GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דב חנין:
כן יש לי טענות לאנשי עוז.
דב חנין:
יש לי טענות לאנשי עוז, אתם ידועים, כשאתם ברור לי לגמרי שאתם נמצאים, וזה ברור לי, אני לא בא אליכם בטענות בעניין הזה, אתם רק בורג במכונה של רוע.
דב חנין:
אבל גם בורג יכול להגדיל את החיכוך.
דב חנין:
בואו תגדילו את החיכוך.
דב חנין:
אתם יודעים אל, מה זה התלהבות הזאת, ילדה בת שלוש וחצי ביום הולדת?
דב חנין:
איזה מן דברים?
דב חנין:
אני באמת אומר, אני קורא דברים שאני אפילו לעצמי אומר, האם זה, אין פה איזושהי, משהו פה לגמרי השתבש.
דב חנין:
אז כשאתם מקבלים הוראות, שהן הוראות בעייתיות וברור לי שזה מקור הרע, ההוראות הבעייתיות והמדיניות הרעה, בסדר, תבצעו אותה בחוסר התלהבות.
דב חנין:
תבצעו אותה בחוסר התלהבות.
דב חנין:
תאטו את קצב הפעולה של המכונה הרעה הזו.
דב חנין:
וילדים שנעצרים בלילה או ילדים שנעצרים במסיבת יום הולדת, זה דבר שאני חושב שאסור לנו להרשות ואסור לנו לאפשר במדינה שרוצה להיות, עדיין שואפת להיות מדינה מתקדמת.
ניצן הורוביץ:
תודה.
ניצן הורוביץ:
אני אתן עכשיו את רשות הדיבור לנציגי הממשלה, נציגי משרד הפנים והם יעדכנו אותנו על ההחלטות השונות, ועל המדיניות מעתה ואילך.
ניצן הורוביץ:
ואחר כך נשמע את התגובות לעניין הזה מצד הארגונים ומצד גורמים נוספים שירצו להתייחס.
ניצן הורוביץ:
פשוט, החדשות האחרונות קצת משנות לנו את סדר היום ואנחנו נתאים את עצמנו לעניין.
ניצן הורוביץ:
אז אני קודם כל מודה לנציגי משרד הפנים שהגיעו.
יולי יואל אדלשטיין:
בעקבות החלטת הממשלה שהתקבלה, פתחנו את נקודות הרישום.
יולי יואל אדלשטיין:
אנחנו כרשות התייחסנו אליהם במלוא כובד הרצינות, התחלנו לטפל בהם ואני אומר לכם, כמי שהיה יו"ר הועדה, שהמליץ את ההמלצות וגם יישם אותם, התייחסנו לה באמת ברצינות ובכובד ראש ואם היו אנשים שהיה חסר להם מסמכים, ויש כאלה עד היום דרך אגב, שחסר להם, לא שללנו באופן שרירותי ולא דחינו באופן שרירותי והכול נבדק באופן קפדני, ומעבר לניירת נעשה תהליך של ראיון של המשפחות על מנת באמת לברר כל הפרטים ולא להסתמך על איזה נייר כזה או אחר.
יולי יואל אדלשטיין:
זה לוקח זמן רבותי, זה לקח זמן.
יולי יואל אדלשטיין:
כי באמת עשינו את זה בצורה יסודית וקפדנית ושקדנו על הטיפול בתחום הזה באמת, לא רק זמן, בסופו של תהליך רבותי, והוא מה שנקרא טרם הסתיים עד תומו, מצאנו מאתיים חמישים ושבע פונים שהם ענו לקריטריונים שנקבעו בהחלטת הממשלה.
יולי יואל אדלשטיין:
יש מאה ושמונה עשרה פונים שהם לא ענו לקריטריונים הבסיסיים של החלטת הממשלה ויש עוד כמאתיים שישים שהם נמצאים בטיפול בגלל שיש להם חסכים וחסרים בקריטריון כזה או אחר, שאנחנו כרגע נמצאים, מה שנקרא בבירור של הדברים האלה.
יולי יואל אדלשטיין:
יש כאלה שיש להם בעיה של, שנשלחו לעשות בדיקות אבהות ודברים כאלה, שזה לוקח זמן.
ניצן הורוביץ:
כמה בסך הכול המספר הכללי?
יולי יואל אדלשטיין:
סך הכול המספר הכללי זה, שש מאות שלושים וחמש משפחות.
יולי יואל אדלשטיין:
זה מה שטיפלנו, מה שנקרא במסגרת הפרויקט הזה ואנחנו עדיין מטפלים.
יולי יואל אדלשטיין:
במסגרת הבקשות החיוביות וגם אלה שלא ענו על הקריטריון, אנחנו העברנו את זה לאישור השר, כי הוא בעל הסמכות.
יולי יואל אדלשטיין:
השר חתם כבר על עשרות של בקשות ואנחנו ממשיכים להעביר לו את הפרוטוקולים לחתימה.
יולי יואל אדלשטיין:
אנחנו מקווים שבימים הקרובים אנחנו נתחיל לזמן את המשפחות, להודיע להם את ההודעה.
יולי יואל אדלשטיין:
למי שמגיע יקבל את התהליך, כל התנאים כפי שמגיע לו.
יולי יואל אדלשטיין:
ולמי שלא, אנחנו נודיע לו שהוא לא עמד בקריטריונים והוא יצטרך לעזוב את מדינת ישראל.
ניצן הורוביץ:
עכשיו יש לי רק שאלה טכנית.
ניצן הורוביץ:
איך תזמנו אותם?
יולי יואל אדלשטיין:
יש לנו כתובות, יש לנו טלפונים.
יולי יואל אדלשטיין:
כמו שזימנו אותם לראיונות אנחנו נזמן אותם ללשכה, נשוחח איתם ומי שמגיע לו, זכאי למעמד, יטופל בלשכה.
יולי יואל אדלשטיין:
יקבל את תעודת הזהות, את כל מה שהוא צריך הוא ובני משפחתו.
יולי יואל אדלשטיין:
זה מבחינתי.
יולי יואל אדלשטיין:
אני חושב שבאמת, זה תהליך מורכב ורגיש ואני חושב שהעובדים שלנו עסקו בזה באמת לאורך זמן רק בגלל הרגישות של הנושא הזה.
יולי יואל אדלשטיין:
כי להגיד לא על סמך נייר, זה הכי פשוט.
יולי יואל אדלשטיין:
כי מי שלא הביא לי נייר ולא עמד בתנאי החלטת הממשלה לפי הניירת, יכולנו לדחות אותו באופן מיידי, אבל לא עשינו כך.
יולי יואל אדלשטיין:
שלחנו אותם והחזרנו אותם והם הביאו עוד נייר וחלק המתינו לניירות מחוץ לארץ וחיכינו והיינו סבלניים וטיפלנו בזה באמת בחרדת קודש לנושא הזה.
יולי יואל אדלשטיין:
מי שהגיש---
ניצן הורוביץ:
מה בעניין ילדים שלא עמדו בקריטריונים אז, אבל עומדים בהם היום?
ניצן הורוביץ:
הרי היה פרק זמן.
יולי יואל אדלשטיין:
יש החלטת ממשלה שקבעה את נקודת הייחוס, בזמן הגשת הבקשה.
יולי יואל אדלשטיין:
ככה קבעה החלטת הממשלה ולפי זה שמנו את זה.
אילן גילאון:
אחרי פסק הדין של השופטת פרוקצ’יה השתנה אצלכם משהו?
יולי יואל אדלשטיין:
אם יש מישהו העונה לתנאים בפסק הדין של פרוקצ’יה, אנחנו מתייחסים אליו בהתאם.
יולי יואל אדלשטיין:
ויש פה הרבה שבכלל עוד לא הגיעו בכלל לשלב הזה של פרוקצ’יה.
ניצן הורוביץ:
אולי זה היועץ המשפטי יוכל להתייחס.
ניצן הורוביץ:
אתה יכול, רק לסיכום, לתת לנו איזשהו לו"ז?
ניצן הורוביץ:
בכל זאת אמרת, יש משהו כמו מאתיים שישים בקשות שעוד לא, אז מתי?
יולי יואל אדלשטיין:
אני עוד פעם אומר, החלק גדול בתוך המאתיים שישיים זה לא תלוי בנו, זה תלוי במבקשים.
יולי יואל אדלשטיין:
הם צריכים להשלים כל מיני דברים, על מנת שיוכיחו לנו שהם עומדים בתנאי הסף של החלטת הממשלה ואנחנו, מה שנקרא, תראה, יכולתי באופן שרירותי לשלול.
יולי יואל אדלשטיין:
נגיד, אתה לא הבאת, לא עמדת ושלום על ישראל.
יולי יואל אדלשטיין:
אבל אנחנו לא שם, אנחנו לא שם לאורך כל התהליך הזה, כפי שאתם רואים, אני לא שם ויכולתי להגיד באופן שרירותי, לא הבאתי לי תוך חודש תוך חודשיים, ובתחילת הדרך כולם אמרו, מה?
יולי יואל אדלשטיין:
שלושים יום?
יולי יואל אדלשטיין:
איך יספיקו להביא מסמכים?
יולי יואל אדלשטיין:
אז הנה, אנחנו עברנו שנה וחצי ואנחנו עדיין מחכים לכאלה שיביאו מסמכים ויביאו הוכחות לקשר שלהם על מנת לטפל בתיק.
ניצן הורוביץ:
טוב.
ניצן הורוביץ:
בהמשך, נשמע פירוט בעניין הזה.
דניאל אילון:
אני מבין, שהשאלה הייתה לגבי פסק דין בעניין עובדת זרה בהריון?
אילן גילאון:
בדיוק.
ניצן הורוביץ:
כן, של פרוקצ’יה.
דניאל אילון:
זה נושא, שאפשר לומר, שהוא נושק לנושא הזה.
דניאל אילון:
בעצם מה שקבע פסק הדין זה, שעובדת זרה שעבדה, שעובדת כדין בישראל ויולדת כאן, באופן תיאורטי גם אם תלד כאן ביומה הראשון לעבודה, היא תוכל להשלים את כל חמש השנים המצופות ואז לצאת את הארץ.
דניאל אילון:
זה נושק לעניין הזה, במובן שקו הגבול שנקבע כאן הוא באמת אפשר לומר, בשנה שאחרי, כלומר ילדים שכבר עולים לכיתה א'.
דניאל אילון:
על מנת שלא ייווצר מצב שילד מהסוג הזה כבר יוכל לטעון טענה, שהוא כבר התערה בחברה בישראל ולכן הוא יהיה זכאי להישאר.
דניאל אילון:
לכן פסק הדין הוא מיושם.
דניאל אילון:
כיום עובדות זרות שיולדות יכולות להמשיך ולעבוד כרגיל, כאשר ימצאו מעסיק כמובן, וכפי שנמסר כאן אנחנו מתקנים בימים אלה את הנוהל והוא גם יפורסם בתוך שבוע או שבועיים.
דניאל אילון:
השאלה שבית המשפט הבין את הרגישות שבה, היא באמת לגבי התנגשות, אפשר לומר לגבי מטופל, שמעוניין שדווקא אותו עובד, עובדת במקרה הזה, תישאר אצלו עד מאה ועשרים.
דניאל אילון:
זה החריג שהחוק תמיד איפשר, לבין העניין שהזכרתי אותו קודם של הצורך של האישה לצאת עם הילד בתום החמש שנים.
דניאל אילון:
העיקרון שהתווה שר הפנים הוא, שככלל האשה תצטרך לצאת את הארץ עם הילד על מנת שהוא לא ייכנס לבית הספר ושוב אנחנו נימצא באותה בעיה שהזכרנו כאן.
דניאל אילון:
אבל כמובן יהיו מקרים חריגים, והחריגות בהקשר הזה תהיה זו שנוגעת דווקא למטופל.
דניאל אילון:
כלומר, אם הוא יראה צורך חריג בכך שהוא זקוק דווקא לאותה עובדת שתישאר אצלו.
דניאל אילון:
ואז המקרים יבחנו לגופם.
ניצן הורוביץ:
מה לגבי רישיון עבודה זמני או לפחות הנחיה שאין למנוע העסקה של אותם ממתינים?
ניצן הורוביץ:
כי פה, אתה מבין, יש פה סוגיה שהיא בעייתית.
דניאל אילון:
הנחיה כזו קיימת.
דניאל אילון:
אנחנו, כפי שהתבקשנו כאן, לא משווים את זה לנושא המסתננים, אבל זה דומה במובן הזה שרישיונות עבודה לא ניתנים.
דניאל אילון:
אבל כל עוד האנשים האלה נמצאים בהמתנה אין כל אכיפה בהקשר של העסקה שלהם בישראל.
ניצן הורוביץ:
לא, אבל אני שואל אותך את העניין הזה, כי מגיעות לנו תלונות על כך שיש אכיפה, יש לפעמים גם מעצרים בעניין הזה, וכך שאולי ההנחיה היא לא ברורה מספיק.
יולי יואל אדלשטיין:
אני צריך לומר, בקטע הזה אין מעצרים לגבי משפחות שרשומות כממתינים, בפרוייקט.
יולי יואל אדלשטיין:
לא יודע מאיפה האמירה הזו.
יולי יואל אדלשטיין:
מי שהגיש בקשה, הוא מצוין במחשב, רשום שהוא נמצא במסגרת הפרויקט.
יולי יואל אדלשטיין:
בעיקרון יכול להיות שבאופן אקראי הוא נבדק, אבל ברגע שיתברר שהוא רשום בפרויקט, אז הוא שוחרר.
יולי יואל אדלשטיין:
אף אחד לא אוכף כנגד המשפחות האלה באופן טנטטיבי.
אילן גילאון:
מי רשאי להירשם לפרויקט?
יולי יואל אדלשטיין:
הייתה החלטת ממשלה ב-2010 שהגדירה מי רשאי.
יולי יואל אדלשטיין:
נתנו זמן להירשם, מי שנרשם מופיע כרשום בפרויקט.
אילן גילאון:
ברשותך, אדוני היו"ר והיועץ המשפטי, אולי רק עוד מילה אחת.
אילן גילאון:
כלומר, כל אשה שנכנסה להיריון בטרם פסק הדין הזה, היא בעצם מאבדת את אשרת השהיה שלה בכל מקרה.
דניאל אילון:
לא, לא, זה לא עניין של הכניסה להריון או משהו כזה.
דניאל אילון:
עובדת זרה שהיא עובדת כדין בישראל והיא נכנסת להריון ויולדת תוך כדי עבודה, תמשיך לעבוד כרגיל עד לתום חמש השנים.
אילן גילאון:
בכל מקרה?
דניאל אילון:
בכל מקרה שיש לה מעסיק.
ניצן הורוביץ:
כאמור, אנחנו מצפים לנוהל הזה, אני פותח את זה לדיון.
ניצן הורוביץ:
אני מציע, שנציגי הממשלה יקשיבו ואחר כך, אם יהיה צורך בתשובות או הבהרות, אז אני אאפשר כמובן את ההתייחסות.
ניצן הורוביץ:
מי שרוצה לדבר, שירשם פה אצלי.
ניצן הורוביץ:
כן, בקשה, רותם אילן.
רותם אילן:
אני מעמותת ילדים ישראלים.
רותם אילן:
בשנים האחרונות, אנו שותפים למאבק נגד הגירוש של הילדים.
רותם אילן:
חשוב לי להתחיל עם כמה עובדות כלליות, בגלל אי דיוקים כאלה ואחרים שנאמרו.
רותם אילן:
הילדים עליהם אנחנו מדברים, זה ילדים שבמשך עשרים השנים האחרונות בהן מדינת ישראל מביאה מהגרי עבודה, היא מביאה המון מהגרי עבודה, בטח יותר מהכמות שהיא רוצה לגרש את הילדים.
רותם אילן:
המדיניות הלא כתובה, כי לישראל אין מדיניות הגירה שכתובה בחוק, בכל זאת הייתה שלא מגרשים את הילדים.
רותם אילן:
איפשרו להם להישאר פה עם האימהות שלהם.
רותם אילן:
בפועל כן גרשו את מרבית האבות ולכן אנחנו רואים שזה אימהות חד הוריות.
רותם אילן:
אז קודם כל, לא מדובר, מדובר על משהו שמעולם לא קרה במדינה, שגירשו את הילדים שנולדו.
רותם אילן:
גם לא החליטו על מדיניות שתחול מנקודה זו ואילך, אלא בחרו להחיל אותה רטרואקטיבית גם על אותם אלף מאתיים ילדים, אני מדגישה אלף מאתיים, לא שבע מאות, אלף מאתיים ילדים שכבר אפשרו להם להישאר במדינה.
רותם אילן:
לגבי הנתונים שפורסמו, זה לא בדיוק מדויק לומר שמאתיים חמישים ושבע ילדים מתוך שבע מאות בקשתם התקבלה.
רותם אילן:
השבע מאות, שבע מאות ואחת, גם הילד האחד הזה אני חושבת מאוד חשוב לו אם הוא יגורש מהמולדת שלו או לא, השבע מאות ואחד בקשות האלו, שזה רק הבקשות שהוגשו של אנשים שלפחות על פני השטח ענו על הקריטריונים.
רותם אילן:
יש לנו עוד חמש מאות ילדים שבכלל לא הגישו בקשות למשרד הפנים, שאותם רק בוא נזכיר, החל מפברואר של שנה שעברה, כבר התחילו לגרש ולכלוא במתקן הכליאה שחבר הכנסת גילאון דיבר עליו.
ניצן הורוביץ:
באלו ילדים מדובר?
רותם אילן:
לרוב, מדובר על ילדים שלמשל היו צעירים מדי.
ניצן הורוביץ:
באיזה גיל?
רותם אילן:
בהחלטת הממשלה, היה משהו קצת טריקי.
רותם אילן:
בהחלטה שהיא אמרה, שמצד אחד זה מעל גיל חמש, אבל גם מעל כיתה א'.
רותם אילן:
אני אישית לא מכירה הרבה ילדים בני חמש שלומדים בכיתה א', אלא אם כן הם באמת מאוד מחוננים.
רותם אילן:
ככה שבפועל זה יצא שבגיל שש.
רותם אילן:
לדוגמה, ילדי גני חובה עדיין מועמדים לגירוש.
רותם אילן:
מתוך השבע מאות ואחד הבקשות האלה, היו שישים וחמש בקשות שנדחו על הסף, שכנראה בבירור למשל, אם בא הורה עם ילד בן שלוש אני משערת שדחו אותו על הסף, כי היה ברור שהוא לא עונה על הקריטריונים.
רותם אילן:
כך שהבקשות שנשארו בגדול, זה בקשות שכן עונות על הקריטריונים.
רותם אילן:
המספר שכרגע אומרים בגאווה שעומדים לאשר, הוא מספר זעום יחסית לכמות הילדים, כאמור שמחכים לתשובה, מאתיים חמישים ושבע.
רותם אילן:
זה מאוד יפה שאתמול שר הפנים בחר לאשר את הבקשות, אבל בוא רק נזכיר שהן יושבות על השולחן שלו מאוגוסט.
רותם אילן:
עכשיו, הן לא יושבות על השולחן ומחכות שהוא יעשה איזשהו דבר מלבד לעשות עליהם וי.
רותם אילן:
אני לא מדברת כרגע על המאתיים שישים שעדיין לא הוחלט לגביהן.
רותם אילן:
וועדת חריגים, לא ועדת חריגים, אני מדברת על הבקשות שבבירור כבר אושרו על ידי רשות האוכלוסין, כבר יותר מחצי שנה הן מחכות על השולחן.
רותם אילן:
בוא גם נדבר על מה קרה בשנה וחצי מאז הגישו את הבקשות.
רותם אילן:
קודם כל, כן יש אכיפה כנגד המשפחות.
רותם אילן:
זה נכון שלא מגרשים אותם, לא מגרשים כרגע משפחות שיש להם את הטופס, שהן הגישו את הבקשה למשרד הפנים.
רותם אילן:
אבל בודאי שיש אכיפה כנגד מעסיקים.
רותם אילן:
אני אשמח להעביר לאחר מכן שמות של מעסיקים, אולי ירצו להחזיר להם את הקנסות שהם קיבלו.
רותם אילן:
כי אני שומעת שכנראה אין אכיפה.
רותם אילן:
מעסיקים מקבלים קנסות כל הזמן, אם הם מעסיקים עובדות, למרות שהן מראות להם שהם הגישו בקשה למשרד הפנים.
רותם אילן:
אבות נלקחו למעצר רק שבוע שעבר, לעיכוב, אני אפילו לא אומר מעצר, לעיכוב.
רותם אילן:
ששוב בניידת של 'יחידת עוז' אפשר לבדוק ולראות שאותו אדם הגיש בקשה למעמד, כמוהו גם יש להם לעובדים זרים כאן מאגר ביומטרי כבר הרבה זמן, רק אצל הישראלים זה משהו חדש, כולל לבוא עדיין בלילות למשפחות שהגישו בקשות למעמד.
רותם אילן:
אני לא אפרט מה קורה לילידם, אבל בוא נאמר שזה לא פשוט, שלמרות שהגשת בקשה עדיין מגיעים אליך לבית ולא נותנים לאמא שלך לעבוד.
רותם אילן:
לכן, לנו יש מספר דברים שנראים לנו באמת מאוד בסיסיים.
רותם אילן:
קודם כל, שהמאתיים שישים משפחות שממתינות לתשובה יוכלו לעבוד בדיוק כמו שהיועץ המשפטי אמר, שנעשה לגבי מבקשי המקלט שלא אוכפים את זה, נותנים להם לעבוד, נותנים להם להתפרנס.
רותם אילן:
אז לפחות שלאמהות האלה יהיה אישור עבודה, תהיה להם אפשרות לפרנס את המשפחה שלהם ולא מה שאנחנו רואים בפועל, שמפטרים אותם מכל מקום והן לא יכולות להתקיים, אלא מהאוויר.
רותם אילן:
כשניתנות הבקשות אנחנו מאוד רוצים, ונשמח גם לשתף פעולה, שזה ייעשה יחד עם הארגונים, יחד עם בתי הספר.
רותם אילן:
הרי לא אנחנו לא מצפים ששנה וחצי אחרי שהם הוגשו, כולם גרים בוודאות באותה כתובת ולא תהיה בעיה למצוא אותם.
רותם אילן:
למי שדוחים את הבקשה, יש לו חמישה עשר ימים להגיש ערער, וזהו.
רותם אילן:
אנחנו רוצים לבדוק שבאמת כל אותם אנשים יקבלו את ההזדמנות שלהם בחמישה עשר הימים.
רותם אילן:
אמנם מר אדלשטיין אמר שזה לא כחלק מהחלטת הממשלה, אבל בשל העיכוב של הרשות של משרד הפנים, בשל הזמן שלקח, אני אפילו לא אומר עיכוב, בשל הזמן הממושך, גדל פה דור של פחות משמונים ילדים שעונים על כל הקריטריונים של החלטת הממשלה.
רותם אילן:
הם כיום בכיתה א', ההורים שלהם הגיעו פה בצורה חוקית, הם עדיין מועמדים לגירוש אני חושבת שמן הראוי לעשות, מה שאגב כבר נעשה בעבר בהקלות בראון ב2006, ולתת לאותם ילדים שכיום עונים על הקריטריונים גם כן להגיש בקשות.
רותם אילן:
זה הדרישות המאוד בסיסיות וקטנות שלנו.
ניצן הורוביץ:
בבקשה, הציגי עצמך לפרוטוקול.
כרמית פולק כהן:
אני מהמועצה לשלום הילד.
כרמית פולק כהן:
אני לא רוצה לחזור על דברים שכבר נאמרו פה, ורציתי, קודם כל שמחתי לשמוע שיש ילדים שכבר הולכים לקבל תשובה, שזה משהו שלא ידענו עד לרגע זה.
כרמית פולק כהן:
לנו זה מאוד חרה לשמוע שילדים מחכים כל כך הרבה זמן כדי לקבל תשובה.
כרמית פולק כהן:
כל בן אדם שנמצא בחוסר וודאות, חוסר יציבות, זה קשה לו, קל וחומר ילד שחרד לגורלו.
כרמית פולק כהן:
במהלך הזמן הזה הילד הזה מפתח קשרים, גדל פה במסגרות חינוך ישראליות ובוודאי שלהחלטה הזו יש משמעות, השלכות משמעותיות על החיים שלו.
כרמית פולק כהן:
דבר שכבר עלה בזמנו בישיבה שדיברנו, בתקופת הביניים הזאת, הילדים לא זכאים לשירותי רווחה.
כרמית פולק כהן:
זאת אומרת, רק במצבי קיצון חמורים ביותר הילדים יזכו לשירותי רווחה ונכון שהם משולבים במסגרות חינוך, אבל עדיין הם לא זכאים לשירותי רווחה.
ניצן הורוביץ:
לאיזה שירותי רווחה את המתכוונת?
כרמית פולק כהן:
אני אדבר על הדבר הכי פשוט, יש איזה דיווח על משהו שקורה.
כרמית פולק כהן:
אם הוא לא אירוע קיצון, נניח, כל עוד אבא שלו לא מאיים עליו כרגע בסכין ודורש שפקידת סעד תיכנס הביתה וכדומה, שירותי הרווחה לא יטפלו בזה.
כרמית פולק כהן:
הם דיברו איתנו בזמנו, כשקיבלנו את הפניות.
ניצן הורוביץ:
קיבלתם תלונות בעניינים האלה?
כרמית פולק כהן:
הפניות, אנחנו עוסקים בנושא הזה בהיבט אחר, בשיקול של הגשת בג"ץ בנושא הזה.
כרמית פולק כהן:
אבל הפניות שאנחנו קיבלנו הם באמת פניות שהם רק במצבי קיצון ומבירור שעשינו, משרד הרווחה אומר, והוא אמר את זה גם בישיבה הקודמת כשהם היו פה, אנחנו מטפלים רק במצבי קיצון של סיכון הכי גבוה שיש.
כרמית פולק כהן:
אז בתקופת הביניים, כמובן הילדים האלה לא זכאים לשום שום שירותי רווחה, גם אם מגיעים להם.
כרמית פולק כהן:
ולכן, ככל שההחלטה תתקבל יותר מהר לכאן או לכאן, זה גם יעניק יציבות לילדים, וודאות, ביטחון וקל וחומר את כל השירותים שמגיעים להם על ידי מדינת ישראל, בוודאי אם הם זכאים.
ניצן הורוביץ:
כן.
ניצן הורוביץ:
היועץ המקצועי של הוועדה הביא לי את המסמך של מרכז המחקר והמידע, שבאמת מצדיק את מה שאת אומרת.
ניצן הורוביץ:
יש לנו פה מישהו ממשרד הרווחה?
ניצן הורוביץ:
"...
ניצן הורוביץ:
בכל הנוגע לילדים חסרי מעמד, בהם ילדי עובדים זרים, מבקשי מקלט, מסתננים, שוהים, שירותי רווחה יינתנו אך ורק לילדים הנתונים במצב של סכנה מיידית.
ניצן הורוביץ:
לא ניתנים שירותים נוספים, גם לא לילדים בעלי צרכים מיוחדים ועוד.
ניצן הורוביץ:
אפשר פה, שלפי נתוני המשרד שזה משרד הרווחה, בשנה האחרונה שהו במסגרות חירום של המשרד כארבעים ילדים ואז אפשר לתאר את הילדים האלה, שהם לא שהו במסגרות חירום, מה המצב שלהם ואיזה טיפול או אי טיפול הם מקבלים...".
ניצן הורוביץ:
שלום לך, יו"ר הועדה לביקורת המדינה, שר האוצר לשעבר וידידי רוני בראון.
ניצן הורוביץ:
בבקשה, סיגל רוזן.
סיגל רוזן:
סיגל רוזן, ממוקד סיוע לעובדים זרים.
סיגל רוזן:
אני רוצה לחזק כמובן את הדברים שנאמרו פה על ידי ארגון ילדים ישראלים והמועצה לשלום הילד, ואני רוצה להוסיף שהמשפחות שממתינות פה תקופה ממושכת, כמו שנאמר על ידי רותם, מדובר באמהות חד הוריות ונשים שעבדו בעבודות ניקיון, מדי יום במקום עבודה אחר, ואיבדו את מקומות העבודה שלהם אחד אחרי השני בגלל אותם איומים של אנשי 'יחידת עוז' ונשים מגיעות למשרד שלנו, ויש להם ילדים לפרנס ולא נשארו עם, לא נשארו להם מקורות פרנסה והן לא זכאיות כמובן לשום דבר ממשרד הרווחה וקשה נורא להתפרנס באופן הזה.
סיגל רוזן:
נקודה אחת נוספת והיא, כשעוצרים את ההורים, רק בשבוע שעבר עצרו אב ואיימו עליו שיגרשו אותו אם הוא לא ישתף פעולה וילשין על שוהים שלא כדין.
סיגל רוזן:
אחד האבות, שילדו עומד בקריטריונים וממתין לתשובה, נאמר לו שבגלל שילדו כבר בן תשע עשרה ובעצם כבר לא צריך אותו, אז אם הוא לא ישתף פעולה וילשין על שוהים שלא כדין, אז הוא יגורש מהארץ.
סיגל רוזן:
כל השיטות האלה מאוד פסולות בעינינו ואנחנו נשמח אם יו"ר הועדה יקרא ל'יחידת עוז' להפסיק ולפעול בדרך זאת.
סיגל רוזן:
בנוסף, יש פה ילדה שממתינה לתשובה.
ניצן הורוביץ:
בהמשך ניתן לה.
ניצן הורוביץ:
בינתיים, חבר הכנסת רוני בראון ביקש בקשה.
ניצן הורוביץ:
אדוני.
רוני בר-און:
תודה רבה אדוני היו"ר, אני מתנצל שאני בא באיחור מישיבה של ועדה אחרת ואצא לפני הזמן גם מהכורח הזה.
רוני בר-און:
העניין הזה של יישום החלטת הממשלה בעניין ילדי עובדים זרים, אני לא מתייחס למספר כי מספרים משתנים.
רוני בר-און:
יש לא מעט החלטות, אני בעצם נפגש איתה הלכה למעשה אולי ביומי הראשון כשר פנים בחודש מאי 2006.
רוני בר-און:
זה הנושא הראשון שבו אני נדרש לטפל, כמו תמיד במהירות רבה שחרב הזמנים, חרב התוצאות שהופכות לבלתי ניתנות להפיכות מתהפכת מעל ראש כל העוסקים במלאכה.
רוני בר-און:
נמצא פה מי שאני מזהה עורך דין סלומון, שהיה בתקופתי היועץ המשפטי של מינהל האוכלוסין ובאמת ידיו רב לו בפתרונות שהגענו אליהם.
רוני בר-און:
מדובר היה אז בסיטואציה, שהמספרים הם יחסית די דומים למה שהם מרחפים באוויר אפילו בתקופתנו אנו.
רוני בר-און:
והדיון הראשון הבאתי את האנשים הנוגעים בדבר, מצוות אנשים מלומדה.
רוני בר-און:
תמיד מי שקובע זה בעצם אנשי אגף התקציבים.
רוני בר-און:
לימים, משנהייתי שר אוצר גם הבנתי מאיפה באים כל הדברים האלה.
רוני בר-און:
היה מדובר בסביבות, דומני שמונה מאות או אלף ילדי עובדים זרים על הפרק וגם אנשי אגף התקציבים וגם אנשי פרקליטות המדינה הילכו עלינו אימים, שבעצם אנחנו דנים בגורלם של אלף ילדים, אנחנו בעצם משפיעים מבחינת מדינת ישראל על סדרי גודל של עשרות אלפים ודומני, שננקב מספר של ארבעים אלף.
רוני בר-און:
אני אמרתי שזה לא מקובל עלי, ואני באמת זוכר את הדיון.
רוני בר-און:
בחור מאוד רציני, אני מוכרח לומר, אביב סובל, שהיה סגן ראש אגף התקציבים.
רוני בר-און:
לעניין הזה אני לא קיבלתי את המספר הזה, אמרתי אני מבקש לראות את זה מוכח ברמה האמפירית.
רוני בר-און:
הלכו ובאו הלכו ובאו ובסוף נתכנסנו על מספר של דומני משהו כמו שתיים נקודה חמש, תוצאה של מכפיל של הילדים, כי חלק מהם הם חד הוריים וחלק מהם יש להם אח או אין להם אח וכל כיוצא בהם.
רוני בר-און:
אמרתי שאני מבקש לשמוע את כל התיקים האלה, הקמנו גם ועדת ערערים ואישרנו רזרבציה קטנה, תקן אותי דניאל אם אני טועה, רזרבציה קטנה של סמכויות שר להתערב גם בהחלטה הסופית של ועדת ערערים.
רוני בר-און:
בקיצור, נדברו וחזרו ושבו ונקבעו, מאלף הגישו דומני משהו כמו שמונה מאות בקשות, אז האלף לא היה אלף אלא היו שמונה מאות מבקשים.
רוני בר-און:
מהשמונה מאות מבקשים דומני שכמחצית, אם אני טועה אז זה באחוזים בודדים לפה או לפה, עברו בסיבוב הראשון ועוד איזה כמות עברה גם בערעורים ובאמת כמות כמעט, כמעט שעלתה כדי תשעים אחוז המבקשים, אושרו סופו של יום.
רוני בר-און:
אני לא צריך כמובן להרחיב לפורום הזה ,אני מכיר את המעורבות של יו"ר הועדה, של חברי הכנסת שאני רואה פה, דב חנין ואילן גילאון שהם באמת אנשים שהדברים האלה תופסים אותם מקצות הבהונות של הרגליים ועד שורשי שערות ראשם ומכירים ויודעים ואני מניח שכל האחרים שעוסקים פה, בין היתר אנשים של הממשלה ובודאי אנשים של הארגונים ואנשים שמטפלים בעניין הזה, אין צורך לצייר פה את התמונה, היא מצוירת לכל דבר ועניין פה.
רוני בר-און:
כמובן שהביקורים והפגישה איתם במעונות שלהם וכל המקומות רק ממחישה את מה שאתה חש כשאתה קורא את הספרים.
רוני בר-און:
סוף דבר אדוני היו"ר, מאיום של למעלה מארבעים אלף, כשקיבלנו כמעט תשעים ופלוס אחוזים מן הבקשות ואישרנו אותם הגענו לאלף חמש מאות-אלף שלוש מאות חמישים ילדים ונלווים מכוח הזכויות שמוקנות לנלווים, קרי הורים, אחים וכל הדברים האלה.
רוני בר-און:
בסוף היום, אני אומר לכם, שהמספר הזה הוא לא מספר שהשתנה בשום קונפיגורציה, הוא לא השתנה.
רוני בר-און:
אז אם מדינת ישראל כמדינה שהוקמה על הפליטות ושנאת הזר את היהודים לא יודעת לסדר את עצמה, גם אם כל אחד כזה עולה את ארבעת האלפים בביטוח הלאומי ובחינוך ובכל התנאים האחרים שנלווים מכוח הקניית המעמד, אז אני שם סימן שאלה.
רוני בר-און:
אם מדינת ישראל, מדינת העם היהודי שמה סימן שאלה על היכולת שלה לפתור את הבעיה הזאת, צריך לשים סימן שאללה גדול על כל האתוס הציוני.
רוני בר-און:
אני משתמש תמיד, ואני לא אפסיק להשתמש בדוגמה הכי קונקרטית לעניין הזה.
רוני בר-און:
זה יושב פה בחברה של אנשים שלא יסכימו להגדרה שאני אומר, שמנחם בגין היה רבי ומורי, ואתם אנשים שבאים מבתי ספר או מרשויות חינוך פוליטיים אחרים.
רוני בר-און:
החלטה הראשונה של מנחם בגין אחרי שעלה לשלטון היה הייתה החלטה להביא הנה את פליטי הספינה נטרפת של הפליטים הוייטנאמיים.
רוני בר-און:
חלק מהאנשים האלה אני זכיתי להכיר.
רוני בר-און:
זכיתי להכיר ילדות שנקראו כינרת ותבור וכגולן ובאמת מלח הארץ.
רוני בר-און:
הם נשארו ווייטנאמיים, אתה רואה שהם וייטנאמיים, אבל הם ישראלים לכל דבר ועניין בדיוק כמו אותם ילדים.
רוני בר-און:
אני מבקש, אנחנו לא מדברים על אנשים שיש להם אופציה אחרת.
רוני בר-און:
לא מקובל עלי, גם אם ההורים באו בלא רשות וגורשו וחזרו, תציירו את הציור הכי גרוע של הפרת החוק ותטענו את הטענה המשפטית הצרופה שאין זכויות נקנות במעשה שהוא לא חוקי, זה לא יכול לחול על הילדים האלה.
רוני בר-און:
הילדים האלה לא עשו את זה.
רוני בר-און:
הילדים האלה, הם נולדו לכאן, על זה תוסיפו את זה שאין להם שום אופציה אחרת, הם לא דוברים שפה אחרת, הם לא, אין להם תרבות אחרת, אין להם חגים אחרים, אין להם שירים אחרים, אין להם תנועת נוער אחרת, אין להם צבא אחר.
רוני בר-און:
זה, משל למה הדבר דומה?
רוני בר-און:
לקחת אותי ולזרוק אותי מעל ג'ונגל בקונגו.
רוני בר-און:
אני לא אשרוד שם, כי אני גם בגילי המתקדם, שלא לדבר שלא לדבר על ילדים שהם באמת בני יומם במובן הזה, אני אומר גם אם כל הטענות המשפטיות עומדות וכל הטענות הלאומיות והבין לאומיות עומדות, בסוף היום יש את המוסר והמסר המיוחד, הערך המוסף המיוחד של המוסר היהודי, שהוא לא מאפשר את ההתנהלות הקשוחה הזאת הבלתי טולרנטית הזאת במידה לא מבוטלת וחסרת אנושיות.
רוני בר-און:
תודה רבה, אדוני היו"ר.
ניצן הורוביץ:
תודה רבה לך אדוני, אולי תשמע את אחת הנשים שעליהם התייחסת.
ניצן הורוביץ:
בקשה, הציגי את עצמך.
אוולין דיאז ארקה:
אני בת לקולומביאנית וגם אני מחכה לתשובה כבר שנה וחצי כמעט, המצב הוא מאוד קשה, כל העניין הזה שאנחנו במין לימבו, כל הילדים האלה שמחכים לתשובה.
רוני בר-און:
בת כמה את?
אוולין דיאז ארקה:
אני בת שבע עשרה, בכיתה י"ב.
ניצן הורוביץ:
ספרי קצת על המשפחה שלך, על אחיך.
ניצן הורוביץ:
איך?
ניצן הורוביץ:
מי אתם?
ניצן הורוביץ:
איך הגעתם הנה, על ההורים שלך.
אוולין דיאז ארקה:
הגענו לארץ עם אחותי הגדולה, שגם היא גורשה בגיל שמונה עשרה.
ניצן הורוביץ:
מה היא?
אוולין דיאז ארקה:
הגעתי פה לפני תשע שנים עם אמא שלי ואחותי הגדולה, לפני שנתיים נולד לי אח ואמא שלי פוטרה מהעבודה כאשר היא נכנסה להריון.
אוולין דיאז ארקה:
מאז, אני זו שמפרנסת את הבית, כי לא מאשרים לה לעבוד בשום מקום.
ניצן הורוביץ:
איך את מפרנסת?
אוולין דיאז ארקה:
אני עובדת בשתי עבודות ולומדת.
ניצן הורוביץ:
עבודות.
אוולין דיאז ארקה:
אני עובדת אצל רופא שיניים ובחנות בגדים, שגם להתקבל לזה היה נורא קשה.
אוולין דיאז ארקה:
אף אחד לא מוכן להעסיק ילדה וילדה שאין לה בכלל מסמכים, זה הרבה יותר קשה.
אוולין דיאז ארקה:
זה מאוד קשה, כי אני חושבת שהצורה הזו זה לגמרי עינוי, זה מצב לא יציב שאנחנו לא יודעים מה קורה איתנו, אנחנו לא אומרים לנו לא אבל גם לא אומרים לנו כן.
אוולין דיאז ארקה:
מצב מאוד מייסר ומחזיקים ככה הרבה מאוד ילדים.
אוולין דיאז ארקה:
אני מדברת באופן אישי על עצמי, כי זה לא קל, לא ללמוד ככה ולא לנהל חיים, במיוחד לא כמתבגרת.
אוולין דיאז ארקה:
אני רק מודה לכל האנשים שדיברו, לחברי הכנסת על התמיכה ואני מאוד מבקשת שהמצב הזה יוסדר, לא רק בגללי אלא בגלל כל הילדים האלה.
אוולין דיאז ארקה:
אני מאוד שמחה לשמוע על ההחלטה של השר, אבל זה אף פעם לא שמחה שלמה בגלל שיש כל כך הרבה ילדים שעדיין עוברים את זה, עוברים את זה מיום ליום, וזה לא פייר כי הם לא אשמים.
ניצן הורוביץ:
איך את רואה את העתיד שלך, מה היית רוצה לעשות בהמשך החיים?
אוולין דיאז ארקה:
דבר ראשון אני מאוד רוצה לטייל, אבל אני חושבת שאני תמיד אחזור לכאן.
אוולין דיאז ארקה:
זה הבית שלי, זה הבית.
אוולין דיאז ארקה:
איפה את גרה?
אוולין דיאז ארקה:
אני גרה בסוף אלנבי בתל אביב.
אוולין דיאז ארקה:
אני רוצה ללמוד הרבה דברים, אני רוצה ללמוד צילום, אמנויות צילום, אני רוצה ללמוד הרבה דברים, אני רוצה לטייל הרבה, לראות משפחה.
ניצן הורוביץ:
את אומרת שזה הבית שלך, ספרי קצת באמת על הקשר שלך לארץ הזאת.
אוולין דיאז ארקה:
יש לי הרבה מה להודות לארץ הזאת.