GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עמית סדן: לגופו של עניין, אנחנו באוצר רואים גם את עניין העסקת עובדים זרים בסיעוד כפתרון שהוא אומנם נוח לקשישים, אבל מבחינה משקית יש איתו המון בעיות.
עמית סדן: לדעתנו הוא לא נכון מבחינה משקית ובטח לא בהיקפים המדוברים כאן ואולי כן בחלק מהמקרים.
עמית סדן: בגלל שיקולי עלויות והפתרונות הנוספים שעובדים זרים נותנים, אולי כן נצטרך אותם.
עמית סדן: ההיקפים הקיימים יחד עם הגידול המדובר באוכלוסיית הקשישים לעתיד לבוא, אנחנו רואים בזה משהו שצריך לתת עליו את הדעת לפני שנגיע לממדים שיהיה לנו קשה להתמודד איתם.
עמית סדן: אנחנו בכלל זה הזכרנו את הוועדה שהתכנסה באוצר, שטרם סיימה את גיבוש ההמלצות הסופיות בגלל פערים בדברים מאוד נקודתיים.
עמית סדן: הצבנו מגוון פתרונות שלא ייעשו במכה אחת כי אנחנו חושבים שלעשות את השינויים במכה אחת זה אירוע מקרו כלכלי בסדר גדול של שינוי סדרי העדיפויות של הממשלה.
עמית סדן: אנחנו מדברים כאן על מיליארדים ולהגדיל כעת שעות סיעוד זה פתרון שנשמע יפה על הנייר, מבחינה רעיונית אין לנו שום התנגדות אלא להיפך - לדברים האלה צריך למצוא מקורות תקציביים.
עמית סדן: קל להגיד שיש, אני לא מכיר שיש, אין יש מאין, כל דבר הוא על חשבון משהו אחר.
עמית סדן: אני בטוח שכולכם יודעים את זה.
עמית סדן: במסגרת המלצות הוועדה אנחנו כבר התחלנו לפעול למרות שההמלצות הוועדה לא קיבלו עדיין תוקף של ממש.
עמית סדן: אנחנו פועלים בתוך האגף לשיפור השירותים במסגרת הקהילה, אנחנו חושבים על כיוונים של עידוד תעסוקת ישראלים במסגרת שעות הסיעוד בבית.
עמית סדן: אני לא רוצה להיכנס לפרטים כי אנחנו עוד לא סגורים בנושא ואני לא רוצה לצאת כאן בהתחייבויות שלא אוכל לעמוד בהן אחר כך.
עמית סדן: זאת הכוונה וזה מאוד מתחבר לנושאים שהעליתם כאן.
עמית סדן: ישנם עוד דברים שאנחנו יכולים לקחת ממה שאתם העליתם כאן על הנייר וגם אותם ליישם.
עמית סדן: מבחינת הכיוון הכללי זה בהחלט אותו כיוון עליו אנחנו מדברים.
עמית סדן: מעל ראשינו רובצת המגבלה הכלכלית תקציבית בה אנחנו צריכים לעמוד.
עמית סדן: שוב, אנחנו רואים עין בעין את הדברים.
יעקב כץ: בעזרת ה'.
יעקב כץ: עמית הוא קודם כל מנומס, תקפו אותו תמיד כאן והוא אף פעם לא איבד את העשתונות שלו.
יעקב כץ: אני רוצה לומר לך שהגמרא אומרת: "רופא בחינם שווה חינם' לכן הנושא של הוצאה כספית לפעמים היא ברווח גדול במיוחד, כשמדובר בהעסקת עובדים ישראלים במקום עובדים זרים.
יעקב כץ: זו השקעה כדאית כי אתה מקבל אותה ממיסוי ואתה מקבל אותה בתחושה טובה, בתעסוקת ישראלים ולכן ההשקעה כאן היא דרך ארוכה שבסופה קצרה.
יעקב כץ: אני מניח שהדברים האלה ייעשו בסוף כי הם מחויבים, גם בנימין נתניהו מתקרב לגיל שמונים עוד מעט וגם הוא יצטרך טיפול.
יעקב כץ: כולנו נגיע לזה, בכ"ח באלול אני אהיה בן שישים, למרות שאני לא נראה זקן בן שישים לזקנה.
יעקב כץ: תודה לך שהחזקת מעמד.
יעקב כץ: "קו לזקן", יפעת, בבקשה.
יפעת סולל: אני באמת חושבת שהמסמך מאוד יפה ויש בו הרבה מהנושאים שאנחנו מדברים עליהם הרבה מאוד שנים.
יפעת סולל: אני מסתכלת עליו ותוהה מה הערך המוסף של הוועדה הזאת בעניין הזה, משום שיש הרבה דברים חשובים בתחום הסיעוד, אבל הוועדה הזאת אמורה להתמקד בנושאים של העובדים הזרים בסיעוד או הקשר בין העובדים הזרים לעובדים הישראלים בסיעוד.
יפעת סולל: בעניין הזה אני חושבת שקיימנו לא מעט ישיבות ובעיות קונקרטיות שעלו בשנים האחרונות ושנוצרו בשנים האחרונות, משום מה הצלחנו להעביר אותם מישיבה לישיבה ולא להגיע ולו לראשית הפתרון.
יפעת סולל: ערכנו לפחות שלוש ישיבות שאני סופרת בעניין הכשל ברפורמה של העסקת עובדים זרים בסיעוד.
יפעת סולל: דיברנו הן על כך שהזקנים נאלצים לשלם 840 שקל בשנה על שום דבר והן על כך שלא ניתן רישיון להעסיק אדם בסיעוד אם אין חדר נוסף בבית, באופן שמפלה את האוכלוסיות שלא יכולות להרשות לעצמן דירות גדולות ולמרות זאת רוצות לקבל טיפול בקהילה.
יפעת סולל: מה גם שבעיניי עצם העובדה שהמטפל לא חי עם המטופל שלו, בהרבה מקרים זה דווקא יתרון לשני הצדדים.
יפעת סולל: אני חושבת שיש כאן בעיות קונקרטיות שצריך לפתור אותן ואפשר לפתור אותן, צריכים איזו מעורבות הרבה יותר ישירה עם הצבעה על הבעיות ודרישה ממשרדי הממשלה שהצליחו להגיע לכאן פעם אחר פעם ובכל פעם אמרו שהם צריכים עוד שלושה חודשים ועוד שישה חודשים כדי לתת מענה לדברים שאמורים להיות זכויות יסוד.
יפעת סולל: מעבר לזה אני חושבת שיש צורך להגדיר, לדעתי הרצף הטיפולי הוא קריטי, אבל הרצף הטיפולי צריך לבוא יחד עם גוף שיוכל לבדוק את המטופל ולקבוע באמת כמה שעות סיעוד הוא צריך.
יפעת סולל: הדבר הזה לא קיים היום.
יפעת סולל: למעשה מה שיש לנו היום הן הדרגות של המוסד לביטוח לאומי ואם צריך מעבר ל- 22 שעות בשבוע - אין יותר הגדרה אחרת.
יפעת סולל: בהמשך לדברים שכתובים שצריך להגדיל את מספר שעות ההעסקה בסיעוד, בעיניי עד לפחות ל- 40 שעות, צריך לראות איך יוצרים את המערך שיודע להגדיר מהן השעות.
יפעת סולל: בהתאם לזה אם מועסק אדם במסגרת של מגורים בבית המטופל אז גם יש את המנגנון שיודע לקבוע מהו התשלום שמגיע לו.
יפעת סולל: היום אנחנו נמצאים במצב פרוץ לחלוטין, אנחנו אחרי פסיקה של בית המשפט שגלגל חזרה את הכדור אל הבית הזה וקבע שהכנסת צריכה לקדם חקיקה שתסדיר את דרכי ההעסקה המתאימות להעסקת עובדים בסיעוד.
יפעת סולל: הכנסת לצערי לא טרחה להתקדם בעניין בזה באופן שזה פוגעני גם כלפי העובדים וגם כלפי המעסיקים שתמיד יכולים לשוב להיתבע.
יפעת סולל: דבר נוסף שנראה לי מאוד חשוב לדבר עליו, שוב בהקשר לוועדה הזאת ובאופן קונקרטי להבדיל מדברים חשובים שנעשים, אני יודעת שנעשים דברים מאוד מאוד משמעותיים במשרד הבריאות, כולי צפייה לראות אותם הופכים למציאות, חשוב שהוועדה הזאת תתעסק בדבר שבעיניי הוא הפוגעני והוא עצם יחסי עובד ומעביד בין מטפל למטופל.
יפעת סולל: אני לא חושבת שזה סביר שמטופל יצטרך להיות מעסיק.
יפעת סולל: מטופל צריך לקבל שירות, הוא צריך לקבל אותו מגורם שנותן שירות כמו כל טיפול תפקודי או רפואי אחר.
יפעת סולל: צריך להיות מנגנון, בעיניי המדינה צריכה לעשות את זה, מדינת ישראל לא ממש אוהבת לקחת אחריות על עצמה ואולי זה יהיה באמצעות גורמים מופרטים, שהגורם הזה הוא זה שייתן את הטיפול.
יפעת סולל: כמו שהמוסד לביטוח לאומי, זה לא אידיאלי ורחוק מלהיות אידיאלי, אבל יש חברות שמעסיקות עובדים והעובדים האלה מגיעים אל המטופלים ונותנים להם את השירות.
יפעת סולל: כך כשעסקינן בעובדים זרים, זה צריך להיות אותו דבר ולא יכול להיות מצב שבו העובד בורח או בין אם הוא מתאשפז בבית החולים שהאדם סיעודי לא יחפש מי יבוא לטפל בו ביום יום שלו כשאין לו את היכולת לעשות את זה.
יפעת סולל: זה לא סביר להטיל את האחריות הזאת על מטופל.
יפעת סולל: בעיניי כל דרך ההעסקה הזאת היא פוגענית וצריך למצוא את המערך הנכון כדי להפסיק את ההתנהלות הזאת.
יעקב כץ: אני מאוד מודה לך וגם מסכים עם הדברים שאת אומרת כמו שהסכמתי עם הדברים של כולם.
יעקב כץ: גם את צודקת.
יעקב כץ: אני מתכוון ברצינות.
יעקב כץ: אמרתי כבר שהכול עקום מההתחלה - - -
שמחה בניטה: זה גם ייתן מענה ל"קו לעובד" שאומרים לא לתת היתר למי שלא - - -
יעקב כץ: עמותת חברות הסיעוד, בבקשה.
משה בוקובזא: קודם כל אני שומע הרבה מאוד דברים טובים, באמת נעשים דברים טובים.
משה בוקובזא: אם דיברתם על רוח הקדושה, מהמעט שאני מבין שכשנעשו דברים טובים בבריאת העולם, אז הקב"ה בחן את היום ואמר "וירא כי טוב" ואז הוא חשב איך לעשות את היום הבא שיהיה יותר טוב.
משה בוקובזא: אני מקווה שאנחנו נמשיך לשמור על 'חוק הסיעוד', תשע שנים לקחה החשיבה וההקמה שלו.
משה בוקובזא: הוא קם והיום אני שומע שיש כל מיני גורמים שרוצים לכרסם בחוק הזה.
משה בוקובזא: במה הדברים אמורים?
משה בוקובזא: – אני שומע על אנשים שמדברים על גמלה בכסף – גמלה בכסף ללא פיקוח בעצם יגרום למה שנעשה היום בתקציב של שירותים מיוחדים.
משה בוקובזא: הדבר אומר שאנשים יקבלו את הכסף ובמקום לקנות בו שירות הם יילכו ויקנו איתו דברים אחרים.
משה בוקובזא: לכן שירות בע' - שירות שהוא היום דוגמה לכל הגויים, מכל העולם באים לראות מה נעשה כאן, זה הדבר הטוב ביותר.
משה בוקובזא: על זה צריך לשמור כי אנחנו רואים איך איכות החיים של הקשישים השתפרה, אנחנו רואים כמה ימי עבודה נחסכו למשפחות, מכך שהאנשים קיבלו את השירות והילדים במקום לאבד ימי עבודה קיבלו את השירות באמצעות 'חוק הסיעוד' והמטפלים.
משה בוקובזא: אני חושב שהנושא של עובדים זרים - - -
יעקב כץ: דובר על גמלה בכסף, לא על גמלה למישהו מהמשפחה שיעשה את העבודה - - -
משה בוקובזא: גם על זה יש לי מה להגיד, אני מיד ארחיב את הדיבור.
משה בוקובזא: נעשה היום ניסוי במדינת ישראל בנושא של לתת לחלק מהאנשים גמלה בכסף, פיילוט.
משה בוקובזא: אנחנו עדים למקרה, לפני חצי שנה נודע לי, בן בא וביקש לקבל גמלה בכסף, הוא קיבל גמלה בכסף, באה הבת ושאלה למה ההורים לא מקבלים שירות.
משה בוקובזא: רבותי - - -
יעקב כץ: יש חריגים, אין ויכוח - - -
קריאה: לא צריך להקיש ממקרה בודד.
משה בוקובזא: שאלתם, אז אמרתי.
קריאה: יש כאלה שמאוד שמחים שהם מקבלים בין 20% ל- 40% ממה שהם קיבלו דרך חברות הסיעוד, הם יכולים להרשות לעצמם - - -
משה בוקובזא: לא נשאר, לא 20% ולא 40%, בקושי 4%.
משה בוקובזא: אני במקרה מכיר את המספרים ואם תרצי אני אתן לך.
יעקב כץ: סליחה, לא לנהל שיחות אישיות.
יעקב כץ: אתם זוכרים 'דברי חכמים בנחת נשמעים'.
משה בוקובזא: הדבר הכי לא בסדר הוא שאנשים זורקים מספרים, מדברים על 30% , 40% ו- 50%, הרי כל הדברים נבדקו על ידי המוסד לביטוח לאומי.
משה בוקובזא: השכר שמקבלות חברות הסיעוד מחושב על ידי המוסד לביטוח לאומי.
משה בוקובזא: אני אומר לכם שהיום גם 3% לא נשארים בידי החברות.
משה בוקובזא: יש להם בעיה של תפקוד ואנחנו יודעים שיש חברות שעומדות להיסגר.
משה בוקובזא: בנושא של עובדים זרים, לדעתי מה שקרה היום בעזרתו של "קו לעובד" הוא שהעובדים הזרים קיבלו כוח ובעניין הזה אתה רואה שבמקום שהמשפחה תבוא לראיין את העובד הזר ולבחור את העובד הזר, העובד הזר מראיין היום את המשפחה ומחליט אם כן או לא להגיע.
משה בוקובזא: אני מדבר ברמת השטח, רבותיי.
משה בוקובזא: אנחנו יודעים כמה העובדים הזרים מתפנקים שהמקום הזה הוא קשה והוא לא רוצה לטפל, וזה מקרה שקל ונוח לו לטפל.
משה בוקובזא: רבותי, אין טוב ממראה עיניים ומי שעובד בשטח יודע את הבעיות.
משה בוקובזא: לכן אני חושב שאתם כוועדה תצטרכו לקבוע את הכללים.
משה בוקובזא: בסך הכול אנחנו עדים לשירות שאנחנו נותנים לדור שהקים את המדינה הזאת והמעט שאנחנו יכולים היום להחזיר לו זה את אותו שירות.
אבנר עורקבי: קודם כל בית הספר הנחמד הזה שייצגת אותנו הוא יוצא מהכלל למרות כל המתקפות שהיו פה כולל הצעקות וכולל קריאה לצאת החוצה, אבל אני רוצה להגיד שאנחנו יודעים שכל הכוונה שלך היתה אמיתית ואני רואה את זה הלכה למעשה בתכלית, בעשייה המאוד מבורכת שאין לי מילים להגיד ואין לי מספיק מילות תודה להגיד לכם.
אבנר עורקבי: גם מצדנו, ההתקפות שלנו נגד "קו לעובד", אנחנו לא תקפנו אותם אישית אלא את הנושא ואנחנו רוצים להגיע לעמק השווה איתם.
אבנר עורקבי: אין לנו שום מטרה לנגח אישית - - -
יעקב כץ: זאת הכוונה של כולנו, זאת לא אשמתה, לא אשמת העובדים, זו אשמתו של בנימין נתניהו.
אבנר עורקבי: הגעתם למסקנה סופית איפה אנחנו נפגעים.
אבנר עורקבי: אני רוצה להלין על דבר אחד כמו שאמרה הגברת יפעת סולל, אני לא ראיתי כאן מספיק התייחסות לנושא של מגורים בבית המטופל.
אבנר עורקבי: יש לנו הרבה ילדים שחיים בבתי חולים שצריכים עובדים זרים.
אבנר עורקבי: אין עובדים זרים, סגרו את השמים והם עדיין מחכים בבית החולים, הם רוצים לצאת הביתה, ההורים רוצים להוציא אותם והם לא יכולים.
אבנר עורקבי: – כי יש משרדים ויש ועדות שנמשכות ונמשכות לאורך זמן ולא מגיעים לידי מסקנות.
אבנר עורקבי: אני מאוד מבקש, הילדים רוצים וזועקים, תאפשרו את העניין של מגורים או לא מגורים בבית המטופל כי אין לנו מקום בבית.
יעקב כץ: הגברת שושנה שטראוס, בבקשה.
יעקב כץ: הגברת שטראוס אישה מאוד חשובה, היא הגיעה לכל הישיבות והיא גם אישה מאוד חכמה.
שושנה שטראוס: רציתי להתייחס כאן למה שנאמר לאחרונה.
שושנה שטראוס: כמו שאנחנו יודעים יש יתרונות לחובה לעובדים זרים בסיעוד לעומת זאת אנחנו ראינו כולנו בישיבות שיש גם עלויות חברתיות וכלכליות.
שושנה שטראוס: לכן אני לא מסכימה עם מה שנאמר כאן שהוועדה היתה צריכה להתייחס כאן רק למסלול הצר של כן או לא עובדים זרים ואילו תנאים יחולו ומה לא יחולו.
שושנה שטראוס: כמו שאורנה אמרה זו נפילה לבור וצריכים להסתכל סביב ולראות אילו פתרונות יש לנו לתת לאזרחי מדינת ישראל.
שושנה שטראוס: לא נוכל לתת מענה לכל הבעיות שהסוגיה של עובדים זרים מעוררת, למשל, תנאי העבודה בישראל שנבנו כדי לתת הגנה לעובדים, אבל איך להחיל אותם על עובדים שמתגוררים ועובדים ונוכחים 24 שעות, על שאלות בנושא חירויות בחברה שלנו לעומת צרכים של קשישים ונכים שלא יכולים להיות ננטשים.
שושנה שטראוס: הפתרון צריך להיות בכיוון של הוועדה למצוא מגוון הסדרים שיכולים לתת פתרון חלופי.
שושנה שטראוס: בנושא של השיטה החדשה שהונהגה שהיא לא מושלמת והיא משתכללת, לפחות היא נתנה מסגרת עם אפשרות של גורמים מקצועיים שנמצאים כל הזמן בקשר עם המשפחות, נותנים ייעוץ גם לגבי התנאים, גם מתייעצים עם גורם מקצועי ברשות.
שושנה שטראוס: זו מסגרת שיש בה עלויות, אבל היא יצרה התקדמות בכל הנושא הזה.
שושנה שטראוס: אני מברכת את היושב ראש על כל הליווי, על היסודיות, על האפשרות שהוא נתן למגוון דעות ומבטים שונים בוועדה.
שושנה שטראוס: איחולים להמשך הצלחת הדרך.
טל וזגן: צהריים טובים, תודה על זכות הדיבור.
טל וזגן: אני מצטרף לחגיגה ליושב ראש היוצא ואני מברך את היושב ראש הנכנס.
טל וזגן: אני טל וזגן, מנכ"ל חברת כוח אדם לסיעוד לקשישים בעיקר ועובדים זרים, חברת דנאל, החברה השנייה בגודלה לפחות בתחום ופחות או יותר בארץ.
טל וזגן: אני חושב שבפורום הנוכחי אני האדם היחיד שנמצא בחדר שקם כל בוקר וצריך להסתכל לקשישים בעיניים, להסתכל לנכים בעיניים ולהגיד להם אין לי פתרון, אין עובדים זרים במדינת ישראל שאפשר לעשות החלפות, אין אפשרות להוציא עובדים זרים לחופשות למשפחות שלהם.
טל וזגן: "קו לעובד", תסתכלו עלי, אתם מדברים על זכויות עובדים זרים, אני הייתי רוצה שכל העובדים הזרים ייסעו הביתה לראות את הילדים ואת המשפחות שלהם.
טל וזגן: אין אפשרות לעשות החלפות.
טל וזגן: אני מוכן בכפוף לצנעת הפרט להגיש לוועדה או לכל גוף אחר, למשרד הפנים, רשימות.
טל וזגן: אני מדבר אתכם לא על עשרות אלא על מאות לקוחות שפנו ופונים יום יום רק לחברת דנאל ולא יכולים לקבל ממני שום מענה.
טל וזגן: נמצאים בבית מאות ואולי אף יותר קשישים שלא נמצא להם פתרון.
טל וזגן: אני נמצא כאן בכובע של דנאל ואני נמצא בהתרגשות בכובע אחר בתור הבן של נחום וזגן, בן שמונים וחמש, שחלה בדמנציה מאוד קשה, מחליפים לו חיתולים ארבע-חמש פעמים ביום ואין לי פתרון.
טל וזגן: אני עם דנאל הגדולה הכנסתי את האבא שלי לבית אבות ברמת השרון ושלושת האחים משלמים מכיסם כדי להחזיק את אבא.
טל וזגן: אין פתרונות אמיתיים במדינה לקשישים עשרים וארבע שעות ביממה.
טל וזגן: אני מצפה מכל הפורומים ומכולנו לבוא, לקום ולדפוק על השולחן.
טל וזגן: אני עברתי בעיון על החוברת ואני חושב שעשיתם עבודת קודש - - -
יעקב כץ: תגיע לפתרון.
טל וזגן: אני מכיר את רוב האנשים מהמוסד לביטוח לאומי, רננה לוי יושבת כאן וכולנו כל הזמן בשיחות, אין פתרונות אמיתיים, לא לחברות הסיעוד, לא לתאגידי כוח האדם - - -
יעקב כץ: סליחה, הגברת שטראוס, לכאורה אם אין מגבלה, למה לא נותנים להביא את העובדים אם חסרים עובדים בענף?
שושנה שטראוס: יש מגבלות שקשורות - - -
יעקב כץ: אני שומע את זה כל הזמן, כנראה עד שאני לא אהיה ראש ממשלה ואוכל ליישם, זה בשביל הכיף, אבל עד שהכיף הזה יגיע, בענף הסיעוד אין מגבלה, למה הטענה שחוזרת ונשמעת בכל ישיבה, הוא מדבר על מאות ועל האבא שלו, למה אין אפשרות להביא עובדים?
שושנה שטראוס: לפני שנה בערך אחרי שנים שהיה אפשר להביא באופן בלתי מוגבל, ראינו את התוצאות לכך, קבעו מגבלות.
שושנה שטראוס: המגבלות קשורות למספר עובדי הסיעוד הזרים הנמצאים בישראל ולא צריך להביא אותם, הם כבר יודעים עברית - - -
יעקב כץ: אבל הם לא רוצים לעבוד כי הם עובדים במסעדות וכל מיני מקומות אחרים.
שושנה שטראוס: אנחנו בודקים את היחס.
יעקב כץ: אני שואל שאלה, החבורה הזאת נמצאת ברישומים, אבל לא ניתן לאתר אותה, היא רשומה, היא בורחת, היא ברחנית ולא ניתן להשתמש בה והוא מחפש אנשים ומספר הנזקקים גדל.
יעקב כץ: כמה מהנזקקים יישארו בלי טיפול?
שושנה שטראוס: אנחנו עוקבים אחרי המספרים האלה.
שושנה שטראוס: יושב צוות מדי כמה שבועות ברשות עם האוצר ובודק את המספרים ואת האפשרויות.
שושנה שטראוס: אם אנחנו רואים שאין פתרון אנחנו נותנים תוספת.
שושנה שטראוס: עשו את זה גם בעבר, אבל לפחות עם יד על הדופק.
טל וזגן: אני רוצה לסבר את האוזן לתשובתה של עורכת הדין שושנה שטראוס.
טל וזגן: חברת דנאל כחברת סיעוד מטפלת ב- 16,000 חולי סיעוד במדינת ישראל.
טל וזגן: הקמנו חברה לעובדים זרים.
טל וזגן: אנחנו צריכים לתת טיפול, אני מתייחס רק לקשישים ולא על נכים ועל ילדים, ל- 16,000 חולי סיעוד שסובבים אותנו בדנאל ומדי יום מידרדר מצבם.
טל וזגן: יש לי זכות להביא X עובדים זרים, 180 זה המספר שאני יכול להביא במהלך שנים עשר חודש ממאי עד מאי.
טל וזגן: אני צריך לחלק את השנה ולתת איך שהוא שירות כל הזמן ללקוחות דנאל.
טל וזגן: אין לי אפשרות, שוב אני יכול להגיש רשימות שלמות, מה גם שאתם משרד הפנים פונים אלינו כדי למצוא פתרונות לאנשים שמגיעים אליכם.
טל וזגן: יש כאן מעגל קסמים, כולם עושים עבודת קודש, אבל העסק תקוע.
יעקב כץ: העסק תקוע כי צריך יותר כסף לנכים ולזקנים ושיוכלו להעסיק ישראלים ולא תצטרכו להביא פיליפינים.
יעקב כץ: שמענו והבנו.
יעקב כץ: טוב שזה הועלה להמחשה.
ישראל הבר: אני אדבר בקצרה.
ישראל הבר: אני מבקש להעלות שלוש נקודות.
ישראל הבר: אחת הבעיות עם העובדים הזרים היא, לפחות לפי ההגדרה, הם לא יודעים עברית או עברית ברמה מספיק טובה.
ישראל הבר: צריך לזכור שעל פי הנתונים שלנו בקרב האוכלוסייה הכללית, שני שליש מהאוכלוסייה יודעת לדבר אנגלית, בקרב אנשים עם מוגבלות שליש דוברי אנגלית ושני שליש יודעים רק עברית או ערבית.
ישראל הבר: זו בעיה.
ישראל הבר: לכן אני תומך בתכנית של אדוני ועליה אני מברך.
יעקב כץ: עדיף שיהיו ישראלים שאפשר לדבר בשפה.
ישראל הבר: כן זה מאוד חשוב.
ישראל הבר: הפתרון לכך היא הנקודה השנייה והיא הפתרון של מתנדבי שירות אזרחי או שירות לאומי.
ישראל הבר: זה לא נכלל בחוברת ולדעתי חבל כי זה יכול להוות פתרון, הם בוודאי מדברים בשפת הקהילה שלהם, בין אם מדובר בקהילה החרדית או הערבית.
ישראל הבר: לדעתי זה יכול להוות פתרון טוב גם לעניין השפה וגם לעניין התקציב.
ישראל הבר: הנקודה האחרונה היא ההתייחסות לשעות נוספות.
ישראל הבר: אנחנו יוצאים מתוך נקודת הנחה שהשכר בענף הוא 4,000 שקל, אם תוסיף שעות נוספות השכר בענף הוא 16,000 שקל.
ישראל הבר: לא בהכרח כי המצב המשפטי מאוד מעורפל בבג"צ.
ישראל הבר: אני מציע שהוועדה תמליץ לשר התעשייה, המסחר והתעסוקה לתקן את החוק בעניין הזה וליצור הסדר חוקי ברור מהן שעות הנוספות של עובדי סיעוד.
ישראל הבר: שנדע אחת לתמיד מה מגיע ומה לא מגיע להם.
יעקב כץ: תודה, אלו דברים של טעם.
יעקב כץ: אני אבקש מחבר הכנסת ניצן הורוביץ בבקשה.
גלעד נתן: סליחה, אני מבקש להעיר הערה לגבי הנושא.
גלעד נתן: זאת הוועדה המיוחדת לבחינת בעיית הזרים, זו לא רק וועדה לעובדים זרים.
גלעד נתן: חשוב שכולכם תדעו, חבר הכנסת יעקב כץ קידם כאן במהלך השנה פרויקט של תעסוקת ישראלים, אתם לא מכירים אותו, זה בענף הבניין.
גלעד נתן: זה פרויקט שעובד בצורה יפה, הוא הזכיר את זה.
גלעד נתן: הרעיון הוא לא רק לטפל בעובדים זרים אלא להסתכל על התמונה הכוללת.
גלעד נתן: בתמונה הכוללת מטרתה של הוועדה הזאת, תתקן אותי בת שבע שנמצאת כאן יותר שנים ממני, זה לראות איך סוגרים את הסיפור.
גלעד נתן: לסגור את הסיפור זה להביא את העובדים הישראלים, למצוא את המנגנונים, לשלם את הקצבאות כמו שצריך כדי שלא נצטרך להסתמך על עובדים זרים.
גלעד נתן: בניגוד לרוב חברי הכנסת הוועדה הזאת מיום קיומה מייחלת ליום שאפשר לסגור את הדלת ולמסור את מפתח ולהגיד לא צריך אותם יותר.
יעקב כץ: בבקשה ניצן הורוביץ.
ניצן הורוביץ: לצערי היום הזה הוא קצת רחוק ובינתיים צריך להתמודד.
ניצן הורוביץ: אני גם מצטרף לדבריו של גלעד נתן והלוואי והבעיה הזאת לא הייתה קיימת.
ניצן הורוביץ: לצערי היא קיימת.
ניצן הורוביץ: ראשית אני רוצה להודות ליושב ראש הוועדה ידידי, חבר הכנסת יעקב כץ, לא רק על המסמך המרשים הזה שאני אלמד אותו ואעשה ככל יכולתי כדי ליישם ולדחוף אותו, אלא בכלל על המאמץ שהוא השקיע כאן בשנתיים וחצי האחרונות.
ניצן הורוביץ: כמו שאתם יודעים הוועדה הזאת לא עסקה רק בסיעוד אלא בכל קשת הנושאים שקשורים בעובדים זרים ובזרים בכלל שנמצאים בישראל, בין אם מדובר באפריקאיים שמגיעים דרך סיני, בין אם מדובר בעובדים בחקלאות, בין אם מדובר, כמו שאמר גלעד נתן, בעובדים בענף הבניין, המסעדות, בסיעוד כמובן ששם המאסה הגדולה, בשוהים בלתי חוקיים, אנשים במעמד כזה או אחר.
ניצן הורוביץ: קשת שלמה שמקיפה מאות אלפי אנשים ונוגעת בכל מקום ומקום בחברה הישראלית.
ניצן הורוביץ: כך שמהבחינה הזאת הוועדה הזאת רחבה, מטפלת בנושאים קשים ומסובכים וחיוניים מאין כמותם.
ניצן הורוביץ: אני חייב להגיד שחבר הכנסת יעקב כץ השקיע כאן מאמץ עצום.
ניצן הורוביץ: אני מצטרף לכל הדברים שאמרתם.
ניצן הורוביץ: זו זכות גדולה מבחינתי וכבוד שאני מחליף אותך, אנסה להיכנס לנעליו הגדולות.
ניצן הורוביץ: במיוחד בישיבה האחרונה הוא מניח על שולחן הוועדה את המסמך החשוב הזה.
ניצן הורוביץ: גם במשפחתי אני מכיר את הנושא בצורה מאוד קרובה, מכיר את הבעיה.
ניצן הורוביץ: אני רוצה להגיד לכם שמהבחינה הזאת אני לא רואה כאן את הצדדים כעומדים משני צידי מתרס כלשהו.
ניצן הורוביץ: בעיניי זו הסתכלות לא נכונה של הדברים, לא צריך להיות ואסור שיהיה עימות בין ארגונים חברתיים ובין ארגוני הנכים.
ניצן הורוביץ: הארגונים החברתיים לפעמים מטפלים בנכים עצמם כשהנכה עובד או שמקופחות זכויותיו.
ניצן הורוביץ: כולנו נמצאים באותו צד.
ניצן הורוביץ: צריך לראות כאן מהי טובתה של החברה הישראלית, לחברה הישראלית טוב שנכה או זקן יקבלו טיפול טוב ושחלילה שאיש ינטוש אותו.
ניצן הורוביץ: אם העובד של הנכה צריך לצאת לחופשה או חולה או קרה לו משהו יהיה לו מחליף כדי שאותו נכה יוכל לקום בבוקר ומישהו יוכל לקחת אותו לשירותים.
ניצן הורוביץ: אני מכיר את הדברים מזווית אישית ביותר.
ניצן הורוביץ: חשבו רק על הסיטואציה שקם אדם מרותק, סיעודי מלא ומגלה שהועבד נעלם, מה הוא עושה?
ניצן הורוביץ: – זה דבר שלא צריך להטיל אותו על הנכה המעסיק ולא צריך להטיל אותו על העובד המועסק, אלא מישהו צריך כאן לקחת אחריות.
ניצן הורוביץ: הגורם שהיה צריך או צריך לקחת את האחריות, לצערי, ובזה צודק יעקב כץ, בהרבה מאוד מקרים הוא פשוט ברח, הגורם הזה הוא מדינת ישראל.
ניצן הורוביץ: מדינת ישראל לא יכולה להסתפק בכך שהיא מנפיקה רישיון לעובד זר ואז לומר שהבעיה כבר לא שלה.
ניצן הורוביץ: צריך מישהו שיבוא ויראה מה קורה שם בבית, האם העובד הזר עובד כפי שהוא צריך, האם הנכה או הזקן מקבלים את הטיפול כפי שהוא צריך, האם זכויותיו של העובד נשמרות, האם המערכת בכלל מתפקדת שם באותה דירה סגורה קטנה ששניהם נמצאים לבדם.
ניצן הורוביץ: בהרבה מאוד מקרים, כפי שראיתי ושמעתי כאן בוועדה בדיונים שיזם יושב ראש הוועדה, זה לא מתקיים.
ניצן הורוביץ: אפילו הדברים המינימאליים, אפילו הטריוויאליים של בדיקה תקופתית כדי לראות אם רוחצים את האדם, האם הוא מקבל אוכל כמו שצריך, הדירה נקייה, העובד מקבל חדר כמו שצריך והוא לן במקום אנושי.
ניצן הורוביץ: הדברים האלה לא מתקיימים בהרבה מאוד מקרים לצערי הגדול.
ניצן הורוביץ: אני זוכר, יעקב כץ, במיוחד ישיבה שהתקיימה לא מזמן במסגרת הטיפול שלך בעניין הזה, אני חייב להגיד שיצאתי מזועזע מהעדויות שנשמעו, הגיעו לכאן אנשים עם שיתוק מוחין שזקוקים לטיפול צמוד, הדברים שהם סיפרו היו קשים ביותר.
ניצן הורוביץ: האשמה באמת לא בהם ולא באיזה בחורה מהפיליפינים שעברה שבועיים של הכשרה ואין לה מושג מה ואיך.
ניצן הורוביץ: המערכת היא זאת שצריכה לקחת אחריות בעניין הזה.
ניצן הורוביץ: אני איחרתי ואני שוב מתנצל כי הייתי כאן בכנס חירום של הרופאים ששובתים.
ניצן הורוביץ: על מה מתנהל בעצם המאבק?
ניצן הורוביץ: בדיוק על אותם דברים ועל אותם פרמטרים, על מערכת ציבורית שצריכה לתפקד כמו שצריך בצורה מיטבית במדינת ישראל.
ניצן הורוביץ: הם דיברו על שירותי בריאות ואנחנו כאן על סיעוד, אלו דברים דומים.
ניצן הורוביץ: האוכלוסייה במדינת ישראל מזדקנת, טוב שכך, אנחנו מדינה שבה תוחלת חיים גבוהה וזה מעיד על רמה גבוהה במדינה.
ניצן הורוביץ: אנחנו יודעים שבגיל מתקדם, מגיל שמונים או שמונים וחמש, אפשר בעצם לומר שכל זקן שני סובל מסוג כזה או אחר של שיטיון שמצריך חלק מהטיפול בבית, אבל חלק לא יכול לקבל את הטיפול הזה בבית וחייבים לקבל אותו במסגרת יותר ממוסדת.
ניצן הורוביץ: יש לנו הרבה מקרים שעובד זר אחד לא מספיק, לא מספיק.
ניצן הורוביץ: אנחנו יודעים זאת ובכל זאת המערכת ממשיכה ללכת באותו תלם.
ניצן הורוביץ: דיבר כאן נציג החברה נכון ודיברו האנשים על מחליף ועל חופשה, מה עושים במקרים כאלה.
ניצן הורוביץ: הוועדה הזאת נתנה את הדעת לעניין בצורה הכי רצינית, בזכותו של יושב ראש הוועדה והצוות, אני מתכוון להמשיך בכך.
ניצן הורוביץ: זו בעיה שרק תלך ותחריף ואנחנו חייבים לתת לה מענה ויש מענה.
ניצן הורוביץ: יש מענה ואפשר להגיע להרבה פתרונות אם אנחנו באמת יוצאים מנקודת הנחה שאנחנו כאן לא במלחמה האחד עם השני, בסופו של דבר מטרתנו היא אותה מטרה, לכולנו כאן יש מטרה אחת והיא שאדם במדינה הזאת יוכל להתקיים ולתפקד בכבוד.
ניצן הורוביץ: זה משותף לכולנו.
ניצן הורוביץ: היקף הנושאים שהוועדה הזאת מטפלת הוא מאוד רחב, אלו נושאים קשים ומאוד מסובכים, מאוד מאוד מסובכים.
ניצן הורוביץ: אין כאן פתרונות קלים, לא טריקים ששולפים מהשרוול, מעורב כאן הרבה כסף, הרבה מצוקה.
ניצן הורוביץ: אני רוצה להגיד תודה לארגוני הנכים, לארגונים החברתיים, לארגוני זכויות האדם, כולנו ביחד צריכים לעבוד כאן כתף לכתף כי המטרה משותפת.
ניצן הורוביץ: אני בטוח שגישה כזאת גם יכולה לקדם את כולנו למקום הרבה יותר טוב בחברה הישראלית.
ניצן הורוביץ: אני יודע שיושבים כאן סביב השולחן אנשים, חלקם אני מכיר אישית, חלקם אני עוד אכיר, אנשים כמו אורנה ואחרים, כולכם באמת צוות מעולה, גם נציגי הממשלה שיש לה אנשים מומחים ויודעים.
ניצן הורוביץ: לפעמים אנשים נשארים במגירות סקטוריאליות, אבל כל אחד, ואני יודע ותאמינו לי, גם נציג משרד האוצר ונציגי משרד הרווחה והשירותים החברתיים והמוסד לביטוח הלאומי מכירים ורואים את הבעיה.
ניצן הורוביץ: אילו היתה להם יותר אפשרות, אין לי בכלל ספק שהיה אפשר לקדם את התחום הזה.
ניצן הורוביץ: המטרה שלנו, אולי טוב שגם יעקב כץ וגם אני מגיעים מהאופוזיציה בבית הזה, לכן אנחנו פחות כבולים בכבלים פוליטיים.
ניצן הורוביץ: אני אומר את זה בצורה גלויה שיש לנו פחות בעיה לבקר את הממשלה כשצריך לבקר אותה, לא תמיד חייבים, אבל כשצריך אנחנו יכולים לעשות את זה ואפילו בחריפות.
ניצן הורוביץ: אני רואה בוועדה הזאת מכשיר שהוא ריבוני, עצמאי, משוחרר ולכן הוא יכול לפעול בצורה יעילה.
ניצן הורוביץ: חבר הכנסת יעקב כץ הוכיח את זה לא רק בעניין עובדי הבניין.
ניצן הורוביץ: למשל אני הייתי איתו בסיור בגבול מצרים וראינו מה נעשה שם, זה הרבה בזכות מהמאמץ שלו.
ניצן הורוביץ: יש גם דברים שאנחנו לא מסכימים עליהם, זה ברור - - -
יעקב כץ: אין כל כך הרבה.
ניצן הורוביץ: זה בסדר, זה חלק מהבית הזה.
ניצן הורוביץ: יש לנו הרבה יכולת דווקא מהמקום הזה של ועדה בכנסת, תוך שימוש בכלים של הוועדה והסמכויות שלה אל מול משרדי הממשלה ועם החברה האזרחית, להשיג את ההתקדמות.
ניצן הורוביץ: אני שוב מודה לחבר הכנסת כץ, מודה לו שהוא משאיר לי את המסמך הזה, מודה לצוות הוועדה ואני אשמח לשתף פעולה עם כולכם, תרגישו חופשי להתקשר אלי, לדבר איתי, אל תניחו הנחות מוקדמות מכל מיני סוגים כי אתם תמצאו כאן בוועדה אוזן קשבת והפורום הזה מיועד בעצם לכולכם.
ניצן הורוביץ: תודה רבה לכולכם, עוד מעט יש את החילופין ואני מניח שכולם מוזמנים.
יעקב כץ: אני מודה לקהל הקדוש, תודה רבה.
יעקב כץ: חזקו ואמצו.
ניצן הורוביץ: שלום רב, אני מתכבד לפתוח את הסיור באתר הבנייה תדהר.
אריה בכר: שלום.
אריה בכר: אתן היסטוריה קצרה, כי היא חשובה מאד להבנה של כל הנושא.
אריה בכר: אנחנו היינו הראשונים שהתחלנו בזה, לנסות להכניס את העובדים הישראליים להתחיל לעבוד.