם דוחה על הסף את מה שהיא אומרת.
מיכל רוזין: בשביל זה אמרתי, אני מבקשת להעביר את הנתונים על מנת שתוכל לבדוק את זה לעומק.
<אורית מרום: גם בנוגע לחינוך אני חייבת להעיר שאני שמחה גם לשמוע שילד הוא ילד הוא ילד.
<אורית מרום: צריך לזכור ש-5 שנים באילת ילד לא היה שווה לילד אחר.
<אורית מרום: הייתה הפרדה איומה.
<אורית מרום: מבקשי המקלט נשלחו לבית ספר נפרד, בית ספר שלא היה חוקי, שהמורות לא היו בעלות תעודה, שהמבנה לא היה תקין.
מאיר יצחק הלוי: זה שרשרת השמצות שאין לה שורה אחת נכונה.
מאיר יצחק הלוי: אני אומר את זה בצורה ברורה, שרשרת השמצות שאין בה שורה אחת נכונה.
מאיר יצחק הלוי: הילדים לא נשלחו.
מאיר יצחק הלוי: הילדים היו גם שם, כי זה חלק מההוויה שלהם.
מאיר יצחק הלוי: זה היה רשת מלונות פתאל, שגרו שם.
מאיר יצחק הלוי: הכול היה באישור משרד החינוך.
מאיר יצחק הלוי: את פשוט משמיצה ואני חושב שאת עושה עוול.
<אורית מרום: לא היה צורך בעתירה לבית המשפט.
מאיר יצחק הלוי: העתירה לבית המשפט הייתה בנושא אחר לחלוטין והעובדה שקיבלנו את כל מה שאמר בית המשפט.
<אורית מרום: אנחנו מברכים על כך שהילדים משולבים בבתי ספר ציבוריים בעיר ואנחנו כן מקווים שתמצאו לנכון לשלב גם ילדי בית ספר יסודי בשנה הקרובה בכיתות רגילות.
<אורית מרום: צריך לזכור שרמת הלימודים הנמוכה שלהם, אם היא אכן כזו, היא הודות להפרדה שהיתה במשך שנים במסגרת לימודית לא ראויה.
<אורית מרום: בנוגע למצב בערים אחרות, אנחנו כאמור עובדים בתל אביב.
<אורית מרום: המצב בתל אביב יחסית הוא פחות גרוע בכל מה שקשור לרווחה ולחינוך.
<אורית מרום: אני כן רוצה להתייחס למה שקורה בדרום תל אביב, בשכונות הדרום.
<אורית מרום: נוטים להציג את ארגוני הסיוע כצד השני של התושבים, ואני רוצה לבוא ולומר כאן כמי שפועלת מתוך שכונת שפירא בדרום תל אביב.
<אורית מרום: אנחנו לא הצד השני של תושבי הדרום.
<אורית מרום: אנחנו יחד איתם בקריאה לממשלה לפזר את אוכלוסיית מבקשי המקלט משכונות דרום תל אביב מכיוון שאין סיבה שכל השכונות שיחד, שפירא, נווה שאנן והתקווה מונות 30,000 תושבים, תישאנה בנטל של 30,000 תושבים מבקשי מקלט.
<אורית מרום: בעיננו הפתרון לפיזור מבקשי המקלט הוא דבר ראשון לתת להם אישורי עבודה, לעצור יבוא חדש של מהגרי עבודה מתאילנד, מהפיליפינים.
<אורית מרום: לשלב משלבי מקלט בעבודות של מה שאנחנו קוראים, מהגרי עבודה ועובדים זרים, ובעצם להתייחס לאנשים האלה כבני אדם, להבין שהם לא עומדים להיעלם פה וההתעלמות של ממשלת ישראל במשך כל השנים האחרונות גורמת לנטל כבד מאוד על הרשויות ועל התושבים החלשים ביותר כפי שאנחנו רואים בדרום תל אביב.
מיכל רוזין: יש לכם הערכה לגבי העלות הנדרשת או התוספת הנדרשת לרשויות המקומיות על מנת לקחת אחריות על נושא הרווחה?
מיכל רוזין: כי החינוך בגדול מוסדר, הבריאות זה נושא אחר.
<אורית מרום: לצערי טרם נדרשנו לעשות חישובים כלכליים מהסוג הזה.
<אורית מרום: מה שבטוח, שבדומה לנושא הבריאות, גם בנושא הרווחה ככל שמטפלים במצב קיצון, ככה הוא יקר יותר.
<אורית מרום: לא מטפלים בילד שמחטט בזבל כי הוא לא נחשב מקרה קיצון.
<אורית מרום: בסופו של דבר מוציאים אותו לפנימייה, ופנימייה עולה למדינת ישראל 4,000-5,000 שקל לחודש, כך שאין לי ספק שגם טיפול בתחום הרווחה, טיפול מניעתי הוא יעלה למדינה הרבה פחות כסף.
מיכל רוזין: אני חייבת לומר שיש פה אינטרסים סותרים יכול להיות, כי ברגע שהוא יוצא לפנימייה, אז הוא באמת על חשבון המדינה ולא על חשבון הרשות המקומית, למרות שאני חושבת שיש השתתפות של הרשות המקומית.
מיכל רוזין: יש פה אינטרסים סותרים מצד הרשויות המקומיות שמעדיפות להוציא אולי מתחומן.
מיכל רוזין: אני חייבת לומר, אני שאלתי פה את ראש העיר ואני חושבת שחשוב לומר לפרוטוקול, אז בוא תאמר באמת מה הערכה שלכם לגבי תוספת.
מאיר יצחק הלוי: אנחנו בזמנו הוצאנו לשר הפנים דאז, סך כל הפעולות הערכנו את זה למיטב זכרוני משהו כמו 3-4 מיליון שקל.
מאיר יצחק הלוי: זו הייתה הצעה שלו ולצערי הרב זה לא יושם.
<אורית מרום: אני רוצה כן להתייחס מילה אחרונה למה שקורה בדרום תל אביב ולא רק בדרום תל אביב.
<אורית מרום: ראינו כבר כתבות גם על מה שקורה באילת ובפתח תקווה, במקומות אחרים.
<אורית מרום: מעמדם של מבקשי המקלט לא מוסדר.
<אורית מרום: אסור להם היום לפתוח עסקים.
<אורית מרום: בקושי מותר להם לעבוד.
<אורית מרום: אנחנו לא באמת חושבים שהם לא חיים והם לא עובדים, הם לא מפתחים חיים רגילים.
<אורית מרום: הם כן.
<אורית מרום: אלא מה, בזכות מנגנונים אלטרנטיביים לא חוקיים.
<אורית מרום: אנחנו רואים את זה בכל תחום.
<אורית מרום: אנחנו רואים את זה מפיצול הדירות ואנחנו רואים את זה עד בתי עסק לא חוקיים ועד אולמות אירועים וכו' וכו'.
<אורית מרום: בל נשלה את עצמנו שעצם זה שאנחנו לא מסדירים את מעמדם ואת החיים שלהם כאן בישראל, הדברים לא מתקיימים, וזה רק מדרדר את מבקשי המקלט עצמם לפשע.
<אורית מרום: תראו מה קורה בנווה שאנן, מתוך היכרות קרובה מאוד.
<אורית מרום: התפתחו שם מנגנונים תת קרקעיים שמעורבים שם גם גורמים פליליים ישראלים מכיוון שכשאי אפשר לפתוח חנות בצורה חוקית, עושים את זה לא חוקי, וכמובן שמעורב בזה הרבה כסף, ומי מרוויח?
<אורית מרום: מרוויחים גם גורמים ישראלים עבריינים.
<אורית מרום: אם ליבנו לא עם מבקשי המקלט ואין בליבנו חמלה, בואו לפחות נסתכל איך זה פוגע בחברה הישראלית בכל רמה שלא נבחר.
מיכל רוזין: תיכף אנחנו נעבור לתל אביב.
מיכל רוזין: אני רוצה לשמוע מעיריית חדרה.
מיכל רוזין: נמצא פה אלון אגם.
מיכל רוזין: אני אשמח לשמוע מה קורה בעיר.
מיכל רוזין: מה תפקידך?
<אלון אגם: אני מנהל אגף שיטור וביטחון ומתעסק יותר בנושא של המניעה, נושא אכיפה ונושא תלונות שמגיעות מצד התושבים.
<אלון אגם: אפרופו עיריית אילת, אז גם אנחנו נערכים בצורה מסודרת לקליטת תושבים מצרפת ובאמת מעצימים את הנושא הזה.
<אלון אגם: קלטנו כ-30 משפחות בשנה האחרונה והולכים לקלוט כ-120, ואם עושים את זה באמת בצורה נכונה, אז העיר יודעת לקלוט את זה.
<אלון אגם: אני יכול להגיד שלפני כ-20 שנה הגיעה עלייה מאוד גדולה מאתיופיה, ולא עשו את זה בצורה מסודרת.
<אלון אגם: הם אצלנו וסופגים את זה עד היום.
<אלון אגם: אם עושים את זה באמת בהיערכות נכונה, ניתן לעשות את זה.
<אלון אגם: היום יש בחדרה כ-1,000 מהגרי עבודה.
<אלון אגם: זה עולה ועולה, אני לא רוצה להגיד מיום ליום, אבל כנראה יש איזושהי נטייה להגיע לפריפריה מכוח האנרציה.
<אלון אגם: בדקנו את זה אצלנו במשרד הפנים לדורשי הויזות, אז מסתבר שזה לאו דווקא במקום שהם נמצאים וגרים בו, הם יכולים להוציא את ההיתר, אלא בכל מקום אחר בארץ, והם הולכים לאיפה שקל להם.
מיכל רוזין: לא הבנתי לגמרי את העניין.
<אלון אגם: אני אומר, אם אני עכשיו הסתננתי לצורך העניין והגעתי באוטובוס לתל אביב ואני רוצה להאריך את הויזה שלי, אני לאו דווקא צריך להוציא את זה בתל אביב.
<אלון אגם: אני יכול להגיע לכל מקום בארץ להוציא את הארכת הויזה.
מיכל רוזין: כן, אבל זה לא קשור לאיפה אתה תבחר לגור.
<אלון אגם: נכון, ממש לא קשור.
<קריאה: כמה תושבים יש בכלל בחדרה?
<אלון אגם: יש 96,000 תושבים.
<אלון אגם: מה שאני יודע, שהם גרים במקבצים.
<אלון אגם: הם לא גרים בנקודות בודדות.
<אלון אגם: אני יכול להסכים עם הגברת שדיברה פה קודם.
<אלון אגם: הם למעשה מגיעים למקום שקל להם.
מיכל רוזין: יש להם חברה, קהילה.
מיכל רוזין: כולנו מחפשים חברות וקהילות.
<אלון אגם: אני לא יודע אם זה חברה או קהילה.
<אלון אגם: זה יותר מקום שמגיעים 20 או 30 לדירה, וזה יותר נוח להם מבחינה כלכלית להשכיר את המקום.
מיכל רוזין: אדם מחפש לגור איפה שנוח לו ואיפה שגר מי קרוב אליו ודומה לו.
<אלון אגם: היו כ-5 פניות בשנה האחרונה לרווחה.
<אלון אגם: לא המשיכו טיפול כי לא הייתה דרישה להמשך טיפול מצד התושבים.
<אלון אגם: אני אגע עכשיו בקטע האכיפתי.
<אלון אגם: יש לא מעט אירועים של תקיפות מיניות.
<אלון אגם: הם גרים ביחד, הם מרגישים איזשהו כוח וזה נובע בעיקר אחרי שעות העבודה.
<אלון אגם: יש להם שלושה בתי עסק אצלנו שהם "פורקים עול" באותם בתי עסק, בעיקר משקאות משכרים.
<אלון אגם: התופעה הזאת נובעת מהעברת בית עסק למישהו אחר, לאו דווקא פלילי אבל לשם זה מגיע, תופעות של כייסות וכדומה.
<אלון אגם: אני מניח שזה נובע מהמצב שבו הם נמצאים.
מיכל רוזין: התחלת להגיד משהו על הרווחה?
<אלון אגם: היו כ-5 פניות בשנה האחרונה.
<אלון אגם: לא המשיך טיפול מצד אותו גורם שפנה, אז הטיפול הופסק.
<אלון אגם: אין משפחות.
<אלון אגם: אני לא יודע לציין משפחות שגרות.
<אלון אגם: אלה בעיקר גברים בודדים, והנתון הרשמי הוא כ-1,000.
מיכל רוזין: אין ילדים במערכת החינוך?
<אלון אגם: לא שאני מכיר.
מיכל רוזין: כלומר, יכול להיות שיש ילדים, אבל עד גיל 3.
<אלון אגם: אני לא יודע לזהות משפחות שגרות.
<אלון אגם: זה בעיקר גברים שנמצאים בעיר.
מיכל רוזין: יוסף עמרם מעיריית אשקלון.
<יוסף עמרם: יוסף עמרם, מנהל אגף איכות סביבה, בין היתר אחראי גם על נושא אכיפה, שיטור וכו'.
<יוסף עמרם: בעיר יש קרוב ל-800.
<יוסף עמרם: אנחנו לפני 8 חודשים בשיתוף פעולה עם המשטרה, והבאנו גם את רשות ההגירה, מנינו אותם.
<יוסף עמרם: אספנו אותם מכל המקומות בהסעות ממש מאורגנות והגשנו להם רשימת בקשות.
מיכל רוזין: מניתם אותם?
<יוסף עמרם: כן.
<יוסף עמרם: פשוט עברנו אחד אחד עם תעודות וזיהינו אותם.
<יוסף עמרם: בסך הכול מצאנו שני אנשים ששהו בצורה בלתי חוקית ולא היו מהגרים מבחינת רשות ההגירה.
<יוסף עמרם: בשורה התחתונה העניין הוא שבכל הערים המצב הוא דומה.
<יוסף עמרם: אצלנו הבעיה היא פחותה יותר משום שלמשל באשדוד, באילת, בתל אביב הכמויות יותר גדולות.
<יוסף עמרם: אצלנו הכמות היא יחסית קטנה, אבל בכל המקומות העניין הוא שהטיפול בהם הוא על התשתיות העירוניות.
<יוסף עמרם: נושא השלטון המרכזי כמו בהרבה החלטות, מפיל על הרשויות המקומיות את כל הטיפול בהם בלי תקצוב בכלל.
<יוסף עמרם: אם את מסתכלת על שורות משימות, בתוכניות עבודה בכל הערים, לא מופיע כלום מבחינת עובדים זרים.
מיכל רוזין: זה אבסורד, כי זו כבר בעיה שנמצאת לפיתחיכם שנים רבות ועדיין לא נמצא בה תקצוב.
מיכל רוזין: אז מה, זה מהרזרבות?
<יוסף עמרם: בוודאי.
מיכל רוזין: רזרבות של כל תקציב?
<יוסף עמרם: את מדברת על הרשות המקומית?
<קריאה: אני מגדיל את הגרעון.
מיכל רוזין: שיטה טובה, כמו השלטון המרכזי, מגדילים גרעון.
<יוסף עמרם: אם מדינה לוקחת את זה ברצינות והם יהפכו להיות תושבים מן המניין, אז תשמעי, אנשים אצלנו משלמים ארנונה ועל בסיס זה אנחנו מקיימים מערכת מסוימת.
מיכל רוזין: האם האנשים האלה משלמים ארנונה?
<יוסף עמרם: ודאי שלא.
מיכל רוזין: אתם יודעים איפה הם גרים.
<יוסף עמרם: אנחנו יודעים בדיוק איפה הם גרים.
<יוסף עמרם: בוא נגיד שברוב המקומות אני מכיר אותם.
<יוסף עמרם: העניין הוא ככה, יש ניצול מחפיר של העובדים הזרים בנושא עבודה.
<יוסף עמרם: אנחנו דיברנו עם כל המעסיקים.
<יוסף עמרם: גם אספנו אותם וביקשנו לא להעסיק אותם, כי להערכתנו, וזה ישמע אולי לא טוב בשולחן, הם באים למקומות שבהם יש תעסוקה.
<יוסף עמרם: הם ממש עוברים ממקום למקום לפי תעסוקה.
מיכל רוזין: חייבים לומר שגם זה לא פתרון, כי בסופו של דבר אוכלוסיית ישראל היא אחת, ובסופו של דבר אם הם לא מועסקים, אז אנחנו נראה תופעות הרבה יותר של עבריינות והפקרות.
<יוסף עמרם: אחת הבעיות המרכזיות כרגע זה הטרדות מיניות, בעצם הרבה תקיפות בתקופה האחרונה.
<יוסף עמרם: זה הולך ומתגבר.
<יוסף עמרם: יש זעם חזק של תושבים בעניין הזה.
<יוסף עמרם: במיוחד במקומות כמו בתי ספר, אנשים שאין להם עבודה יושבים שם כל היום.
<יוסף עמרם: אלי מגיעות כל התלונות, אז אני מכיר את זה ממש מקרוב.
<יוסף עמרם: גניבות, הרבה גניבות.
<יוסף עמרם: אני מניח שמגיעים מחוסר כסף.
<יוסף עמרם: יש להם צרכים בסיסיים.
מיכל רוזין: גניבות, אתה מדבר, אולי תיכף המשטרה - - -
<יוסף עמרם: כייסות בעיקר.
מיכל רוזין: זאת אומרת, זה לא פריצות לבית.
<יוסף עמרם: לא פריצות, אייפונים.
מיכל רוזין: עבירות עוון זה נקרא?
<יוסף עמרם: טלפונים ואופניים.
<יוסף עמרם: הם פתחו הרבה עסקים בלתי חוקיים שאנחנו סוגרים אותם כל הזמן בצווי סגירה של ראש עיר ממש, כי אין להם אפשרות חוקית.
מיכל רוזין: איזה סוג של עסקים?
<יוסף עמרם: מעין חצי קיוסקים כאלה בעיקר לשתיה חריפה.
<יוסף עמרם: אז אנחנו מפעילים את החוק אנחנו מכירים מהמשטרה.
<יוסף עמרם: בעקרון יש ממש תרעומת של תושבים בעניין הזה, והרבה פחד, בעיקר בערבים במקומות מאוד מוגדרים שאנחנו מכירים, וגם תופעה של עבריינים שמגיעים, ויש שם בתי בושת לא חוקיים שמפעילים.
מיכל רוזין: אתה יכול להרחיב בעניין של בתי הבושת?
<יוסף עמרם: יש לפחות שני בתי בושת שאנחנו מכירים.
<יוסף עמרם: ניסינו לסגור אותם וכל פעם שסוגרים אותם, וזה כמובן פעילות יחד עם המשטרה, נפתח צ'יק צ'אק מקום אחר.
מיכל רוזין: שמדובר בנשים בנות הקהילה?
<יוסף עמרם: לא.
<יוסף עמרם: זרות לפחות, לא.
<יוסף עמרם: לגבי תנאי המגורים שלהם, אני לא יודע אם בכל המקומות זה אותו דבר.
מיכל רוזין: כן, וגם אני רוצה שתאמר את השורה התקציבית אם אתה יכול להעריך כמה זה עולה לעיר בכל שנה מעבר לתקציב.
<יוסף עמרם: אין לי אומדן כספי.
<יוסף עמרם: צריך לעשות אולי חישוב כלל ארצי בעניין הזה ולחלק את זה.
<יוסף עמרם: בנושא הזה של תנאי המגורים שלהם, זה פשוט מחפיר.
<יוסף עמרם: פה אנחנו הולכים כן לפעול בנושא דרך מנהל ההנדסה, למשל על בתים שלא קיבלו אישור ופיצלו בתים, אבל בסך הכול הידיים של הרשויות המקומיות ממש כבולות.
<יוסף עמרם: אין לנו כלים לפעול נגד תופעות לא טובות בעניין הזה.
<יוסף עמרם: אי אפשר לקיים מערכות עירוניות.
<יוסף עמרם: אם באילת זה בערך 15% תוספת של תושבים על אותו תקציב, אז זה בוודאי פוגע במקומות אחרים.
מאיר יצחק הלוי: אני רוצה רק להגיד לפני שאני הולך, רק לדבר על הרווחה.
מאיר יצחק הלוי: אתן רק צילום רנטגן כדי שמזה כל אחד יוציא את ההיקשים שלו.
מאיר יצחק הלוי: אילת היא עיר באשכול דמוגרפי 5 עם המורכבויות שלה, עם אתגרים משל עצמה, עם כ-2,500 תיקי רווחה ישראלים עוד בטרם קיבלנו את אורחנו.
מאיר יצחק הלוי: בכל נקודת זמן עם מחסור של עובדים סוציאליים ושל מטפלים.
מאיר יצחק הלוי: הסיטואציה, שיש פוטנציאל שמגיעים 6,000, 7,000 חבר'ה שהם לא מגיעים מבזל, אז קיים פוטנציאל מאוד גדול של עומסים, ואני נמצא היום במחסור, ואני שואל עכשיו שאלת ראש עיר.
מאיר יצחק הלוי: איך אני אמור להתנהג בסיטואציה הזאת?
מאיר יצחק הלוי: מה אני אומר לתושבת העיר אילת מזה 25 שנה שצריכה להיכנס לטיפול או בטיפול.
מאיר יצחק הלוי: לא סוגיות פשוטות בניהול עיר.
מאיר יצחק הלוי: אני רוצה שזה יהיה ברור.
מאיר יצחק הלוי: אצלנו החבר'ה נכנסו לשכונות הותיקות.
מאיר יצחק הלוי: השכונות הותיקות, אנחנו בונים להם את הפארק הקטן שלהם, את המשחקים.
מאיר יצחק הלוי: אני הקמתי את "עיר ללא אלימות", אז הקמתי מגרשים פעילים לילדים.
מאיר יצחק הלוי: המתחמים הלאה נכבשו.
מאיר יצחק הלוי: זה לא נשמע טוב אבל הם נכבשו.
מאיר יצחק הלוי: היום אני מגיע לשכונות.
מאיר יצחק הלוי: בפארקים יש את החברים שהגיעו מאפריקה.
מיכל רוזין: 56 ילדים.
מאיר יצחק הלוי: זה לא ילדים, זה החבר'ה הבוגרים.
מאיר יצחק הלוי: אני אזמין אתכם לביקור.
מאיר יצחק הלוי: אני לא רוצה להגיד מי טוב ומי לא טוב, אני רק נמצא בדילמה איך אני מנהל את העיר שלי.
מאיר יצחק הלוי: זו לא שאלה פשוטה ושאיש לא יקל בה ראש, כי עיר כמו שאמרתי, עיר זה דבר שצריך לנהל אותו, לתכנן אותו, לראות חזון אבל לראות גם אופרציה.
מאיר יצחק הלוי: מאוד מאוד קשה.
מיכל רוזין: אין ספק.
מיכל רוזין: קודם כל אני רוצה להודות לך שהגעת.
מיכל רוזין: אני באמת מודה לך שהגעת ואנחנו נשמח להגיע לביקור בעיר ולשמוע את הדברים גם בשטח.
מיכל רוזין: אנחנו לא מסכמים כמובן, אל תדאגו.
מיכל רוזין: אני רוצה לומר שאנחנו פה בשביל לשמוע את הבעיות ולומר שוב שאנחנו חושבים שהכל צריך לחזור לשלטון המרכזי והוא צריך לתקצב את העניין.
מיכל רוזין: אני רק רוצה להגיד שבעניין של הפרדות, כמו שאתה אומר כיבוש גנים ציבוריים וכדומה, אני מכירה גם תופעות בתוך מדינת ישראל לפני שהיו מהגרי עבודה, שלא רוצים בשכונה אחת שיגיעו משכונה אחרת או לא רוצים שקבוצת אוכלוסיה אחת תגיע לאזור של קבוצת אוכלוסיה אחרת.
מיכל רוזין: אני נגד זה באופן כללי, לעשות את ההפרדות האלה, אבל אין ספק שיש פה אתגר לפתחן של הרשויות המקומיות, ואין ספק שהשלטון המרכזי צריך להידרש להן.
מיכל רוזין: תודה לך בינתיים.
מיכל רוזין: אמי סער.
מיכל רוזין: אני רוצה לשמוע ממך באמת את הדברים שאת רואה מהשטח.
מיכל רוזין: לאחר מכן אנחנו נשמע גם את המשטרה.
מיכל רוזין: חשוב לי מאוד, כי נאמרו פה הרבה מצד הרשויות לגבי נושא האכיפה, העבריינות וכדומה.
<אמי סער: שמי אמי סער, אני ממוקד סיוע לעובדים זרים, עמותה שמטפלת הרבה בענייני מעמד וגירוש ומעצר.
<אמי סער: מטבע הדברים אנחנו מטפלים בבני אדם, ובני אדם מגיעים ומספרים את הסיפורים שלהם, והרבה פעמים אנחנו עומדים חסרי אונים.
<אמי סער: מה שאני רוצה לציין פה זה שני היבטים.
<אמי סער: היבט אחד זה בתי עסק שכבר הזכירו קודם.
<אמי סער: אנחנו נתקלים בהרבה אנשים שבאים ואומרים, באו אלי עכשיו מרשויות המס.
<אמי סער: סיפור אמיתי.
<אמי סער: בא מישהו ואמר, היו אצלי רשויות המס.
<אמי סער: אני לא יודעת אם כולכם יודעים, אבל מבקשי המקלט לא יכולים לפתוח תיק במס הכנסה, לא יכולים לפתוח תיק במע"מ.
<אמי סער: נכון שיש פה גם פגיעה במתחרים שלהם הישראלים וזה גם משהו שצריך לחשוב עליו.
<אמי סער: תפתחו להם תיקים במע"מ, לא תהיה תחרות, לא יקנאו בהם כי הוא יכול למכור יותר בזול כי אין לו תיק.
<אמי סער: באו לבן אדם ואמרו לו, איזה מישהו שכבר עובד שנתיים והוא מוכר טלכרטים וכל מיני דברים שקשורים בטלפונים, והוא לא יכול לפתוח תיק במע"מ והוא גם לא הצליח לפתוח חשבון בנק, שזו בעיה נוספת.
<אמי סער: הוא הלך עם כספו, אסף לאט לאט, הרוויח ב-5 שנים 190,000 שקל שהוא שם בצד.
<אמי סער: זה היה בשקית.
<אמי סער: באו רשויות המע"מ לעשות אצלו בדיקה בעסק.
<אמי סער: אין לו תיק.
<אמי סער: למעשה הוא לא מנהל את העסקים כחוק, לפי חוקי המיסים.
<אמי סער: איכשהו הם הגיעו לשקית הזאת.
<אמי סער: מצאנו 190,000 שקל.
<אמי סער: לקחו לו את כל הכסף, שזה למעשה כסף שהוא חסך בשנים ובעבודה ובחיים מאוד בצמצום.