GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<ידידיה סבג: אם שוהה לא חוקי או אחד שנכנס לארץ שלא כדין נוהג ללא רישיון נהיגה, אין לי בעיה אתו.
<ידידיה סבג: אני גם יודע איך לטפל בו.
<ידידיה סבג: הבעיה מתחילה כשהוא מציג לי רישיון נהיגה.
<ידידיה סבג: פה הוא מכניס אותי לבעיה.
<ידידיה סבג: אנחנו מבקשים דבר פשוט, תקנה שתטפל במי שנכנס לארץ שלא כדין.
מיכל רוזין: זה יוצר יותר עבריינות.
מיכל רוזין: אם אתה רוצה את התקנה הזאת, זו כבר לא שאלה של מדיניות.
מיכל רוזין: אתה מביא כבר פתרון לשאלת המדיניות.
מיכל רוזין: אתה מביא הצעה שיש לך שתי דרכים ללכת בה.
מיכל רוזין: הלכת בדרך המסוימת הזאת, שבעיני תיצור יותר עבריינות, היא לא תאפשר לכם יותר לאכוף.
שמעון סולומון: פה לא מדובר דווקא על אכיפה, אתה מדבר על תיקון חוק.
<בני סמו: תיקון תקנה.
מיכל רוזין: תיקון תקנה, חקיקת משנה שתגיד שהם לא יכולים, נקודה.
מיכל רוזין: גם אם יש לו רישיון הוא לא יכול, נקודה.
מיכל רוזין: אני טוענת שזה ייצור יותר עבריינות ולא מניעת תאונות.
<ידידיה סבג: יש קשת רחבה של סוגיות שאנחנו יודעים איך לטפל בהן.
<ידידיה סבג: הבעיה שלנו כרגע, במסגרת כל הבעיה של עבריינות ושל פשיעה, היא הנושא של אלה שמציגים לנו את רישיון הנהיגה.
<ידידיה סבג: פה הבעיה לדעתי די פשוטה.
<ידידיה סבג: צריך לתקן תקנה שתתייחס לסוגיה הזאת.
מיכל רוזין: כמה מתוך המאה שהיו מעורבים בתאונות עם נפגעים היו עם רישיון מזויף וכמה היו עם רישיון לכאורה אמיתי?
<ידידיה סבג: אין לי נתון כרגע.
מיכל רוזין: אני מבקשת שתחזרו עם תשובה לוועדה.
מיכל רוזין: זה אחד הנתונים שמאוד חשוב להבין.
<ידידיה סבג: כל תשובה שאתן לך כרגע היא לא אחראית.
מיכל רוזין: כי זה שיש עבריינים, יהיו עבריינים תמיד וצריך לתפוס אותם ולהעניש אותם.
מיכל רוזין: השאלה אם דווקא שאלה שהיו מעורבים בתאונות הם כאלה בעלי רישיון נהיגה או דווקא כאלה שהחליטו לקחת רכב ולנסוע.
מיכל רוזין: אני מתארת לעצמי שבדוח רשום.
מיכל רוזין: השאלה היא אם אתם יכולים להציג לנו כמה מהם נסעו ללא רישיון בכלל וכמה הציגו איזשהו סוג של רישיון.
<ידידיה סבג: דרך אגב, קשה לנו מאוד להתעסק עם נתונים סטטיסטיים מול האוכלוסייה שלא ניתן להכיל אותה ולהכניס אותה לכל מערכות המידע.
<ידידיה סבג: גם אם יש להם אשרה ויש להם מספר אשרה.
מיכל רוזין: הם רשומים במשרד הפנים, הם במחשבים של משרד הפנים.
<ידידיה סבג: אבל עדיין אין חיבור בין מערכת בתי המשפט למערכת המשטרתית.
<יוסי אדלשטיין: כל מי שעבר דרך משרד הפנים.
<ידידיה סבג: הבעיה הגדולה היא לא עם אלה שמפוקחים.
שמעון סולומון: יש הביומטרי.
<דוד גז: רק מי שעבר.
<בני סמו: חשוב לתת לנו את הכלים המשפטיים כדי שנוכל ליישם את זה בשטח.
<בני סמו: אם המחוקק ימצא לנכון שבסופו של דבר צריך להחריג את האפשרות של נהגים שוהים בלתי חוקיים או אנשים שנכנסו שלא כדין למדינה לא יוכלו לנהוג במדינת ישראל, אנחנו צריכים לזה כלים.
<בני סמו: אני כמשטרה יכול לעשות רק מה שכתוב לי בחוק ויש לי היתר לבצע.
<בני סמו: כרגע יש לנו תקנה 567.
<בני סמו: שנה מרגע שהם נכנסים לארץ והם מחזיקים ברישיון לאומי או בין-לאומי, אין לי סנקציות שאני יכול להפעיל כנגדם.
<בני סמו: המדינה צריכה להחליט האם אנחנו רוצים לטפל במישור התעבורתי בנושא הזה.
מיכל רוזין: מר אדלשטיין, אני רוצה שתתייחס בדברים שלך לשאלה מה קורה במצב שמישהו הגיש בקשה למקלט והוא בתקופת המתנה.
מיכל רוזין: האם גם בתקופה הזאת הוא אינו יכול להוציא רישיון או אינו יכול לנסוע עם רישיון.
<יוסי אדלשטיין: זה לא תלוי הבקשה שהוא הגיש, אלא תלוי הרישיון או האשרה שהוא מחזיק.
<יוסי אדלשטיין: אני רוצה להעיר הערה לגבי ההיקש שעשית פה, שאם לא ניתן להם רישיון אז יהיו יותר עבירות.
<יוסי אדלשטיין: אני חושב שזה לא היקש שאפשר לחיות אתו, כי על המשקל הזה אפשר להגיד הרבה דברים.
<יוסי אדלשטיין: תגידי שמחר ייתנו להם עבודה אז הם לא יגנבו, ומחר תתנו להם דירה אז הם לא יגורו בתנאים לא הולמים.
<יוסי אדלשטיין: אני חושב שזה היקש לא רציני.
<יוסי אדלשטיין: יש חוק, וצריך לאכוף את החוק הזה.
<יוסי אדלשטיין: כרגע אנחנו דנים בחוק ובאכיפה שלו.
<יוסי אדלשטיין: אם מישהו יחליט לתת להם רישיונות נהיגה, אז ייתנו להם.
<יוסי אדלשטיין: אבל אי-אפשר להגיד שבגלל שלא ייתנו להם רישיונות נהיגה, הפועל היוצא הוא שיהיו יותר עבירות.
מיכל רוזין: הראייה שלי רחבה יותר, כמו שאתה יודע.
מיכל רוזין: אבל תסביר לי לאילו אנשים אין רישום במשרד הפנים.
מיכל רוזין: כאלה שהסתננו לפני שהתחילו לרשום?
<יוסי אדלשטיין: יש אנשים שהסתננו לפני, ויש גם אנשים שהסתננו ולא חיכו לכוחות צה"ל שיאספו אותם מהגדר אלא התפזרו.
<יוסי אדלשטיין: עם חלק מהם במהלך התקופה נפגשנו במבצעי אכיפה כאלה ואחרים.
<יוסי אדלשטיין: קרה שפגשנו מישהו שלא היה רשום ורשמנו.
<יוסי אדלשטיין: אני מניח שיש עדיין כאלה שלא נתקלנו בהם.
מיכל רוזין: כמה רשומים?
<יוסי אדלשטיין: 53,000 רשומים.
מיכל רוזין: כמה אתה מעריך לא רשומים?
<יוסי אדלשטיין: המספר ירד, כי בינתיים גם יצאו.
<יוסי אדלשטיין: אבל לפני 4-3 שנים הערכתי את זה בסביבות 10%.
<יוסי אדלשטיין: המספר ירד, כי עם הזמן חלק יצאו וחלק פגשנו.
<יוסי אדלשטיין: אנחנו מדברים על סודנים ואריתריאים.
<עובד חוגי: כמה אתיופים יש ביניהם?
מיכל רוזין: עובד, בבקשה.
<עובד חוגי: דרך אגב, לקחתי חופש על חשבוני.
<עובד חוגי: אני חושב שאני בין הבודדים פה שלא מקבל כסף כדי להגיע.
מיכל רוזין: סגרו את עונת הרחצה, שאתה בחופש?
<עובד חוגי: חבר הכנסת סולומון האשים אנשים בנושא הגזענות, וזה חורה לי.
<עובד חוגי: כי למעשה הביאו את האנשים האלה לאזורים הכי חלשים ומוחלשים.
<עובד חוגי: אם זה באשדוד, לאזורים הכי חלשים.
<עובד חוגי: אם זה בתל-אביב, אז בדרום תל-אביב, וכן פרדס כץ ומקומות אחרים.
<עובד חוגי: האנשים האלה, לצערי, גם לא יודעים להתבטא יפה אז הם אומרים: זה כושי וסודני.
<עובד חוגי: אבל הצעקה הזאת לא היתה לפני 10 שנים שהיו פה עובדים זרים שהם מניגריה, מקניה, מחוף השנהב.
<עובד חוגי: יש הבדל ענק.
<עובד חוגי: האנשים האלה באו כחוק, באו למטרה לעבוד, לעשות את הכסף שלהם, להגיד שלום ולהתראות.
<עובד חוגי: אלה באו, עברו על החוק וראו שמותר לנסוע בלי רישיון.
<עובד חוגי: דרך אגב, מה שקורה פה, וכנראה שגם השוטרים יודעים את זה, וחשוב מאוד שתדעו – בתחנה המרכזית, במקום שהיו הרציפים הישנים, הם לומדים שם נהיגה.
<עובד חוגי: אדם קונה אוטו מסוחרים והופך להיות המורה שלהם.
<עובד חוגי: הוא עושה להם סיבוב קטן וקדימה אפשר לצאת לשוק.
מיכל רוזין: נראה לי שמשטרת ישראל לא מכירה שם את האזור.
מיכל רוזין: גם הזנות, עם הסמים.
מיכל רוזין: לשם לא ניגשים.
מיכל רוזין: גם אני הולכת ושם ורואה את הכול, אני בטוחה שגם שוטר רואה.
<ציון מזרחי: פעם כל המדינה קנתה שם נעליים.
מיכל רוזין: היום קונים שם דברים אחרים.
<עובד חוגי: אדוני חבר הכנסת, אנחנו לא גזענים.
<עובד חוגי: לא בא בגלל צבע.
<עובד חוגי: גם אם כולם היו שבדים והיו מתנהגים כמו שאלה מתנהגים היתה צעקה.
מיכל רוזין: על כך אנחנו מערערים, אבל בסדר.
שמעון סולומון: תיכף תגיד שאין גזענות במדינה.
<עובד חוגי: אפילו בין העדות יש גזענות.
<ציון מזרחי: יש לך רישיון על האוטו?
<עובד חוגי: סיפור קטן.
<עובד חוגי: לפני שבועיים עשינו הפגנה מול השר לביטחון פנים והתרענו על הנושא בדיוק אחרי מקרה הדריסה שהיה.
<עובד חוגי: ביקשנו שיביאו משטרה ויאכפו.
<עובד חוגי: אתמול אני עומד עם האופנוע ברחוב אצ"ל, שוטר עוצר אותי ומבקש תעודת זהות.
<עובד חוגי: הראיתי לו את התעודה.
<עובד חוגי: פניתי לרחוב יגאל אלון, אחרי 30 מטר, תפס אותי עוד שוטר וביקש תעודת זהות.
מיכל רוזין: הבאת את זה על עצמך.
<עובד חוגי: אני נראה אריתריאי?
<עובד חוגי: ביקשתי לאכוף את החוק על מי, עלינו?
<עובד חוגי: במקום שיעצרו אותם, עוצרים אותנו.
מיכל רוזין: עכשיו חיזקת את המשטרה.
מיכל רוזין: זה בדיוק מה שהם רוצים שהשר לביטחון פנים ישמע, שיש אכיפה בשטח.
<ציון מזרחי: אני חושב שהיועץ המשפטי יכול להעיד על כך יותר טוב ממני, אבל מדינת ישראל חתומה גם על אמנות.
<ציון מזרחי: התקנה הזאת 567 צמחה מאמנות.
<ציון מזרחי: גם על זה צריך לחשוב כשבאים לבקש שינוי כזה או אחר.
מיכל רוזין: אני חושבת שאנחנו צריכים להיזהר בכלל, לפני שעוד רגע גם לנו לא ייתנו לנהוג בשבדיה.
מיכל רוזין: או לחלקנו.
שמעון סולומון: אנשים לפעמים מתפלאים – ואני אומר את זה לא מתוך זה שאני מסכים, אלא כעובדה – איך דרום אפריקה היום פועלת נגד ישראל.
שמעון סולומון: מרימים גבה, כאילו שאנחנו לא בישלנו את זה.
שמעון סולומון: בתקופת האפרטהייד, כשכל המדינות עשו חרם על דרום אפריקה, אחת המדינות שסחרה אתם כמעט הכול היתה ישראל.
שמעון סולומון: אני יו"ר קרן הידידות שבין מדינות פרלמנטרית בהרבה מדינות אפריקה, ואביגדור ליברמן זיהה את זה בעבר.
שמעון סולומון: הוא אמר: אנחנו צריכים להשקיע בדרום אמריקה ובאפריקה, כי אלה מדינות שעדיין אפשר לחבק אותן.
שמעון סולומון: כי אמריקה בועטת בנו יותר ויותר.
שמעון סולומון: הראייה שלי היא לא מצומצמת.
מיכל רוזין: גם פה יש בעיית מדיניות.
מיכל רוזין: אפשר לפתור את זה בדרך אחרת.
מיכל רוזין: אבל זה לא הנושא שעל שולחננו.
מיכל רוזין: קודם כל, להגיד תודה לכל הנציגים שבאו.
מיכל רוזין: אני חושבת שחשוב שנקיים את הדיונים האלה בוועדות הכנסת ולא רק על גבי העיתונים, ואני חושבת שחשוב לשמוע את כל הדעות וכל העמדות.
מיכל רוזין: אני מבקשת להביא לנו את הנתונים הכלליים לגבי תאונות, גם כמה סך הכול תאונות, ומתוכן כמה של זרים, וגם בתוך הזרים כמה מהם שוהים בלתי חוקיים או שוהים במדיניות אי החזרה, לכמה מתוכם היה רישיון להציג וכמה עברו לחלוטין על החוק.
<דוד גז: אני רוצה להעיר הערה שנובעת מטעות.
<דוד גז: כשנותנים את הנתונים של מעורבות זרים בתאונות דרכים, צריך לקחת את השטח שבו הם חיים.
מיכל רוזין: לכן אמרתי במרחב שלכם, בשטח שלכם.
מיכל רוזין: לא אמרתי מה קורה במדינה.
מיכל רוזין: כשאמרתי שזה מעודד עבריינות, זה לא אומר שאני אומרת שמכיוון שיש עבריינות אז בואו נהפוך הכול לחוקי.
מיכל רוזין: אתם יודעים את העמדה שלי לגבי זנות, למשל, אפרופו אי האכיפה באזור תחנה מרכזית.
מיכל רוזין: זה שיש זנות זה לא אומר שאני צריכה להפוך אותה לממוסדת.
מיכל רוזין: אני אמשיך להיאבק שהיא תמוגר.
מיכל רוזין: אבל אני מתכוונת לכך שיש פה קבוצה של אנשים, שכרגע יש מדיניות של אי הרחקה לגביהם, ואנחנו מצפים שהם יחיו פה, יתפרנסו איכשהו, יקיימו את עצמם איכשהו.
מיכל רוזין: חלק מהעניין הזה זה גם רישיון נהיגה.
מיכל רוזין: כשאנחנו חוסמים בכל מיני דרכים אנחנו מייצרים עבריינות בלית ברירה.
מיכל רוזין: אני לא מעודדת עבריינות חלילה.
מיכל רוזין: אני רק אומרת שאפשר את אותה מצוקה ואת אותה בעיה לפתור גם בדרך אחרת.
מיכל רוזין: הדרך שאני מציעה, וזה חוזר לנושא של הוועדה הזאת, זה הנושא של תעסוקה.
מיכל רוזין: דיברתי בישיבה הקודמת על נושא של פיזור האוכלוסייה.
מיכל רוזין: אני כן מאמינה שאם נשלב ידיים עם החקלאות ועם הבניין ועם המלונאות ודברים אחרים, נוכל לפזר את האוכלוסייה דווקא מהמקומות שבהם הם שוהים ויוצרים את הקושי הכי גדול.
מיכל רוזין: השאלה אם נכון לבחון גם בעניין הזה של תעסוקה.
מיכל רוזין: כי הרי מעסיק חקלאי יגיד לי: לא שווה לי להעסיק אריתריאי, כי אני לא יכול להוציא לו רישיון נהיגה על טרקטור, אבל לתאילנדי אני כן יכול.
מיכל רוזין: בפירוש הם אומרים שיש כל מיני דברים.
מיכל רוזין: אני לא יכול לעשות להם הכשרה, כי משרד הפנים לא מכיר.
מיכל רוזין: דבר גורר דבר.
מיכל רוזין: השאלה היא מה המדיניות והשאלה מה אפשר לעשות כדי להקל.
מיכל רוזין: בסופו של דבר כולנו רוצים להקל על המצב.
מיכל רוזין: השאלה, שאני אעלה אותה גם כשיבואו התקנות של משרד התחבורה לוועדת הכלכלה, אם אדם ממילא רשום והוא יכול להופיע אצלכם במחשבים, האם לא נכון להסדיר את אותו הסדר כמו שיש עם עובדים זרים, שהוא יכול להוציא רישיון, הוא יכול לנסוע עם רישיון אחרי שהוא עובר איזשהו מבחן.
מיכל רוזין: זה ברור לי שאנחנו צריכים להגן על האוכלוסייה, על כולנו.
מיכל רוזין: להוציא רישיון, לעשות מבחן, למנוע את המצבים שבהם הם ינהגו בלי רישיון בצורה לא אחראית, עבריינית, ויפגעו בסופו של דבר.
מיכל רוזין: לכן גם חשוב לי הפילוח מי מהם נוהג עם רישיון או בלי, כי יכול להיות שהם פשוט לוקחים רכב ונוסעים.
מיכל רוזין: אנחנו אגב מכירים את זה מעוד אוכלוסיות בתוך מדינת ישראל של אזרחי המדינה, שנוהגים ללא רישיונות נהיגה.
מיכל רוזין: גם זה קיים.
מיכל רוזין: לכן אני חושבת שהשאלה היא לא איך אנחנו מגינים על הציבור, אלא איך אנחנו עושים את זה באופן שבסופו של דבר ייתן את המענה הנכון ולא נימצא עוד שנה עם יותר רישומים אבל גם עם יותר תאונות.
מיכל רוזין: אני בטוחה שבהמשך יצטרפו אלינו עוד מאחרים.
מיכל רוזין: אנחנו מתכנסים היום לדבר על ועדת – אם אפשר לקרוא לזה כך – חריגים בתחום הסיעוד בישראל.
מיכל רוזין: אנחנו התחלנו גם במושב הקודם לדון בכל תחום הסיעוד שיש בו מאפיינים רבים מורכבים וחלקם גם בעייתיים, גם מצד העובדים הזרים וכמובן גם מצד מקבלי השירות הסיעודיים, קשישים ונכים, ואנחנו מנסים באמת לרבע את המעגל ומנסים ליצור מצב בו כל הקבוצות מקבלות את השירות הטוב ביותר, הנכון ביותר, המותאם להם, שאף אחד לא ירגיש נפגע ומנוצל משום כיוון.
מיכל רוזין: אנחנו מבינים שלא תמיד זה פשוט ולפעמים יש כאן אינטרסים – אני לא אגיד סותרים – מצטלבים ואנחנו באמת מנסים ליצור מצב בו גם המטופלים והסיעודיים יקבלו את השירות הטוב ביותר כפי שמן הראוי המדינה תיתן להם ומצד שני העובדים יקבלו את היחס הראוי.
מיכל רוזין: נכנסים כאן כמובן גם נושאים של מדיניות של הממשלה לגבי כל הנושא של עובדים זרים.
מיכל רוזין: אנחנו כמובן, כמו שאמרתי, מנסים בין כל האינטרסים ליצור מצב.
מיכל רוזין: בסופו של דבר אנחנו צריכים לזכור שמדובר באנשים, בין אם אלה העובדים ובין אם אלה הנזקקים להם, ואנחנו צריכים ליצור מצב שכולם יכולים לחיות בכבוד.
מיכל רוזין: אני חושבת שזאת האמירה החשובה ביותר.
מיכל רוזין: נמצאים אתנו היום נציגי ועדת רוזנטל, אם אפשר לקרוא לה כך.
<מרים רוזנטל: לא.
<מרים רוזנטל: ועדת חריגים.
<מרים רוזנטל: במקרה כרגע אני יושבת ראש הוועדה.
מיכל רוזין: ועדת חריגים שהוקמה ב-2011 במטרה לטפל באותם מקרים חריגים בתחום הסיעוד.
מיכל רוזין: אנחנו ננסה להבין איך פועלת הוועדה, נבקש ממי שנעזרים בשירותיה להצביע על הבעיות שקיימות בשיטה הקיימת היום, אם יש בעיות, בתקווה שנמצא פתרונות גם נקודתיים אבל גם מערכתיים.
מיכל רוזין: בכל מקרה לא זנחתי את הרצון לקדם רפורמה כוללת בכל מה שקשור לעובדים זרים בסיעוד במדינת ישראל, אבל יותר מזה, לכל נושא הסיעוד במדינת ישראל.
מיכל רוזין: אחת המטרות שלי, עת נכנסתי לכנסת, הייתה ליצור מצב שלכולנו יהיה ביטוח סיעודי במדינת ישראל ושיהיו כאן שירותי סיעוד כראוי.
מיכל רוזין: אני רוצה לפתוח עם דבריה של נטע ממחלקת המחקר של הכנסת.
מיכל רוזין: תני לנו קצת הקדמה בנושא ותאמרי מה קיים עד היום בחוק.
<נטע משה: אני אציג מסגרת כללית של נתונים לגבי עובדים זרים בסיעוד במשך השהות שלהם בארץ.
<נטע משה: נתונים מפורטים יותר על פעילות הוועדה, אני מעריכה שיציגו הנציגים מרשות האוכלוסין.
<נטע משה: קודם כל, על פי חוק הכניסה לישראל, התקופה המרבית לשהותם של עובדים זרים בסיעוד אמורה להיות חמש שנים אבל עובדים זרים בסיעוד נקבע בחוק ששר הפנים רשאי להאריך את ההעסקה וזאת בהתקיים שני תנאים: האחד, העובד הזר הועסק אצל המעסיק הסיעודי בשנה האחרונה שלפני תום האשרה שלו, ושנית, שיש גורם מוסמך – שזה עובד סוציאלי בעל כישורים, רופא או אח מוסמך – שנתן חוות דעת בכתב כי הפסקת העסקתו של העובד הזר במתן הטיפול הסיעודי תגרום לפגיעה קשה במטופל.
<נטע משה: במרץ 2011 התקבל תיקון לחוק ועל פי התיקון הזה אפשר להאריך את השהות של העובד הזר מעבר לחמש שנים גם אם הוא לא עבד לפני כן שנה אצל אותו מעסיק.
<נטע משה: בעקבות זה, וכמו שנקבע בחוק, הוקמה הוועדה המייעצת לשר הפנים לעניין מתן היתרים חריגים.
<נטע משה: הפעילות שלה מעוגנת בנוהל והוועדה הזאת אחראית לבחון את הטעמים ההומניטריים, את חוות הדעת, את הקשר וכיוצא בזה.
<נטע משה: עוד מה שנקבע בחוק זה שקיימת מכסה לגבי ההיתרים שבמסגרת הוועדה הזאת לתת.
<נטע משה: ב-2011 המספר עמד על מאה רישיונות, בשנת 2012 המספר עמד על מאתיים רישיונות.
<נטע משה: זאת הייתה סקירה קצרה ועכשיו קצת נתונים כדי להבין את סדרי הגודל של ענף הסיעוד, של עובדים זרים בישראל.
<נטע משה: נכון לספטמבר 2013, בישראל יש כמעט 52 אלף עובדים זרים בסיעוד, מתוכם ארבעים אלף חוקיים ו-11,700 עובדים לא חוקיים.
<נטע משה: מה זה עובד זר לא חוקי?
<נטע משה: זה מי שרישיונו אינו בתוקף או שהמעסיק שלו עם היתר לא בתוקף או אין לו היתר לסיעוד, או מי שעזב את המעסיק ועדיין לא מצא בתקופת הזמן הקבועה מעסיק חדש.
מיכל רוזין: זה כולל את אלה שנמצאים עכשיו לפתחה של הוועדה?
<משה נקש: הם נכללים בקבוצה של הלא חוקיים.
מיכל רוזין: למרות שהם כרגע עדיין באישור שלכם.
מיכל רוזין: תכף נבדוק את זה לעומק.
מיכל רוזין: הם נכללים בלא חוקיים.
מיכל רוזין: כמה מתוכם?
<משה נקש: כמה פניות שנמצאות בוועדה ותכף ניתן את כל הפרטים.
<נטע משה: אם אנחנו מסתכלים על מספר העובדים הזרים בסיעוד בארץ בתקופת זמן של השנים האחרונות, יש בעצם ירידה במספר.
<נטע משה: מ-2009 ועד 2013 הירידה היא בערך 4,500 עובדים זרים בסיעוד שנמצאים בארץ, מתוך זה החוקיים הם 3,500 – שמספרם ירד – והלא חוקיים מונים כאלף.
<נטע משה: נתון משלים לגבי כמה בעלי היתרים בסיעוד נמצאים מראה שבסוף יוני 2013 היו 56,200 אזרחים בעלי היתר להעסקת עובדים זרים בסיעוד, זה כולל גם אנשים שההיתר שלהם מוקפא, שיש להם היתר אבל הם לא בהכרח מעסיקים עכשיו עובד.
מיכל רוזין: זה לסוף יוני, בהבדל של מספר העובדים הזרים שהוא לסוף ספטמבר.
מיכל רוזין: כלומר, יש כאן פער.
<משה נקש: זה לא כולל את אלה שההיתר שלהם מוקפא אלא כולל את אלה שיש להם היתר אבל הם לא מעסיקים עובד זר.
<נטע משה: תודה.
<נטע משה: רוב האנשים האלה הם מעל לגיל פרישה, 85 אחוזים, והיתר הם נכים קטנים או נכים בגירים שלא הגיעו לגיל פרישה.
<נטע משה: לגבי משך השהות בארץ של עובדים זרים בסיעוד.
<נטע משה: כאמור, התקופה היא חמש שנים ומדברים על 63 חודשים, כשיש כמה חודשי התארגנות לפני היציאה.
<נטע משה: אם אנחנו בודקים לגבי העובדים שנמצאים היום, בעצם 45 אחוזים הם מעל התקופה הזאת של 63 חודשים.
<נטע משה: המספר הזה כולל עובדים חוקיים ולא חוקיים.
<נטע משה: אם נרצה להסתכל על החוקיים בלבד, 38 אחוזים נמצאים בישראל מעבר לתקופה של 63 חודשים.
<נטע משה: זאת אומרת, זה הליך שמתקיים, הוא שגרתי ואנחנו לא מדברים רק על החריגים שבחריגים.
<נטע משה: אם אנחנו בודקים לגבי העובדים הזרים הלא חוקיים, כמובן ששם השיעורים הרבה יותר גבוהים לגבי מי שנמצא כאן מעבר ל-63 החודשים.
<נטע משה: נקודה אחרונה, כדי לתת תמונה כוללת למגמות האלה, היא כניסה ויציאה של עובדים זרים בסיעוד מישראל.
<נטע משה: ב-2012 נכנסו לישראל כ-4,400 עובדים זרים בסיעוד.
<נטע משה: אם אנחנו מסתכלים על הטווח של שנים אחורה, שש שנים אחורה, לעומת 2007, חלה ירידה של 55 אחוזים במספר העובדים הזרים שנכנסו לישראל בין 2012 ל-2007.
מיכל רוזין: ירידה.
<נטע משה: כן, לגבי אלה שנכנסו כל שנה.
<נטע משה: במקביל חלה עלייה במספר העובדים הזרים שיוצאים מישראל בכל שנה.
<נטע משה: ב-2012 יצאו מישראל בסביבות 1,700 עובדים זרים בסיעוד.
<נטע משה: ב-2007 יצאו קרוב למאתיים.
<נטע משה: אנחנו עשינו כאן איזשהו חישוב קטן כדי לבדוק את השיעור, את היחס שבין מספר היוצאים והנכנסים בכל שנה.
<נטע משה: ב-2012 היחס הזה עמד על ארבעים אחוזים.
<נטע משה: אם אנחנו לוקחים את מספר העובדים הזרים שנכנסו לישראל, סדר גודל של ארבעים אחוזים מהם יצאו באותה שנה.
מיכל רוזין: באותה שנה?
<נטע משה: לא אותם אנשים.
<נטע משה: אם אנחנו מסתכלים על 2007, השיעור הזה היה רק שני אחוזים.
<נטע משה: זאת אומרת שהפער בין מספר הנכנסים למספר היוצאים מאוד מאוד הצטמצם.
מיכל רוזין: נשמע שהטענה של הממשלה שלא יוצאים מכאן אלא נשארים כאן, היא לא מדויקת.
מיכל רוזין: לא כצעקתה.
מיכל רוזין: המספר הכי חשוב שלא אמרת הוא מה הפער של אותם עובדים זרים, אותן ידיים עובדות שנזקקות כאן בישראל ובעצם לא קיימות כי את אומרת שמספר האישורים כמעט ולא ירד - אני רואה כאן הבדל של אלף – ולעומת זאת יש הרבה פחות נכנסים.
מיכל רוזין: זה אומר, לפי הנתונים האלה, שיש הרבה מאוד ביקוש ויש מעט מאוד היצע.
<נטע משה: מספר בעלי ההיתרים הוא 56 אלף בערך ומספר העובדים הזרים שנמצא כאן הוא 51-52 אלף.
<נטע משה: אפשר לעשות את החישוב.
<נטע משה: פער של בסביבות 3,000-4,000 אבל אולי אנשי רשות האוכלוסין יוכלו להסביר.
<משה נקש: הפער הוא יותר גדול.
שמעון סולומון: כי חלקם לא חוקיים.
מיכל רוזין: משה נקש מרשות האוכלוסין וההגירה, דייק את הנתונים שלנו וספר לנו על הוועדה, על עבודת הוועדה, מי מגיע לוועדה וכולי.
<מרים רוזנטל: אולי בענייני הוועדה נעשה פיצול.
<משה נקש: לגבי הנתונים.
<משה נקש: יש לנו בסביבות 56 אלף בעלי היתרים ובסביבות 42 אלף שמעסיקים בפועל.
<משה נקש: זאת אומרת שהפער הוא יותר גדול.
<משה נקש: נכון שמהפער הזה צריך לצמצם כאלה שמעסיקים עובדים זרים שהבקשות שלהם נמצאות על שולחננו, שזה כמה אלפי בקשות.
<משה נקש: אנחנו עוד לא מיפינו לגמרי את כל הבקשות, אבל זה סדר גודל של 5,000 בקשות.
מיכל רוזין: 5,000 עובדים זרים שמועסקים כרגע.
<משה נקש: 5,000 בקשות.
מיכל רוזין: הגישו בקשות אבל כרגע הם נחשבים כשוהים ללא היתר.
<משה נקש: המשפחה מגישה בקשה לעובד זר.
מיכל רוזין: אותם עובדים נחשבים כרגע כשוהים ללא היתר.
<מרים רוזנטל: לא בטוח שהמספר הוא 5,000 כי מגישים בקשות היום ברגע שמעסיקים דקה.
<מרים רוזנטל: מיד פונים ומגישים את הבקשה.
<מרים רוזנטל: אם אחרי שבוע הבן אדם מחליט לא להעסיק את העובד הזר הזה או שלעובד הזר נראה שלא מתאים לו להיות שם, הם לא מודיעים על ביטול הבקשה ועבור העובד הזר הזה יכול להיות שמישהו אחר הגיש בקשה.
<מרים רוזנטל: אז יכול להיות שיש עובד זר אחד שיש לו שלוש בקשות בוועדה.
<מרים רוזנטל: עד שמגיעים לבדוק את זה, זה לוקח זמן.
<מרים רוזנטל: אם אנחנו מדברים על 5,000 או על אולי קצת יותר, אני לא המומחית בנושא של הרישומים המינהליים, אנחנו בהחלט רואים תופעה, ועליה אני אדבר, שאני לא יכולה להגיד לכם בצורה חד משמעית ש-5,000 אלה 5,000 עובדים ממש.
<מרים רוזנטל: יכול להיות שבגין אותו עובד הוגשו שלוש בקשות ואפילו ארבע בקשות.
מיכל רוזין: יש כאן כ-5,000 מעסיקים שכרגע מחכים לאישור.
<מרים רוזנטל: גם לא בטוח.
<מרים רוזנטל: אם מעסיק הגיש בקשה היום עבור איקס ואחרי שבועיים עבור וואי ואחרי חודש עבור זיד, יהיו לו בעיקרון שלוש בקשות בוועדה עד שימפו את זה ויורידו.
מיכל רוזין: אין מערכת מחשוב שאוטומטית רואה שהוגשה בגין אותו עובד עוד בקשה?
<מרים רוזנטל: בנושא הזה משה נקש ימסור את הנתונים.
מיכל רוזין: תחליטו מי מתחיל באיזה תחום ונשמע את כל הנתונים כדי שנבין את התמונה כי כרגע אנחנו מאוד מבולבלים ולכן התכנסנו כאן היום, כי לא רק אנחנו מבולבלים אלא גם היושבים כאן סביב השולחן מבולבלים.
<משה נקש: אני שוב אחזור על זה.
<משה נקש: יש לנו כיום במערכת בסביבות 5,000 בקשות שאנחנו עורכים עליהן בירורים בימים אלה.
<משה נקש: יכול להיות שחלקן, כמו שאמרה מרים, כבר לא רלוונטיות ומבוטלות כי העובד עזב או עבר למישהו אחר או המעסיק ביקש להפסיק את העבודה כי מצא עובד אחר.
<משה נקש: לכן אנחנו ממפים את זה ונתונים סופיים נעביר כשיהיו לנו.
<משה נקש: לגבי הפער.
<משה נקש: הפער, כפי שנטע ציינה, הוא פער שקיים והוא די יציב לאורך השנים האחרונות.
<משה נקש: זה לא פער שהיום פתאום יש לנו פער של 14 אלף בעלי היתרים לעומת מעסיקים בפועל אלא זה פער שקיים כבר לפחות במשך חמש השנים האחרונות והפער הזה הוא אחת השאלות שעומדת לפתחה של ועדה אחרת שהוקמה, שר הפנים מינה, והיא ועדת שושני.
<משה נקש: שם בודקים את הנושא הזה ואני מניח שמשם יצאו המסקנות וכולנו נבין באמת מה הפער האמיתי ומה הדברים שצריך לעשות כדי לפתור אותו.
<משה נקש: לעניין הוועדה שלנו.
<משה נקש: העברתם אלינו כמה שאלות ואני אענה באופן כללי, ואם יהיו שאלות בהמשך – כמובן נשיב עליהן.
<משה נקש: יש לנו את נוהל הוועדה שמפורסם באתר של רשות האוכלוסין.
<משה נקש: כל אחד בציבור יכול לראות אותו, כל אחד בציבור יכול להבין איך ולאן הוא מגיש את הבקשות.
<משה נקש: אנחנו מקבלים את הבקשות באמצעות מיילים או באמצעות פקסים.
<משה נקש: אגב, יכול להיות שבקרוב נערוך קצת שינויים בנוהל הזה ואנחנו כמובן נעדכן את הציבור, אבל כרגע זה הנוהל שמפורסם באתר.
<משה נקש: קיבלנו, כמו שאנחנו אומרים, על בסביבות 5,000 בקשות ואנחנו אמורים לפי הנוהל להתכנס אחת לחודשיים.
<משה נקש: שוב, לאור ריבוי הבקשות שנובעות מסיבות אובייקטיביות שאני אפרט בהמשך, הגדלנו את תדירות מפגשי הוועדה ואנחנו מתכנסים אחת לחודש וגם את זה אנחנו מתכננים להגביר.
מיכל רוזין: זו הייתה הבקשה הראשונה שלי.
<משה נקש: מן הסתם בוועדה בה אנחנו יושבים ודנים - ולדון בכל מקרה זה לא בדקה או שתיים אלא זה לוקח זמן ואנחנו צריכים להיכנס לכל המסמכים ולכל ההיבטים הסוציאליים והרפואיים – זה לוקח זמן.
מיכל רוזין: מי יושב בוועדה?
<משה נקש: יושבת ראש הוועדה היא עורכת הדין מרים רוזנטל, רננה לוי היא עובדת סוציאלית במקצועה שעובדת ברשות, מזל כהן שממונה ברשות האוכלוסין ואני.
<משה נקש: כמו שאמרתי, לוועדה לוקח זמן לדון בכל בקשה ואנחנו מספיקים לדון פחות או יותר בשבעים-שמונים תיקים בישיבת ועדה.
<משה נקש: זה רק מראה את הפער בין כמות הבקשות שיש לעומת כמות הבקשות שאנחנו לא מסוגלים לטפל בהן.
<משה נקש: הוועדה באה לתת מענה למקרים מאוד חריגים בהם יש קשר שאם ננתק את העובד הזר מהמטופל, ייגרם נזק למטופל דבר בו אף אחד לא רוצה.
<משה נקש: זאת הייתה הסיבה להקמת הוועדה.
מיכל רוזין: אני אתן לכולם לדבר.
מיכל רוזין: ניתן לו לדווח כדי שנוכל לשאול את השאלות.
<קריאה: היא הוקמה כדי לתת קודם כל מענה לאוכלוסיות שקשה להן למצוא עובד.
<משה נקש: השר שהקים את הוועדה, זאת הייתה הסיבה להקמתה.
מיכל רוזין: דברו אתי קודם כל ואל תנהלו דיון ביניכם.
מיכל רוזין: סיים את הדיווח ואחר כך אנחנו נפתח לשאלות ובסוף אתם תענו עליהן.
<משה נקש: הצגתי פחות או יותר את עבודת הוועדה.
<משה נקש: הוועדה קמה במחצית שנת 2011, בסביבות יוני.
<משה נקש: במרץ הוחלט על הקמת הוועדה אבל מינו אותה ביוני, אז התחלנו לעבוד.
<משה נקש: בחצי השנה הראשונה של 2011 קיבלנו כ-400 פניות והמלצנו לאישור - המכסה הייתה מאה, כמו שאמרה נכון נטע - על כתשעים בקשות.
<משה נקש: במהלך שנת 2012 התקבלו 3,300 בקשות.
<משה נקש: שם המכסה עמדה על מאתיים ומתוך כל ההמלצות לאישור בסופו של דבר אושרו כ-184 בקשות.
<משה נקש: בשנת 2013, בעצם עד היום, יש לנו עוד בסביבות 5,000 פניות – ואני מדגיש פניות ולא בקשות מכיוון שיש פניות שחוזרות על עצמן וכמו שאמרתי, אנחנו בדיוק ממפים אותן ולכן אני כרגע לא יכול למסור את מספר הבקשות המדויק – כאשר גם השנה המכסה היא מאתיים, והמלצנו לאישור לשר הפנים על כ-234 בקשות.
<משה נקש: יושבת ראש הוועדה פנתה במכתב לשר וביקשה להגדיל את המכסה.
<משה נקש: אנחנו כמובן ממתינים לתשובה בעניין הזה.
<קריאה: מה קורה עם אלה שלא אושרו?
<משה נקש: הבקשות עדיין נמצאות ומטופלות.
<משה נקש: גם כאלה שהומלצו לאישור בשנת 2012 או בשנת 2013, הכול בקשות שהתקבלו בסוף 2011 או תחילת 2012.
<משה נקש: אנחנו ממשיכים לטפל.
מיכל רוזין: אז השאלה היא מה קורה בשלב הביניים.
מיכל רוזין: אני חושבת שזה מה שרוצים לדעת.
<משה נקש: זאת הנקודה החשובה ביותר.
<משה נקש: בעצם היא גם אחת הסיבות לכמות הבקשות הגדולה שיש לנו.
<משה נקש: מה שקורה בשלב הביניים זה שבקשות שמתקבלות אצלנו, אנחנו נותנים תשובת ביניים למטופל שהבקשה שלו התקבלה והיא בטיפול וברגע שיש לו את מכתב הביניים הזה, בעצם מותר לעובד לעבוד אצלו, אצל המטופל, ולא תבוצע אכיפה כנגד המעסיק ולא תבוצע אכיפה כנגד העובד הזר וזאת עד שהוא יקבל תשובה סופית.
מיכל רוזין: כמה זמן בדרך כלל זמן ההמתנה הזאת?
מיכל רוזין: התקופה הזאת שהוא יכול להיות עם המכתב הזה ללא אשרה?
<משה נקש: הוא יכול להיות עם המכתב הזה עד שהוא יקבל תשובה.
<משה נקש: כמה זמן זה לוקח?
מיכל רוזין: בממוצע כמה זמן אנשים מחכים?
<משה נקש: אי אפשר לענות על זה ואני אסביר למה.
<משה נקש: כשיש לנו 5,000 בקשות והמסוגלות שלנו לטפל בבקשות היא הרבה פחות מכך, מן הסתם אנחנו לא יכולים לענות ולהגיד לך שתוך פרק זמן מסוים כולם יקבלו מענה.
<משה נקש: זה לא כך.
<משה נקש: אנחנו מודעים לבעיות שיש ויש לנו כמה רעיונות לפתרונות שיובאו בפני השר שלנו וסגנית השר שלנו וכשית
<משה נקש: קבלו שם החלטות, מן הסתם נודיע.
מיכל רוזין: רעיונות כמו מה?
<משה נקש: יש מספר רעיונות.