GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אמי סער: אחרי כמה ימים הוא קיבל תביעה של כמעט 500,000 שקל, שמבקשים שהוא ישלם עכשיו על חשבון חובו.
<אמי סער: אם היו נוהגים באותם מבקשי מקלט שמגיעים לפה בצורה הוגנת ושוויונית ונותנים להם אשרות ונותנים להם לפתוח תיקים במס הכנסה, ולא מתעלמים מזה שכל העסקים שלהם נמצאים פה, פורחים או לא פורחים או כושלים, כל זה לא היה קורה, והוא רק דוגמא אחת קטנה למה שקורה בשטח, שבאים פקחים, פותחים, נכנסים.
מיכל רוזין: זה פקחי עירייה או שזה פקחים של רשויות מדינה?
<אמי סער: לא, לא, לא.
<אמי סער: פקחי עירייה פעמים עם המשטרה באים ולוקחים להם את הסחורה, לפעמים עם התראה.
<אמי סער: יש כאלה שכן שולחים לכם התראות.
<אמי סער: בקיצור, יש פה כאוס מאוד מאוד גדול מבחינת כל הרישוי עסקים ומה שקורה בגלל זה.
<אמי סער: חלק, אני מניחה, אנשים כן צריכים לשלם.
<אמי סער: אני לא חושבת שהם לא צריכים לשלם.
מיכל רוזין: אני רוצה לשאול דווקא אותך, יוסי אדלשטיין מרשות האוכלוסין וההגירה, האם הדברים האלה מתואמים, כלומר האם הרשויות המקומיות פועלות בנושא עסקים בנפרד מהרשות שלך, או שהאם יש דברים פה מתואמים?
מיכל רוזין: האם כאשר פקחים של רשות עירייה עכשיו הולכים לעסק מסוים לסגור אותו, האם הם מלווים בפקחים שלך, האם זה מתואם איתך?
<יוסי אדלשטיין: יש פעילות משולבת בין גורמי האכיפה עם הרשות המקומית ועם רשויות המס.
<יוסי אדלשטיין: כולם הולכים ביחד, עושים ביקורת ופועלים לאכיפת החוק.
מיכל רוזין: מכיוון שאתה אומר שאתם כן חלק מהעניין, אני רוצה להבין מהו חלקיכם, האם רק מיידעים אתכם, האם פקחים שלכם מצטרפים, האם זו פעילות שדווקא באה ביוזמתכם?
מיכל רוזין: תסבר את אוזניי איך זה קורה.
<יוסי אדלשטיין: יש פעילויות שאנחנו משולבים בהן.
<יוסי אדלשטיין: יש פעילויות שהרשויות, כל אחת בפני עושה ורשאית לעשות לאכיפת חוקיה וככה זה מתבצע.
מיכל רוזין: אני מנסה לחדד את השאלה.
מיכל רוזין: האם כאשר המשטרה מחליטה על מבצע אכיפה בבית בושת, האם כאשר עירייה מחליטה לאכוף נושא של רישוי עסקים, מהו הנוהל?
מיכל רוזין: האם היא צריכה לדווח לכם קודם או שלחלוטין זה בסמכותה?
<יוסי אדלשטיין: העירייה, יש לה סמכויות שלה.
מיכל רוזין: אני שואלת בפועל איך זה קורה בשטח.
מיכל רוזין: זה חשוב לי.
<יוסי אדלשטיין: הסמכויות של העירייה הן נתונות לה, הן לא נגזרות מהפעילות שלי.
<יוסי אדלשטיין: יש לפעמים שהם מתאמים לעשות פעילות מרוכזת ביחד, אבל כל אחד פועל מתוקף הסמכות שלו.
<יוסי אדלשטיין: עיריית תל אביב, אם לתת רישיון או לא לתת רישיון, היא לא תלויה בי בכלל ולא נגזרת מהסמכויות שלי או של מע"מ.
<יוסי אדלשטיין: מע"מ בא, בודק את הדברים שלו.
<יוסי אדלשטיין: העירייה בודקת את שלה.
מיכל רוזין: האם לגבי מהגרי עבודה אתם מקבלים דיווח על כל מקרה כזה?
<יוסי אדלשטיין: אני לא מקבל.
<יוסי אדלשטיין: אם מע"מ הולך לעשות ביקורת מע"מ, הוא לא חייב לדווח לי.
<יוסי אדלשטיין: אני לא ממונה על מע"מ ולא על רשויות המיסים.
מיכל רוזין: אבל האם הם מעבירים לכם את המידע שהיינו בעסק הזה, החלטנו ככה וככה.
<יוסי אדלשטיין: לא.
<יוסי אדלשטיין: יש לפעמים שאנחנו עושים ביחד ביקורת משולבת, שמתאמים באותו יום ללכת מספר גופים ביחד, שכל אחד יבדוק את החלק שלו, ויש לפעמים שכל אחד הולך לבד.
<אריה שוע: חשוב רק להבהיר לגבי הסיפור של רשות ההגירה.
<אריה שוע: אנחנו נעזרים ברשות ההגירה כאשר מדובר בזיהוי אנשים, ובמידה ויש להם אשרת הגירה או לא.
מיכל רוזין: תציג את עצמך.
<אריה שוע: אני אריק שוע, מנהל אגף רובעים ושכונות בעיריית תל אביב.
<אריה שוע: יש שולחן עגול שעובד במשולב עם רשות ההגירה, כאשר עסק של נתין זר לא יכול להיפתח אם אין בידיו אשרת הגירה או אשרת עבודה מסודרת.
מיכל רוזין: יש לו את האישור של ההגנה הקבוצתית שאומר שהוא יכול להיות מועסק.
מיכל רוזין: לא יכול לפתוח עסק.
<אריה שוע: הוא יכול לעבוד אבל הוא לא יכול לפתוח עסק.
<אריה שוע: יש את ההסדרה שהיא מאוד ברורה, שהיא גם עברה את חוות הדעת של היועץ המשפטי לממשלה.
<אריה שוע: אותם עסקים שנסגרים או מתחיל איזשהו הליך, בשונה ממה שאמרה אמי, אני מצטער מאוד אבל יש הליך מאוד מסודר לסגירת עסקים, שהוא מתחיל בשימוע, שהוא מגיע בהתראה מאוד מסודרת.
<אריה שוע: לא אחת אנחנו נתקלים בהתאם לתביעות או בקשות להתחלת התהליך באמצעות בית משפט, משום שאנחנו מגיעים בצורה שכזאת.
<אריה שוע: אנחנו אוכפים את פקודת רישוי עסקים כמו שאנחנו אוכפים אותה בכל העיר.
<אריה שוע: זה לא משנה אם זה עסק של נתין זר או לא זר.
<אריה שוע: פשוט היקף התופעה שהוא נמצא באזור כמו נווה שאנן, ואת היית שם ואת בוודאי יודעת, ולצערנו גם הכניסה של גורמים פלילים יצרה שם תמהיל שבעיננו כבר מהווה באמת את המקום שבו נדרשת הרשות לעבוד, אבל אם אנחנו בכלל מדברים בכלל על מדיניות העירייה, אז חשוב להבין שקודם כל העירייה פועלת בהיעדר מדיניות קיימת.
<אריה שוע: אנחנו מכירים את המציאות הזאת לא היום ולא אתמול, דרך אגב, 20 שנה.
מיכל רוזין: בסוף עוד יוסי אדלשטיין יברך על כך שהייתי יושב ראש הוועדה ושעשיתי פה סדר והיתה מדיניות ברורה.
<אריה שוע: אותה היעדר מדיניות שאנחנו נתקלים בה באזור הזה, אנחנו רואים אותה כבר למעלה מ-20 שנה.
<אריה שוע: אנחנו מדברים על בין 50,000 ל-70,000 מהגרים.
<אריה שוע: המספרים הם מאוד גבוהים לכל הדעות, כשאנחנו מדברים על 20,000 תושבים בשכונה, אנחנו רואים הגירה שלילית של תושבים ישראלים.
<אריה שוע: העירייה בעצם מטפלת בשלושה מישורים, האחד, אני אקרא לו בטיפול בפרט לצורך העניין, ואולי בהמשך תמר תרחיב, מהסיפור של באמת ההיבט של רווחה, אז הקמת מסיל"ה היא אמירה עירונית.
<אריה שוע: הטיפול במערכת הרווחה היא בהחלט אמירה.
<אריה שוע: בסיפור של החינוך, מעבר להתבוננות מה זה עושה ברמה הדמוגרפית השכונתית, אם אנחנו מדברים על מערכת חינוך שיש בה היום כ-3,000 ילדים ואם אנחנו מדברים על משאבים, אז 3,000 ילדים בתל אביב כשמדובר גם על אוכלוסיה שדורשת המון משאבים ומשאבים עירוניים, הערכה שלנו מדברת על כ-30 מיליון שקל, שזה כסף עירוני שרק מושקע במערכת החינוך.
<אריה שוע: אני לא שלם עם האמירה שנאמרה כאן, המצב פחות גרוע, אורית, כי המצב לפחות לתפיסתנו, יחסית לעיריות אחרות, גם יחסית לילדי תל אביב, ברמת ההשקעה, הם בפערים עצומים.
<אריה שוע: הדבר גם יוצר תסכול כלפי תושבי העיר שבאים ואומרים, אותם משאבים היו אמורים להגיע אלינו והם עכשיו בורחים מאיתנו.
<אריה שוע: אנחנו במצוקה.
<אריה שוע: אנחנו תושבי שכונות שיקום שעכשיו על גבנו, לצורך העניין זה אמירות והיגדים שנאמרות בשכונות, אבל צריך להבין שילד שנמצא - - -
מיכל רוזין: אריה, צריך להזכיר שאתה יודע, המצב של השכונות גם לא היה מזהיר לפני זה, ותקצוב העירייה לשכונות האלה ותחנה מרכזית הוקמה שם גם הישנה וגם החדשה עוד לפני שהגיעו מהגרי העבודה, כך שהפער, נכון שהוא גדל, אבל מראש היה פער מאוד מאוד גדול ויש פה הזנחה של הרבה מאוד שנים, בין אם של העירייה ובין אם של רשויות המדינה.
<אריה שוע: זה מאוד קשה להוכיח את זה אבל אפשר להראות את היקף המשאבים שמושקע בשכונות, ואפשר להגיע לאיזושהי נקודה שבה אתה מייצר חזון ואתה מייצר עתיד בהשקעה בתשתיות, והכל יורד לטמיון כי אתה מתחיל את התהליך מהתחלה.
מיכל רוזין: אני רק אומרת בהערת סוגריים, ופיני קבלו פה אולי לא זוכר, אבל כשאני עבדתי עם רן כהן במשרד התעשייה והמסחר, גם היינו אצלו בעיר, וההשקעה בפריפריה במדינת ישראל היא לא רבה בלשון המעטה, ויש סיבה שהמצב בפריפריה הוא כמו שהוא ולכן גם הפריפריה שבתוך הערים, המצב הוא לא רק בגלל מהגרי העבודה.
מיכל רוזין: בואו לא נשכח את זה, אבל אין ספק שזה יוצר בעיה על בעיה קיימת.
<אריה שוע: זה לוקח וזה שואב אותנו למטה.
<אריה שוע: מה שציינתי לגבי מערכת החינוך, אם אנחנו מדברים על מערכת חינוך, אז מערכת החינוך, יש בה ארוחות חמות, יש יום לימודים ארוך, יש מערך סוציאלי, מערך פסיכולוגי, מערך של טיפול בפרט.
מיכל רוזין: בכל ה-3,000 ילדים?
<אריה שוע: בכל ה-3,000 ילדים.
<אריה שוע: בסיפור הזה עיריית תל אביב בהשקעה שלה היא מאוד ברורה והיא יודעת להפריד את זה בצורה שהיא גם מאוד ברורה.
<אריה שוע: גם לגבי הבריאות, אולי תמר תדבר על זה אחר כך.
<אריה שוע: בהיבט הקהילתי, גם השקעה דרך אגב מעבר למרכזים קהילתיים ומערך סוציאלי, כולל השקעה בעובדים קהילתיים שינסו לעשות את אותו תהליך גישור עד כמה שאפשר.
<אריה שוע: זה מימד אחד שאולי תמר תרחיב בהמשך.
<אריה שוע: המימד השני שאנחנו מדברים עליו הוא המימד של האכיפה.
<אריה שוע: ההיקפים שם הם באמת כמו שאמרתי לגבי העסקים, אותה מדיניות, רק שהיקף התופעה מאוד גבוה.
מיכל רוזין: מה עוד חוץ מעסקים?
<אריה שוע: פיצולי דירות.
<אריה שוע: כשאנחנו מדברים על דירות, אנחנו לא מדברים רק על פיצולים.
מיכל רוזין: זה האזרח הישראלי שמפצל דירות כדי להשכיר.
<אריה שוע: לא רק על פיצולי דירות.
<אריה שוע: אנחנו נתקלים היום בתופעה שלא צריך לפצל דירה.
<אריה שוע: לדירת חדר וחצי מגיעים 10 או 15 אנשים וצריך להגיד מה זה אומר.
<אריה שוע: זה כמויות אשפה שמייצרים האנשים, זה עומס על תשתיות שמייצרים האנשים.
<אריה שוע: דרך אגב, זה מסוג הדברים שלא מתוקצבים ברשויות המקומיות.
<אריה שוע: אם אנחנו היום מתוקצבים או מתחשבנים על היטל הטמנה, אז בעיר תל אביב 70,000 תושבים, לצורך העניין סדר גודל של עיר כמו אילת, נעלם מהעין ברמה של תקצוב והתחשבנות ברמת המדינה.
<אריה שוע: אם אנחנו מדברים על תשתיות בעיר, אז רק השקעה בתשתיות בכל שנה אנחנו מדברים על סדר גודל של למעלה מ-100 מיליון שקל.
מיכל רוזין: זה כולל מה?
<אריה שוע: שזה השקעה בכבישים, במדרכות, בביוב, במערכות פיזיות לצורך העניין, שאותה השקעה היא רק מיישרת קו.
<אריה שוע: היא מונעת התדרדרות.
<אריה שוע: היא אפילו לא יכולה לאפשר לנו פיתוח כמו שהיינו רוצים.
<אריה שוע: אנחנו לא יכולים לקחת את התחנה המרכזית החדשה ולהעלים אותה.
<אריה שוע: אנחנו צריכים את מנגנון השוק לצורך העניין, בפיתוח של גורמים שיכולים אולי לסייע בזכויות בניה.
<אריה שוע: לייצר פה איזשהו תמהיל אחר וחזון שמאוד קשה לנו.
<אריה שוע: אנחנו תמיד נמצאים במקום של עד כמה אנחנו משקיעים והיכולת שלנו להשקיע, ועד כמה אנחנו רותמים את השוק האזרחי ואת המגזר הממשלתי לצורך העניין.
<אריה שוע: בסיפור של אכיפה אם אנחנו מדברים על נושא נוסף, הוא הסיפור של הביטחון, נקודה שהיא מאוד כואבת.
<אריה שוע: אנחנו רואים כניסה בעידוד שלנו גם של תחנת משטרה שהגיעה לפני שלוש שנים וגם משאבים שמובטחים כל הזמן ולא כולם מגיעים.
<אריה שוע: אנחנו ראינו פלוגת מג"ב שעכשיו הגיעה.
<אריה שוע: מדובר על תוספת שעתידה להגיע, של עוד 100 שוטרים שעדיין אנחנו לא רואים אותם.
<אריה שוע: צריך להבין שכשאנחנו מדברים על עשרות אלפי מהגרים שנמצאים בתא שטח קטן, והסטטיסטיקה של פשיעה יכולה להיות לגבי כל חברה ולא משנה באשר היא, אבל כשהיא מתרכזת בתא שטח קטן ואוכלוסיה שהיא גם ככה עם מרכיבים מאוד גבוהים, אנחנו רואים ריבוי מעשי פשיעה.
<אריה שוע: בעיקר נדרשת אכיפה שלא בסמכותה של העירייה.
<אריה שוע: בסיפור הזה העירייה מנסה גם ללכת צעד אחד קדימה עם אגרת שמירה שהיא כבר מטילה על תושבי העיר, עם סיפור של מצלמות, כאשר הייעוד של אותם משאבים אמור להגיע לאכיפה בגבולות האפשר וביכולות שלנו באותן שכונות.
<אריה שוע: גם פה אנחנו נתקלים, מה שנקרא משרד הפנים, עד שהתקנות ועד שזה.
<אריה שוע: זה לוקח זמן ולצערנו אנחנו לא יכולים לייצר פה משהו מיידי.
מיכל רוזין: מה זה אומר, איזה תקנות?
<אריה שוע: מועצת העיר העבירה החלטה באשר להטלה של אגרת שמירה.
<אריה שוע: שר הפנים היה צריך לאשר אותם.
<אריה שוע: השר הקודם לא אישר.
<אריה שוע: השר הנוכחי אישר.
<אריה שוע: אני חושב שבחודשים האחרונים אנחנו כן רואים צוותי עבודה משולבים שכן רואים עין בעין את אותה התמודדות.
<אריה שוע: כמו שציינתי, אנחנו מפרידים בין הטיפול בפרט בהיבט האנושי, הסוציאלי, החינוכי, הקהילתי, ובאשר לתופעות השליליות באשר הן.
<אריה שוע: כאן באמת אנחנו מדברים, אם אמרתי בהתחלה בשתי קולות, זה אותו ראש, זה אותן עיניים שרואות את אותו דבר.
<אריה שוע: הסיפור של ההתמודדות עם האוכלוסיה הזאת הוא סיפור כמעט בלתי אפשרי, הוא קשה מאוד.
<אריה שוע: צריך להבין שעיריית תל אביב ומשטרת ישראל הם הסמלים השלטוניים היחידים שנמצאים בשטח.
<אריה שוע: העירייה במקרה הזה סופגת בצורה מאוד ברורה את זעם התושבים ברמה היום יומית, כאשר אנחנו גם לא יודעים להגיד מה קורה קדימה.
<אריה שוע: אנחנו לא יודעים להגיד מה יקרה ב-10 השנים הקרובות.
<אריה שוע: אנחנו לא יודעים להגיד מה קורה עם הריבוי הטבעי.
מיכל רוזין: אני חושבת שאתה יודע גם מה הולך להיות קדימה וגם מה יהיה עם הריבוי הטבעי.
<אריה שוע: אנחנו לא יכולים לייצר את אותה מדיניות עירונית שמגובה ברמה הממשלתית.
<אריה שוע: אנחנו לא יודעים לבוא ולהגיד האם אנחנו לא יודעים להזיז את המהגרים מנקודה א' לנקודה ב'.
מיכל רוזין: אבל אתם יכולים לבוא בדרישות לשלטון המקומי.
מיכל רוזין: משפט לסיום, אריה.
<אריה שוע: לסיום, באמת האמירה של היעדר מדיניות ממשלתית היא אמירה שנמצאת ברקע לאורך השנים, שמשם תבוא הישועה.
מיכל רוזין: אני רוצה לבקש מאוסקר אוליביה.
מיכל רוזין: לאחר מכן פיני קבלו מהמרכז לשלטון מקומי.
<אוליבר אוסקר: תודה רבה.
<אוליבר אוסקר: אוסקר אוליבר.
<אוליבר אוסקר: אני מהמרכז לקידום פליטים אפריקאים בתל אביב.
<אוליבר אוסקר: אני רכז.
<אוליבר אוסקר: רציתי פה להעלות נקודה אחת, כי יש לי בת 10 שלומדת בבית ספר רוגוזין.
<אוליבר אוסקר: יש שם ילדים מ-42 מדינות.
<אוליבר אוסקר: למרות שהילדים נולדו פה והם מדברים עברית שוטפת, ההורים לא.
<אוליבר אוסקר: רוב ההורים האלה, לפחות חצי מהמשפחות זה משפחות חד הוריות.
<אוליבר אוסקר: הביטחון של המשפחה זה משטרה.
<אוליבר אוסקר: כל פעם שקורה משהו, שאימא בוכה בטלפון, מדברת באנגלית ומסבירה, מזמינה את המשטרה, שוטרים לא מגיעים.
<אוליבר אוסקר: אנחנו לא יודעים אם לא מגיעים כי הם יותר מדי עסוקים או לא מגיעים כי הם לא מבינים אנגלית או כי לא מגיעים כי פשוט לא יכולים לעזור למישהו שלא מדבר עברית.
<אוליבר אוסקר: זו בעיה.
<אוליבר אוסקר: ההורים בוכים ואין להם ביטחון.
<אוליבר אוסקר: זו אישה שמגדלת ילד או ילדים והביטחון שלה זה משטרה, והמשטרה לא מגיעה.
<אוליבר אוסקר: דיברו על סגירת עסקים.
<אוליבר אוסקר: אני מדבר עם אדם שבאו לסגור לו את העסק, אז מה עם האדם הזה?
<אוליבר אוסקר: מה שקורה, האדם הזה, הייתי בעיריית תל אביב לפני חודש, אמרו שהמדינה מבזבזת כסף עם הבריאות של הילדים של הפליטים, כי לפחות 63% אין להם ביטוח בריאות.
<אוליבר אוסקר: לפחות 30% היה להם ביטוח בריאות כי ההורים, היה להם עסק קטן.
<אוליבר אוסקר: כשבאים עכשיו לסגור גם את העסק, אותה עירייה שמאשימה אותם שאין להם אישור לעסק, זה אותה עירייה שמסרבת לתת אישור לעסק.
<אוליבר אוסקר: בעצם המתלונן הוא גם השופט באותו הרגע.
<אוליבר אוסקר: יש אחד שאני מכיר באופן אישי, שמצאתי אותו בפינה ברחוב, עומד, כי באו לסגור לו את העסק.
<אוליבר אוסקר: אם גם מלכת אנגליה, היו באים לסגור לה את העסק והיא הייתה נשארת בפינה ברחוב ככה מבוקר עד לילה, יכול להיות שיקרו דברים לא נעימים.
<אוליבר אוסקר: ביקשנו אם אפשר לתת אישור ולאפשר שכל אחד שמקבל אישור, שישלם מיסים.
<אוליבר אוסקר: זה יכול לעזור.
<אוליבר אוסקר: כשבאים לסגור לו את העסק ומשאירים אותו באוויר, בפינה, זו שאלה.
<אוליבר אוסקר: אני לא בעד בלגאן.
<אוליבר אוסקר: אני גם רוצה שיהיה סדר.
<אוליבר אוסקר: יש לי ילדה באזור.
<אוליבר אוסקר: אני רוצה שיהיה סדר, אבל סדר עם גם קצת אנושיות.
<אוליבר אוסקר: משאירים איש מקצוע, עם דירה שהוא משלם, עם תשלומי שכירות של העסק, אז מה הוא יעשה?
<אוליבר אוסקר: אז באים להתלונן שהם גונבים לנו טלפון?
<אוליבר אוסקר: הם גונבים לנו אופניים.
<אוליבר אוסקר: יש לי פה בכיס קבלות של לפחות שלושה אופניים שגנבו לי.
<אוליבר אוסקר: כשגונבים אופניים זה אוטומטית פליטים.
<אוליבר אוסקר: גם לי גנבו, אז מי גנב לי?
<אוליבר אוסקר: אני רוצה להגיד שהפליטים עוברים סוג של סטיגמה.
<אוליבר אוסקר: אם אני יכול לתת דוגמא אחת של הסטיגמה.
<אוליבר אוסקר: אפריקאי למשל בבית חולים איכילוב חייב להסתובב עם מסכה מסביב לאף.
<אוליבר אוסקר: אם גם עבר בדיקה בריאות ורופא אמר שהוא בריא, עדיין האפריקאי באיכילוב חייב להסתובב עם מסכה מסביב לאף.
<אוליבר אוסקר: אני לא רוצה לסכן את בריאות הציבור, אבל בן אדם שבריא?
<אוליבר אוסקר: אין לו מה לעשות עם המסכה מסביב לאף.
<אוליבר אוסקר: זה משפיל.
מיכל רוזין: פיני קבלו, השלטון המרכזי.
<פיני קבלו: אני יושב מספר שנים כאן בכנסת, ומתכנסות ועדות.
<פיני קבלו: יש ועדות אחרות שגם עוסקות בזה.
<פיני קבלו: רק בשבוע שעבר היה דיון בוועדת הפנים, ששם הוזמנו נציגי תושבים מעיריית תל אביב.
<פיני קבלו: ראיתי את אריק, איך הוא עומד מול אותה הסתערות של תושבים, וראשי הערים עומדים באותה משימה, ויש להם את הרצון הגדול באמת לסייע לאותם מהגרי עבודה.
<פיני קבלו: מצד שני יש גם את האוכלוסיות הותיקות שנגרם להן נזק ואנחנו רואים שורה של הפגנות.
<פיני קבלו: לכן כל עוד שיש היעדר מדיניות, ולא לא כולם תל אביב, אז לתל אביב יש משאבים יותר אבל ביישובים האחרים אנחנו יודעים שהם מגיעים למקומות איפה שיש עבודה, למקומות שאפשר להשיג שם דיור זול, להשכיר דירות.
<פיני קבלו: כמחזיק את תיק הרווחה בשלטון המקומי, אני שומע את מנהלי הרווחה, שאין להם בעצם כלים להתמודד מול אותם התיקים הרבים שעומדים וצריכים לטפל.
<פיני קבלו: בסופו של דבר כשקורה משהו, אז תמיד מצביעים על ראש העיר או על מנהל רווחה.
<פיני קבלו: לכן בעניין הזה חייבת להיות מדיניות.
<פיני קבלו: מאיר, שהיא כאן כראש העיר, הוא עומד בראש צוות אצלנו בשלטון המקומי, מוביל את כל הנושא של מהגרי עבודה.
<פיני קבלו: אנחנו באמת חושבים שאנחנו חייבים ליצור את הלחץ יחד עם הוועדות השונות, חברי הכנסת, על מנת לתת תשובות ומענים לאותם צרכים שאנשים נמצאים.
<פיני קבלו: אין לאף אחד עניין לטאטא את זה או להזיז את זה.
<פיני קבלו: עקב היעדר מדיניות, זה התושבים שבאים בסופו של דבר.
<פיני קבלו: השלטון המקומי היחיד שנמצא בחזית הוא זה שצריך להתמודד ולעמוד מול המהגרים, ומצד השני הוותיקים, מול אותם קשיים שנוצרים, אותה אלימות, אותם סופי שבוע שמגיעים למשפחות שלהם וישנים בחדרי מדרגות.
<פיני קבלו: הקשיים הם רבים ואני שומע אותם ובוועדות השונות באמת מנסים לדבר עליהם.
<פיני קבלו: אני אומר כאן, אני נמצא כבר כמה שנים והדברים נאמרים.
<פיני קבלו: מדברים עליהם ואנחנו הולכים מכאן ולאחר מכן לא קורה שום דבר, ושוב אותו ראש עיר נמצא בחזית או מנהל חינוך או מי שמטפל בתחום הזה, לכן צריך לעשות איזושהי מדיניות של חקיקה או כל דבר אחר על מנת להביא לאיזשהו פתרון שיתקצבו, שיתנו לזה כוח אדם, שיתנו לזה משאבים.
<פיני קבלו: אני מאמין שהשלטון המקומי ידע לעשות את זה הרבה יותר טוב.
<פיני קבלו: היום אנחנו עושים את זה מבלי שמקבלים משאבים.
<פיני קבלו: לכן צריך להצדיע לאותם ראשי רשויות.
<פיני קבלו: אני אמרתי אתמול למנכ"ל אצלנו לגבי ראש עיריית תל אביב, שהוא זוכה באמת מצד גורמים להמון קללות ולגידופים.
<פיני קבלו: אני שומע את זה גם בוועדות.
<פיני קבלו: יש ועדות פחות נעימות, שאוהבים להסית שם ולהביא תושבים בכדי ליצור אווירת אנטי.
<פיני קבלו: אני שומע ואני אמרתי אתמול, אולי שראש העיר פעם אחת יבוא.
מיכל רוזין: חבל שהוא לא בא.
מיכל רוזין: הוא הוזמן לפה.
מיכל רוזין: כפי שאתה יודע היטב, ניסינו לעשות זאת ביום השלטון המקומי ושינינו את התאריך כמה פעמים על מנת שראש העיר תל אביב יטרח ויבוא לכאן ויגיד את הדברים, והיינו נותנים לו כמו שנתתי כבוד לראש העיר אילת, היינו נותנים לו את הכבוד להגיד את הדברים.
מיכל רוזין: הוא היה נשאל שאלות, הוא היה עונה על דברים.
מיכל רוזין: אני אגלה לך בסוד, הוא גם לא נפגש עם שרים שמבקשים להיפגש איתו על מנת לקדם את הנושאים האלה, אז חבל שכך.
<פיני קבלו: אני אישית דיברתי עם המנכ"ל שלו בפורום ה-15 אתמול וביקשתי, חשוב מאוד שהוא יבוא.
<פיני קבלו: זה פשוט על מנת שיגיד את הדברים, כי הוא מותקף.
מיכל רוזין: אז תעביר לו את הביקורת גם מפי הוועדה, שאני חושבת שזה שהוא לא הגיע לכאן וגם נציג העיר תל אביב, אריה, אנחנו בהחלט רצינו שראש העיר יבוא לכאן, גם לפרגן לו מצד אחד על העשייה שנעשית בעיר, אבל מצד שני גם לשאול אותו שאלות.
מיכל רוזין: לצערי הרב כפי שאמרתי, גם שרים שהשתתפו פה בוועדה אמרו שהוא נמנע מלהיפגש גם איתם.
מיכל רוזין: גם אתה לא נפגש עם שרים ואתה לא בא בדרישות, אז גם אחר כך אתה לא יכול לטעון שאתה לא מקבל.
מיכל רוזין: זה גם חלק מהעניין.
מיכל רוזין: זה בהחלט לא טענות כלפיך אלא כלפי ראש העיר המכהן של תל אביב.
מיכל רוזין: איריס, הרי אנחנו יודעים שעבודה ופרנסה, ובזה אני מסכימה לגמרי עם אוסקר, היא בכל העולם דרך אגב וגם לאזרחים ישראלים.
מיכל רוזין: עבודה ופרנסה היא בסיס גם לשקט, גם לאזרחות טובה.
מיכל רוזין: כשאדם הוא במעמד סוציו אקונומי טוב, הוא רוצה פחות אלימות, פחות הפקרות, פחות פשע, פחות מלחמות.
מיכל רוזין: גם זה, יש הוכחות לכך בעולם, מחקרים רבים.
מיכל רוזין: זה לא האינטרס שלנו, שכל עוד הם פה, יהיה להם קודם כל אישור עבודה, מה שהיום הם עובדים ולכן מנצלים אותם המעסיקים, האישור בעייתי, והדבר השני, מה בעצם קורה עם נושא של ניהול עסק, שלא מאפשרים להם, שיכול לספק פרנסה, כי אנחנו יודעים דרך אגב, לא סוד הוא, אבל הרבה פעמים אנחנו שוכחים שעיקר פרנסת אזרחי ישראל היא מעסקים קטנים, בינוניים ואפילו מזעריים ולאו דווקא מהחברות הגדולות והתעשייה הגדולה, שלצערי הרב אחוז גבוה מהתקציב שלנו הולך לקיומם, אבל מצד שני העסקים הקטנים והבינוניים והמזעריים הם אלה שמחזיקים את רוב הכלכלה במדינת ישראל.
מיכל רוזין: למה לא מאפשרים להם?
<איריס מעיין: שמי עורכת דין איריס מעיין, אני ממונה זכויות עובדים זרים ועבודה במשרד הכלכלה.
<איריס מעיין: אני עוסקת הרבה בתחום הגירת עבודה.
<איריס מעיין: למה לא מאפשרים להם, זה לא לפיתחנו משום שהסמכות לתת להם את ההיתרים לא נמצאת אצלנו.
מיכל רוזין: האם יש סמכות כזאת?
<איריס מעיין: לפתוח עסק, בוודאי.
<איריס מעיין: יש סמכות מקומית של הרשות המקומית ורשויות המס.
<איריס מעיין: האמירה והמנטרה שצריכה להיות פה מסביב לשולחן, ואין פה אף אחד מסביב לשולחן הזה שחולק עליה, שעבודה שווה יציבות, שווה שקט בכל רמה שהיא, וזה יסוד.
<איריס מעיין: ועל היסוד הזה עכשיו נתחיל לבנות את המגדל.
<איריס מעיין: בואו נחשוב, יש לנו כמה תקלות פה.
<איריס מעיין: התקלה הראשונה היא שיש קבוצה שלמה של בני אדם שנמצאים פה ואנחנו לא סופרים אותם.
<איריס מעיין: אנחנו משרד האוצר.
<איריס מעיין: למדינה הזאת יש צד של הכנסות ויש צד של הוצאות.
<איריס מעיין: יש שלטון מרכזי ושלטון מקומי.
<איריס מעיין: זה ברמת המשפחה.
<איריס מעיין: יש צד של הכנסות, צד של הוצאות.
<איריס מעיין: אנחנו צריכם להיות בשאיפה להגיע לא לאיזון, אפילו מותר לנו גירעון, אבל בשאיפה להגיע למצב סביר בהקשר הזה.
<איריס מעיין: אם אנחנו בונים את התחשיבים שלנו, אז אנחנו צריכים לראות כמה ההכנסות ועל מה הן מתחלקות, ומי מכניס לנו כסף ועל מי אנחנו מוציאים כסף.
<איריס מעיין: אנחנו עדיין ברמת המקרו.
<איריס מעיין: עדיין ברמת המחאה החברתית.
<איריס מעיין: אנחנו מדברים על החברה האזרחית הישראלית בכללותה, שבה באים קבוצה שלמה של בני אדם במדינה הזאת, ובאים ואומרים, הנה אנחנו מכניסים ואנחנו תומכים בכמות בלתי נתפסת של אנשים שלא מכניסים, ועיקר ההוצאות יוצאות עליהם.
<איריס מעיין: זאת החברה האזרחית כולה.
<איריס מעיין: עכשיו תחשבו שבתוך הקבוצה הזאת שלא מכניסים וכן לוקחים מההכנסות כי הם יותר חלשים, יש קבוצה שלמה של אנשים שאנחנו לא סופרים אותם, והפרדוקס הכי גדול הוא שהמוטיבציה של האנשים האלה להיות בצד של ההכנסות, יותר גבוהה.
<איריס מעיין: זאת אומרת, עכשיו אנחנו סופרים רק את האוכלוסיה שהיא לא בצד ההכנסות, שלא מכניסה לאוצר, לצד שממנו אחר כך אנחנו לוקחים את המשאבים.
<איריס מעיין: היא לא מכניסה כלום.
<איריס מעיין: אנחנו שואלים את עצמנו, בתוך הקבוצה של האנשים האלה, בואו נתחיל לפלג אותם.
<איריס מעיין: אנחנו במשרד הכלכלה היום, אחד הפרוייקטים העצומים שאנחנו מתמודדים איתם, מקבלים את המשאבים מהמדינה לצורך העניין הזה, הרבה משאבים, כי זה עכשיו תכנית ממשלתית, החזרה לעבודה וויסקונסין ומה אנחנו לא שופכים שם כסף ומילים.
מיכל רוזין: יש פה עובדים שלא ממוסים.
<איריס מעיין: להיפך, הם עושים את זה בלי היתר.
<איריס מעיין: זאת אומרת אנחנו אומרים להם, לא תעבדו, והם עובדים בכוונה.
<איריס מעיין: אז למה אנחנו לא נהנים מזה?
<איריס מעיין: ניקח להם את הכסף לפחות לטובתם, לא לטובתנו.
<איריס מעיין: סגרנו את הגבול סגירה פיזית, ואמר פה ראש עיריית אילת, וזה דבר שידוע, אני לא חושבת שיש אמת אחרת, שעצר את הכניסה הבלתי חוקית בצורה מאוד משמעותית, עד כדי כך שהיום אנחנו יכולים להגיד שאנחנו ריבון כמו שראש עיריית אילת רוצה שאנחנו נהיה, וכולנו רוצים שנהיה.
<איריס מעיין: הרבה יותר משמעותי ממה שהיינו קודם עם הגבולות שאת דיברת עליהם, הבעייתיים שלנו.
<איריס מעיין: עשינו את זה, עכשיו אנחנו גם עושים דבר נוסף, אנחנו גם בודקים את מי שכבר נכנס, ומחליטים, רוצים בו, כן או לא.
<איריס מעיין: מי שאנחנו לא רוצים בו, אחר כבוד אנחנו אומרים לו שמע אדוני, לפי החוקים שלנו והחוקים הבין לאומיים שמחייבים אותנו, אנחנו לא יכולים לקבל אותך חבר בינינו, שלום, כל טוב.
<איריס מעיין: הנה שא ברכתנו וצא.
<איריס מעיין: גם את זה אנחנו עושים.
<איריס מעיין: אבל בתווך בואו לא ניתן לו להיות עול עלינו.
<איריס מעיין: בואו נאפשר לו להכניס לקופה חלק ממה שהוא מוציא.
<איריס מעיין: יכול להיות שנגלה שהוא מכניס לקופה גם חלק ממה שאנחנו צריכים בשביל אזרחי ישראל ותושביה.
<איריס מעיין: אז בואו נהיה קצת יותר חכמים בעניין הזה.
<איריס מעיין: עכשיו אני רוצה להגיד לעניין הזה של היתרי עבודה.
<איריס מעיין: שורה תחתונה, את שאלת אותי שאלה קונקרטית לעניין היתרי עבודה.
<איריס מעיין: היתרי עבודה היום, רשות ההגירה באה ואומרת לנו, אם הבנתי נכון מה שיוסי הסביר לי, אנשים שנמצאים פה, גם אם הם מבקשי מקלט שנכנסו לכאן עם בקשת מקלט ועדיין לא החליטו בעניינם שהם צריכים לצאת אחר כבוד את ישראל כי בקשתם נדונה והוחלט בה, כל זמן שלא יחליטו בעניינם, לא יאכף ביחס אליהם העניין של איסור העבודה ולכן הם יכולים לעבוד.
<איריס מעיין: בעניין הזה המדינה שלנו כן מקיימת איזושהי התנהלות סבירה.
מיכל רוזין: אבל יש פה בעיה מול המעסיקים.
מיכל רוזין: יש פה בעיה של ניצול של המעסיקים, כי כאילו הם עושים להם טובה שהם מעסיקים אותם.
<איריס מעיין: בכלל העניין של אכיפה, ואת תדברי תיכף על זה עם המשטרה, זה דבר מאוד בעייתי.
<איריס מעיין: אכיפה היא דבר שואב משאבים גדול מאוד.
<איריס מעיין: אנחנו רוצים להיות במקום של הכנסת משאבים ולא הוצאת משאבים.
<איריס מעיין: אכיפה היא מקום של הוצאת משאבים.
<איריס מעיין: היא מקום בעייתי.
<איריס מעיין: זה נכון שצריך לבצע אותה, אבל היא הפתרון הפחות טוב, שפחות צריך לשאוף אליו, מאשר הפתרון של הסברה ושל לאפשר חיים שמכניסים לקהילה תוחלת ולא מוציאים מהקהילה תוחלת.
מיכל רוזין: אני רוצה רגע לעשות הפסקה, לפנות בכל זאת למשטרה.
מיכל רוזין: רב פקד ירון בנימין, אני רוצה לשמוע ממך, ואני רוצה להגיד שתי הערות בפתיחה של הדברים.
מיכל רוזין: קודם כל אתה שומע פה מאוסקר, ואני בטוחה שמרוב אנשי הקהילה אתה תשמע שגם הם לא רוצים את העבריינות וגם הם לא רוצים את הפשיעה, ואתם נמצאים שם גם להגן עליהם.
מיכל רוזין: אני חייבת לומר בהמשך למה שאמר אוסקר.
מיכל רוזין: אני ביקרתי במשטרה לפני שבוע וחצי, כפי שאמרתי, באותו יום שביקרנו בתחנה המרכזית החדשה והישנה.
מיכל רוזין: אני רוצה לומר לך, במקרה נכנסתי לשירותים והייתי עדה במקרה לשתי נשים, אני חושבת שהן היו פיליפיניות, שבאו ליומנאי להגיש תלונה.
מיכל רוזין: אני לא רוצה להעליב אותו אבל היכולת שלו לתקשר איתן בשפה שלהן, ואני מדברת על פיליפיניות שיש להן אנגלית טובה, אחת מהן אפילו דיברה חצי בעברית חצי באנגלית, והיכולת שלו לשאול, והוא היה מלא כוונות טובות והוא רצה לשאול אותה, היא כנראה נפגעה, אני לא התערבתי בעניין, אני לא יודעת את הפרטים, האם את צריכה טיפול רפואי?
מיכל רוזין: האם את זקוקה למשהו?
מיכל רוזין: האם את רוצה שנזעיק עזרה?
מיכל רוזין: פשוט באמת היכולת שלו לתקשר איתה הייתה נמוכה עד כמעט לא.
מיכל רוזין: בוודאי אני מדברת מניסיוני ותפקידי הקודם.
מיכל רוזין: אם באה מישהו שהיא נפגעה מאלימות מינית, אז באמת שהיכולת לתקשר עם גבר יומנאי וגם גבר שאינו דובר אפילו את השפה, היא כמעט אפסית.
מיכל רוזין: אני, חברת כנסת הייתי קמה והולכת.
מיכל רוזין: הייתי אומרת תודה רבה, עדיף לא.