GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<ישראל הבר: עורך דין ישראל הבר, יש לי שלוש נקודות שאני רוצה להזכיר, הראשון זה הנושא של זכות אדם.
<ישראל הבר: שני, זה נושא הקיצוץ, והשלישי זה נושא המע"מ.
<ישראל הבר: כמעט כל הדוברים פה תמכו בזכות הבחירה.
<ישראל הבר: אני צריך להזכיר שקשיש סיעודי הוא גם אדם עם מוגבלות, ולאנשים עם מוגבלות זכות הבחירה מעוגנת בחוק.
<ישראל הבר: חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות בסעיף 4 קובע שלאדם עם מוגבלות יש זכות לקבל החלטות על פי רצונו והעדפותיו.
<ישראל הבר: זה דבר שצריך לזכור.
<ישראל הבר: דבר שני, יש את נושא הקיצוץ.
<ישראל הבר: במקרה הזה זכות הבחירה, יש לה משמעות כספית.
<ישראל הבר: אם יכפו על כולם לקבל גמלה כספית וקשיש כלשהו ירצה בכל זאת לפנות לחברת סיעוד ולהעסיק דרכה, אז הוא יקבל 80% מהשעות שלו.
<ישראל הבר: למעשה עבור אותה קבוצה, אני מבין שזו קבוצה לא קטנה כיוון שלא מעט קשישים באמת לא יהיו מסוגלים להעסיק, מדובר בקיצוץ, ואנחנו כמובן מתנגדים לקיצוץ.
<ישראל הבר: דבר אחרון, אני רוצה שהאוצר יתייחס לנושא המע"מ.
<ישראל הבר: אני לא מצליח להבין איך האוצר חוסך פה 200 מיליון שקל אם ביד אחת הם מקצצים את ה-200 מיליון שקל וביד השנייה הם מפסידים 200 מיליון שקל תשלומי מע"מ.
<ישראל הבר: אז מה הם הרוויחו בדבר הזה?
<ישראל הבר: אני לא מבין.
מיכל רוזין: כן, בבקשה, משרד הרווחה.
<דליה רוזינק: אני רוצה להתייחס קודם כל לנושא של הבחירה.
<דליה רוזינק: משרד הרווחה מצדד באפשרות הבחירה בגמלה בכסף, ואני רוצה להתייחס למספר היבטים.
<דליה רוזינק: ההיבט הראשון זה ההיבט של הקשישים והמשפחות שלהם כמעסיקים.
<דליה רוזינק: אני חושבת שהמשפחות והקשישים, ברגע שהם מעסיקים, יש לפעמים איזה שהם ניגודי אינטרסים בין האינטרסים של המשפחה לאינטרסים של הקשישים, ואנחנו צריכים לתת על זה את הדעת.
<דליה רוזינק: אני חושבת שההיבט הוא לא רק אם הם יכולים להיות מעסיקים, אלא איזה סוג של מעסיקים הם, והגיעו במהלך הזמן שהיה ניסוי של הגמלה בכסף, הגיעו אלינו מספר מקרים שהיתה התעללות או יחס לא נאות של העובד הזר כלפי הקשיש והמשפחה סירבה לפטר את העובד הזר מכל מיני סיבות שלה, כשבע
<דליה רוזינק: צם העובד הסוציאלי שהוא איש המקצוע בתחום, חשב שזה דבר שצריך לפטר את העובד הזר ולא להמשיך להעסיק אותו, והמשפחה משיקולים שלה לא היתה מוכנה לזה.
<דליה רוזינק: אני חושבת שצריך להדגיש מאוד את הנושא של הסטנדרטים המקצועיים של העובדים הסוציאליים ברשויות המקומיות, שבחלק מהמקרים הם מכירים את המשפחות האלה עוד לפני שהם היו זכאי חוק סיעוד ויש להם בהחלט את המקום לחוות את דעתם ולקבוע אם משפחה כן או לא יכולה להיות מעסיק, ולא הייתי מסתכלת על זה רק מההיבט של חיסכון בכסף, אלא באמת מה הטובה של הקשיש ועד כמה הוא מקבל את השירותיים הראויים.
מיכל רוזין: האם זה מגדיל את האחריות שלכם כלפי הקשישים, כלומר האם זה בעצם אומר שתצטרכו לבקר יותר?
<דליה רוזינק: אני חושבת שבמצבים של גמלה בכסף זה בהחלט יכול להביא אוכלוסיות נוספות לפתחם של שירותי הרווחה, אם לפקידי הסעד ולא רק לפקידי הסעד, בהחלט אוכלוסיות שתתגלה שם בעיות במתן השירותים ובתפקוד של המשפחה והקשרים שלה עם הקשיש.
<דליה רוזינק: בהחלט יכול להביא אוכלוסיות נוספות לפתחם של שירותי הרווחה.
<שרה זילברשטיין היפש: ואתם מסוגלים לזה?
מיכל רוזין: צריכים עוד תקנים ועוד כסף.
<דליה רוזינק: נקודה נוספת שאני רוצה להתייחס אליה זה העניין של איכות הבקרה והמעקב על איכות הטיפול.
<דליה רוזינק: אני חושב שנדרשים מיומנויות אחרות למעקב ובקרה אחרי איכות הטיפול שניתן לקשיש ואחרי מה שקורה עם העובד הזר, ולהערכתי צריך לפתח שני גופים שיוכלו לעשות את הבקרות האלה, ואני מבינה שהלשכה הפרטית עושה גם וגם.
<דליה רוזינק: אני לא לגמרי בטוחה שאותו גורם יכול להסתכל על שני הצדדים, כי לפעמים, כמו שאמרתי, יש ניגודי אינטרסים בין שני הצדדים ולכן צריך לפתח מיומנויות אחרות.
<דליה רוזינק: אני רוצה להדגיש דבר נוסף.
<דליה רוזינק: אנחנו מנסים כרגע לבנות מערכת של ממשק למול רשות ההגירה כדי שנוכל ביחד להפיק מידע משותף בביקורי הבקרה ולנסות לאתר את אותן אוכלוסיות שהן באמת זקוקות להתייחסות מיוחדת, גם לאור מידע שיהיה בשירותי הרווחה וגם לאור מידע שיעלה ברשות ההגירה.
מיכל רוזין: כבר מבורך ששני משרדי הממשלה משתפים פעולה.
מיכל רוזין: נטע ממנהל המחקר של הכנסת, יש לך להוסיף?
<נטע משה: כמה דברים קטנים לפני סיום, בעיקר ביחס לנתונים שהועלו פה על הסקר של ברוקדייל ושאולי גם היא תתייחס בסיום.
<נטע משה: צריך להסתכל קצת באמת על המספרים, מי בחר בזה, ויותר מזה אולי מי לא בחר בזה.
<נטע משה: אז אנחנו יודעים שבערך 2,000 אנשים קיבלו בפועל את הגמלה בכסף בשנים של הניסוי.
<נטע משה: השאלה כמה אחוזים זה מתוך מי שיכל לקבל אותה.
<נטע משה: אז עלו שני מספרים בנושא הזה, אחד זה 4.5%, וזה מתייחס ביחס לכל מי שמקבל את שתי רמות הגמלה הגבוהות ביותר.
<נטע משה: זה 4.5% מתוכם עברו לקבל גמלה בכסף.
<נטע משה: אבל בשביל לענות על הקריטריונים להשתתף בניסוי אתה צריך גם להעסיק מטפל ברוב שעות היום, מעל 12 שעות, שישה ימים בשבוע.
<נטע משה: אם מתייחסים לקבוצה המצומצמת הזאת יותר, אז כמעט 10% בחרו לקבל את הגמלה בכסף.
<נטע משה: הסקר בדק מתוך 1,000 שכן בחרו לקבל את הגמלה בכסף, שביעות רצון.
<נטע משה: הוא גם בדק השוואה שלהם לעומת מי שהמשיך לקבל את הגמלה ב-ע'.
<נטע משה: בסוף נכון שהאחוזים מאוד גבוהים, מי שקיבל את הגמלה בכסף לגבי שביעות הרצון.
<נטע משה: 98%.
<נטע משה: אבל אנחנו מדברים על 300 אנשים בערך שהסקר בוצע על פי כלים סטטיסטיים, אבל 300 אנשים הם שדיווחו על שביעות הרצון, וגם זה, זה התומכים שדיווחו על שביעות הרצון, לא הקשישים עצמם, וזה פה איזו שאלה אולי מהותית לגבי המחקר, מי מדווח על שביעות הרצון ממנו, ואחרי זה שהמחקר הזה כל כך מצוטט בדברי ההסבר לחוק ההסדרים, זו השאלה.
<נטע משה: אם נעבור למי שבחר להישאר בחברות הסיעוד, שזו אוכלוסיה לא קטנה.
<נטע משה: שאלו אותם למה הם העדיפו להישאר שם, אז 58% ציינו את חוסר הרצון שלהם להתמודד לבד, ללא חברת הסיעוד, עם העסקת העובד הזר.
<נטע משה: 79% דיווחו שהם מרוצים בסך הכול מחברת הסיעוד.
<נטע משה: מספרים יחסית גדולים של אנשים שבחרו לא באופציה הזאת, והשאלה מה יקרה להם כשהם יעברו לאופציה שהם לא מסוגלים להתמודד איתה.
<נטע משה: אם נסכם לגבי המטפלים עצמם, אז מי שכן, אותם אלה שהשתתפו בסקר וקיבלו את הגמלה בכסף, 50 מהם ציינו שהיה חסר להם מידע כדי לשמור על הזכויות של המטפלים, ופה כמו שעמית הציע, מדובר על האוכלוסיה אולי המשכילה יותר ועם הסוציו הגבוה יותר, והיא ציינה שחסר לה המידע, אז מה לגבי אנשים אחרים כשאין מידע?
מיכל רוזין: נועה.
<נועה בן שבת: דובר פה על נושא הפיקדון.
<נועה בן שבת: כרגע הפיקדון, יש אמנם הסכמה בחוק, אבל כל עוד לא יקבעו תקנות, אז למעשה אין אפשרות להכיל את נושא הפיקדון.
<נועה בן שבת: הבעיה גם בהצעת החוק, שהיא לא נושא הדיון כרגע, אבל הצעת חוק ההסדרים, ההפרשות שנוגעות לכספי הפיקדון, לזכויות הסוציאליות, הן תלויות בכך שיופעלו התקנות של הפיקדון.
<נועה בן שבת: דובר פה על הנושא של השעות הנוספות.
<נועה בן שבת: אם הבנתי נכון את פסק הדין של..., הוא אמר בעצם שגם לעובדי סיעוד בכלל, חוק שעות עבודה ומנוחה לא מתאים, לכן קרא למחוקק לקבוע הוראות אחרות.
<נועה בן שבת: לא מדובר רק על עובד זר.
<נועה בן שבת: מדובר גם על עובד ישראלי.
<עידית לבוביץ': בהעסקה ביתית של 24 שעות.
<נועה בן שבת: כן.
<נועה בן שבת: הכוונה היא לעובד סיעוד במרבית שעות היום.
<נועה בן שבת: אין בעיה של הבנות, כי אנחנו מדברים גם על המצב לגבי העובדים הישראלים.
<נועה בן שבת: אין פה את אותה בעיה שעליה הצביעו.
<נועה בן שבת: הפתרון שיינתן לגבי אותו תשלום עבור העבודה בשעות מעבר לשעות הרגילות, הוא יצטרך גם להביא בחשבון גם אולי לעשות תיקונים גם לעניין שלנו, גם לעניין הפיקדון.
<נועה בן שבת: אלה הם שני הדברים.
מיכל רוזין: ד"ר אירית לקסר, מנהלת מחלקת סטנדרטים, בקרה ואכיפה באגף גריאטריה.
<אירית לקסר: קודם כל צריך לזכור שכל הנושא של חוק הסיעוד והטיפול הסיעודי בבית בא בעצם כחלופת אשפוז לאשפוז הסיעודי, שגם לו יש את הבעייתיות שלו.
<אירית לקסר: בעיקרון משרד הבריאות אומר שאם אנחונ חושבים כן על גמלה בכסף, יש לאפשר את אפשרות הבחירה, כשבעצם אנחנו ערים לזה שהפיילוט הוא לא בדיוק נותן לנו תשובות בגלל ההיקפים המאוד קטנים שלו וצריך עוד ללמוד בהחלט, אולי להמשיך את הפיילוט או להרחיב אותו כדי ללמוד את המסקנות שלו.
<אירית לקסר: גם ברגע שאנחנו מגדירים את המטופל, וזה בעצם לא מטופל אלא זה בני משפחתו כמעסיק יחיד של המטפלים הסיעודיים, צריך לדעת שבאמת החלק של הפיקוח על איכות הטיפול שניתנת, אנחנו צריכים לתת את הדעת.
<אירית לקסר: מה שנעשה היום על ידי חברות הסיעוד או הלשכות הוא לא מספיק טוב אבל הוא יותר משום דבר אחר.
<אירית לקסר: יכול להיות שהתמונה והפתרון הרחב יותר, ואולי לא צריך לעשות פתרונות ביניים אלא ללכת לפתרון, זה לשלב את זה עם מה שאנחנו רוצים ברפורמה בסיעוד, שייתן בעצם יותר אחריות לחלק הטיפולי הסיעודי, שזה לא בעצם תחום של ניהול משק הבית אלא זה טיפול רפואי סיעודי במטופל עצמו, לקופות החולים, ואז החלק הזה יהיה הרבה יותר מיושם ויהיה אולי את ההפרדה הנכונה שפה היא הציגה, בין הפיקוח על המטפל מבחינת זכויותיו ותנאי עבודתו, לבין הפיקוח איך המטופל בעצם מקבל טיפול סיעודי, ולכן אולי כן נכון לחשוב על התמונה בכללותה ולא לעשות פתרונות ביניים, כאשר נושא של בחירת האדם, להחליט אם הוא מקבל גמלה ב-ע' או בגמלה בכסף, היא משהו שהוא מהותי, שכן צריך לשמר אותו.
מיכל רוזין: עמית, תשמע, מעולם לא ראיתי כזה קונצנזוס בין משרדי ממשלה.
מיכל רוזין: אני אפילו לא מדברת על הארגונים.
מיכל רוזין: אני מנכה לכאורה אינטרסים פרטיים.
מיכל רוזין: אני מדברת כרגע משרדי ממשלה.
מיכל רוזין: גם משרד הרווחה, גם הביטוח הלאומי, גם המשרד לאזרחים ותיקים, גם משרד הבריאות, גם משרד הפנים ורשות ההגירה, גם משרד הכלכלה כולל נציגות שוויון הזדמנויות בעבודה אומרים, לפחות תשאירו את יכולת הבחירה.
<יהורם הניג: תראי כמה משרדים ממשלתיים מטפלים בנושא אחד.
מיכל רוזין: לא, אז זה נושא לדיון אחר.
מיכל רוזין: בואו נשמע ממך קודם כל תשובה.
מיכל רוזין: עלו פה שאלות מאוד מאוד חשובות, גם דאגה לניצול של שני משפחה, את הכסף, גם לפיחות בסכום שהעלתה סגנית השר, גם חישוב השעות, שבועיות, חודשיות.
מיכל רוזין: עלו פה הרבה מאוד דאגות לגבי השיטה וכמובן כל מה שאמרנו גם על הפיקדון, ההפרשות וכדומה.
מיכל רוזין: בוא תנסה באמת בצורה טלגרפית לענות לנו על הדברים.
<עמית סדן: קודם כל אני לא הזכרתי את זה בדברי הפתיחה, אבל חשוב להבהיר את זה.
<עמית סדן: אנחנו לא מפקירים פה את הקשישים להתמודד לבדם מול כל הסיפור הזה.
<עמית סדן: יש פה לשכות תיווך, הן קיימות.
<עמית סדן: זה התפקיד שלהן היום, לסייע בכל הנושא הזה של תיווך, סיוע בתשלומי שכר, סיוע בעריכת חוזה, סיוע בגמר חשבון, סיוע בהפרשות סוציאליות ככל שנדרש.
<עמית סדן: זה תפקידן היום וזה יהיה תפקידן מחר.
<עמית סדן: זה שאין להם את חברת הסיעוד, זה לא שעכשיו הם בודדים בעולם וחייבים למצוא מישהו שיעזור להם .
<טובה לב: אבל זה מכספו של הקשיש.
<עמית סדן: גם היום זה מכספו.
<טובה לב: הקשיש לא משלם.
<עמית סדן: משלם את הכסף שיוכלו לקבל את השירות עבור הכסף שהוא משלם.
<עמית סדן: אז הם לא מופקרים פה.
<עמית סדן: חשוב להדגיש, וזה מתקשר לעניין של הבחירה.
<עמית סדן: לא תמיד יודעים פה, אתם אמרתם, הרבה מאוד פעמים החברה זה הלשכה, הלשכה זה החברה.
<עמית סדן: אני מתעסק עם זה תקופה ולמדתי בסוף מי זה מי.
<עמית סדן: הקשיש לא יודע מי זה מי.
<עמית סדן: יודעים שיש להם איזה מישהו שמדברים איתו, חברה.
<עמית סדן: הם אלה שגם מביאים לי את העובד הזר.
<עמית סדן: עכשיו מנתקים אותי ממנו, זה הבחירה שלי, אני עכשיו לבד בעולם.
<עמית סדן: אז זה לא המצב.
<עמית סדן: אנחנו משאירים את הלשכות פה ואנחנו אפילו נחזק אותן במהלך הזה.
<עמית סדן: הן יוכלו לבצע את עבודתן נאמנה.
<עמית סדן: זו נקודה אחת.
<עמית סדן: נקודה שנייה, לגבי איזה כוונות זדוניות.
<עמית סדן: מייחסים לנו פה איזה תכונות דמוניות קשות של להפחית את הגמלה.
<עמית סדן: אנחנו לא משנים את מודל ההצמדה של הגמלה.
<עמית סדן: הגמלה מוצמדת בדיוק כמו שהיא מוצמדת בדיוק כמו שהיא מוצמדת עבור העסקת עובדים, שעות העסקת עובדים ישראלים.
<עמית סדן: אין שום דבר בכיוון הזה.
<עמית סדן: כמו שיכולנו להביא בחוק ההסדרים הפחתה ולא עשינו את זה, גם נוכל להביא בחוק ההסדרים הבא, הפחתה גם מחר.
<עמית סדן: אין שום כוונה לעשות את זה, לא כרגע ולא בעתיד.
<עמית סדן: אני לא יכול להתחייב שזה יקרה בעתיד, כי אין לדעת, אבל זה לא קשור אחד לשני.
<עמית סדן: זה בדיוק אותו מנגנון, בדיוק אותה הצמדה בחוק ואין שום הבדל בעניין הזה.
מיכל רוזין: עוד לא התחלנו לדבר על העובדים ופיטורי עובדים בחברות הסיעוד, אבל זה נשאיר לדיון נוסף.
<עמית סדן: ואז אנחנו נכנסים לעולם של החיסכון התקציבי.
<עמית סדן: א', זה לא בושה.
<עמית סדן: כן יש פה חסכון תקציבי לעניין המע"מ.
<עמית סדן: נכון, יש פה כ-200 מיליון שקלים שיחסכו בצד ההוצאה.
<עמית סדן: בצד המקוזז אנחנו מדברים על אזור 50-60 מיליון.
<עמית סדן: לא על זה יוצאים לכזה שינוי דרמטי.
<עמית סדן: זה לא המטרה.
<עמית סדן: המטרה כמו שאמרתי בהתחלה, זה לוודא שהכסף שאנחנו משקיעים יהיה לקשישים.
<עמית סדן: מעבר לכך, חשוב להגיד שיש פה גופים, סליחה, שתוקפים אותי על זה שאני רוצה לחסוך ככסף למדינה.
<עמית סדן: כנראה שהם גם יפסידו מזה כמה מיליונים טובים.
<עמית סדן: יש כאן גם אינטרס כלכלי וזה בסדר וזה מקובל, אבל אל לנו לשכוח את העניין הזה, וזה שתוקפים אותי עלזה שאני רוצה לחסוך כסף למדינה, אז תתקפו אותי בבקשה.
מיכל רוזין: דרך אגב, ההתקפה הגיעה גם ממערכות המדינה.
<עמית סדן: לגבי ביקורים.
<עמית סדן: במסגרת ההחלטה לתיקון החקיקה, הוחלט על ועדה של 3 מנכ"ל, מנכ"ל ביטוח לאומי, מנכ"ל רשות האוכלוסין וההגירה ומנכ"ל האוצר שיושבים על המדוכה על מנת לייצר מנגנון היו כבר כמה פגישות של גורמי המקצוע על מנת לייצר בכסף תקציבי.
<עמית סדן: חשוב להדגיש את זה, בכסף תקציבי מנגנון טיפוח טוב יותר שפחות או יותר החתול ישמור על השמנת, פיקוח של גורמים של המדינה.
<עמית סדן: אני רוצה לשים כסף תקציבי על מנת שהפיקוח יעשה בצורה מסודרת ובצורה הנאותה והקשיש לא יפגע ברמת הפיקוח מהשינוי הזה.
<עמית סדן: זאת המטרה של הוועדה.
<יהורם הניג: תקימו רשות ממשלתית במקום חברות ובא לציון גואל, ותפקחו ותעשו את הכול.
<יהורם הניג: אני בעד זה.
<יהורם הניג: לא חברה כזאת ולא חברה אחרת.
<דנה רשף דנוטה: אנחנו כבר בגיל שנהיה שם עוד מעט ויפקחו עלינו, אז אל תציע הצעות.
מיכל רוזין: אנחנו נפקח.
<עמית סדן: לגבי האפשרות של סכום קבוע מדי חודש שיעביר ביטוח לאומי לחברות, אני חושב שזה משהו שראוי לבדוק אותו, אבל הוא לא רלוונטי עם השינוי המוצע, כמובן.
<עמית סדן: אם השינוי המוצע לא יעבור, זה משהו שצריך לדבר עליו.
<עמית סדן: זה לא הבעיה העיקרית פה.
<עמית סדן: זאת אחת הבעיות בשיטה הקיימת, שיטה שהיה ראוי אולי לפתור לפני כן, אבל זה לא שאם פתרנו את הבעיה הזאת, אז כל הדבר הזה לא נדרש.
<עמית סדן: לגבי זכות הבחירה, אני חושב שבסוף אחריותנו בתור מדינה זה לא לאפשר זכויות בחירה שאין בהן יתרון לטובת הקשיש, כי אם היה פה איזשהו יתרון, שהוא היה יודע לשים 500 שקל ולקבל מוצר טוב יותר או לא לשים 500 שקל כי אני לא צריך את זה, הייתי מסכים איתכם, אבל כאשר מדובר בעולם ש-א', המידע הוא כל כך א-סימטרי, הקשיש מקבל איזה מכתב מהביטוח הלאומי שיש לו איזה אפשרות לעשות את זה.
<עמית סדן: עכשיו הכאב ראש שלי בשביל לעשות את זה, ועכשיו לא יהיה לי מי שיעזור לי, כי החברה זה הלשכה והלשכה זה החברה.
מיכל רוזין: אנחנו חוזרים לסקר.
מיכל רוזין: אנחנו הבנו את העניין.
מיכל רוזין: אני מסכמת כך, אני מבקשת קודם כל, אנא בת שבע, תרשמי לך כדי שאנחנו נעקוב אחרי זה.
מיכל רוזין: אני מבקשת לדעת לוח זמנים לגבי התקנות החדשות והנהלים החדשים לגבי הנושא הזה, מתי זה אמור לקרות.
<משה נקש: לפני 5 דקות קיבלנו מייל משר הרווחה, שהוא מסכים.
מיכל רוזין: יפה, אז אני מבקשת לקבל לוח זמנים ושהוועדה תקבל את הנהלים בהקדם.
מיכל רוזין: עמית, אני מבקשת גם לדעת לגבי הוועדה שהוקמה, מה לוח הזמנים שלה ומתי היא אמורה להביא בעצם את ההצעה לגבי מנגנון פיקוח יעיל יותר.
מיכל רוזין: אני מבקשת לדעת גם את לוח הזמנים ומתי נוכל לקבל איזשהו לפחות התחלת טיוטת עבודה של הוועדה.
מיכל רוזין: אני אחזור שוב על הדברים.
מיכל רוזין: אני חושבת שהיה פה באמת מצד הגורמים השלטוניים, קודם כל לפני הכול, תמיכה באמת ניסו להיות עדינים, כי הם לא רצו לצאת נגד האוצר, אבל היתה פה באמת אמירה חד משמעית להשאיר את יכולת הבחירה, ויכול להיות שהביטוח הלאומי והאוצר יעשו פעולה נוספת בקרב הקשישים לשכנע אותם למה נכון להם לקבל את הכסף לעצמם כפי שעשיתם במהלך הסקר, אבל יש פה תמימות לגבי להשאיר לפחות בשלב הזה את נושא הבחירה, ואני מבקשת מכם לאור זה שבאמת זה נאמר מכל הגורמים השלטוניים שישבו כאן, לשקול זאת מחדש.
מיכל רוזין: אני מסיימת את הישיבה, נועלת אותה.
מיכל רוזין: זה לא פעם אחרונה שניפגש בנושא.
מיכל רוזין: בוקר טוב לכולם, אנחנו מתכנסים פה שוב היום לדבר על תופעת העובדים הזרים.
מיכל רוזין: כשאני אומרת עובדים זרים, ואני חייבת להדגיש את זה פה, כי מתנהל מאחורי הקלעים פה בכנסת דיון לגבי הגדרת העובדים הזרים.
מיכל רוזין: אני חייבת לומר שמבחינתי, בין אם אדם נכנס לפה בהיתר או שלא בהיתר או נמצא כאן עם היתר או לא עם היתר, מבחינתי אדם שהוא לא אזרח ישראלי ועובד כאן בגבולות מדינת ישראל, אזי הוא נכנס בהגדרת עובד זר.
מיכל רוזין: יש לכך תימוכין משפטיים מכל הכיוונים.
מיכל רוזין: הממשלה עצמה לצערי בחוק הלא מידתי שלה, חוק ההסתננות, קבעה שכל מי שנמצא פה ללא אזרחות ועובד, הרי הוא כעובד זר, ולכן השאלה שעולה פה כל הזמן על השולחן היא לא רלוונטית, מי מוגדר כעובד זר.
מיכל רוזין: אני חושבת שמה שרלוונטי שעולה פה בוועדה, ואת זה אנחנו מעלים שוב ושוב בכל ישיבה שלנו ולכן היה חשוב לנו גם לעסוק ברמת הרשויות המקומיות, ותיכף אני אגע בעניין הזה בהרחבה, זה באמת מי, כשהאנשים האלה נמצאים כאן, ואני לא מתייחסת כרגע למעמדם האזרחי ואני לא מתייחסת כרגע לשאלה האם לתת להם להיכנס או האם לגרום להם לצאת או לא.
מיכל רוזין: אני שמה את השאלה הזאת כרגע בצד.
מיכל רוזין: משהם נמצאים כאן, השאלה מי דואג להם, מי מטפל בהם, מי לוקח אחריות עליהם.
מיכל רוזין: אני חושבת שאחד הדברים שקורים בעצם, זה שממשלת ישראל במדיניות לא ברורה, במדיניות עמומה, מביאה את הבעיה לפיתחן של הרשויות המקומיות בסופו של דבר.
מיכל רוזין: בסופו של יום מי שמתמודד עם הנושא אלה הרשויות המקומיות, ולכן הדיון הזה הוא מהותי וחשוב ביותר.
מיכל רוזין: לא בכדי לא התחלתי איתו.
מיכל רוזין: התחלתי כן עם להביא לכאן, כפי שחלקכם הגדול השתתף בישיבות, את גורמי השלטון.
מיכל רוזין: הייתה פה שרת הבריאות והיה פה שר הרווחה.
מיכל רוזין: בעוד שבוע יהיה כאן שר הפנים ושר החינוך יגיע לכאן, ואני חושבת שהבעיה צריכה להיות לפיתחה של הממשלה.
מיכל רוזין: הממשלה צריכה להחליט מצד אחד את מדיניות ההגירה שלה באופן ברור, הולם.
מיכל רוזין: על כך אנחנו יכולים להתווכח, מהי מדיניות ההגירה הרצויה, אבל בשעה שנמצאים כאן אותם אנשים, אנחנו צריכים לדאוג לזכויותיהם בחינוך, ברווחה, בבריאות, בשלומם האישי, וזהו תפקידה של הממשלה.
מיכל רוזין: הממשלה עד היום לדעתי נמנעה מלעסוק בכך, וכמו שאמרנו, כמו שהיא נותנת את כרטיס האוטובוס למהגרים להגיע למרכז תל אביב, זה אולי משל לאיך היא משליכה בעצם את אותם אנשים לפתחן של הרשויות המקומיות ואומרת להם, תתמודדו.
מיכל רוזין: כשהיא אומרת להם תתמודדו, היא אומרת להם תתמודדו לא משאבים.
מיכל רוזין: שמענו פה את משרד הרווחה.
מיכל רוזין: חוץ אולי ממשרד החינוך, שבאמת המשאבים הולכים לפי פר ילד בכלל, כל שיטת החיוב במדינת ישראל היא פר ילד, ולא נדבר על האפליות בין ילדים, כי גם זה קיים במערכת החינוך, אבל היא פר ילד.
מיכל רוזין: גם במשרד הרווחה כאשר מדובר בשירותי רווחה, מדובר על פי מספר תושבים.
מיכל רוזין: זה התקצוב שניתן לרשויות מקומיות.
מיכל רוזין: אמר פה שר הרווחה בגילוי לב, באומץ רב הוא אמר, אנחנו לא מתקציבים את האוכלוסיה הנוספת שמגיעה לפתחן של הרשויות המקומיות.
מיכל רוזין: אנחנו לא מתקצבים אותן, אמרה פה שרת הבריאות, חוץ ממקרי חירום, גם ברווחה וגם בבריאות.
מיכל רוזין: בעצם אנחנו לא מתקצבים בתקציב נוסף בכלל את אוכלוסיית המהגרים, העובדים הזרים, מבקשי המקלט, וכפי שאמרתי, אני ממש בדיון הזה לא מתכוונת לעשות הבדלים בעניין הזה.
מיכל רוזין: מעמדם האזרחי של אלה ואחרים אינם משנה כהוא זה לאופן שבו אנחנו מתייחסים אליהם כאשר הם כבר נמצאים כאן.
מיכל רוזין: אני ביקשתי באמת מכמה וכמה רשויות מקומיות להגיע לכאן על מנת לשמוע מה נעשה בשטח.
מיכל רוזין: נעשים דברים מאוד מאוד יפים ומאוד טובים לצד גם דברים שאנחנו לא שמחים לשמוע עליהם, וההיפך, יש לנו ביקורת כלפיהם.
מיכל רוזין: אני חייבת לציין לטובה את ראש העיר אילת שהגיע אלינו, ובהבדל מראשי עיר אחרים נענה והגיע לישיבה, וחשוב שכך.
מיכל רוזין: כפי שאמרתי, בסופו של דבר צריך לשלב פה ידיים ולשתף פעולה על מנת להביא פתרונות מעשיים.
מיכל רוזין: אני חושבת שהפתרונות האלה יועילו לא רק לאוכלוסיית המהגרים, הם יועילו גם לאוכלוסיית אזרחי ישראל.
מיכל רוזין: מכיוון שכך, חשוב לשמוע את הבעיות.
מיכל רוזין: חשוב להציף את הבעיות.
מיכל רוזין: אנחנו גם מעבירים את הדברים שנשמעים כאן בוועדה.
מיכל רוזין: אנחנו ממשיכים להעביר אותם הלאה גם לגורמי השלטון, לשרים שאחראים על הנושא.
מיכל רוזין: אנחנו גם מעלים אותם שוב פה בוועדה.
מיכל רוזין: כפי שאמרתי, התמונה שעולה פה בוועדה היא תמונה מאוד חשובה, כיצד אנחנו מתייחסים, כיצד אנחנו נוהגים באוכלוסיה שכפי שאמרתי, שמרגע שהיא נמצאת כאן, היא באחריותנו המלאה כמדינה דמוקרטית, אזרחית, ליברלית, ריבונית.
מיכל רוזין: אני אשמח לשמוע אותך אם אתה רוצה להתחיל או שאתה רוצה לשמוע קודם את שאר הארגונים.
מיכל רוזין: אני בדרך כלל נותנת לאורח המרכזי לבחור האם הוא רוצה לפתוח או האם הוא רוצה להגיב.
מאיר יצחק הלוי: לא ידעתי שאני האורח המרכזי.
מאיר יצחק הלוי: ראיתי שאמורים להצטרף 8 ראשי רשויות.
מאיר יצחק הלוי: אולי אני באמת יושב פה בדיון שאינו רלוונטי מבחינתי.
מיכל רוזין: הוא רלוונטי ביותר.
מיכל רוזין: למה לא רלוונטי?
מאיר יצחק הלוי: אני אגיד כך, אני רוצה להתחיל ברשותכם, אולי זה יתמצת את תפיסת עולמי כראש עיר האמון על שיפור איכות חיי תושביי, שלשם כך בחרו בי.
מאיר יצחק הלוי: לפני כ-4 שנים העיר אילת זכתה בפרוייקט שאני ביקשתי לזכות בו, וזה מה שנקרא קליטה קהילתית.
מאיר יצחק הלוי: קליטה קהילתית אומרת שמגייסים מספר משפחות כדי לקלוט אותן בעיר אילת או בעיר אחרת, ולשמחתי זכינו לקליטה קהילתית משתי מדינות, צרפת והונגריה.
מאיר יצחק הלוי: אני אספר על הקליטה מהונגריה.
מאיר יצחק הלוי: הקליטה מהונגריה דיברה על משהו בסדר גודל של בין 25 ל-30 - - -
מיכל רוזין: אנחנו מדברים על עלייה.
מאיר יצחק הלוי: אם תרשי לי, אני מבטיח שזה יתכנס בסוף לתפיסה שלי כראש עיר.
מאיר יצחק הלוי: אני לא רשות ההגירה.
מאיר יצחק הלוי: אני גם לא שירות התעסוקה.
מאיר יצחק הלוי: אני ראש עיר במדינת ישראל.
מאיר יצחק הלוי: יש לי תפקיד מאוד מאוד ברור.
מאיר יצחק הלוי: דרך אגב, מהבחינה הזו אני במצב הכי ברור מכולם, כי השאלות לדעתי צריכות להישאל במקומות אחרים.
מאיר יצחק הלוי: כראש עיר, כשידעתי שאני אמור לקלוט בין 25 ל-30 משפחות, אם תרצו, משהו בסדר גודל של 50-60 אנשים, נערכתי חצי שנה קודם לקליטה עם כל הגורמים הרלוונטיים.
מאיר יצחק הלוי: נערכתי עם שירות התעסוקה, נערכתי עם האולפנים והחינוך, נערכתי עם הסוכנות, נערכתי עם הרווחה, נערכתי עם הגופים ההתנדבותיים ומשפחות קולטות כדי לקלוט 60 תושבים חדשים בעיר אילת.
מיכל רוזין: 60 תושבים או משפחות?
מאיר יצחק הלוי: אמרתי, 25 משפחות שבסך הכול היו כ-60 תושבים.
מאיר יצחק הלוי: חשבתי שראוי ונכון, א', לנקלטים שייקלטו בצורה הראויה ביותר.
מאיר יצחק הלוי: חלק יצאו ממכורתם, עברו למקום אחר.
מאיר יצחק הלוי: צריך שזה יהיה בצורה המקצועית והטובה ביותר.
מאיר יצחק הלוי: ב', גם להכין את הקהילה שהיא הולכת לקלוט לתוכה עוד 60 אנשים.
מאיר יצחק הלוי: כל מה שעשיתי כדי שיהיה טוב לקהילה שלי בראש ובראשונה, וכמובן לקהילה הנקלטת.
מאיר יצחק הלוי: מה שקרה איתנו בעיר אילת, שבאופן לא מתוכנן, לא מוכן, לא רצוי, לא ערוך, היה גידול שהוא גידול בלתי נשלט, זאת אומרת אנחנו איבדנו את השליטה.
מאיר יצחק הלוי: בוא נגיד שאנחנו מדברים בשיאים, של 7,000 מסתננים בלתי לגאליים.
מאיר יצחק הלוי: אני אומר את זה על עיר שמספר התושבים בה הוא משהו בסדר גודל של 55,000 תושבים.
מאיר יצחק הלוי: זה אומר שזה מצב שמבחינת היכולת להכיל את ההכלה אם אנחנו רוצים לטפל, זה בלתי אפשרי.
מאיר יצחק הלוי: אני חייב להגיד, אני במהלך התקופה שלי שלחתי שאילתות לכל גורם מוסדי.
מאיר יצחק הלוי: אני ממליץ שהוועדה תבחן את התשובות שקיבלתי.
מאיר יצחק הלוי: לא יהיו תשובות, כי כולם כולם כפי שאמרת, גלגלו.
מאיר יצחק הלוי: הפעולה היחידה שנעשתה, לדעתי הראויה, זה עצם בניית הגדר כדי לחסום אפשרות מכל גורם לא מוזמן להיכנס למדינה ריבונית, כי מדינה ריבונית בדרך כלל שולטת במי נכנס, במי לא נכנס.
מאיר יצחק הלוי: הריבון הוא ריבון, הוא ריבון.
מיכל רוזין: מדינת ישראל, יש לה בעיית גבולות באופן כולל.
מאיר יצחק הלוי: אני חושב שמדינה ריבונית צריכה לדעת מי נכנס ומי בא.
מאיר יצחק הלוי: רוצה לקלוט?
מאיר יצחק הלוי: בשמחה ובאהבה גדולה, דרך אגב.
מאיר יצחק הלוי: אין לנו שום בעיה עם זה.
מאיר יצחק הלוי: ברגע שהמדינה תגיד לי, אדוני ראש העיר, אנחנו נערכים שתקלוט אצלך 300, 400, 500 פליטים דארפורים, בהיערכות נכונה אני אעשה את זה באהבה גדולה ואני אגייס את כל הקהילה.
מאיר יצחק הלוי: בשמחה גדולה אני אעשה זאת.
מאיר יצחק הלוי: אבל זה לא המצב.
מיכל רוזין: מה התשובות שכן קיבלת משרי הרווחה, הבריאות, החינוך?
מאיר יצחק הלוי: התשובה שאני קיבלתי, אני אומר עוד פעם, אחד, חסמו את הגבול לכניסה, ואני יכול להגיד היום שמדינת ישראל יודעת שכמעט ואין חדירה.
מאיר יצחק הלוי: התשובה השנייה שקיבלתי מבית משפט, כשעלה הנושא של איך אנחנו מתייחסים לילדים בנושא חינוך, אמרנו, כמובן אנחנו פועלים בדיוק ברוח שבית המשפט קבע.
מאיר יצחק הלוי: אין לנו סטיית סנטימטר.
מאיר יצחק הלוי: אנחנו עיר שומרת חוק.
מאיר יצחק הלוי: צר לי שיש לנו כאן כל מיני אמירות לא ראויות, מיותרות, לא חכמות, קטנות וחסרות ערך מבחינתי.
מאיר יצחק הלוי: אנחנו עיר שומרת חוק, אבל אנחנו גם רוצים לטפל בתושבינו בצורה ראויה.
מאיר יצחק הלוי: כשאני מכין את העיר, אנחנו מכינים עיר.
מאיר יצחק הלוי: עיר זה לא דבר שהוא קורה מעצמו.
מאיר יצחק הלוי: אני עובד קרוב ל-10 שנים על פיתוח תכנית אסטרטגית לעיר, על תכנית חינוך, בכל התחומים.
מאיר יצחק הלוי: יש תכנית אב לעיר אילת.
מאיר יצחק הלוי: כשפתאום בלי שאתה מתארגן לזה יש לך גידול של בין 10% ל-15% באוכלוסיה שלא קראת להם, לא הזמנת אותם, זה מצב שמבחינתי הוא כאוס דמוגרפי, ועם העניין הזה אני לצערי הגדול מאוד עד היום לא יודע להתמודד.
מיכל רוזין: איך אתם מתארגנים לשנה הבאה באמת בעניין החינוך?
מאיר יצחק הלוי: בכל מה שקשור לתעסוקה, זה לא נמצא בתחום הטיפול שלנו.
מאיר יצחק הלוי: אני הצעתי הצעה מאוד מאוד ברורה.
מאיר יצחק הלוי: אני הצעתי שמדינת ישראל תחליט את מי רוצים לקלוט.
מאיר יצחק הלוי: נעשה את הדברים בצורה מסודרת.
מאיר יצחק הלוי: כל מה שאני מבקש כראש עיר, להגיד שניהול עיר זה לא עניין ספונטני, זה לא איזה גחמה, זה לא קפריזה, זו תכנית עבודה מסודרת ומאורגנת ולצערי הרב מאוד בעניין הזה לאור הקליטה הלא מתוכננת, הלא רצויה, אני נדרש לעמוד באימפרוביזציות מיותרות שפוגעות פגיעה קשה בתושביי.
מאיר יצחק הלוי: עם זה קשה לי מאוד.
מאיר יצחק הלוי: לגבי מערכת החינוך, אנחנו עובדים.
מאיר יצחק הלוי: יושבת פה מפקחת מטעם משרד החינוך.
מאיר יצחק הלוי: היא ודאי תתייחס.
מאיר יצחק הלוי: אני יכול להגיד, אני בא עכשיו מסיור קייטנות, אתמול ושלשום.
מאיר יצחק הלוי: ראיתי שם את ילדי המסתננים ואני רואה אותם בבתי הספר.
מאיר יצחק הלוי: מקסימים, נהדרים, נחמדים.
מאיר יצחק הלוי: רק מילים טובות אני יכול להגיד עליהם.
מאיר יצחק הלוי: אין לי שום בעיה עם הילדים.
מאיר יצחק הלוי: הם נפלאים.
מיכל רוזין: מה זה אומר מבחינת היערכות?
מאיר יצחק הלוי: נערכים, לימודים, כיתות.
מיכל רוזין: אולי תפרוט קצת מה זה אומר.
מאיר יצחק הלוי: בנושא תעסוקה, אנחנו לא נמצאים בתוך הנישה הזאת.
מיכל רוזין: רווחה?