GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<מיכל אלמוג: התחילה חקירה שאימתה את הגרסה שלה.
<מיכל אלמוג: במקביל דיברתי עם רשות האוכלוסין כי הסתבר שהם קיבלו עובדת אחרת.
<מיכל אלמוג: זאת אומרת, הוא יוכל להמשיך את העניינים.
<מיכל אלמוג: בוצעה חקירה יוצאת מן הכלל של ימ"ר חוף עם המלצה להגשת כתב אישום, התיק היה בתביעות חדרה, משום מה, למרות לחצים שהפעלנו במידת האפשר, הם החליטו לסגור את זה מחוסר ראיות ולא להמשיך בהליך.
<מיכל אלמוג: נדמה לי שעדיין הבחורה נמצאת במקלט.
מיכל רוזין: למה התיק נסגר מחוסר ראיות?
<מיכל אלמוג: זה להפנות לפרקליטות.
מיכל רוזין: עכשיו נגיע למשרד המשפטים.
<מיכל אלמוג: תביעות חדרה הורידו את זה מאונס.
<מיכל אלמוג: הנקודה היא שאותם פקחים באו ואספו אותה מהבית, האם כאן היה מקום לבדוק או לראות, הרי הם עושים תשאול, אולי כאן, עוד לפני שהיא הגיעה לגבעון, כי בית הדין מחויב לשימוע עד 72 שעות שזה פרק זמן ארוך שהיא הייתה שם.
<מיכל אלמוג: אם אפשר היה עוד בשלב הראשוני, כשהיא כבר בדירה והפקחים באים לאסוף אותה, תוך כדי תשאול לעלות על משהו, שמשהו כאן לא תקין כי היא שיתפה פעולה ולא היה צריך לדובב אותה.
<מיכל אלמוג: היא סיפרה והסיפור היה מאוד קשה.
<עידית לבוביץ': אני רוצה לומר משהו מאוד חשוב בהמשך למה שאמרה רננה.
<עידית לבוביץ': קודם כל, אני משוכנעת שכל הדברים שהיא אמרה הם נכונים.
<עידית לבוביץ': בראייה שלה הם נכונים.
<עידית לבוביץ': אני בטוחה שרננה מבחינתה עושה את כל המאמצים ואת כל מה שהיא יכולה.
<עידית לבוביץ': אני אומרת מה אנחנו מכירים ורננה מכירה את זה, אנחנו מעלים את זה לא פעם ראשונה.
<עידית לבוביץ': אני בטוחה שמבחינתה היא עושה את כל המאמצים.
<עידית לבוביץ': אני מדברת על מה קורה בפועל.
<עידית לבוביץ': אני לא יודעת איזה הכשרות עוברים.
<עידית לבוביץ': אני יודעת שאנחנו אחת לכמה חודשים עושים סקר בקרב עובדות הסיעוד שמגיעות אלינו בימי ראשון.
<עידית לבוביץ': כל יום ראשון יש לנו קרוב למאה עובדות סיעוד במשרד.
<עידית לבוביץ': זאת אומרת, המספרים הם לא קטנים.
<עידית לבוביץ': אנחנו שואלים כמה שאלות מאוד פשוטות כמו: כמה זמן את עובדת, האם ראית עובד סוציאלי בבית, האם ביקר עובד סוציאלי, אם כן – כל כמה זמן, אם הוא ביקר – האם הוא שוחח רק עם המעסיק או גם אתך, אם הוא שוחח גם אתך – האם זה היה בנוכחות המעסיק, והאם שוחחת עם עובדת סוציאלית לבד.
<עידית לבוביץ': חצי מהבנות לא ראו עובד סוציאלי מעולם.
<עידית לבוביץ': מעולם.
<עידית לבוביץ': אני שאלתי קודם את איירין שעבדה שלוש שנים וראתה עובד סוציאלי פעמיים כאשר הפעם השנייה הייתה אחרי שהזמינו אותו לשם.
<עידית לבוביץ': חצי אומרות שהן לא ראו עובד סוציאלי ואלה שכן פגשו עובד סוציאלי, זה נעשה בנוכחות המעסיק.
<עידית לבוביץ': יושבים ביחד עם הספה בסלון ושואלים אותם כל מיני שאלות.
<עידית לבוביץ': אני לא חושבת שמישהו מצפה מעובדת שהמעסיק יושב לידה שתגיד מה באמת קורה.
<עידית לבוביץ': איירין העלתה עכשיו נקודה מאוד מאוד חשובה שבענף הסיעוד וגם בחקלאות היא רלוונטית, ומיכל מכירה את זה לא רק בעבירות מין אלא בכל העבירות השונות שמבוצעות כלפי עובדות זרות.
<עידית לבוביץ': עובדת שנמצאת באשרה האחרונה שלה, זאת אומרת שהיא לא יכולה יותר להחליף מעסיקים, שזה היה המצב שאיירין הייתה בו בעצם עם המעסיק הנוכחי, הרבה יותר קל לאיים עליה, ללחוץ עליה.
<עידית לבוביץ': איירין, את רוצה לומר משהו לגבי הביקור האחרון הזה?
<איירין: כן, אני רוצה לנצל את ההזדמנות הזאת ולומר, מנסיוני, לאחר חמש שנים כשהמעסיק שלך יודע שאישור השהייה שלך פג, הוא יבקש ממך לעשות כל מה שהוא רוצה כי את לא תוכלי לעבור בקלות למעסיק אחר.
מיכל רוזין: לנצל את המצב.
<איירין: לנצל את מצב המטפלת.
<איירין: היא לא רוצה לחזור הביתה כי היא צריכה לתמוך במשפחתה, אז מה היא כבר יכולה לעשות, מלבד להיכנס לחדר לבכות ואז לקחת הכל?
<מירב שמואלי: אני רוצה להתייחס למה שאמרו על אופן הטיפול, ברגע שכן מזהים פגיעה.
<מירב שמואלי: אני יכולה?
מיכל רוזין: אנחנו לא עושים עכשיו סדנה.
מיכל רוזין: זה חלק ממה שנעשה עם מרכז סיוע ירושלים וזה חשוב.
<רננה לוי: צריך להבין דבר אחד.
מיכל רוזין: לא, אני רוצה לעבור לפרקליטות.
<רננה לוי: יש כאן שרשרת.
<רננה לוי: בעצם את לא מקבלת את התמונה הרחבה משום שאנחנו מדברים על שרשרת של אנשים ומחזיקי תפקידים.
<רננה לוי: אני יכולה לענות לגבי המומחיות והאחריות שלי.
<רננה לוי: קשה לי להתייחס לאחריות של בן אדם אחר שלא נמצא.
מיכל רוזין: חשוב לומר שכאשר מספרת לנו עידית על כך שמתוך מאה נשים לדוגמה, עובדות סיעוד שמגיעות ביום ראשון ושואלות כמה מהן ראו עובד סוציאלי, רק חמישים אחוזים בלבד אומרות שהן כן ראו עובד סוציאלי אי פעם.
<רננה לוי: זה חמור מאוד מבחינת ההתנהלות של הלשכות.
<רננה לוי: אני בעד לחזק את ההיבטים.
<רננה לוי: אנחנו בנינו ממשקי עבודה עם ביטוח לאומי ואנחנו בונים ומשכללים את כל האינפורמציה שקיימת יחד עם משרד הרווחה וביטוח לאומי.
<רננה לוי: אנחנו מנסים להדק את הפיקוח על הלשכות.
<רננה לוי: אם אתם שומעים שיש תופעות כאלה, תעדכנו אותנו.
<רננה לוי: חשוב מאוד שתביאו לידינו את האינפורמציה הזאת.
מיכל רוזין: אנחנו לקראת סיום.
מיכל רוזין: אני רוצה בכל זאת לשמוע ממשרד המשפטים.
מיכל רוזין: שמענו כאן ואנחנו יודעים שאחוז של כתבי אישום שמוגשים ומה שמגיע להרשעות הוא בעצם כמו כל אחוז באוכלוסייה ולאו דווקא לנושא של עובדות זרות.
מיכל רוזין: בכל זאת אנחנו חושבות שיש מאפיינים ושמענו על שאלת האחריות של המטריד, הנושא של הגבולות.
מיכל רוזין: אם אתן יכולות, תרחיבו איך אתם מתייחסים לזה ואיפה ההכשרה שנעשית לפרקליטים בנושא הזה או ההתייחסות המיוחדת של פרקליטים לעניין והרגישות התרבותית בנושא.
<ענת אסיף: בפרקליטות המדינה, בפרקליטויות המחוז שמטפלות בתיקים שמגיעים, אין בעל תפקיד אחד, אין יחידה שעוסקת ומתמחה בתיקים האלה, אם בגלל המספר שלהם – שכמו שאנחנו רואים, כמות התיקים שמגיעה היא לא גדולה – ובגלל הפיזור הגיאוגרפי וחלוקת הסמכויות.
<ענת אסיף: שאלו למה סוגרים תיקים.
<ענת אסיף: גם יוסי מהמשטרה ציין ואני מניחה שרובכם יודעים שתיקי עבירות מין ותיקים בכלל, תיקים פליליים בכלל, יש שלבים שצריכים לעבור ורף ראייתי שצריך להגיע אליו כדי להגיש כתבי אישום.
<ענת אסיף: מורכבות של תיקי עבירות מין מוכרת, מורכבות מיוחדת, אם יש, בחלק מהמקרים הלאה, גם כן מוכרת לנו.
<ענת אסיף: מאוד מאוד חשוב לי להגיד שאנחנו עשינו איזשהו משאל בפרקליטויות המחוז, הרפרנטיות שעוסקות בזכויות נפגעי עבירה שגם בדקו אצלן וגם מכירות מהתיקים שלהן, ואין חס וחלילה תעדוף נמוך או רפיון ידיים כשמגיע תיק שהנפגעת בו היא עובדת זרה, מהגרת עבודה, ולפעמים אפילו להפך.
<ענת אסיף: אנחנו ראינו מדוגמאות שהועברו לנו שהפרקליטים והפרקליטות באמת נלחמים על כל תיק ומתמודדים עם הקשיים.
מיכל רוזין: איזה קשיים מיוחדים?
<ענת אסיף: אני חייבת להגיד שבחלק מהדוגמאות שקראתי, לא ראיתי קושי ייחודי שנבע מהתיק וזה גם בא לידי ביטוי בגזרי דין חמורים שקיבלנו דוגמאות וראינו.
<ענת אסיף: לא ראינו איזה התבטאויות, בוודאי לא התבטאויות חשוכות אבל גם לא התבטאויות שלא יודעות להתמודד עם המורכבות.
<ענת אסיף: יכול להיות שבנקודות מסוימות קשיי שפה, אני לא אגיד שהם חוסמים את ההליך הפלילי אבל אולי מערימים איזשהו קושי וגורמים לאיזשהו עיכוב ואני אומרת את זה בזהירות כי אין לנו בדיקה רוחבית מאוד ממצה של המקרים האלה.
<ענת אסיף: אגב, מערכות המחשב של הפרקליטות לא מסמנות את התיקים האלה בצורה נפרדת, גם לצורכי סטטיסטיקה.
<ענת אסיף: זה יכול להיקרא לחיוב ולשלילה גם יחד.
<ענת אסיף: אני לא יודעת.
<ענת אסיף: אני לא בטוחה שאנחנו רוצים לסמן אוכלוסיות בכל נקודה ונקודה.
מיכל רוזין: אמר פילוסוף צרפתי מפורסם שאני אף פעם לא יודעת להגיד את שמו ולא כי אני לא זוכרת, אלא אני פשוט לא יודעת לבטא את שמו הצרפתי, שכשהוא מתאר סיטואציה בה הולכת אימא ובנה ברחוב והם רואים מולם אדם שחור.
מיכל רוזין: הבן אומר לאימא: אימא, תראי אדם שחור.
מיכל רוזין: והיא אומרת לו: איפה?
מיכל רוזין: זאת אומרת, כשאתה לא רואה הבחנות ואתה מתייחס לכולם אותו דבר, זאת הגזענות הכי גדולה.
<ענת אסיף: שלא יישאר בפרוטוקול שמשתמע שהפרקליטות נוהגת בגזענות כלפי העובדים הזרים.
מיכל רוזין: רק אמרתי מה אמר הפילוסוף הצרפתי.
מיכל רוזין: ההבחנה היא חשובה כדי לראות כיצד צריך לתת את הטיפול הנכון ואת ההתייחסות הנכונה לאוכלוסייה שיש לה צרכים שונים ומאפיינים שונים.
<ענת אסיף: אין לי מחלוקת עם יושבת הראש.
<ענת אסיף: אני רק ציינתי שברמת הסטטיסטיקה הממוחשבת אין לנו זיהוי.
<ענת אסיף: אם הוועדה, אם מרכז המחקר של הכנסת היה פונה – ואולי הוא פנה – לקבל נתונים מספריים על כתבי אישום או דברים כאלה, לנו אין את הנתון הזה.
<ענת אסיף: למשטרה יש את הנתון בכל מה שקשור לטיפול שלה והיא באמת העבירה את הנתונים.
<ענת אסיף: יחד עם זאת, גם זה אמרתי ואני אומר שוב, שבטיפול הפרטני בתיקים האלה, גם מבחינת איזה פרקליטים מצוותים לתיקים כאל תיקי עבירות מין בכלל והתיקים האלה בכלל זה, הרגישות, האמפתיה והמאמצים שנעשים כדי למצות את הראיות של התיק ולהגיע לכתבי אישום קיימים וניכרים דבר שעלה גם מהמאמר שקראנו שהתניע את הדיון הזה.
<ענת אסיף: ההתמודדות עם הקשיים קיימת.
<ענת אסיף: אני חייבת לומר שאנחנו באנו לדיון הזה גם כדי לשמוע ולזהות היכן יש דברים.
<ענת אסיף: אני בכל זאת אשאיר לבת עמי להגיד עוד משהו כי את רוב הדברים כבר אמרתי.
מיכל רוזין: לפני שבת עמי תתייחס, אני רוצה בכל זאת להקריא לך ממחקר שעשתה אלן גובשטיין.
<ענת אסיף: קראנו אותו לקראת הדיון.
מיכל רוזין: אני רוצה להקריא לטובת הפרוטוקול.
מיכל רוזין: יש כאן חלק שאומר לגבי התנהלותם של הליכים פליליים כנגד הנאשמים בביצוע אותן עבירות.
מיכל רוזין: "העיכוב הרב בקביעת מועדי הדיונים בבתי המשפט גורם לכך שעדים מרכזיים, ולעתים גם המתלוננת עצמה, אינם בישראל כאשר מתבקשת עדותם בבית המשפט.
מיכל רוזין: אין בפרקליטות נוהל ייחודי או הנחיות מיוחדות הנוגעות לגורלה של מהגרת עבודה במהלך ההמתנה לעדות או לאחר שהעדות ניתנה.
מיכל רוזין: מדובר על תיקים בהן המהגרת היא הנפגעת מאלימות מינית כמובן.
מיכל רוזין: המחקר העלה כי לפי מידע מגורמי סיוע, מיד לאחר מתן העדות הפרקליטות דורשת לגרש נשים אלו מיד".
<בת-עמי רותם: אני רוצה להגיד משהו קצת יותר כללי ואחר כך אני אתייחס באופן יותר ספציפי.
<בת-עמי רותם: בפרקליטויות, בכל פרקליטות מחוז, גם בפרקליטות המדינה, יש רפרנטים לנושא של סחר בבני אדם וגם לנושא יחידות סיוע שנוגעות לנפגעי עבירה.
<בת-עמי רותם: פרקליטים שמקבלים לטיפול תיקים כאלה, גם כשהם רק תיקי הכנה, גם כשעוד לא הגישו כתב אישום ורק שוקלים הגשת כתב אישום, מן הסתם בתיקים כאלה עולות סוגיות כאלה שנוגעות ספציפית לעובדה שמדובר בעובדות זרות והשיקולים האחרים שעולים מתוך הנתון הזה, הם הולכים ומתייעצים ומקבלים מענה.
<בת-עמי רותם: העובדה שהתיקים לכאורה לא צבועים במערכת הממוחשבת, זה לא שאין התייחסות לצרכים הספציפיים.
<בת-עמי רותם: בהחלט הפרקליט מתייחס באופן ספציפי למקרה שעומד בפניו.
<בת-עמי רותם: זאת אומרת, זה לא שהוא לא רואה את זה.
מיכל רוזין: לא לזה התכוונתי.
מיכל רוזין: בהערתי לענת התכוונתי שהרבה פעמים – דרך אגב, זה גם בניהול התיקים של בתי המשפט, אפילו אי אפשר אצלם לזהות איזה תיקים הם בעבירות מין וזאת סוגיה נפרדת, אבל חשוב לומר שאנחנו כן רוצים הרבה פעמים לדעת – כשאנחנו רוצים לדבר על תופעה – שכדי לדבר על תופעה, אנחנו צריכים עדויות וחלק מהעדויות אלה גם מספרים.
מיכל רוזין: כלומר, אם נדע למשל שכך וכך מספר התיקים שנפתחו או הועברו וכמה כתבי אישום וכדומה, אנחנו נדע האם זה מטופל כמו שצריך, האם זה אחוז כמו האחוז בכלל האוכלוסייה.
מיכל רוזין: כלומר, נתונים מסבירים לנו תופעה.
<בת-עמי רותם: אין על כך מחלוקת.
<בת-עמי רותם: גם אין כאן איזו אמירה אידיאולוגית שעשו איזו חשיבה בפרקליטות והחליטו.
<בת-עמי רותם: נכון להיום זה לא מסומן, אבל אני חושבת שבהחלט יש התייחסות לצרכים הספציפיים ויותר מזה, אנחנו רואים אצל פרקליטים – כמו שענת אמרה – שהם נלחמים על כל תיק ובודקים את הראיות בדקדוק ואם אפשר להגיש כתב אישום, בוודאי שמגישים, אם יש די ראיות.
מיכל רוזין: יש משהו ייחודי בתיקים האלה.
<בת-עמי רותם: אפשר להצביע על כל מיני קשיים.
<בת-עמי רותם: כמובן שיש קשיי תרבות.
<בת-עמי רותם: זאת אומרת, הרבה פעמים אותה מתלוננת, אם היא לא רוצה להעיד, זה עניין אחד.
<בת-עמי רותם: אם בתלונה שלה במשטרה מספרת דברים שמבחינת התרבות שלה יש קושי להוכיח את אי ההסכמה שלה, מקרים שהם כאילו גבוליים או מצד שני את היסוד הנפשי של אותו פוגע.
<בת-עמי רותם: למשל, אם מדובר בקשיש דמנטי, יש קושי מאוד גדול לנהל את התיק.
<קריאה: למה שאלת ההסכמה כאן?
<קריאה: האם ההסכמה כאן היא לא תחת יחסי מרות-תלות?
<בת-עמי רותם: קודם כל, כן.
<בת-עמי רותם: ברגע שיש כל מיני הוראות בחוק, בוודאי שזה נכנס.
<ענת אסיף: שום דבר הוא לא אוטומטי.
<ענת אסיף: תמיד בודקים.
<ענת אסיף: גם אם בסוף התהליך אנחנו נגיע לתיק ונגיד שלא צריך את ההסכמה, בבירור של הדברים מבררים את הכול ובאמת כל מקרה הוא לגופו.
<ענת אסיף: יש כאן באמת את הנושא שדובר פה הרבה על עובדות סיעוד, אבל גם מדובר כאן על עובדות במגזרים אחרים.
<ענת אסיף: השאלה היא כן רלוונטית.
<ענת אסיף: באמת כל תיק לגופו.
<בת-עמי רותם: דיברו כאן על מקרים שהם לא ברורים ומצד שני אנחנו רואים שיש מקרים שהם מאוד ברורים.
<בת-עמי רותם: לדוגמה, אם זה הבן של אותו קשיש או קשישה, זה ממש לא מקרה אפור.
<בת-עמי רותם: שוב, אני לא חושבת שהמקרים האחרים, לפעמים הם לא אפורים אבל יש בעיה להעמיד לדין את אותו קשיש.
<בת-עמי רותם: אני כן רוצה להגיד שיש הרבה ניסיונות לחפש פתרונות יצירתיים בתיקים האלה.
<בת-עמי רותם: אנחנו רואים את זה בכל מיני שלבים ומישורים.
<בת-עמי רותם: למשל, עדות מוקדמת.
<בת-עמי רותם: בהרבה מאוד תיקים עדות מוקדמת כי אם אותה עובדת לא אמורה אחר כך להמשיך לשהות בארץ, לפעמים גם היא לא רוצה להמשיך להיות בארץ - שוב, זה מאוד תלוי וכל מקרה לגופו – להקדים את העדות שלה ככל שאפשר או כדי שהיא לא תצטרך באמת לחכות הרבה מאוד זמן אם היא לא מעוניינת להישאר.
<בת-עמי רותם: בכלל בפרקליטות מבקשים פיצויים לאותן נפגעות כאשר מדובר בעבירות מין אבל בהחלט בתיקים האלה אפשר לראות גם התייחסות ייחודית למצב הייחודי של אותן עובדות שהן מצויות במלכוד.
<בת-עמי רותם: זה מקום העבודה שלהן, זה קרה להן באותו מקום שהן איבדו את מטה לחמן ואת מקור פרנסתן.
<בת-עמי רותם: אני חושבת שהחשיבות – והדיון הזה לטעמנו הוא מאוד חשוב – היא בטיפול מערכתי.
<בת-עמי רותם: כשכבר הם מגיעים אלינו, אולי כבר המצב יותר טוב.
<בת-עמי רותם: יש חשיבות למשל שאותם עובדי רווחה ופקידי סעד ידעו על כך שקיימות יחידות הסיוע בפרקליטות ויהיו אתן בקשר, כמו כל מיני גורמי סיוע אחרים שהן בקשר ישיר עם הפרקליטות.
<בת-עמי רותם: אז הם יוכלו להציף את הבעיות שקשורות לאותן עובדות מתלוננות ואנחנו נוכל לתת לזה מענה.
<בת-עמי רותם: חייב להיות איזשהו גורם מתווך.
<בת-עמי רותם: אני גם רוצה לציין בעניין של שפה שיש התקשרות של הפרקליטות עם חברת מתורגמנות וזה לא רק בשלב העדות אלא גם לפני כן.
מיכל רוזין: גם למשטרה?
<יוסי קנר: כן.
<בת-עמי רותם: זה כלי שמשתמשים בו.
<בת-עמי רותם: אני חושבת שכאשר גורם שלישי מעורב, מאוד חשוב שהוא יהיה מיודע וגם בקשר עם הגורמים כדי שהמערכות יהיו מסונכרנות.
<ענת אסיף: את הצבעת על נקודה ספציפית ובאמת אין לנו תשובה כרגע כי לא הספקנו לברר את זה.
<ענת אסיף: יש כאן איזושהי אמירה במאמר או לפחות בכותרות שנגזרו מתוך המאמר לגבי מה קורה אחרי שהיא נותנת את העדות לגבי האשרה שלה.
<ענת אסיף: אנחנו נבדוק ונחזיר לך תשובה אם באמת זה איזה עניין של מדיניות.
<עידית לבוביץ': למשרד הפנים אין נוהל.
<ענת אסיף: יש כאן אמירה שהפרקליטות דורשת לגרש אותן.
<ענת אסיף: אני לא רוצה להשאיר את האמירה הזאת ללא מענה אבל אין לי כרגע תשובה לזה.
מיכל רוזין: תודה לכל מי שהגיע.
מיכל רוזין: אנחנו יכולים לדבר על זה שעות וכפי שאתם רואים, אנחנו מנהלים את הדיון הזה כבר מ-2001, לא אני אישית אבל אני בכובעים שונים.
מיכל רוזין: אנחנו נגבש בעזרתכם – אני כבר מזמינה אתכם להעביר לנו רעיון כתוב – תקנה לכל הנושא של מגורים הולמים בחקלאות.
מיכל רוזין: אלה לא רק מגורים הולמים אלא שיכול להיות שצריך לקבוע שמספר מסוים של נשים יהיו במקום.
מיכל רוזין: אני לא רוצה לקרוא לזה מכסה, אבל זאת בעצם מכסה של כמה נשים מול גברים כשזה יהיה בתקנות של מגורים הולמים משותפים.
מיכל רוזין: לגבי חיזוק האכיפה.
מיכל רוזין: אני יודעת כמה נעשה ברשות ההגירה בשנים האחרונות בנושא ועדיין זה עומד לפתחה של רשות ההגירה.
מיכל רוזין: בסוף המקרים שמגיעים למשטרה ולפרקליטות באופן כללי בנושא תיקי עבירות מין, יש לי הרבה מה לומר אבל אני חושבת שזאת אמירה יותר כללית ולא ספציפית רק לנושא של עובדות זרות.
מיכל רוזין: לכן אני כן מצפה מרשות ההגירה, ואני גם אומרת מבחינתי, אני לא אבוא בטענות אם תגידו לי שבכך וכך תיקים טיפלתם אצלכם ובכלל לא העברתם למשטרה.
מיכל רוזין: אני חושבת שאתם צריכים להיות הגוף שמטפל, הגוף שפותר את הקושי.
מיכל רוזין: אני שמחה, רננה, על התגובה שלך למה שתיארה עידית.
מיכל רוזין: מצד אחד אנחנו שומעים את הלשכות הפרטיות שאומרות שעובדים סוציאליים כל היום הולכים וכל היום מבקרים, מצד שני אנחנו שומעים את העובדות שאומרות שלא ראו עובדת או לא דיברו אתן באופן פרטי לבד.
מיכל רוזין: צריך לרענן את הדברים האלה.
מיכל רוזין: אנחנו נעזור לך עם פנייה לשר הפנים לקבלת תקציב כדי להמשיך את הכשרות - את הפיילוט שנעשה והיה מוצלח מאוד – לעובדים הסוציאליים.
מיכל רוזין: לגבי נוהל.
מיכל רוזין: אני אשמח לשמוע מהפרקליטות על נוהל לגבי קורבנות עבירות מין, כאשר הן כבר עוברות את כל המסלול של הדיווח למשטרה, פתיחת תיק וכדומה, מה קורה ביום שלמחרת.
מיכל רוזין: אנחנו יודעים מה קורה עם קורבנות סחר אבל אין נוהל לגבי נפגעות תקיפה מינית.
מיכל רוזין: אני מבקשת מהרשות, אנא העבירו לנו, כמו שהעברתם בעבר, את מספר ההתליות של רישיונות בשל הטרדות מיניות, 2011-2013, כמה רישיונות הותלו, כמה הותלו במובן של הגבלה, כלומר, יקבלו גבר במקום אישה.
מיכל רוזין: כמובן זאת לא תהיה הישיבה האחרונה בנושא.
מיכל רוזין: אנחנו מבקשים לקבל את כל הנתונים.
מיכל רוזין: כמו שאמרתי, אני אפנה לשר הפנים.
מיכל רוזין: שר החקלאות יהיה כאן ב-1 בינואר ואנחנו נעלה בפניו גם את הסוגיה הזאת.
מיכל רוזין: נקווה שעד אז נוכל גם להציע תקנות.
מיכל רוזין: הוועדה לבחינת העובדים הזרים היום בסיור בבית סוהר גבעון.
מיכל רוזין: אנחנו רוצים לשמוע באופן כללי על בית הסוהר ובעיקר אנחנו רוצים לשמוע על הקטינים.
מיכל רוזין: אנחנו מציינים החודש את יום הילד הבינלאומי ולכן חשוב לנו לשמוע בעיקר על הקטינים שנמצאים כאן.
מיכל רוזין: יהיו לנו הרבה מאוד שאלות, אבל אנחנו נתחיל כמובן בפתיחה של אנשי בית הסוהר.
מיכל רוזין: אנחנו נמשיך לסיור ולאחר מכן נעלה את התהיות, את הקשיים, את הלבטים שיש בפנינו.
<מוקבל טאפש: אני מפקד המחוז, טאפש, לפני שמפקד בית הסוהר בני ייתן את הסקירה על בית הסוהר, כמובן נמצאים משב"ס, קצינת האסירים של המחוז, אילה, בני, מפקד בית הסוהר, והצוות שלו, אנחנו רוצים לברך אתכם.
<מוקבל טאפש: אנחנו שמחים שאתם כאן, צוות הוועדה, יושבת ראש הוועדה, חברת הכנסת רוזין, חבר הכנסת מזרחי, חבר הכנסת אוחיון, שהצטרף, חבר הכנסת סלומון, כל העוזרים הפרלמנטריים, הבנתי שנמצאים איתנו נציגים של משרדי הממשלה השונים שהצטרפו ומרשות האוכלוסין.
<מוקבל טאפש: אנחנו שמחים שאתם נמצאים כאן.
<מוקבל טאפש: הסוגיה הזו של העובדים הזרים היא סוגיה שעל סדר היום הלאומי, מעסיקה את רוב משרדי הממשלה, וגם אותנו, שירות בתי הסוהר.
<מוקבל טאפש: אז כידוע מתקיימת עבודת מטה בימים האלה בעניין של החלטת הממשלה.
<מוקבל טאפש: נדמה לי שהייתה החלטה של הממשלה בעניין של המתקן הפתוח.
מיכל רוזין: הבוקר יושבים על המדוכה .
<מוקבל טאפש: זה כמובן יהיה בדרום, אבל פה, בבית הסוהר גבעון, בקטנה, יש לנו את הנושא של העובדים הזרים, תשמעו את זה ממפקד בית הסוהר גבעון.
<מוקבל טאפש: בכל אופן, הפורום המכובד שהגעתם וביקרתם, אז חשוב שתשמעו שניים-שלושה משפטים על המחוז.
<מוקבל טאפש: בית סוהר גבעון הוא אחד מ-12 בתי סוהר של מחוז מרכז.
<מוקבל טאפש: במחוז מרכז בעיקר בשני מתחמים, יש מתחם אדרים השרון, יש לנו שם ארבעה בתי סוהר, ויש לנו מתחם איילון, פה יש לנו חמישה בתי סוהר, ויש לנו עוד בית מעצר תל אביב, אבו כביר, בית מעצר ירושלים וכלא עופר.
<מוקבל טאפש: מבחינת מספר האסירים יש לנו כ-6,000 אסירים, מתוכם 5,000 פליליים, 1,000 ביטחוניים.
<מוקבל טאפש: כל האוכלוסיות הייחודיות נמצאות במחוז מרכז, שזה בית סוהר לנוער, אופק, בית סוהר לנשים, נווה תרצה, בית סוהר לטעוני הגנה, כל אלה שצריכים יותר שמירה ומופרדים מאחרים, בבית סוהר השרון.
<מוקבל טאפש: יש לנו מרכז רפואי, מגן, מרכז לבריאות הגוף והנפש, שזה ניצן.
<מוקבל טאפש: יש לנו במחוז גם כ-3,000 עובדים, שזה גם הצוות של סוהרי הביטחון, הצוות של הביטחון ואנשי מקצוע, אנשי טיפול ומקצוע במקצועות אחרים, שמטפלים באסירים.
<מוקבל טאפש: שוב, אני אומר, אנחנו שמחים שאתם כאן, הסוגיה הזאת חשובה.
<מוקבל טאפש: אנחנו נשמע סקירה ממפקד בית הסוהר, אנחנו נסייר לאחר מכן.
<מוקבל טאפש: תוך כדי, אם יש לכם שאלות, הבהרות.
<מוקבל טאפש: נקווה שיהיה ביקור מעניין, מועיל ותודה רבה.
<בני אבריאל שפר: בוקר טוב לכם, אני מברך אתכם.
<בני אבריאל שפר: אני לא אחזור על כל השמות, אני מברך את כולם.
<בני אבריאל שפר: אני מפקד חדש בגבעון, זה הביקור הראשון שלי.
<בני אבריאל שפר: אני אתן לכם סקירה על בית סוהר גבעון ואז נרד לטיפול בזרים ובאסירים עצמם.
<בני אבריאל שפר: מבחינת המצב האנושי שלנו, יש לנו 113.5 תקנים, רוב הסוהרים שלנו הם סוהרים חדשים במערכת.
<בני אבריאל שפר: אתם גם תראו, מבחינת ההתפלגות שלהם הרוב במרכז, אבל יש לנו חבר'ה צפוניים, בעיקר דרוזים ובדואי אחד ודרומיים.
מיכל רוזין: שמה הסיבה שהם דווקא פה ולא באזור שלהם?
<בני אבריאל שפר: גם באזור שלהם.
<בני אבריאל שפר: בשירות בתי הסוהר עובדים 24/48 ולכן אין בעיה מאיפה הם מגיעים.
<בני אבריאל שפר: זה לא כמו משטרה שזה משמרות ל-8 או 9.
<בני אבריאל שפר: אז אין להם בעיה מאיפה הם מגיעים.
<בני אבריאל שפר: 24 שעות בתוך היחידה, 48 בבית.
<בני אבריאל שפר: זה לא 24 וזה לא 48, אבל המבין יבין.
<בני אבריאל שפר: לפי חתך הגילאים שלנו אתם רואים שרוב הסגל שלנו הוא צעיר יחסית.
<בני אבריאל שפר: זו התפלגות גברים ונשים.
<בני אבריאל שפר: אני מדבר על הביטחון, יש לנו 18 סוהרות ביטחון, 84 סוהרים.
<בני אבריאל שפר: בטיפול ובשירותים יש 7 נשים ו-10 גברים.
<בני אבריאל שפר: עובדים סוציאליים, רופאים, קציני חינוך, אלה הדברים שאנחנו מדברים עליהם.
<בני אבריאל שפר: בית סוהר גבעון מאופיין בשש אוכלוסיות למעשה, יש לנו שפוטים פליליים, שהם למעשה משמשים לנו כאסירי עבודה, הם אלה שמתפעלים את בית הסוהר ביום יום, ניקיון, סיוע מזון, אוכל, מפעל גדול שיש לנו פה.
<בני אבריאל שפר: יש לנו אגף עצורים פליליים, הם למעשה מאכלסים את אגף 1, ומבחינת הזרים יש לנו ארבע סוגי אוכלוסיות: יש לנו נערים, נערות, זרים גברים לגירוש ונשים לגירוש.
<בני אבריאל שפר: כרגע המספרים הם יותר נמוכים, אבל הם יעלו בהמשך, כפי שהובטח לי.
מיכל רוזין: קטינות, איזה גילאים מדובר?
<בני אבריאל שפר: קטינות עד גיל 18.
מיכל רוזין: ומאיזה גיל הן נמצאות פה?
<בני אבריאל שפר: הם כולם בסביבות ה-17, גם הנערים וגם הנערות.
<בני אבריאל שפר: מבחינת הפליליים, אתם רואים, אנחנו בית סוהר עד 7 שנים ולכן אין בעיה להחזיק.
<בני אבריאל שפר: אני לא אעבור איתכם על כל ארצות המוצא, אבל תראו, למעשה יש לנו פריסה כמעט של כל העולם פה, זה מאוד מעניין לקבל, זה מאוד מעניין לדבר איתם, מאוד מעניין גם לשחרר אותם, לגרש או לשחרר לארץ.
<בני אבריאל שפר: כל אחד עם סיפור שלו.
<בני אבריאל שפר: יש לנו הרבה מאוד ארצות.
<בני אבריאל שפר: בית הסוהר מאופיין יותר, בניגוד לסהרונים, בעובדים זרים שנעצרו ושמגורשים לארצות מוצאם.
<בני אבריאל שפר: זה אפיון הזרים בבית הסוהר.
<מוקבל טאפש: עוד נקודה חשובה שאתם תכירו.
<מוקבל טאפש: מתוך הזרים שאתם נמצאים בדרום, גם האפריקאים, כאן הגרעין קשה יותר, כי זה קרוב למרכז.
<מוקבל טאפש: אז כל אלה שמצריכים טיפול מיוחד, גם טיפול רפואי וגם טיפול נפשי וכו', הם נמצאים בגבעון.
<מוקבל טאפש: זאת אומרת הגרעין הקשה בעיקר פה.
<בני אבריאל שפר: להוסיף לדברי הממ"ז, אנחנו מחזיקים הרבה מאוד אסירים זרים שמוגדרים אסירי השגחה, שצריכים השגחה כל חצי שעה, או בזמני ספירות, כמובן למנוע פעולות לא רצויות.
משה מזרחי: בפלילי זה זרים או פלילי רגיל?
<בני אבריאל שפר: לא, פלילי.
משה מזרחי: לא זרים, שלא נתבלבל.
<בני אבריאל שפר: לא, אמרתי פלילי, לא זרים.
<בני אבריאל שפר: יש שני אגפים פליליים.
משה מזרחי: יש זרים פלילי.
<בני אבריאל שפר: לא אצלי.
<בני אבריאל שפר: זרים פליליים, כאלה שעברו עבירות ונשפטו, נמצאים בבתי סוהר, כשהם גומרים את תקופת ריצוי העונש הם מגיעים אליי, לקראת טיפול.
מיכל רוזין: אז כמה סך הכול זרים יש?
מיכל רוזין: כי עשית פה חלוקה של 6,000 אסירים בכל המחוז, 5,000 פליליים - - -
<בני אבריאל שפר: היום השורה שלנו זה 293.
<בני אבריאל שפר: 293 זה הכול.
<קריאה: היום 135 זרים, נכון ליום שלישי.
שמעון אוחיון: והם נקראים עצורים ולא אסירים?
<בני אבריאל שפר: הם נקראים זרים לגירוש.
<בני אבריאל שפר: פה ההגדרה היא לא נכונה, אבל זה זרים לגירוש.
<בני אבריאל שפר: אנחנו קוראים לזה זרים לגירוש, או עצורים לגירוש.
<מוקבל טאפש: גם ההגדרה זו הסוגיה בגדול שמעסיקה, גם פה ההגדרה קצת מורכבת ולא חד משמעית.
שמעון אוחיון: אז הם עצורים, הם לא אסירים.
מיכל רוזין: ואז השאלה, אתה מגיע לכמה זמן הם יכולים לשהות פה, כלומר לפני גירוש.
<בני אבריאל שפר: לפני גירוש, כן.
<בני אבריאל שפר: כדי להבין, את זה אנשי משרד הפנים יוכלו להסביר.
מיכל רוזין: עצור זו הגדרה של מישהו שעומד לפני משפט ופה אין תהליך של משפט, זה מה שאמר חבר הכנסת מזרחי.
<איציק עמרני: 'מוחזק' יכול לכלול את כולם.
<בני אבריאל שפר: כן, נעשה את זה מוחזקים.
מיכל רוזין: אנחנו מומחים בהמצאת מילים.
<בני אבריאל שפר: אז כל מה שכתוב, עצורים לגירוש או זה, זה מוחזקים.
משה מזרחי: תקראו לזה כמו שצריך, עצורים.
שמעון אוחיון: אתה בעצמך הסתייגת.
משה מזרחי: למרות שהוא בעצמו ביצע נסיגה, כי המילה אפילו לא הייתה קשה, זה לא בדיוק ההגדרה של עצורים.
מיכל רוזין: אני הסברתי אותך טוב, עכשיו אתה מסתבך.
<בני אבריאל שפר: קטינות, יש לנו 5 קטינות.
מיכל רוזין: לפני הקטינות, מתוך ה-135 זרים כמה נשים, כמה גברים?
מיכל רוזין: זו שאלה אחת.
מיכל רוזין: ושאלה שנייה, לא הסברת את הטבלה הזאת, למה לוקח זמן, מה ההבדל בין עצור אחד למשנהו, מוחזק אחד למשנהו לגבי תקופת השהייה.
<בני אבריאל שפר: הזמן שלוקח, זה אנשי משרד הפנים יוכלו להסביר יותר טוב ממני, כי הם מטפלים, למעשה זה השלב שבין הגעת הדרכון, הסכמה של המוחזק לצאת, כל הפרוצדורה מסביב.
מיכל רוזין: ונשים וגברים?
<קריאה: 39 נשים, 91 גברים, נכון ל-13 בחודש, 2 קטינים ו-5 קטינות.
<בני אבריאל שפר: קצת על הקטינות.
<בני אבריאל שפר: יש לנו 5 קטינות, חלקן בהחלטה של בית הדין למשמורת לא לשחרר אותן למשמורן, אחת צריכה לעזוב.
<בני אבריאל שפר: זה בקטינות.
מיכל רוזין: לעזוב לאן?
מיכל רוזין: לקהילה?
<בני אבריאל שפר: לא, לחזור בחזרה.
<קריאה: יש לנו 2 מאריתריאה ו-3 מאתיופיה.
מיכל רוזין: אוקיי, כלומר ה-2 מאריתריאה הן מצד אחד נמצאות פה, מצד שני אי אפשר לגרש אותן.
<איציק עמרני: נכון.
<איציק עמרני: אנחנו מנסים למצוא כמובן חלופות למשמורת, אנחנו פועלים ביחד עם משרדים אחרים, זה לוקח קצת זמן.
מיכל רוזין: עם משרדים אחרים זה אומר שמחכים לדירה של הרווחה, או מחכים למשהו אחר?
<איציק עמרני: יש כאן את משרד הרווחה, שאני מניח שהם ייתנו את הצד שלהם.
<איציק עמרני: יש גם משמורנים, שאנחנו קוראים להם, גם לאותו משמורן וגם את אותו קטין, ומוודאים בעצם שיש ביניהם איזה שהוא קשר ואז אנחנו מעדיפים לשחרר אותם למשמורן במקום שהם יישבו כאן במשמורת.
מיכל רוזין: כמה זמן הן נמצאות פה?
<איציק עמרני: הן נמצאות כאן - - -
<איציק עמרני: אני לא בטוח שכאן הן נמצאות מה-12.
<בני אבריאל שפר: בגבעון כן.
<בני אבריאל שפר: זו ההגעה שלהם לגבעון.
שמעון סולומון: רגע, אני רוצה להבין יותר.
שמעון סולומון: כל הקטינות הן מאריתריאה ומאתיופיה.
<איציק עמרני: אנחנו מדברים על 5 קטינות, כן.
שמעון סולומון: ומה הסיבה שעד היום, כל כך הרבה זמן, הן נמצאות בתוך הכלא?
<איציק עמרני: מה הסיבה?
<איציק עמרני: אנחנו מנסים - - - כרגע אין להן משמורן.