GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<משה נקש: אני לא רוצה לזרוק כאן דברים ואחר כך אנשים יתאכזבו.
מיכל רוזין: לפי החישוב שלי, אתם מצליחים לטפל גג, אם תתאמצו, כולל אם תשבו פעם בחודש, כמעט באלף מקרים.
מיכל רוזין: חמישית מהבקשות.
<קריאה: יש מישהו שקיבל תשובה שלילית?
<מרים רוזנטל: כן.
<משה נקש: אנחנו המלצנו על מספר בקשות לדחייה.
<משה נקש: שוב, צריך להבין שאנחנו לא מקבלים את ההחלטות אלא אנחנו ועדה מייעצת ואנחנו ממליצים לשר הפנים.
<משה נקש: המלצנו גם על כמה בקשות לדחייה ויצאו כמה דחיות, אבל לא הרבה.
<משה נקש: כמו שאמרתי קודם, עד שפונה לא מקבל תשובה שלילית, הסטטוס שהיה הוא אותו סטטוס והוא נשאר באותו מצב והעובד לא תבוצע כנגדו אכיפה ולא תבוצע כנגד המעסיק אכיפה עד שהוא לא קיבל תשובה שלילית.
מיכל רוזין: מרים רוזנטל, בוקר טוב לך.
מיכל רוזין: אני רוצה שתתייחסי גם להליך עצמו, איך זה קורה, וגם מה הם הקריטריונים.
מיכל רוזין: כלומר, מתי אתם מאשרים, מתי אתם דוחים.
מיכל רוזין: אנחנו רוצים להבין את התמונה.
מיכל רוזין: אני מבינה שכל מקרה הוא מקרה לגופו, אבל בסך הכול אני בטוחה שאתם עובדים על בסיס איזה שהם קריטריונים או תפיסת עולם.
<מרים רוזנטל: נתחיל מכך שאני יושבת ראש הוועדה בערך ממחצית השנייה של 2011.
<מרים רוזנטל: אני לא הייתי בכל תהליכי החקיקה או בכל החשיבה שהייתה טרום התיקון לחוק.
<מרים רוזנטל: אני מניחה, וכאן אולי הידע המשפטי שלי אומר, שאם תיקנו את החוק, היו בקשות שכנראה הגיעו לשר, ללשכתו של השר, וכנראה הרבה פחות ממה שאנחנו עדים לו היום, והשר החליט שהוא רוצה שתהיה ועדה שהיא תרכז את כל הנושא הזה.
<מרים רוזנטל: באמת אנחנו רואים שמאותו רגע שהסעיף תוקן ומאותו רגע שהובא לידיעת הציבור הרחב הנושא הזה של האפשרות לפנות לוועדה ולקבל היתרים חריגים, ונקרא לזה היתרים חריגים, אנחנו רואים היצף.
<מרים רוזנטל: בחצי השנה הראשונה השר נתן מכסת היתרים של מאה והמלצנו על כמעט מאה.
<מרים רוזנטל: מיד אחרי חצי השנה הראשונה הצלחנו קצת לחשוב איך אנחנו עובדים ואז יצא הנוהל הראשון שהתחדש במשך הזמן.
<מרים רוזנטל: בשנה השנייה, שנת 2012, הגידול הוא פשוט אסטרונומי, אני אגדיר אותו כך, כי בחצי השנה הראשונה הגיעו, נניח לצורך העניין, 400 בקשות ואם אתה צופה שנה, אתה מצפה ל-800 אבל הגיעו בסביבות כמעט 3,000 בקשות ובשנה לאחר כן המספר עוד יותר גדול.
<מרים רוזנטל: כשאני מסתכלת על הנושא הזה, אני אומרת שוועדת החריגים הפכה להיות מסלול ישיר ראשון.
<מרים רוזנטל: כך לפחות נראה לי.
<מרים רוזנטל: אנחנו רואים גם בחלק מהבקשות את הבעיה הזאת.
<מרים רוזנטל: היום אנשים עם צרכים – וכולם הם בעלי צרכים, אנחנו לא מזלזלים באף אחד מכל אחד יש לו את הקושי האישי שלו, אם זה קשיש, אם זה נכה, אם זה קטין ולכולם יש את הקשיים שלהם – מסלול ראשון הוא קודם כל נעסיק מישהו שהוא חריג.
<מרים רוזנטל: כמעט כולם.
<מרים רוזנטל: המון בקשות.
מיכל רוזין: זה אומר שה חריג הופך להיות הכלל.
<מרים רוזנטל: נכון.
<מרים רוזנטל: את זה אני אומרת.
<מרים רוזנטל: החוק וכל העוסקים בנושא הזה צפו למספר מצומצם של בקשות, למשל 400, 500, 600, 700 אבל לא לדבר שקורה היום בפועל שלדעתי רק הולך ומתגבר.
<מרים רוזנטל: בתחילת הדרך כל מי שהגיש בקשה, טרם אישורה לא היה יכול לקבל את חוק הסיעוד כי לביטוח לאומי היה צריך להביא אישור שהאיש הוא המועסק, שהעובד הזר הוא חוקי, והם לא קיבלו.
<מרים רוזנטל: כאן הייתה התערבות בין רשות האוכלוסין והצרכים של האנשים בין המוסד לביטוח לאומי והתחילו לתת את חוק הסיעוד גם לאנשים שהגישו מכתב האומר שהבקשה התקבלה.
<מרים רוזנטל: אז אנחנו רואים, ואנחנו רואים את זה ממש, שאנשים עוד טרם התקשרות – ויש לנו גם בקשות כאלה – קודם כל כותבים מכתב, מיד עם האישור שיוצא די מהר הולכים למוסד לביטוח לאומי.
<מרים רוזנטל: באותו רגע שהם רשומים במוסד לביטוח לאומי, הם מקבלים את חוק הסיעוד ואחר כך אפילו לא תמיד מעדכנים את הוועדה בכך שהבקשה בוטלה כבר כי הם לא הסתדרו ביניהם.
<מרים רוזנטל: לכן יש לנו המון בקשות.
מיכל רוזין: אני לא הבנתי עד הסוף את הדוגמה הזאת.
<מרים רוזנטל: אני אסביר.
<מרים רוזנטל: אני מכירה את חוק הסיעוד.
<מרים רוזנטל: אני מכירה את זה כי עם אימא שלי זיכרונה לברכה עברתי 12 שנים שהיו לה עובדים זרים שונים.
<מרים רוזנטל: היא הייתה גם זכאית לחוק הסיעוד.
<מרים רוזנטל: חוק הסיעוד מדבר על אנשים מבוגרים שההכנסות שלהם מצומצמות.
מיכל רוזין: אני יודעת מהו חוק הסיעוד.
מיכל רוזין: אני מבינה שהקלו.
מיכל רוזין: כלומר, לא אמרו רק כשיש לך אישור אתה יכול לפנות ולבקש אלא ברגע שיש לך אישור שפנית, אתה יכול ללכת לביטוח לאומי.
<מרים רוזנטל: יש לך אישור שהגשת בקשה.
מיכל רוזין: אבל הוא פונה אליכם כאשר יש לו מועסק.
<מרים רוזנטל: לא תמיד.
מיכל רוזין: אחרת למה הוא צריך ועדת חריגים?
<מרים רוזנטל: לפעמים כן.
<מרים רוזנטל: הוא התחיל להעסיק אותו.
מיכל רוזין: הוא צריך להגיש שם של עובד.
מיכל רוזין: הוא לא יכול לפנות בלי שם של עובד.
<מרים רוזנטל: יש לנו בקשות של אנשים שטרם התקשרו אבל רוצים להתקשר.
מיכל רוזין: טרם התקשרו עם אותו אדם ספציפי.
<משה נקש: צריך לזכור שמטרת הוועדה והמטרה של התיקון של הסעיף בחוק היא למנוע פגיעה במטופל כתוצאה מניתוק מהעובד הזר.
<משה נקש: כשבאים אנשים ומגישים בקשות עוד טרם העובד הזר התחיל לעבוד או לאחר יום אחד שהוא עובד, מן הסתם זה לא מה שאמור לענות לתיקון הסעיף בחוק.
<מרים רוזנטל: אני לא מדברת כרגע על איך הוועדה עובדת.
<מרים רוזנטל: אני רק מסבירה, לפי ההסתכלות שלי כיושב ראש ועדה ושל כל חברי הוועדה ביחד, למה יש הצפה כזאת של בקשות ולמה הוועדה הזאת שהייתה אמורה לטפל במקרים ממש חריגים הפכה להיות מסלול ירוק, נקרא לו כך.
מיכל רוזין: זה בהיעדר מסלול ירוק אחר.
<קריאה: המסלול הירוק הוא הנורמה.
מיכל רוזין: אדם פונה לוועדת חריגים.
מיכל רוזין: אם קיים המסלול הירוק הרגיל והנכון שהוא יכול לפנות דרכו, למה הוא צריך ועדת חריגים?
מיכל רוזין: השאלה האם הוא רוצה להעסיק מישהו שכבר נמצא בארץ ואין לו היתר והוא רוצה להכשיר אותו, שגם זה מעיד על תופעה.
מיכל רוזין: תראו, אנחנו מציפים כאן את התופעות.
מיכל רוזין: אם יש תופעה כזאת, כנראה שיש כאן ביקוש לאותם אלה שנמצאים כבר בארץ, יודעים עברית, יש להם את ההכשרה, הם מיומנים לכך.
מיכל רוזין: ההוא שמע שההיא, סליחה, נפטרה והוא רוצה לקחת את העובד שלה כי הוא כבר מיומן, כי הוא כבר מכיר, כי הוא כבר יודע ולכן הוא פונה לוועדת חריגים.
מיכל רוזין: הבנתי נכון?
מיכל רוזין: יש כאן תופעה שאנחנו צריכים לתת לה מענה.
מיכל רוזין: אנחנו לא צריכים להתעלם ולהגיד שהיא לא שייכת לוועדה שלנו.
מיכל רוזין: צריך לומר שאולי היא שייכת לוועדה הזאת, אבל יש כאן תופעה ואנחנו צריכים להידרש לה.
<מרים רוזנטל: מה שקרה זה שהרשות – כי היא נותנת את המענה המינהלי וההכנה לישיבות הוועדה – לא נערכה לכמויות כאלה של חומר.
<מרים רוזנטל: צריך להבין שכל רגע זה מכתב נוסף.
<מרים רוזנטל: האנשים שמגישים את הבקשה, רובם מגישים אותה לבד ואולי הם לא כל כך מתמצאים בנושא הזה.
<מרים רוזנטל: אני יודעת שחברות הסיעוד – נקרא להן כך, אני לא יודעת איך קוראים להן במינוחים המקצועיים – אמורות לא להיות מעורבות בתהליך הזה.
<קריאה: הלשכות הפרטיות.
<מרים רוזנטל: אם פגעתי במישהו, סליחה.
<מרים רוזנטל: לשכות פרטיות.
<מרים רוזנטל: הן לא אמורות להיות בתוך התהליך הזה.
<מרים רוזנטל: לכן יש הרבה מאוד פעמים שהבקשות שמוגשות הן חסרות ואז צריך לפנות, צריך לאתר, צריך לחפש, צריך לקבל וכולי.
<מרים רוזנטל: זה המון ניירת שאין ספק שהיא מקשה על עבודת הוועדה.
<מרים רוזנטל: ב-2011 אנחנו ביקשנו לכתוב קריטריונים ולפרסם אותם.
<מרים רוזנטל: בטרם זה הגיע לשר ב-2011, נאמר לנו שאנחנו לא יכולים נכון לאותה תקופה לפרסם קריטריונים שיעצרו את זרם הבקשות.
<מרים רוזנטל: אנחנו צריכים להבין שיש לנו בקשות של אנשים לעובדים זרים שנמצאים כאן יותר מעשר שנים.
<מרים רוזנטל: לכן אין קריטריונים.
<מרים רוזנטל: שאלת אותי על קריטריונים.
<מרים רוזנטל: אין כרגע קריטריונים.
מיכל רוזין: אם כן, על פי מה החליטו?
<מרים רוזנטל: עוד שנייה.
<מרים רוזנטל: אני רוצה לסיים את הנקודה ומיד אני אעצור כדי לקבל שאלות מכבודכם.
<מרים רוזנטל: השר גדעון סער נכנס לתפקידו במרץ-אפריל ואחד הדברים שעלה, אני מניחה, הראשונים – כי בחודש מאי כבר הייתה לנו ישיבה אצלו בנושא הזה של הסיעוד – היה נושא ועדת החריגים.
<מרים רוזנטל: הנושא הכללי גם נפתח והוא קיבל מאתנו סקירה.
<מרים רוזנטל: ב-2013 אושרו מאתיים היתרים.
<מרים רוזנטל: אתם צריכים להבין את הפערים בהם אנחנו מדברים.
<מרים רוזנטל: מאתיים היתרים לעומת 5,000 בקשות.
מיכל רוזין: הבעיה היא במסלול.
<מרים רוזנטל: הוחלט אז על ידי השר להקים ועדה שנקראת ועדת שושני, לפי שם יושב ראש הוועדה, שהיא תבחן את כל נושא הסיעוד - אני לא מעורה בכל נושא הסיעוד – וגם תדון בענייני ועדת החריגים כי זה חלק מתוך המכלול ואי אפשר להחריג את זה לחלוטין.
<מרים רוזנטל: סגנית השר יושבת – אני לא אגיד ברמה יום יומית, אבל ברמה מאוד קרובה - על נושא הסיעוד וגם על נושא ועדת החריגים.
<מרים רוזנטל: יש התדיינויות שונות לפתרונות אבל כל זה לא יקרה, אני מניחה – וכאן אני אומרת שאני מניחה כי רק ביום ראשון אני אהיה בוועדה להציג את הנושא של ועדת החריגים – עד שהוועדה תמליץ את המלצותיה לשר שהוא יצטרך להיות זה שיכריע בנושא כי ועדת שושני היא ועדה מייעצת לצורך העניין.
<מרים רוזנטל: זה לגבי השאלה היכן אנחנו עומדים כרגע.
<מרים רוזנטל: לכן עדיין אין קריטריונים.
מיכל רוזין: איך אין קריטריונים?
מיכל רוזין: הוקמה הוועדה מתוקף חוק.
<מרים רוזנטל: אין קריטריונים.
מיכל רוזין: היא התחילה את עבודתה לפני שלוש שנים.
מיכל רוזין: זה שהוקמה עכשיו ועדת שושני והיא תשב ותדבר, והיא גם תופיע בפני הוועדה הזאת כאשר תסתיים עבודתה ונשמע אתה דברים, איך אין קריטריונים?
<מרים רוזנטל: חברת הכנסת רוזין, הקריטריון היחיד שהמחוקק נתן לנו הוא לראות את הקשר עם המטופל, כמה הוא חזק, כמה הוא יכול לפגוע בו.
<שמחה בניטה: זה ממש לא מדויק.
<שמחה בניטה: חברת הכנסת, זה לא מדויק.
<שמחה בניטה: אנחנו דאגנו להעביר את החוק.
מיכל רוזין: כולם ידברו ואנחנו נשאל את השאלות.
<מרים רוזנטל: עם כל הכבוד יש חוק ומה שכתוב בחוק, זה מה שמנחה אותנו.
<מרים רוזנטל: מה הם הקריטריונים שנמצאים בפני הוועדה.
<מרים רוזנטל: ראשית, בודקים את הנתונים שמובאים על ידי המבקש, שזה המעסיק לצורך העניין, כך קוראים לו, וממול את העובד הזר, את היסטוריית ההעסקה של העובד הזר.
<מרים רוזנטל: יש מקרים בעיקר כאשר לעובד הזר יש בעיות כאלה ואחרות שמדווחות ונמצאות אצלנו בידיעת הרשות, אנחנו ממליצים לנתק את הקשר הזה אם הוא בכלל קיים.
<מרים רוזנטל: מה שעומד לנגד עינינו בעיקר זה אם העובד הזר הוא עובד יציב, נקרא לו כך, בעבודה שלו, אם הקשר ינותק הוא יכול לגרום נזק בלתי הפיך למעסיק.
<מרים רוזנטל: זה הקריטריון היחיד נכון להיום, חוץ מהבדיקה של העובד הזר.
<מרים רוזנטל: כלומר, יש כאן שני קריטריונים.
<משה נקש: אלה לא קריטריונים.
<משה נקש: אלה קווים מנחים.
<מרים רוזנטל: קווים מנחים.
<מרים רוזנטל: זה לא קריטריון.
<משה נקש: בעצם לוועדת החריגים אין שיקולים.
<מרים רוזנטל: היא ועדה הומניטרית מיוחדת.
<מרים רוזנטל: אי אפשר להגיד שזה יותר או זה פחות.
<מרים רוזנטל: אני בשר ודם, אלוהים לא חנן אותי בקשר הישיר כמו אחד הרבנים שאמר שיש לו קשר ישיר ואלוהים אומר לו מה לעשות, ולכן אנחנו עושים את מיטב יכולתנו שזה אומר שאני לא יודעת להגיד שאדם בן תשעים שהוא נכה, חולה במחלת אצלהיימר וכולי, מצבו יותר קל מאשר מצבו של נכה קטין או נכה בגיר והוא חולה במחלה כזאת או אחרת.
<מרים רוזנטל: אין לנו את היכולות האלה.
מיכל רוזין: אני חייבת לומר שלחלקכם יש קצת את בחירתה של סופי, כי אם יש כאן מאתיים היתרים בלבד, בסוף את בוחרת בין הילד האוטיסט לבין הנכה הקשיש.
<מרים רוזנטל: לכן אנחנו לא עושים את ההעדפות.
מיכל רוזין: איך אתם מתעדפים?
מיכל רוזין: את יושבת על אלפי בקשות.
מיכל רוזין: איך את מתעדפת?
מיכל רוזין: יש לך על שולחנך כ-5,000 בקשות.
מיכל רוזין: האם הראשון שנכנס לפני כבר שלוש שנים שאת בודקת אותו, או לא יודעת כמה שנים, הוא הראשון שאת בודקת?
מיכל רוזין: הכי דחוף שנכנס, אותו את בודקת ומאשרת?
מיכל רוזין: איזה תעדוף אתם עושים?
מיכל רוזין: האם במקרה מה שנשלף מהערימה, את אומרת שעכשיו תבדקי את זה?
<מרים רוזנטל: לגבי הנושא של מה יבוא קודם, זה משתנה כי אני לא יושבת על הברז.
<מרים רוזנטל: אני מבקשת שיביאו את הבקשות הישנות אבל הרבה פעמים מגיעות בקשות חדשות מאוד מאוד דחופות והצוות המינהלי ברשות האוכלוסין מקבל אותן.
<מרים רוזנטל: יכול להיות שאנחנו נדון גם ב-2012 וגם ב-2013 באותה ישיבה.
מיכל רוזין: איך את עושה את התעדוף?
מיכל רוזין: מי לוקח את ה-5,000 ואומר שהיום נדון באלה ואלה.
<מרים רוזנטל: בעניין הזה ישיב משה נקש.
מיכל רוזין: זאת שאלה קריטית.
מיכל רוזין: אני מקבלת מאות מיילים ביום עם פניות ציבור ואני עושה סקרימינג מי הראשון שנכנס ועד האחרון ורואה מה הכי דחוף לטיפול היום ואת השאר דוחה למחר-מחרתיים.
מיכל רוזין: כך אתה עובד.
מיכל רוזין: השאלה איך אתה עושה את זה.
מיכל רוזין: יש לך עכשיו 5,000 פניות.
מיכל רוזין: אתה מכנס את הוועדה מחר בבוקר, איזה פניות אתה מביא לשולחנה?
<משה נקש: אני אענה לשאלת היושבת ראש.
<משה נקש: ככלל אנחנו דנים בבקשות בדרך כלל לפי סדר הגעתן.
<משה נקש: זה הכלל הבסיסי.
<משה נקש: נכון שישנם מקרים קשים מאוד וחריגים מאוד שלפעמים אנחנו צריכים לדון בהם כמו חולי ניוון שרירים במצב מאוד קשה.
<משה נקש: במקרים קשים אנחנו כן דנים לפי ההנחיה, לפי מה שנקרא רוח המפקד.
מיכל רוזין: איך אתה יודע?
<משה נקש: מה זאת אומרת?
<משה נקש: אנחנו מקבלים פניות.
מיכל רוזין: שאלה מאוד פשוטה.
מיכל רוזין: מי עובר על הבקשות?
מיכל רוזין: עכשיו מגיעה פנייה, מי קורא אותה ראשון ואומר שזה יכול לחכות או זה דחוף?
<משה נקש: חשוב להבין שכל מי שלא עולה לדיון בוועדה או מאושר, זה לא שאנחנו אומרים לו שסיימנו את המכסה וכל השאר מקבלים דחייה.
<משה נקש: זה לא המצב.
<משה נקש: המצב שאנחנו אפשרנו אותו ברשות במודע הוא לא לפגוע במטופל ולא לפגוע בעובד הזר אלא לתת להם עדיין לבצע את ההעסקה הזאת עד שהם יקבלו תשובה סופית.
<משה נקש: לכן, אם לא דנו במישהו, דינו פחות או יותר די דומה לדין אישור.
מיכל רוזין: בכל מקרה, עדיין לא הבנתי איך אתה עושה את הסינון הראשוני לפחות ובמי אתה מטפל ראשון.
מיכל רוזין: האם זה ראשון נכנס, ראשון יוצא?
<משה נקש: הסינון הראשוני הוא הראשון שנכנס, הוא הראשון שעולה לדיון בוועדה.
<משה נקש: חוץ מזה, יש עוד מקרים מאוד מאוד חריגים שהעובדים אצלנו ברשות שמקבלים את הבקשות, קוראים אותן ופותחים את התיקים ומעדכנים אותם, נתקלים בהן ורואים אותן והם מביאים אותן לשולחן הוועדה.
מיכל רוזין: זאת תשובה.
מיכל רוזין: זאת אומרת, יש מישהו שקורא.
<משה נקש: כן, בהחלט.
<משה נקש: אנשים שמזינים את הבקשות.
מיכל רוזין: קורא את הפנייה ואומר שהיא דחופה.
מיכל רוזין: אם יש מי שמזין את הבקשות, איך אתם לא רואים הצלבות של אותו עובד שמופיע כמה פעמים או אותו מעסיק שמופיע כמה פעמים?
<משה נקש: אנחנו רואים.
<מרים רוזנטל: אם כולם ידברו ביחד, לא נוכל להשיב.
מיכל רוזין: אני מנהלת את הישיבה.
<מרים רוזנטל: כן, אבל אני מרגישה מאוד מותקפת.
מיכל רוזין: לכל אחד תהיה זכות דיבור.
<אבנר עורקבי: אף אחד לא תוקף אותה.
<אבנר עורקבי: למה היא אומרת שתוקפים אותה?
מיכל רוזין: משה בזכות דיבור.
<משה נקש: שוב אני אומר כמו שאמרנו מלכתחילה.
<משה נקש: הוועדה, עת הוקמה, לא נערכנו ולא חשבנו שהמספר יגיע לממדים האלה ולכן כאשר קיבלנו את הבקשות בהתחלה, אלה היו בקשות בודדות.
<משה נקש: ראינו שזה מגיע לממדים כאלה, התאמנו את מערכת המחשוב שלנו לנושא הזה ולכן עד שהמערכת הזאת קמה, לקח זמן ויש לנו סוג של גיבנת מאחורינו אתה אנחנו צריכים להתמודד ולטפל בה, דבר אותו אנחנו עושים.
<משה נקש: אנחנו לקראת סיום המיפוי הזה.
מיכל רוזין: אני רוצה להבהיר.
מיכל רוזין: אנחנו כאן לא כדי לתקוף אף אחד אלא אנחנו מנסים לשאול את השאלות כדי לקבל תשובות, כדי להציף איפה הבעיות ויכול להיות שגם נעזור מול השר בראיית הבעיות ואת התופעה ולטפל בה.
<משה נקש: לדעתי אין מישהו סביב השולחן הזה שהוא לא בעד הנושא הזה, שהוא לא רוצה לסייע למטופלים.
מיכל רוזין: חבר הכנסת סולומון ואחר כך נעשה סבב של שאלות אותן תרשמו לעצמכם ואחר כך תענו.
מיכל רוזין: אני גם מבקשת לא לפתוח דיונים צולבים.
<מרים רוזנטל: עוד לא דיברנו עןל איך עובדת הוועדה כי גם לזה יש חשיבות.
מיכל רוזין: חשוב לי לשמוע.
<מרים רוזנטל: חומר שנאסף על ידי הרכזים, בקשות שנאספות על ידי הרכזים, מגיע אלי, קודם כל למשה נקש שעובר עליו.
<מרים רוזנטל: יש שם את כל הנתונים שאנחנו צריכים לצורך הדיון.
<מרים רוזנטל: הבקשות מועברות אלי ואני נותנת את דעתי בערך שבוע מראש ואז הישיבה, כשהיא מתקיימת, למעשה כל חברי הוועדה מקבלים את כל הנתונים, את כל הדברים שמופו בבקשה והם באים פחות או יותר מוכנים לישיבה.
<מרים רוזנטל: לפעמים צריך השלמות.
<מרים רוזנטל: כמו שאמרתי בהתחלה, חלק גדול של הבקשות מוגש לא באופן שלם ואי אפשר לטפל בהן אלא צריך לעשות השלמות.
<מרים רוזנטל: בחלק מהבקשות הוועדה סבורה שיש לערוך ביקור בית בבית המעסיק.
מיכל רוזין: את זה רציתי לשאול, אם יש אפשרות להופעה בפני הוועדה.
<מרים רוזנטל: הופעה פרונטלית, לא כי כמו שאת מבינה, גם את מה שאנחנו עושים כרגע, אנחנו לא נגיע לעשות את זה אבל אם אנחנו סבורים שיש מקום לעשות בדיקה, יש תת ועדה לצורך העניין הזה לביקורי בית של רננה לוי - שהיא עובדת סוציאלית, נותנת נופך מאוד רציני לוועדה בכל הנושאים שקשורים לסיעוד ולמצבים הרגשיים הללו – ומשה והם יוצאים לביקורי בית ומדווחים לנו אחר כך על הביקור, מה היה שם ומה דעתם אחרי הביקור שהם ערכו.
<מרים רוזנטל: הם מראיינים גם את המעסיק וגם את העובד הזר.
<מרים רוזנטל: אנחנו מקבלים פן נוסף.
<מרים רוזנטל: ביקורי הבית, כמובן מבחינת צריכת זמן, זה צורך הרבה זמן כי כמו שאתם מבינים זה בכל הארץ.
<מרים רוזנטל: עוד קריטריון – לא נקרא לזה קריטריון אלא עוד קו מנחה – איפה גר או מתגורר המעסיק כי יש לנו בקשות מהפריפריה, מושבים, ישובים מאוד רחוקים מאילת ועד רמת הגולן.
מיכל רוזין: שמראש את יודעת שקשה לשבץ שם עובד.
<מרים רוזנטל: אנחנו כן לוקחים את זה בחשבון עת אנחנו רואים את הבקשות ממקומות הישוב הללו.
<מרים רוזנטל: אנחנו מתייחסים גם לאזורי קווי עימות.
<מרים רוזנטל: גם באזורי קווי עימות יש קשיים במציאת עובד זר שיהיה מוכן לעבוד שם.
<מרים רוזנטל: אז אנחנו מגבשים את ההמלצה שלנו ואנחנו מוציאים את ההמלצה שלנו אל השר עם מכתב מלווה כדי שהוא יוכל לגבש את החלטתו כי אנחנו ועדה ממליצה בלבד.
<מרים רוזנטל: ממש לאחרונה הגשתי בקשה לשר, מכיוון שחרגנו מהמאתיים והסברתי שכולנו בני אדם ואנחנו לא יכולים להגיד שאנחנו מעדיפים את זה על פני זה.
<מרים רוזנטל: ביקשנו תוספות של היתרים.
מיכל רוזין: זה דורש תיקון חקיקה?
<מרים רוזנטל: זה דורש צו.
<מרים רוזנטל: במכתב הזה פנינו לשר ואמרנו לו שכמובן שבישיבות הבאות שיהיו לנו עוד השנה הזאת, זה ברור, אם כבר חרגנו, בוודאי נחרוג יותר ושייתן את דעתו להמשך קיום הוועדה כי למעשה נכון להיום נגמרה המכסה.
<מרים רוזנטל: לא אנחנו גמרנו אותה, אלא מכסת ההיתרים הסתיימה.
מיכל רוזין: לא הפסקתם את עבודתכם.
<מרים רוזנטל: ממש לא.
מיכל רוזין: ממשיכים לבדוק.
מיכל רוזין: מקסימום זה יהיה על מכסת 2014.
<מרים רוזנטל: בחצי השנה הראשונה אמרו לנו שנשב רבעים של שנה ועל כל רבע, אם אנחנו מדברים על שנת 2012, נדון ברבע מהתיקים ואז נחליט ברבע מהמכסה.
<מרים רוזנטל: זה היה פשוט בלתי אפשרי וגם לא נכון.
<מרים רוזנטל: זה גם לא נכון כי נגיד מגיעה כרגע בקשה מאוד מאוד דחופה של ילד שצריך לצאת לניתוח.
<מרים רוזנטל: הדברים האלה נמצאים על שולחננו.
<מרים רוזנטל: המון רגש, המון רגישות, המון חמלה והמון שכל צריך להפעיל כדי לתת מענה לחריגים הללו.
<מרים רוזנטל: אין ספק שכל נושא הסיעוד צריך לעבור רביזיה, כמו אנחנו רואים את זה מהפריזמה הצרה והקטנה שלנו ואנחנו מניחים שזה יעבור.
מיכל רוזין: חבר הכנסת סולומון ואחר כך נפתח את הדיון להערות.
מיכל רוזין: אנא, רשמו את כל השאלות ואת התשובות אתם תתנו בסוף באופן מרוכז.
שמעון סולומון: באמת אני רוצה להבין לעומק כי זאת הזדמנות לפגוש אתכם ולשאול את הדברים כי משרד הפנים הוא אחד המשרדים שהכי קשה להשיג אותו.
שמעון סולומון: אולי לא אתם, אבל יש מחלקות כאלה.
<מרים רוזנטל: חבר הכנסת סולומון, הטלפון שלי באתר וכולם מגיעים אלי.
שמעון סולומון: זאת הזדמנות טובה לנצל אותה כדי להבין קצת לעומק.
שמעון סולומון: קודם כל, אם יש ועדת חריגים, כאשר ועדת חריגים הופכת להיות לכלל, יש בעיה.
שמעון סולומון: צריך לבדוק את המערכת.
שמעון סולומון: כלומר, ועדת חריגים כשמה כן היא, צריכה לטפל בחריגים, במספרים בודדים, כי היא לא מחליפה את הנוהל, היא לא מחליפה את המקצועיות, היא לא מחליפה את השגרה שבמשרד צריך לטפל בזה.
שמעון סולומון: אם מגיעים עובדים צבועים לתפקידים מסוימים כבר מארץ מוצאם והם יודעים מה הם צריכים לעשות כאן בלי להתעלם משינויים כאלה ואחרים שיכולים להיות, בסוגיה הזאת אנחנו צריכים לבדוק כי יש כאן משהו קלוקל ואנחנו לא צריכים להיות צד בעניין הזה.
שמעון סולומון: הדבר השני.
שמעון סולומון: כל עובד זר מגיע לחמש שנים ויש שני קריטריונים לפיהם יכולים לאשר לו.
שמעון סולומון: אחד הקריטריונים הוא שהעובד הזר הועסק אצל מעסיק הסיעוד בשנה האחרונה, הקודמת, לבקשת ההארכה.
שמעון סולומון: האם זאת לא פרצה?
שמעון סולומון: האם לא יכולה להיות פרצה בעניין הזה עם עובד זר שרוצה להאריך את השהות שלו כאן?
שמעון סולומון: הוא מחליף בשנה האחרונה עובד זר ואז זה הופך להיות איזשהו אמצעי.
שמעון סולומון: האם אין פרצה בעניין הזה?
שמעון סולומון: האם יש תלונות בעניין הזה על כך שעוזבים אותם בשנה האחרונה?
מיכל רוזין: תכף נשמע את התלונות.
שמעון סולומון: הנקודה השלישית.
שמעון סולומון: אמרה יושבת ראש הוועדה שאולי אנחנו צריכים לשמוע את הוועדה, ואולי לזמן אותה כאשר תסיים את עבודתה.
שמעון סולומון: אני חושב שההפך צריך להיות.
שמעון סולומון: צריך לשמוע אותה לפני סיום העבודה.
שמעון סולומון: כשיש ועדה, בדרך כלל ועדה שממונה על ידי שר, הדבר הראשון שהיא עושה לפני שהיא מתחילה לפעול, היא מזמנת ופוגשת את כל האנשים שמסביב כדי ללמוד כמה שיותר ואחר כך להתכנס.
שמעון סולומון: כאן יש משהו שנצבר.
שמעון סולומון: יש כאן פגישות, יש כאן דעות, יש כאן חומר, הכול מתנקז אליך.
שמעון סולומון: מן הסתם יש לנו SAY בעניין הזה.
שמעון סולומון: לכן אני חושב שלפני שהם מסיימים את העבודה שלהם, צריך לזמן אותם לכאן כדי לשמוע ולהשמיע.
מיכל רוזין: הם לא הסכימו.
מיכל רוזין: הם לא הסכימו להגיע לכאן אבל אנחנו נבקש להופיע בפניהם.
שמעון סולומון: לא משנה היכן המקום.
שמעון סולומון: גם אם צריך ללכת לחיפה, ללכת אליהם כי המטרה היא להשמיע ולשמוע ולא חשוב היכן מתקיים הדיון.
שמעון סולומון: לכן אני חושב שבסופו של דבר חשוב שתהיה פגישה לפני כדי להשמיע.
שמעון סולומון: השאלה האחרונה אליכם.
שמעון סולומון: אם יש בסך הכול מאתיים היתרים, שזאת מכסה, האם זה נקבע שרירותי או שזה על פי ההיצע או שזה משתנה כל שנה או כל חמש שנים?
מיכל רוזין: כל שלוש שנים.
שמעון סולומון: המטרה היא לא להביא עובדים זרים אלא המטרה היא לתת מענה לאנשים.
שמעון סולומון: ההיגיון אומר שהמספר הזה אמור להשתנות כל כמה שנים.
שמעון סולומון: יכול להיות פחות, יכול להיות יותר, אבל לפי ההיצע אם עושים עבודה מקצועית.
שמעון סולומון: אני שואל האם יש מחשבה או דיון, האם זה נשמע לכם הגיוני ומה אתם מתכוונים.
מיכל רוזין: אנחנו נפתח סבב.
מיכל רוזין: כולם רשומים.
מיכל רוזין: קודם כל, תודה לך חבר הכנסת סולומון.
מיכל רוזין: השאלות שלך תמיד עוזרות להבהיר את הסוגיה לעומקה.
מיכל רוזין: בגלל מי אני ובגלל האופן בו אני מנהלת לא רק את הוועדה אלא גם תחומים אחרים נוספים כאן, אני תמיד מעדיפה שלא רק נדבר על אלא נשמע מפי האנשים שחווים את הדברים בשטח.
מיכל רוזין: פעם אישה מאוד חכמה אמרה לי שצריך לא רק לאהוב את הנושא אלא צריך גם לאהוב את הנשוא.
מיכל רוזין: נתחיל בשלושה שבאמת יספרו מהחוויה שלהם, גם כדי אתם תשמעו וגם כדי שאנחנו נשמע וגם הצופים בבית כדי שנבין את הקשיים.
מיכל רוזין: אני רוצה להתחיל ממך, עקיבא הומינר שהגיע לכאן עם עילי ותודה שהגעתם.
מיכל רוזין: בואו, שתפו אותנו.
<עקיבא הומינר: שלום ליושבת ראש הוועדה ולנוכחים.
<עקיבא הומינר: אני אחד מאלה שפנה לוועדה בצר לנו.
<עקיבא הומינר: עילי בני הוא בן שבע, הוא אוטיסט ונכה.
<עקיבא הומינר: זאת בעיה מאוד גדולה למצוא לו עובדת זרה.
<עקיבא הומינר: העובדות הזרות שנמצאות בארץ – וראיינו עשרות - והיו אצלנו והיו חלק שברחו אחרי שבועיים וחלק אחרי 24 שעות.
<עקיבא הומינר: אני מניח שרוב הנוכחים יודעים שלילד מאוד קשה למצוא עובדת או עובד זר.
<עקיבא הומינר: בדרך כלל הם מעדיפים קשישים עריריים ובמצב קטטוני.
שמעון סולומון: למה זה?
מיכל רוזין: עבודה קלה.
<עקיבא הומינר: עבודה קלה.
<עקיבא הומינר: הם מעדיפים לשבת מול הסקייפ ולדבר בטלפון.
<עקיבא הומינר: זה מהניסיון האישי שלי.
<עקיבא הומינר: מאוד מאוד קשה למצוא קודם כל עובד זר שיהיה מוכן ושנית, עובד זר שיתאים לצרכים המאוד מאוד מוגדרים שלנו, במקרה הזה של עילי.
<עקיבא הומינר: מצאנו את לריסה שלמעשה היא כמעט סיימה את תקופת השהות החוקית שלה בארץ ויש לנו בעיה.
מיכל רוזין: כמה זמן היא אתכם?
<עקיבא הומינר: היא אתנו ארבעה וחצי חודשים.
<עקיבא הומינר: כשראינו כי טוב, ושהיא מאוד מתאימה לצרכים שלנו ולצרכים של עילי במיוחד, ושהיא מוכנה להישאר, אז התחלנו בכלל לברר את הנושא ולבדוק מה בכלל ניתן לעשות.
<עקיבא הומינר: אז מצאנו דרך קו למעסיק את הפתרון של הוועדה כי אני לא מצאתי בגוגל אופציה כזאת.
<עקיבא הומינר: לא מצאתי.
<עקיבא הומינר: זאת אומרת, לא רק שלא מצאתי אלא משיחות שלי עם אנשים בסביבה שלי שנזקקים לוועדה כזאת, אין להם מושג שהיא בכלל קיימת.
<רננה לוי: מה עם הלשכות שמטפלות בכם?
<עקיבא הומינר: לא מצאנו דרך לשכה.
<עקיבא הומינר: ללשכות אסור.
<קריאה: אבל הם ממליצים.
מיכל רוזין: עקיבא, דבר לוועדה.
מיכל רוזין: רננה, תרשמי לך את ההערות שלך.
<עקיבא הומינר: רננה שאלה את השאלה הנכונה.
<עקיבא הומינר: אני באמת פניתי ואמרו לי שאסור להם, שזה לא המנדט שניתן להן.
<מרים רוזנטל: הם צריכים להודיע שיש ועדה כזאת.
מיכל רוזין: בואו לא נהפוך את זה להתכתשות.
מיכל רוזין: תקשיבו ותרשמו לכם את הנקודות.
מיכל רוזין: אם עולה כאן בעיה של נגישות למידע, כנראה היא לא סתם עולה.
מיכל רוזין: נבדוק איפה היא.
מיכל רוזין: אולי היא לא אצלכם, אבל היא קיימת.
<עקיבא הומינר: בעיה מאוד מאוד גדולה.
<עקיבא הומינר: אני יכול להגדיר את עצמי כבן אדם טכנולוגי.
<עקיבא הומינר: זאת אומרת, אני יכול לשבת מול מחשב ולמצוא תשובות לשאלות האלה.
<עקיבא הומינר: כמובן הגשנו את הבקשה לוועדה ואז אמרו לנו שזה יכול לקחת שנתיים ושלוש.
<עקיבא הומינר: נאמר לי שמגיעות אל הוועדה 10,000 פניות – ואני מצטט – כאלה בשנה ויש מכסה עכשיו למאתיים אנשים.
<עקיבא הומינר: שאלתי מה קורה בינתיים, ונאמר לי שבינתיים היא חוקית.
<עקיבא הומינר: זאת אומרת, היא מקבלת אישור שהבקשה הוגשה, ואז היא מסתובבת עם זה בדרכון ואם חס וחלילה עוצרים אותה או משהו, זה מכסה את זה.
<עקיבא הומינר: נתקלנו בבעיה.
<עקיבא הומינר: לריסה בארץ הרבה זמן, מאוד מתגעגעת למשפחה שלה.
<עקיבא הומינר: היא רצתה לנסוע לבקר את המשפחה, שזה לכשלעצמו בעיה מאוד מאוד גדולה כי לעזוב את עילי לחודש היום זאת בעיה מאוד גדולה.
<עקיבא הומינר: אנחנו לא יכולים לקחת מישהי חלופית.
<עקיבא הומינר: יש לנו בבית עוד שני תאומים בני שנה ושלושה חודשים.
<עקיבא הומינר: זאת אומרת, בעיה טכנית מאוד גדולה.
<עקיבא הומינר: פניתי אל משרד הפנים לשאול אם זה בכלל ניתן והתשובה שאני קיבלתי הייתה: לא.
<עקיבא הומינר: זה לא ניתן.
<עקיבא הומינר: זאת תשובה טלפונית.
<עקיבא הומינר: אחר כך דיברתי עם משה נקש נאמר לי שזה בהחלט ניתן.
<עקיבא הומינר: אם לא הייתי פונה הלאה, התשובה השלילית היא שלילית ואין לי מה לעשות בנדון.
<עקיבא הומינר: אז צצה אופציה אחרת כי לריסה אמרה לי שהיא נורא מתגעגעת הביתה ולכן היא עוזבת.
<עקיבא הומינר: אז אמרנו שאולי הבת שלה תוכל לבוא לבקר כאן.
<עקיבא הומינר: יש לה בת בגיל עשרים שהיא לא ראתה אותה הרבה זמן.
<עקיבא הומינר: אמרתי שאולי הבת שלה היא זאת שתוכל לבוא לבקר לשבוע-שבועיים באשרת תייר.
<עקיבא הומינר: אמרתי שאני מוכן גם לשים כופר במשרד הפנים או כל רשויות ההגירה אבל גם זאת בעיה.
שמעון סולומון: זאת בעיה גדולה יותר מבחינת משרד הפנים.