GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יולי יואל אדלשטיין: אני בטוח שנוכחות חברי הסיעה שלך – גם זהבה, גם עיסאווי פריג' – אני חושב שנוכחותם מעידה שתקבלי מהסיעה שלך, שמנוסה בתחום הזה - היו לה כבר יושבי-ראש בתחום הזה בכנסות הקודמות, את התמיכה הנדרשת, וגם אנחנו ככנסת נשתדל לעזור.
מיכל רוזין: בבקשה, יושבת-ראש מפלגת סיעת מרצ, חברת הכנסת זהבה גלאון.
זהבה גלאון: מכובדיי, יושב-ראש הכנסת, יושב-ראש ועדת הכנסת, אני מודה שאני מתרגשת.
זהבה גלאון: זה לא שמיכל רוזין היא חברת כנסת חדשה; היא חברת כנסת חדשה פורמלית.
זהבה גלאון: מיכל מביאה אתה הרבה ניסיון, וממשיכה כאן מסורת מפוארת שיש לנו ביו"רות הוועדה הזאת - ניצן הורוביץ ורן כהן בזמנו.
זהבה גלאון: באמת זאת תקופה רגישה, והתייחסות לסוגייה מחייבת גם רגישות, גם אמפתיות, גם הבנה, גם התחשבות, וגם אנחנו שמחים שהיא מקבלת את התפקיד לארבע שנים.
זהבה גלאון: נהגנו להיות סיעה קטנה – תמיד עשינו רוטציות, ופתאום גדלנו, יש לנו תפקיד כאן לארבע שנים.
זהבה גלאון: אני משוכנעת שמיכל תעשה את תפקידה- - -
צחי הנגבי: היא היחידה שהרוויחה מהכפלת הכוח...
יריב לוין: יש פה הצהרה של האופוזיציה שהממשלה תכהן כל הקדנציה.
זהבה גלאון: אני רואה שיושבים פה הצוות המיומן של הוועדה, מנהלת הוועדה ואנשים בעלי ניסיון, שתוכלי להיעזר בהם מהצוות שלך.
זהבה גלאון: בקיצור, הצלחה רבה.
זהבה גלאון: את מייצגת אותנו בגאווה.
מיכל רוזין: חבר הכנסת עיסאווי פריג'.
עיסאווי פריג': אני מכיר את מיכל שנים רבות, ואני רוצה לומר משפט אחד: מיכל לפני שהתחילו כל הוועדות אמרה לי: בא לי להיות יושבת-ראש ועדה, לפוצץ את המטען שבי כדי לצאת קדימה.
עיסאווי פריג': קיבלת את זה, ואנחנו מאחוריך.
עיסאווי פריג': בהצלחה.
מיכל רוזין: נמצאת אתנו גם חברה יקרה, ורד סויד, ראש הרשות לקידום מעמד האשה.
<ורד סויד: תודה.
<ורד סויד: ברשות יושב-ראש הכנסת, יושב-ראש ועדת הכנסת, יושבת-ראש סיעת מרצ, יושב-ראש הקואליציה, מזכירת הכנסת, חברי הכנסת ואורחים ואורחות של הוועדה, עבורנו ברשות לקידום מעמד האשה זו גאווה כפולה: קודם כל, על כל מינוי של אשה לראש ועדה.
<ורד סויד: הכנסת הזאת היא כנסת עם הייצוג הגבוה ביותר של נשים, והיתה לכם תרומה משמעותית, ובעיקר על שותפות שלך – היית לאורך כל הקדנציה האחרונה חברת הנהלת הרשות לקידום מעמד האשה, מאוד תרמת בדיונים, בהעלאת סדר-היום, בהיוועצות ובקידום נושאים, ובתרומה המרכזית שלך בתחום הטיפולי לנפגעות ונפגעי תקיפה מינית הצלחת להעלות את הנושא לראש סדר-היום.
<ורד סויד: אנחנו רואים גם תוצאות של ענישה, ובעיקר הצד של תמיכה אמתית וגיבוי לאורך כל הדרך - הרבה פעמים קיימת התלבטות, אם לצאת עם הסיפור החוצה, מה הנזקים שיהיו לקורבן שצריך להתמודד, ותמיד היית מראה אמתית, מעין עובדת סוציאלית לקורבנות, ומראש דנת אתם במחירים.
<ורד סויד: נאחל לך הרבה הצלחה.
<ורד סויד: אנחנו יודעים שנושא העובדים הזרים זה גם עובדות זרות - ההדרה שהן עוברות וההטרדות שהן עוברות וההטרדות שהן עוברות הן קשות יותר ממה שעוברת אשה שהיא ילידת המקום.
<ורד סויד: נברך גם את צוות הוועדה שעושה את עבודת הקודש.
<ורד סויד: הצלחה רבה.
מיכל רוזין: ירדנה, בבקשה.
ירדנה מלר-הורוביץ: בהצלחה.
מיכל רוזין: חבר הכנסת לוין.
יריב לוין: קודם כל, אני מברך אותך.
יריב לוין: בהמשך לדברים שאמרה זהבה, שלא משנה מה יהיה אורך הקדנציה – טוב שיש יציבות.
יריב לוין: נדמה לי שהצלחנו לייצר בקדנציה הזאת הרבה פחות רוטציות מהתהליך שהיכרנו בכנסת הקודמת.
יריב לוין: בעיניי, כמי שעמד בראש ועדה בכנסת הקודמת, והתנאי שלי היה שאני מקבל אותה לכל אורך הקדנציה, אני חושב שזה דבר מאוד מהותי.
יריב לוין: אני גם מאחל לך שבסוף הקדנציה שלך תוכלי לבוא עם הצעה, להוריד את המילה "בעיית" משם הוועדה, כי יש הרבה מאוד בעיות בעניינם של העובדים הזרים.
יריב לוין: יש מקרים – זו השקפת עולמי – שתופעת ההסתננות יוצרת הרבה בעיות, אבל יש גם לעובדים זרים בהרבה מקרים תרומה חשובה, ויש לא רק עובדים זרים לא חוקיים, אלא יש גם הרבה מאוד עובדים זרים חוקיים, שהם ודאי לא בעיה, אלא כל עוד המדינה החליטה לאפשר את הבאתם, צריך לדאוג שהעסקתם תהיה מסודרת, קליטתם תהיה כפי שצריך, וגם עזיבתם, כאשר רישיונם מסתיים, ייעשו בצורה מסודרת ומכובדת.
יריב לוין: בעניין הזה אני בטוח שיש אתגר שמשפיע בכל מקום, בכל עיר ובכל ישוב, וזה גם משפיע על דמותנו כמדינה.
יריב לוין: אני מאחל לך המון הצלחה בהתמודדות הלא פשוטה הזאת.
יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נפרדים, בהצלחה.
מיכל רוזין: אז באמת אני חושבת שמילות המפתח שנאמרו פה הן המילים החשובות, וזה רגישות ומורכבות.
מיכל רוזין: הנושא הוא מאוד מורכב, ואני שמחה על הדברים שנאמרו פה.
מיכל רוזין: העובדים הזרים והעובדות הזרות, ובכלל, המילה "זר", יש בה ניכור, אבל קליטת העובדים מארצות אחרות, שבאים לכאן, ומבקשי עבודה שמגיעים לכאן, ומבקשים להיות חלק מהמדינה הזאת וחלק מהעשייה פה, ואולי אפילו הצמיחה כאן, אני חושבת שצריך להיות מאוד רגישים, ומאוד במורכבות להתייחס לנושא.
מיכל רוזין: הנושא אינו שחור-לבן, יש בו הרבה מאוד אפורים.
מיכל רוזין: רק עבודה משותפת – אין פה צד אחד מול צד שני – עבודה משותפת שהתחילה בקדנציות הקודמות, ואני לא רק אחדש אלא גם אמשיך את עבודתם החשובה של קודמיי – כל הנושא של רפורמת הסיעוד בבריאות, שאני מאוד מקווה, אני וחבר הכנסת ליצמן מתכוונים להגיש הצעת חוק פרטית בנושא הזה, ולהיאבק בממשלה על העברת הרפורמה של הסיעוד, כי זה אחד המפתחות החשובים ביותר כדי לקדם את הנושא הזה, ובכלל כל הנושא של הסיעוד מורכב – גם למועסקים וגם למועסקות אבל גם למעסיקים עצמם, לאנשים שצריכים את העזרה של אותה עובדת זרה, עובד זר.
מיכל רוזין: יש פה שתי קבוצות מוחלשות, ולא פעם אנחנו מצביים אותם קבוצה אחת מול השנייה, כאילו האינטרסים מנוגדים, ולא כך הדבר.
מיכל רוזין: גם בנושא שכונות בדרום תל-אביב עם מבקשי המקלט – אין סיבה ששתי קבוצות מוחלשות הן אלה שנזרוק אותן לזירה, להתמודד זו עם זו, ולא נגיש את הפתרונות, ויש פתרונות.
מיכל רוזין: אפשר לדבר על פתרונות ועל עצירת הדלת המסתובבת וחידוש אשרות לחברות כוח אדם, וכן לתת מענה של עבודה למבקשי המקלט כאן ולמבקשי עבודה, ויש הרבה מאוד עבודה.
מיכל רוזין: ניתן להכשיר את אותם אנשים – הכשרה היא שם המפתח גם לישראלים שיעבדו בחלק מהמקצועות אבל גם לאותם מבקשי מקלט.
מיכל רוזין: שלום, חבר ועדה, חבר הכנסת סולומון.
מיכל רוזין: לא אישרת אותי, אבל אפשר לצרף אותך לפרוטוקול, אם אתה מאשר את עובדת היותי יושבת-ראש הוועדה.
שמעון סולומון: בטח.
מיכל רוזין: אנחנו המחוקקים צריכים לתת את המענה לדברים.
מיכל רוזין: הרבה פעמים אנחנו מסתמכים על בתי משפט.
מיכל רוזין: באתי עכשיו מדיון בנושא נשות הכותל.
מיכל רוזין: בית המשפט אמר את דברו, אבל עדיין המערכת הפוליטית מבולבלת.
מיכל רוזין: גם בנושאים האלה בית המשפט לא תמיד יכול לתת את המענה לפי החוק.
מיכל רוזין: אנחנו המחוקקים צריכים לתת מענה גם בחקיקה ובעיקר באכיפה ופיקוח על רשויות המדינה ורשויות הממשלה, ולמצוא את הפתרונות הנכונים, שייתנו מענה למצב המורכב שנוצר כאן ולצורך של מדינת ישראל להעסיק את אותם עובדים ועובדות, כי זה גם אינטרס של המדינה.
מיכל רוזין: אני חושבת שהמעמד שנמצאים פה הרבה אנשים מבקשי מקלט, נשים חסרות מעמד, שלא יכולים לעבוד במדינת ישראל, לא יכולים להתקיים, יוצר מצב אבסורדי שפועל נגד האינטרס של המדינה, נגד האינטרס של האזרחים של המדינה – נעסוק גם בנושאים האלה.
מיכל רוזין: נשים שנישאות לישראלים מגיעות לכאן, ולאחר גירושים או אפילו בעקבות אלימות במשפחה נשארות חסרות מעמד, לא יכולות לפרנס את עצמן וגם אין להן לאן לחזור, מצב שבו אנחנו קודם כל נדרשים לתת את המענה ההומני, הראשוני, אם זה בבריאות, אם זה ברווחה.
מיכל רוזין: אנחנו יודעים שזה לא רק בעיה של עובדים ועובדות זרות; כל הנושא של הרווחה והבריאות במדינת ישראל הוא לוקה בחסר, הולך לעבור עוד קיצוצים רחבים היום.
מיכל רוזין: גם אנחנו כאזרחים, לא בטוח שיהיה לנו המענה הסיעודי כאשר נידרש לו, ובטח אותם עובדים חסרי-מעמד או אותם חסרי-מעמד שאין להם יכולת לעבוד, הם נמצאים פה ללא תנאים בסיסיים של רווחה ובריאות.
מיכל רוזין: לכן הנושאים שלובים אחד בשני.
מיכל רוזין: אנחנו לא מדברים פה על שתי אוכלוסיות שונות אלא מדברים כולנו על סל השירותים שניתן לאזרח וסל השירותים שאנחנו נותנים לתושב שנמצא פה, שאנחנו צריכים לתת לו את המענה ברמה הבסיסית ביותר.
מיכל רוזין: יש לנו הרבה מאוד עבודה.
מיכל רוזין: ישבתי הבוקר עם צוות הוועדה, והכרתי אותם.
מיכל רוזין: אין לי ספק שכולנו נכונות ונכונים לעבוד קשה, לעשות עבודה, לקדם את הנושאים ולהידבר עם רשויות הממשלה.
מיכל רוזין: אני לא באה מגישה שיש מי שרוצה להרע ויש מי שרוצה להיטיב; אני חושבת שכולנו רוצים למצוא את הפתרונות הנכונים והטובים ביותר, ואני מקווה לקדם את זה פה בוועדה.
מיכל רוזין: הצטרף אלינו גם חבר הכנסת אילן גילאון, יושב-ראש הסיעה שלי.
מיכל רוזין: אשמח שתגיד כמה דברים.
אילן גילאון: זאת התרגשות מיוחדת, והיה לי בלק אאוט – חשבתי שהעניין הזה לא היום.
אילן גילאון: קודם כל, מיכל, כולם רוצים להיטיב – חלק עם עצמם וחלק גם עם אחרים.
אילן גילאון: הסוגייה שאת לוקחת, וכבר הזהרתי אותך, ואת התעקשת, וזו אחת הסוגיות הקשות וזו אחת הוועדות הקשות דווקא בגלל המורכבות שבדברים: מצד אחד, יש לנו חולים סיעודיים, וצריך עובדים, ומצד שני, יש העובדים הסיעודיים.
אילן גילאון: מדינה שמכבדת את עצמה וזקוקה לכוחות עבודה מן החוץ, בסופו של דבר מי שעובד כאן מקבל ומקנה לעצמו זכויות במדינה.
אילן גילאון: זה הדבר המרכזי.
אילן גילאון: כאשר התחלנו עם שימוש בעבודה זרה, היינו צריכים להבין שאנחנו צריכים להיפתח ולהתרגל לרעיון שחלק מהאנשים שמגיעים לכאן יהיו חלק מהמערכת כולה.
אילן גילאון: לכן הפתרון האמתי בסופו של דבר יהיה לגבי מי שנמצא פה ונכנס פה, לבדוק, מי שנולד פה ודאי צריך להיות פה, אבל לגבי העתיד, צריך לסגור את השמיים, ולהחליט שכאשר רוצים עובדים זרים במדינת ישראל, עצם העבודה מעניקה להם זכויות שעד עכשיו לא הכרנו.
אילן גילאון: מה לעשות, חלק מעמנו זה גם האנשים האלה.
אילן גילאון: חלק ממדינת ישראל – אני תמיד אומר שזו מדינת היהודים ושל כל אזרחיה שגרים כאן, ושל כל אזרחיה, וגם האזרחים האלה בסופו של דבר הם אזרחים, והם יהיו אזרחים.
אילן גילאון: יש דברים שאנחנו נאלצים לראות כל מקרה לגופו.
אילן גילאון: היו לנו התנסויות קשות בעיקר עם ילדים במקרים המאוד פרטיים האלה, ילדים שהם – איך אגיד את זה - לא פחות ציוניים מאף אחד, שהם תורמים למדינת ישראל הרבה יותר מהרבה פוליטיקאים שאני מכיר, והם מגורשים מכאן אחרי שעברו פה גן ועברו פה בית ספר, ויכולים לבוא ממשטרת ההגירה, עד גיל 3, ולתפוס את האמא ולשים אותה בתא המעצר, ואני לא יכול לכנות את זה אחרת, כי יש לזה שם אחר, אבל כך אקרא לזה, כי אני מבקר שם תדירות וגם את לצערי תצטרכי לבקר שם.
אילן גילאון: יש לך עבודה קשה מאוד, ואני לא יכול לומר שתהיה הנאה בצדה, אבל יהיה הרבה מאוד צדק בצדה.
אילן גילאון: כמובן, הסיעה והרבה מעריצים שלך שיהיו העובדים והפועלים הנאמנים שלך.
אילן גילאון: אני עצמי אהיה הפועל הרומני שלך.
מיכל רוזין: נדאג לזכויות שלך...
מיכל רוזין: חבר הכנסת סולומון, בבקשה.
שמעון סולומון: קודם כל, אני מאחל לך הצלחה.
שמעון סולומון: זו משימה לא פשוטה, לאור מה שאנחנו רואים בשטח, איך מתנהגים בני אדם לבני אדם.
שמעון סולומון: בחרתי להיות בוועדה הזאת, ממש בחרתי, כי עסקתי בזה גם לפני.
שמעון סולומון: הצרה שלי, כשאני רואה מה שקורה פה, ובמסגרת העבודות שלי בחו"ל, אם באפריקה או במקומות אחרים, אני משווה ורואה עד כמה אנחנו מפגרים בכל מה שקשור לזכויות אדם ולשוויון ולתפיסת האדם באשר הוא, ופה באמת משהו מדהים לראות.
שמעון סולומון: המזל שלנו, ישראל, שאנחנו מדינה מתקדמת מבחינה טכנולוגית, מודרנית, לכן אנחנו שייכים למערב, אבל בכל מה שקשור לנושא של זכויות האדם ושל שוויון וטיפול אנחנו כל כך מפגרים בהרבה דברים, שזה דבר שהוא בלתי-מתקבל.
שמעון סולומון: יש הרבה ניצול, ומי שנמצא בשטח, יש פה מצב שהוא בלתי-נסבל.
שמעון סולומון: לא מזמן הייתי בחוף הים, ואנחנו משחקים עם הילדים, באשדוד, ולא אלאה אתכם בסיפור, אבל אשה תאילנדית יושבת עם אשה אחרת, מדברות, והילדים התחברו.
שמעון סולומון: בסוף הבת שלי, היא כזאת דברנית, בת 4, ובסוף אני אומר לה שאני חבר כנסת.
שמעון סולומון: היא אומרת: היא נואמת בדיוק כמוך.
שמעון סולומון: ככה התחברנו.
שמעון סולומון: היא אמרה: האשה הזו – אני מאמצת אותה, כי מישהו הביא אותה מחו"ל, והוא לוקח את הדרכון שלה, ישראלי, יהודי, הופך אותה לבת ערובה, שפחת מין.
שמעון סולומון: היא סיפרה לי סיפורים שקשה לי, למרות שאני יודע שיש דברים כאלה – כשאתה שומע את זה ממקור ראשון.
שמעון סולומון: לכן הוועדה הזאת, כמה שהיא קטנה, היא צריכה להיות המצפון.
שמעון סולומון: היא צריכה לא רק להתעסק בדברים של חקיקה ואסטרטגיה אלא גם לפתור בעיות, שכשאנחנו שומעים, צריך להביא את זה לפה – שמצד אחד, חקיקה – דברים שיסדירו, ומצד שני, טיפול בבעיות, לא להתבייש לשמוע את המצוקות ולכבות שריפות.
אילן גילאון: אם צריכה להיות הלאמה, זה הדבר הראשון שצריך להלאים מידיים של סרסורי כוח אדם, שבזה הם עוסקים, ואני לא מתבייש לומר את זה מול המצלמות – סרסורי כוח אדם.
שמעון סולומון: בדיוק.
שמעון סולומון: ויש הרבה דברים שקשורים גם לטיפול עומק, שבעזרת השם, הספקנו בתקופת הקמפיין להכיר.
שמעון סולומון: אני יודע שנעבוד בשיתוף פעולה טוב.
שמעון סולומון: בענייני לחקיקה יש לי הרבה כיוונים.
שמעון סולומון: אני חושב שנוכל לעשות משהו יחד.
שמעון סולומון: ותתפלאו לשמוע - כל הנושא של פליטים, עובדים זרים, אם נרצה, נוכל לעשות קורולציה.
שמעון סולומון: אם אנחנו עיוורי הגדרות, הבעיות הן אותן בעיות.
עיסאווי פריג': אבל תהיה לך בעיה של משמעת קואליציונית.
מיכל רוזין: לכן הוא פה, הוא התגייס.
מיכל רוזין: אני סומכת עליך.
שמעון סולומון: אתן לך דוגמה.
שמעון סולומון: בשבוע האחרון היה לנו אירוע, שוועדת שרים אישרה, שהכסף הזה – לא יחזירו וכו'.
שמעון סולומון: אני לא יודע אם ראיתם את המכתב שלי – פורסם בעיתון הארץ.
שמעון סולומון: אמרתי שזה לא אנושי, לא יהודי, לא הומני ללחוץ אנשים עד שיתמרמרו.
שמעון סולומון: זה לא יהודי, לא ישראלי, לא אנושי.
שמעון סולומון: כתבתי את זה לשרת המשפטים עם העתק ליאיר לפיד.
שמעון סולומון: יש דברים שאנחנו צריכים להגיד, זה ערכים.
שמעון סולומון: לא באנו לפה כדי להיות קופסה.
שמעון סולומון: יש דברים שצריך לפעול כסיעה, אבל יש דברים שצריך לומר: זה אני, זה הערכים שלי, ואני לא מתפשר.
שמעון סולומון: אני מאחל לך הצלחה, ואנחנו נהיה המצפון.
מיכל רוזין: שמחה שיש לי שותף מלא.
מיכל רוזין: מישהו נוסף?
מיכל רוזין: מנהלת הוועדה?
בת-שבע פנחסוב: כל טוב, דרך צלחה ויישר כוח.
מיכל רוזין: תודה רבה, הישיבה נעולה.
מיכל רוזין: קודם כל, אני רוצה לברך את כולנו על ישיבה ראשונה ומהותית של הוועדה לבחינת העובדים הזרים.
מיכל רוזין: אני רוצה לברך את כל היושבים כאן.
מיכל רוזין: תודה לכם שהגעתם.
מיכל רוזין: תודה לכם חברי הכנסת חברי הוועדה על כך שהגעתם.
מיכל רוזין: אני מבטיחה שהוועדה תהיה מאוד פעילה ותעסיק אתכם רבות.
מיכל רוזין: בראש ובראשונה, אני רוצה להודות לחברת הכנסת סגנית שר הפנים חברת הכנסת פאינה קירשנבאום שלא רק שהיא הגיעה אלא על כך שהיא גם התעקשה להגיע.
מיכל רוזין: היה לה חשוב מאוד להיות כאן ואני שמחה על כך.
מיכל רוזין: בשבוע האחרון למדתי עד כמה שיכולתי את הנושא לעומקו, כך אני מקווה.
מיכל רוזין: אבל אנחנו נמצאים כאן עכשיו כדי לנסות באמת לרדת לשורש הפרטים הקטנים.
מיכל רוזין: אומרים שאלוהים או השטן נמצאים בפרטים הקטנים.
מיכל רוזין: אנחנו נלמד ביחד.
מיכל רוזין: נראה כי בשנים האחרונות נוצרו שני מאגרי מידע עם פרטי זיהוי של זרים בישראל.
מיכל רוזין: מאגר אחד הוא באמת ברשותו או בסמכותו של משרד הפנים, ועם זה אנחנו נתחיל.
מיכל רוזין: זהו מאגר ביומטרי עם תמונות וטביעות אצבעות של אותם עובדים זרים שמבקשים לבוא ולעבוד כאן בישראל.
מיכל רוזין: אבל לאחרונה גם דווח בעיתון "הארץ" כי המשטרה אוספת דגימות DNA ממהגרים מבקשי מקלט, פליטים שמגיעים לכאן, וזה מאגר שונה ממאגר משרד הפנים.
מיכל רוזין: זה מאגר של המשטרה שגם אוסף, כפי שנראה, נתונים שונים.
מיכל רוזין: אנחנו נמצאים כאן כדי לראות האם באמת יש קשר בין המאגרים, מה המשותף בין המאגרים.
מיכל רוזין: היו פה דיונים בוועדה בשנים האחרונות שדנו בצורך במאגרים, בשיתוף פעולה בין שני המאגרים.
מיכל רוזין: ולכן, הייתי רוצה לשמוע מה המשותף בין המאגרים, מה השונה, איך המידע עובר בין הרשויות.
מיכל רוזין: זה נושא שהוא חשוב מאוד.
מיכל רוזין: אני רוצה להתחיל איתך חברת הכנסת קירשנבאום כדי שתספרי לוועדה ולנו על המאגר הביומטרי, כיצד זה נאסף, מהו הבסיס החוקי.
מיכל רוזין: נמצאת פה גם היועצת המשפטית שתדבר איתנו על הבסיס החוקי, ונמצאת פה גם נציגת הממ"מ שתדבר איתנו ברמה השוואתית למדינות העולם.
מיכל רוזין: אני מבקשת מכל אחד שמדבר להציג את שמו ותפקידו לפרוטוקול.
פניה קירשנבאום: ראשית, תרשה לי לברך אותך על ראשות הוועדה.
פניה קירשנבאום: אני בטוחה שתעשי פה עבודה מבורכת ותראי את כל זוויות הנושא.
פניה קירשנבאום: ברשותך, אפתח בנושא המאגר הביומטרי ואעשה זאת ממש בקצרה כי אני חושבת שהנושא צריך להיות מוצג על-ידי אנשי מקצוע ולא על-ידי פוליטיקאים.
פניה קירשנבאום: סך הכול, צריך להבין שהנושא הביומטרי בתחום העובדים הזרים שונה לגמרי מנושא הביומטרי שבזמנו עלה.
פניה קירשנבאום: אנחנו עומדים בפני איזשהו פרויקט ניסיוני שאמור להיפתח בזמן הקרוב.
פניה קירשנבאום: ולכן, אם יש איזשהו בלבול בקרב הציבור וחושבים שזה דומה למה שאת ציינת שזה טביעות אצבע וצילום פנים אז זה לא נכון, כי טביעות האצבע וצילום פנים שייכים לנושא הביומטרי בציבור הישראלי או מי שהחליט, ובטח היועצת המשפטית תגיד.
פניה קירשנבאום: לגבי נושא הזרים, וזה נמצא בהסכמה, זה שבמועד קבלת אשרת הכניסה או כניסת העבודה לפה, מקבלים מהם רק את טביעות האצבע.
פניה קירשנבאום: זה מאגר שנשמר בנפרד ואין לו שום זיקה אחרת לשום מאגר אחר.
פניה קירשנבאום: בתפקידי במשרד הפנים אני מכהנת כחודשיים או חודש וחצי ומההיכרות הראשונית עם המאגר, אני לא מתיימרת להיות אשת מקצוע בתחום, אני רואה שנמצאים פה נציגי רשות האוכלוסין ורשות ההגירה שבהחלט יציגו את הנושא הזה וידעו לתת תשובות יותר נכונות.
פניה קירשנבאום: מה שבטוח הוא שכאשר קראתי קצת דברי הסבר או הזמנה לוועדה ועלה שם גם נושא ה-DNA וגם הביומטרי, צריך לדעת ולהפריד בין שני הדברים.
פניה קירשנבאום: אין ביניהם קשר.
פניה קירשנבאום: רשות ההגירה או תחום העובדים זרים זה תחום אחד והתחום המשטרתי זה תחום אחר.
פניה קירשנבאום: כל אחד דואג לעניינים שלו.
פניה קירשנבאום: נציגי המשרד לביטחון הפנים והמשטרה שנמצאים פה בטח גם יציגו את זה.
מיכל רוזין: אני רק חייבת לומר בסוגריים שבהחלט מתוך הדברים שאנחנו בדקנו, כמו שאמרתי בדברי הפתיחה שלי, כן יש קשר בין המאגרים וכן יש העברת מידע, ולכן אנחנו רוצים לבדוק את זה.
מיכל רוזין: אנחנו שמים סימן שאלה, בשביל זה אנחנו כאן, כדי לשאול את השאלות ולקבל את התשובות.
פניה קירשנבאום: יש פה אנשי מקצוע שיגידו.
פניה קירשנבאום: יוסי, בבקשה.
<יוסי אדלשטיין: שמי יוסי אדלשטיין ואני ראש מינהל אכיפה וזרים ברשות האוכלוסין וההגירה.
<יוסי אדלשטיין: המערכת הביומטרית שבה אנחנו משתמשים היא מערכת שפותחה והוקמה עוד בעידן משטרת ההגירה שהיתה בשנת 2003.
<יוסי אדלשטיין: זו מערכת עצמאית שלא מחוברת למחשב המשטרתי.
<יוסי אדלשטיין: זאת אומרת, היא מערכת נפרדת ועצמאית.
מיכל רוזין: למרות מה שנטען פה בוועדה בעבר שזה נמצא על שרתי המשטרה?
<יוסי אדלשטיין: זה נמצא בחוות שרתים של המשטרה כי הם מה שנקרא בזמנו התחילו להפעיל את זה.
<יוסי אדלשטיין: עם הקמת רשות ההגירה זה עבר אלינו.
<יוסי אדלשטיין: אבל זו מערכת עצמאית.
<יוסי אדלשטיין: זה בחוות שרתים אבל זו מערכת עצמאית.
<יוסי אדלשטיין: היא stand alone מה שנקרא, והיא עובדת לבד.
<יוסי אדלשטיין: ישנו פה סגן ניצב כהנא שהוא מהמפתחים של המערכת הזאת.
<יוסי אדלשטיין: אנחנו נוטלים תביעות אצבע מעובדים זרים ומשוהים בלתי חוקיים.
<יוסי אדלשטיין: אנחנו נוטלים שתי אצבעות ותמונה שלהם כשהתמונה היא תמונה רגילה על מנת לזהות מי הוא האדם.
<יוסי אדלשטיין: המאגר הזה ישנו ואנחנו משתמשים בו לצורך זיהוי הנתינים.
<יוסי אדלשטיין: הוא לא עובר לאף אחד.
מיכל רוזין: בוא תפרט למה השימוש במאגר.
<יוסי אדלשטיין: השימוש הוא לזהות את הנתינים.
<יוסי אדלשטיין: נתינים זרים על-פי רוב מאבדים את המסמכים שלהם וכשאנחנו פוגשים אותם אנחנו לא יודעים מי הם.
<יוסי אדלשטיין: הם יכולים לומר שם - - -
מיכל רוזין: מה זאת אומרת "מאבדים"?
מיכל רוזין: מאבדים את הדרכון שלהם?
<יוסי אדלשטיין: כן, זו תופעה מאוד נפוצה בקרב נתינים זרים שמגיעים לפה ונשארים לשהות פה באופן בלתי חוקי.
<יוסי אדלשטיין: זה אמצעי מאוד נוח מבחינתם לכאורה לאבד זהות, לא יודעים מי הם, וזה מהווה קושי לאחר מכן לטפל בהם.
<יוסי אדלשטיין: לכן, המערכת הביומטרית הזאת מסייעת לנו לזהות מי זה הפרט הזה.
<יוסי אדלשטיין: ברגע שהוא שם את האצבע אז זה כבר לא משנה איזה שם הוא אומר.
<יוסי אדלשטיין: הוא יכול להתחזות למי שהוא רוצה, אבל ברגע שנרכשה ממנו טביעה ביומטרית אנחנו יודעים בדיוק מיהו.
<יוסי אדלשטיין: התופעה הזאת היא מאוד נפוצה בקרב זרים ששוהים באופן בלתי חוקי.
<יוסי אדלשטיין: הם משתמשים בתיעוד מזויף, בתיעוד מושאל, בשמות מושאלים, ולכן המערכת הזאת מסייעת לנו לזהות אותם.
<יוסי אדלשטיין: ישנם גם מקרים של נתינים שמורחקים ממדינת ישראל.
<יוסי אדלשטיין: חוזרים למדינות המקור שלהם, משנים זהות בניירת וחוזרים פעם שנייה בזהות שאולה.
<יוסי אדלשטיין: אם יש לנו את ההמחשה הביומטרית ובמעבר הגבול אנחנו חושדים בו שהוא זה לא הוא אז אנחנו מאמתים את זה באמצעות הטביעה הביומטרית.
<יוסי אדלשטיין: ואם הוא עולה אז אנחנו מוציאים בדיוק מי הזהות האמיתית שלו.
מיכל רוזין: מה הממשקים שיש בין המאגר הזה לצורכי משטרה?
מיכל רוזין: כיצד המשטרה בשעת הצורך מקבלת מכם את המידע?
מיכל רוזין: האם יש פה הליך מוסדר של בקשת המידע?
מיכל רוזין: האם רשות שופטת שמעורבת או האם יש מעבר נגיש של המשטרה לנתונים?
<יוסי אדלשטיין: אין מעבר למשטרה בין המאגר הזה למרות שהוא לכאורה בחוות שרתים של המשטרה.
<יוסי אדלשטיין: אני יכול לתת לך דוגמה חיה מהשבת האחרונה בתל-אביב.
<יוסי אדלשטיין: נרצח נתין זר שבסוף הסתבר שהוא אריתראי.
<יוסי אדלשטיין: המשטרה לא ידעה מי הוא או מה הוא.
<יוסי אדלשטיין: התקשרו אליי ואנחנו באמצעות המערכת הביומטרית שלנו.
<יוסי אדלשטיין: נסענו לאבו-כביר, רכשנו את טביעת האצבע והצלחנו לזהות אותו, לתת למשטרה את פרטי הנרצח.
שמעון סולומון: שאלה נוספת.
שמעון סולומון: כשאתה לוקח מהם את טביעות האצבע האם הם יודעים למה זה?
שמעון סולומון: איך עושים את זה?
שמעון סולומון: הרי לא עושים את זה באופן גורף ובאופן שיטתי לכולם כשהם עומדים בתור.
שמעון סולומון: איך זה בא?
<יוסי אדלשטיין: זה מחולק לשניים.
<יוסי אדלשטיין: מי שמגיע למדינת ישראל לעבוד בה באופן חוקי, אחד מתנאי האשרה שהוא מקבל זה שהוא יודע שהוא צריך למסור טביעת אצבע.
<יוסי אדלשטיין: כשהוא מגיע לנתב"ג במסגרת הליך הקליטה שלו כעובד זר רוכשים ממנו את טביעת האצבע, מצלמים אותו ומנפיקים לו את אשרת העבודה שהוא אמור לעבוד בה באופן חוקי אצל המעסיק על-פי התחום שהוא הגיע אליו.
<יוסי אדלשטיין: זו סוגיה אחת.
<יוסי אדלשטיין: הסוגיה השנייה של השוהים הבלתי חוקיים - ברגע שאנחנו עוצרים נתין שהוא נחשד כשוהה בלתי חוקי הוא מועבר אלינו להליך של שימוע ותשאול לראות מי הוא, ובמסגרת הזאת אנחנו רוכשים ממנו את טביעת האצבע.
<יוסי אדלשטיין: זאת אומרת, אנחנו שמים את טביעת האצבע שלו על מנת לראות.
<יוסי אדלשטיין: אם יש לו טביעת אצבע אז המערכת אומרת לנו: הוא קיים כבר ואלו הפרטים שלו, ואם לא - אנחנו רושמים.
מיכל רוזין: כלומר, יש פה אותם אלה, כמו שאמר חבר הכנסת, שמקבלים מראש הודעה על כך.
מיכל רוזין: השאלה היא האם היא ניתנת להם בשפתם והם מבינים מה הם נותנים ולצורך מה?
<יוסי אדלשטיין: זה תנאי בתנאי האשרה ששר הפנים קבע.
מיכל רוזין: אני שואלת שוב, האם הם מקבלים את ההסבר הזה בשפתם והאם הם יודעים לשם מה הם נותנים את הפרטים?
מיכל רוזין: שנית, אתה אומר פה משהו אחר.
מיכל רוזין: אתה אומר גם מי שלא מגיע עם אשרה, בעצם הנתונים שלו מועברים אליך, למשרד הפנים, למאגר שלך.
<יוסי אדלשטיין: לא הבנתי.
שמעון סולומון: בשנה האחרונה התנדבתי בסיוע באיזשהו מרכז ביפו, מרכז שנקרא רופאים לזכויות אדם.
שמעון סולומון: עושים שם עבודה יפהפייה.
שמעון סולומון: הלכתי כאדם יהודי וישראלי להתנדב אחת לשבוע למשך מספר שעות על מנת להבין על מה מדובר בכלל כי הם לא רובוטים.
שמעון סולומון: אתה יודע, ההתנהלות והדיבור מולם זה כאילו - - -.
שמעון סולומון: אני הלכתי להבין מה זה ואיך זה.
שמעון סולומון: אני מוכרח גם לציין ששנתיים עבדתי במשרד הפנים, כך שיש לי קצת מושג מכל הכיוונים.
שמעון סולומון: אנחנו מדברים פה והכל מוקלט.
שמעון סולומון: אני רוצה לשאול שאלה באמת תמימה ולקבל באמת תשובה.
שמעון סולומון: אני מקבל דיווחים מהשטח, מעובדים זרים ומאחרים, שלפעמים גורמי האכיפה שעושים עבודה שבאמת מוטלת עליהם בשטח, לפעמים מחפשים סיבה.
שמעון סולומון: למשל, תופסים מישהו במעבר החצייה וזה כבר עילה לכל מיני תהליכים.
שמעון סולומון: זאת אומרת, מספיק שיש איזושהי סיבה או מחפשים סיבה.
שמעון סולומון: אני לא רוצה להגיד את כל הדברים שנאמרים.
שמעון סולומון: האם לפעמים מחפשים סיבה ומשם גוזרים את כל התהליכים באופן אקראי או שיש משהו יזום ומסודר בחוק שעושים?
פניה קירשנבאום: אני רוצה להבהיר ואנחנו תיכף נבין.
פניה קירשנבאום: רשות ההגירה לא מסתובבת במעברי חצייה ותופסת אנשים שחוצים את מעבר החצייה לא לפי החוק.
פניה קירשנבאום: זה לא סתם שהיא מסתובבת והיא רואה מישהו עובר ובואו ניקח אותו כי הוא לא עבר באור ירוק.
שמעון סולומון: מאיפה את יודעת שזה לא קורה בשטח?
שמעון סולומון: זה קורה בשטח, אנחנו יודעים שזה קורה.
שמעון סולומון: תגידו שלא וזהו.
מיכל רוזין: המשטרה נמצאת פה על מנת לענות על השאלות האלה.
משה מזרחי: אני רק רוצה שתבהיר לנו את המכניקה.
משה מזרחי: לגבי אלה שנכנסים על-פי אשרות דרך מעברי גבול הרגילים - את זה הבנו.
פניה קירשנבאום: אבל אלה הם העובדים הזרים.
משה מזרחי: ודאי, ודאי.
משה מזרחי: אנחנו מבינים איך יש את המטריה הזאת.
משה מזרחי: זה מותר.
מיכל רוזין: למרות שבג"ץ קבע שגם את זה צריך להסדיר בחקיקה.
<קריאה: אנחנו מסדירים את זה בחקיקה.
משה מזרחי: אני מדבר על חוצי הגבול, מסתננים מהגרי עבודה, פליטים - לא חשוב איך נכנה אותם.
משה מזרחי: אני לא מדבר על אלה שהבריזו והצליחו לעבור את הרשויות והגיעו לאן שהגיעו, אבל אלה שנלכדו שם ושם יש מתקנים שהייה והם עוברים שם איזשהו סוג של תהליך.
משה מזרחי: זאת אומרת, המסות הגדולות בדרך כלל מוחזקות שם טרם העלאתן על האוטובוסים והשלכתן לשכונות דרום תל-אביב.
משה מזרחי: אבל שם יש איזשהו תהליך שבודק את הזהות.
משה מזרחי: אני מניח שמרביתם מגיעים אפילו בלי תיעוד ואתה צריך לסמוך על מה שהם מספרים לך.
משה מזרחי: הם לא באים עם דרכונים, הם מגיעים עם התיעוד האריתראי או הסודני.
משה מזרחי: הם מגיעים, מתשאלים אותם שם, ומהמרים שמה שהם אומרים הוא נכון.
משה מזרחי: במקום שיש תיעוד זה נחמד.
משה מזרחי: אני מניח ששם מייצרים איזושהי מכניקה - - -
מיכל רוזין: מאגר אחר, מאגר אחר.
משה מזרחי: תני לו, אני רוצה שהוא יסביר בדיוק כדי שלא נתבלבל.
משה מזרחי: שם זה הבלוק הכי הגדול של הנכנסים הבלתי חוקיים, ושם יש מערכת של זיהוי ביומטרי שלוקחים מהם או לא לוקחים מהם.
משה מזרחי: את זה תסביר.
<יוסי אדלשטיין: אני אסביר, אני אענה בפירוט.
משה מזרחי: והדבר האחר שהוא אולי מתכוון אליו - יש כאלה שהם לא בתוך המסננת, הם בלי תיעוד או שרשות ההגירה לפעמים נתקלת בהם, וזה קורה, בנוסף למערכת האכיפה שזה משטרת ישראל שעושה פעולות כאלה ואחרת ואז מוציאים.
משה מזרחי: אם למישהו יש את התיעוד שאנחנו נתנו לו אז בסדר.
משה מזרחי: אם אין לו תיעוד אז זה במסגרת סמכותכם.
משה מזרחי: השאלה הנוספת אחרי שתבהיר את כל תמונת המצב הזו, היא מי עושה את השוואת טביעות אצבע לצורכי הזיהוי?
משה מזרחי: נתת דוגמה, למשל, של הנרצח ושהעבירו לכם את תיקי טביעות אצבע מהמכון.
משה מזרחי: מי מבצע את הזיהוי?
משה מזרחי: האם המערכת שלכם עובדת אוטומטית?
<יוסי אדלשטיין: אני אסביר.
<יוסי אדלשטיין: קודם כל, כפי ששאלת, כל מסתנני הגבול שנתפסים על-ידי כוחות צה"ל מועברים למתקן "סהרונים".
<יוסי אדלשטיין: במסגרת התהליך במתקן "סהרונים" מבוצע להם תשאול וזיהוי מי הם ומה הם, מאיפה הם באו, למה הם באו וכל הפרטים האלה.