GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אופיר אקוניס:
ישנה מדינת טקסס.
אופיר אקוניס:
ישנה שם פעולה מאד נחרצת של השלטונות האמריקאים, ואין איש בעולם שמאשים את ארצות הברית של אמריקה, בכך שהיא מדינה בלתי דמוקרטית.
אופיר אקוניס:
יש להם גם מקומות שבהם הם נקלטים.
אופיר אקוניס:
אני לא יודע על התנאים, אבל הם נקלטים.
אופיר אקוניס:
שלא לדבר אגב על שרים, חברי כנסת ואזרחי ישראל, אנחנו רואים אותם בתור לוויזה ברחוב הירקון בתל אביב, בצורה מסודרת, יש Emigration, אתה מגיע לארצות הברית, אתה נחקר מכף רגל ועד ראש, Emigration – הגירה.
אופיר אקוניס:
וזה מה שאין, לדאבון הלב, בישראל.
אופיר אקוניס:
וזה מדיניות הגירה.
אופיר אקוניס:
יש את חוק השבות, חוק חשוב, צריך שיישמר וצריך להעצים אותו.
אופיר אקוניס:
אנחנו נגד כניסת מסתננים באופן פראי ובלתי חוקי, משום שהראשונים, אדוני יושב הראש, שסובלים מן התופעה הזאת הם תושבי השכונות.
אופיר אקוניס:
הם תושבי שכבות המצוקה.
אופיר אקוניס:
קודם כל באים וגרים שם.
אופיר אקוניס:
באים וגרים שם.
אופיר אקוניס:
אני רוצה להקריא לכם בבקשה מכתב שקיבלתי הבוקר, של ועד הפעולה של שכונות דרום תל אביב, בחתימתו של סגן ראש עיריית תל אביב, שלמה מסלוואי והדובר רפאל יעקובי: "אנחנו רוצים להביע את תמיכתנו והערכתנו ליוזמתך להחמיר עם מי שמסייעים למסתננים.
אופיר אקוניס:
לחוק זה יכולה להיות תרומה משמעותית במאבק בתופעת ההסתננות לישראל".
אופיר אקוניס:
אני חושב שזה צו השעה ואדוני יושב הראש, צו השעה זה לא לזעוק זעקות.
אופיר אקוניס:
אתה צעקת על שר הפנים, הוא יצעק עליך בחזרה, תתגוששו הערב בתכנית טלוויזיה – זה לא יביא פתרון.
ניצן הורוביץ:
נדמה לי שהוא שר הפנים.
ניצן הורוביץ:
זה הוא צריך לנקוט באמצעים, לא אני.
אופיר אקוניס:
הבט, אני אומר לך באמת, אני אומר לך מקרב לב, אני לא באתי לכאן כדי לזעוק זעקות.
אופיר אקוניס:
לזעוק את זעקתם של תושבי השכונות, כן.
אופיר אקוניס:
אני באתי לכאן כדי לעבוד, וזה בדיוק התפקיד שלנו – השרים, חברי הכנסת באים כדי לחוקק, כדי להביא דברים לידי ביטוי במעשה.
אופיר אקוניס:
ולכן הדבר שאני עשיתי ביום רביעי, הוא הנחת - - -
ניצן הורוביץ:
זמנך נגמר.
אופיר אקוניס:
אני, כשאני יושב ראש הישיבה במליאה אני נותן לך עוד דקה, ואני אזכור את זה לפעם הבאה, אני אדייק איתך מאד.
אופיר אקוניס:
אני קורא מכאן לעצמנו בראש ובראשונה, גם למשטרה וגם לארגונים, דרך אגב.
אופיר אקוניס:
כולנו בתוך המאבק החשוב הזה.
אופיר אקוניס:
זה מאבק לאומי וכולנו צריכים ליצור בו קואליציה מקיר אל קיר, עם כל חילוקי הדעות שבפנים.
אופיר אקוניס:
אנחנו צריכים לתמוך בהקמת הגדר ואני חושב שעשה טוב ראש הממשלה שתקצב אותה במיליארד ורבע שקלים.
יעקב כץ:
ובניית המתקנים.
אופיר אקוניס:
אם תיתן לי אני אסיים, אם כצל'ה לא יפריע לי.
אופיר אקוניס:
כמובן לתמוך בהקמת המתקנים, ולתמוך מחד"ש ודרך מר"צ וכל המפלגות שבאופוזיציה – לא נשארו הרבה – אבל מי שבאופוזיציה, ובעיקר למפלגות הקואליציה – לתמוך בהצעת החוק שאני הכנתי, שאומרת ובכלל אגב לא עוסקת במסתננים.
אופיר אקוניס:
היא עוסקת בנו.
אופיר אקוניס:
אנחנו צריכים לטפל בעצמנו.
אופיר אקוניס:
היא עוסקת בישראלים שמעסיקים ומלינים את המסתננים, וכל מי שעוסק בזה שיידע - - -
ניצן הורוביץ:
אופיר.
אופיר אקוניס:
אני אגיד רק מה העונש, לפי החוק.
אופיר אקוניס:
אני הצעתי להטיל מאסר ממושך של עד 5 שנים למעסיק, מלין או מסיע שב"חים, הם המסתננים, ולהטיל עליו קנס כספי גבוה.
אופיר אקוניס:
זה תפקידנו – לחוקק ולא לדבר.
ניצן הורוביץ:
דב חנין ואחר כך דני דנון.
דב חנין:
תודה רבה אדוני יושב הראש.
דב חנין:
אנחנו עוסקים בבעיה קשה, אנחנו עוסקים במצוקה אמיתית.
דב חנין:
כמי שמסתובב לא מעט בשכונות הדרום של תל אביב, המצוקה שם היא קשה ביותר, בעיות חברתיות, בעיות של חוסר ביטחון והבעיות האלה הן מאד מובנות, מכיוון שמדינת ישראל מעבירה בצורה מאורגנת, בכל יום, אוטובוסים של פליטים ושל מבקשי מקלט מהנגב, מעבירה את האוטובוסים האלה לתחנה מרכזית בתל אביב, וזורקת את האנשים שם.
דב חנין:
וכשזורקים אנשים ברחוב לגור בפארקים או לישון ברחובות, התוצאה היא קטסטרופה.
דב חנין:
וכשעושים את זה בשכונות הכי מוחלשות, שממילא יש שם בעיות חברתיות, ממילא יש שם מצוקה חברתית מאד קשה, התוצאה היא עוד יותר קשה והמצוקה היא מצוקה קשה של אותם מבקשי חיים מאפריקה, והיא מצוקה נוראית של תושבי השכונות הוותיקים, והממשלה מסתכלת על המצוקה הזאת, ומסתפקת בסיסמאות דמגוגיות, חסרות בסיס.
דב חנין:
יש בשכונות הדרום של תל אביב - ואני אומר את זה בצער רב – יש בשכונות הדרום של תל אביב מדורה אמיתית, והדבר האחרון שצריך לעשות עכשיו זה לשפוך שמן על המדורה הזאת.
דב חנין:
במקום לתת פתרונות, במקום להציע הצעות מעשיות.
דב חנין:
אדוני יושב הראש, בוא נראה מה אומרת הממשלה.
דב חנין:
משרד החוץ אומר לנו שאת מבקשי החיים האלה מאפריקה, אי אפשר לגרש.
דב חנין:
זה אומר משרד החוץ.
דב חנין:
השר ליברמן, סגן השר דני איילון, לא שייכים למפלגה שלי.
דב חנין:
משרד הפנים אומר לנו - - -
דני דנון:
מדרום סודן העמדה הפוכה בדיוק.
דני דנון:
הוא אמר בדיוק ההיפך.
דב חנין:
אבל אנחנו מדברים על 90% שהם אריתריאה וצפון סודן, לא על דרום סודן כרגע.
דב חנין:
משרד הפנים אומר לנו, לאנשים האלה אסור לעבוד.
דב חנין:
אז מצד אחד אי אפשר לגרש אותם, מצד שני אסור להם לעבוד.
דב חנין:
המסקנה, כמו שאמר לנו כאן בכנסת, בשבוע שעבר מפכ"ל המשטרה – כשאנשים נמצאים ואין להם אפשרות לעבוד, הם יהפכו להיות קליינטים של המשטרה.
דב חנין:
מה רוצים?
דב חנין:
לאן אנחנו רוצים להגיע?
דב חנין:
ולכן, מה אני מציע לעשות, אדוני יושב הראש.
דב חנין:
שלושה דברים.
דב חנין:
דבר ראשון – לסגור את הדלת המסתובבת.
דב חנין:
משרד הפנים מייבא בכל שנה, ברישיון, כמו שאמר חבר הכנסת דנון ובצדק, 32,000 עובדים זרים לישראל.
דב חנין:
אין לנו אפשרות יותר לקבל עובדים זרים חדשים.
דב חנין:
לסגור לגמרי את הדלת המסתובבת, להפסיק את מקור הפרנסה הזה של כל יבואני כוח האדם, לא מייבאים יותר עובדים זרים.
דב חנין:
נקודה ראשונה.
דב חנין:
נקודה שנייה, את אותם מקומות עבודה של עובדים זרים, לאפשר לאלה שנמצאים כאן, שממילא אין מה לעשות איתם, כי אי אפשר לגרש אותם ואנחנו לא רוצים שיהפכו להיות עבריינים, לאפשר להם לעבוד בדברים האלה.
דב חנין:
נקודה שלישית, להפסיק מיד את מדיניות ריכוז מבקשי החיים במקומות הכי מוחלשים.
דב חנין:
את זה צריך להפסיק מיד.
דב חנין:
צריך לפזר אותם בכל הארץ.
דב חנין:
צריך ליצור איזו שהיא תכנית לאומית שתתמודד עם הדברים האלה ותיתן פתרונות אמיתיים.
דני דנון:
אולי בקיבוצים נפזר אותם, חבר הכנסת חנין.
דב חנין:
גם בקיבוצים, כן, בהחלט, גם בקיבוצים, בוודאי.
דני דנון:
או בצפון תל אביב, או בשדרות רוטשילד.
דב חנין:
כן, גם, גם, גם בשדרות רוטשילד, גם בצפון תל אביב, בהחלט, בהחלט.
אופיר אקוניס:
גם בשדרות רוטשילד אתה יכול לפזר, הרי בלאו הכי זה אותו ...
אופיר אקוניס:
שמתנגד לגירושם, הוא זה שמארגן את הפעולות.
דב חנין:
בהחלט, אמרתי, בכל המקומות.
דב חנין:
אופיר, הנני מסכים, למה אתה מתפרץ?
אופיר אקוניס:
לא, אני לא מסכים איתך.
אופיר אקוניס:
אני חושב שצריך להוציא אותם מכל המקומות.
אופיר אקוניס:
זה ההבדל בינינו, זה ההבדל.
דב חנין:
עכשיו, הנקודה האחרונה - - -
יעקב כץ:
דב, להביא אותם לכנסת.
דב חנין:
אפשר להביא אותם גם לכנסת.
דב חנין:
הנקודה האחרונה, מדברים על לרכז את כולם, אומר חבר הכנסת כץ, באותה עיר גדולה, רחבה ופתוחה, העיר העברית החדשה שהוא מתכנן.
דב חנין:
אבל בפועל, אנחנו מדברים על 2,500 מקומות בסהרונים היום.
דב חנין:
מתקן הכליאה שמתוכנן במקסימום, כשהוא יוקם, יהיו בו 10,000-11,000 מקומות.
דב חנין:
אנחנו צריכים, מדברים פה על עשרות אלפי אנשים.
דב חנין:
אם לא נמצא פתרונות אמיתיים - - -
דני דנון:
המתקן מיועד למי שמגיע, אל תשקרו.
דני דנון:
אל תשקר, המתקן מיועד למי שמגיע.
ניצן הורוביץ:
אתה גם תדבר, אל תפריע.
דב חנין:
ומה תעשה עם אלה שברחובות, חבר הכנסת דנון?
דב חנין:
אז תדבר עם משרד החוץ, תשכנע את משרד החוץ בממשלה שלך.
ניצן הורוביץ:
דב, בוא תסיים.
דב חנין:
לכן, במשפט אחרון אדוני יושב הראש, דווקא מכיוון שהבעיות האלה נורא קשות, דווקא מכיוון שהמצוקה מאד אמיתית - אנחנו צריכים מדיניות אמיתית, פתרונות אמיתיים, תשובות אמיתיות ולא סיסמאות ריקות מתוכן.
ניצן הורוביץ:
חבר הכנסת דני דנון.
דני דנון:
תודה רבה.
דני דנון:
חברי היקרים, תסלחו לי על הבוטות, אבל נמאס לנו מההתיפייפות שלכם פה, חבר הכנסת דב חנין, חבר הכנסת ניצן הורוביץ.
דני דנון:
אותם ארגונים שעותרים לבתי משפט נגד גירוש, באים ואומרים היום משרד החוץ לא מאפשר גירוש.
דני דנון:
ההתיפייפות הזאת נמאסה על הציבור בישראל.
דני דנון:
אנחנו רואים את הפשע, את האונס, את האלימות ברחובות, ואנחנו רואים שקמה לנו פה מדינת אויב בתוך מדינת ישראל.
דני דנון:
מדינה של מסתננים, שמגיעים ממדינות מוסלמיות ולכן הפתרון הוא מאד פשוט.
דני דנון:
הממשלה הצליחה בשני חלקים מתוך שלושה - בבניית המכשול, בבניית מתקן השהייה ובחלק השלישי.
דני דנון:
היא התקדמה, יש תקציב וזה מתקדם.
דני דנון:
החלק השלישי שבו אנחנו לא הצלחנו זה בלגרש את המסתננים מפה.
דני דנון:
ומי שמפריע לגירוש אדוני, חבר הכנסת דב חנין, זה גם אותם ארגונים שיושבים פה, במאות עתירות לבתי המשפט על כל ניסיון גירוש.
דני דנון:
ושלא יבואו היום וידברו על זכויות של המסכנים מדרום תל אביב.
דני דנון:
אתם מפריעים לאנשים בדרום תל אביב, אתם לא עוזרים להם.
דני דנון:
יש היום במדינת ישראל 200,000 אנשים שנכנסו לא כחוק.
דני דנון:
100,000 שנכנסו דרך נמל התעופה בן גוריון ושכחו לצאת, מכל העולם, ועוד כ-100,000 שהגיעו דרך מצרים.
דני דנון:
וה-200,000 האלה מולידים פה ילדים וגדלים ויש גם עוני ויש אלימות.
דני דנון:
ולכן, אדוני יושב הראש, הפתרון שאני מציע הוא מאד פשוט.
דני דנון:
קודם כל בהמשך לדברי המפכ"ל – אסור לתת להם לעבוד אפילו יום אחד.
דני דנון:
מי שעובד במדינת ישראל - - -
דב חנין:
בניגוד לדברי המפכ"ל.
דני דנון:
בניגוד לדברי המפכ"ל, חבר הכנסת חנין, אני אחזור על דברי.
דני דנון:
בניגוד לדברי המפכ"ל - - -
יעקב כץ:
אמרת בהמשך.
דני דנון:
בניגוד, אפשר לבדוק את הפרוטוקול בהמשך.
דני דנון:
בניגוד לדברי המפכ"ל, אסור לתת להם לעבוד אפילו יום אחד.
דני דנון:
כי מי שעובד במדינת ישראל ומרוויח 1,500 דולר בבית מלון באילת או בשטיפת כלים בתל אביב, מתקשר הביתה לצד ולאיפה שהוא מגיע, והוא אומר – אני מרוויח 1,500 דולר, כשהשכר הממוצע בארץ המוצא הוא 30 דולר בחודש.
דני דנון:
תחשבו על התמריץ שזה אומר לאחים שלו, לקרובים שלו, לבוא גם לארץ האפשרויות, ארץ זבת חלב ודבש ולהגיע - - -
אופיר אקוניס:
אז תצטרף לחוק, זה החוק.
דני דנון:
לא אדוני, החוק שאני מציע הוא שונה.
אופיר אקוניס:
אז תציע אותו.
דני דנון:
אני אציע אותו.
דני דנון:
אני בעד הענשת המעסיקים - - -
אופיר אקוניס:
ההיפך, אני מזמין אותך להצטרף לחוק.
דני דנון:
אופיר, אני אצטרף לכל חוק שיעזור לנושא הזה.
אופיר אקוניס:
מצוין.
דני דנון:
אבל עד שלא יתבצע מהלך אמיתי - ותסלחו לי על המילה – של גירוש, של הוצאת המסתננים ממדינת ישראל – זה לא יעזור.
דני דנון:
ולכן אני הצעתי הצעת חוק שקובעת יעדים של הוצאת המסתננים.
דני דנון:
בשנה הראשונה ייצאו 30,000 מסתננים - - -
דב חנין:
לאן?
דני דנון:
אני אגע.
דני דנון:
בשנה השנייה 50,000.
דני דנון:
לאן דב?
דני דנון:
אם בלי העתירות שאתם הגשתם לבית המשפט - - -
דב חנין:
זה משרד החוץ, עזוב אותי רגע.
דב חנין:
דיברת עם שר החוץ?
דני דנון:
אני אענה לך לאן.
דני דנון:
מדינת אריתריאה, שרוב המסתננים מגיעים מאריתריאה, יש לנו שגריר שנמצא שם.
דני דנון:
אם אתה רוצה לטוס בעוד שעה לאריתריאה, אני אקנה לך כרטיס טיסה, דב, הלוך חזור.
דני דנון:
אבל המסתננים, רק בהלוך אני אקנה להם כרטיס טיסה.
דני דנון:
ופתאום כולם קופצים – זו מדינה מסוכנת.
דני דנון:
דרום סודן.
דני דנון:
אני הייתי בדרום סודן בחודש אוגוסט האחרון.
דני דנון:
מדינה ענקית.
דני דנון:
יש אזור בדרום סודן שהוא מסוכן.
דני דנון:
אבל כל המדינה מסוכנת?
דני דנון:
עכשיו יש עתירה לבית המשפט העליון, בטח אחד מהארגונים עתר, שאומר – אל תרחיקו את המסתננים לדרום סודן, כי מסוכן שם.
דני דנון:
אז עם כל הכבוד, היום מסוכן להסתובב בדרום תל אביב ואני סיירתי פה עם האנשים, עם מר קעטבי מהמשטרה בשכונת לוינסקי.
דני דנון:
ואני, אדוני יושב הראש, עם ליווי של משמר הכנסת ומשטרת ישראל, היה מפחיד להסתובב בדרום תל אביב בלילה, ויעידו החברים שהיו בסיור הזה.
ניצן הורוביץ:
בוא תסכם.
דני דנון:
ולכן אדוני יושב הראש, אני בא ואומר – הפתרון הוא יחיד – הוא לגרש את המסתננים, לקבוע יעדים כמותיים ולהגדיר למשרד הפנים ולמשרד החוץ ולמשרד לביטחון הפנים – את האחריות להוציא מפה את המסתננים הבלתי חוקיים.
ניצן הורוביץ:
אני אתחיל עכשיו לשלב את נציגי הארגונים, נציגי הממשלה שיש לנו כאן והגופים השונים.
ניצן הורוביץ:
בואו נתחיל מתל אביב.
אופיר אקוניס:
אדוני יושב הראש, אם אפשר לפני שאתה נותן לארגונים, אני גם צריך לצאת לקדם הצעת חוק שלי לגבי שכונת כפר שלם, כי בסוף צריך לקדם גם חקיקה.
אופיר אקוניס:
אם הארגונים יוכלו לחשוף את המימון שלהם, מי מממן את הארגונים הללו.
ניצן הורוביץ:
בסדר, מאה אחוז.
אופיר אקוניס:
מה מאה אחוז?
ניצן הורוביץ:
תסלח לי - - -
אופיר אקוניס:
מי מממן אתכם, תגידו לנו.
דני דנון:
הקרן החדשה.
ניצן הורוביץ:
מספיק עם זה.
אופיר אקוניס:
אתם רוצים שקיפות?
אופיר אקוניס:
אנא הציגו את המימון שלכם.
אופיר אקוניס:
האם מדינות זרות מממנות אתכם - - -
ניצן הורוביץ:
מאה אחוז, הם יציגו, הם יציגו.
אופיר אקוניס:
האם הקרן החדשה לישראל מממנת אתכם.
ניצן הורוביץ:
מספיק עם זה, מספיק.
אופיר אקוניס:
תראה מי עתר לבג"ץ.
אופיר אקוניס:
תראה.
אופיר אקוניס:
קו לעובד, רופאים לזכויות אדם, האגודה לזכויות האזרח, מרכז לקידום פליטים אפריקאים - - -
ניצן הורוביץ:
כן, כן, מאה אחוז.
ניצן הורוביץ:
מספיק אופיר, אתה מפריע לי.
אופיר אקוניס:
ממנים אותם, על חשבון תושבי התקווה ושפירא.
אופיר אקוניס:
תתביישו.
ניצן הורוביץ:
די.
ניצן הורוביץ:
סגנית ראש העיר תל אביב, מיטל להבי, בבקשה.
מיטל להבי:
קודם כל אני קצת בהלם כשאני נמצאת פה והנימה שעולה מהדברים היא נימה מאד מאד קשה - - -
ניצן הורוביץ:
למרות שגם אצלכם במועצה די שמח.
מיטל להבי:
גם אצלנו במועצה וגם בכל מקום וזה מובן.
יעקב כץ:
כל דיוני מועצה הם כאלה.
מיטל להבי:
אבל הייתי אומרת שהשיחה כאן, בתור אנשים ניצולים, אנחנו צריכים לדבר יותר הומאניות ולנסות למצוא את הפתרונות.
מיטל להבי:
ואני רוצה לתת תמונת מצב של העיר שהכי הרבה סובלת אולי, או אחת מהערים שסובלות, ונמצאים פה נציגי מועצה, כדי לומר – קורה פה משהו בדרום, אבל מצד שני – יש לנו את המשקל ההומני עלינו.
מיטל להבי:
תל אביב-יפו, מכורח זה שמדינת ישראל פתחה את שעריה והתנהג לכל אורך התקופה במתן אמצעים הכי מרביים שהעירייה יכלה לתת, בהיקפים של 23 מיליון שקלים בתקציב העירייה, לטובת רווחה וחינוך לפליטים.
מיטל להבי:
מה שאנחנו צריכים לתת כתוצאה מהחוק.
אופיר אקוניס:
זה מה שהעירייה שמה?
ניצן הורוביץ:
אופיר, לא להפריע.
ניצן הורוביץ:
לא להפריע.
אופיר אקוניס:
אני משלם ארנונה לפליטים האלה?
ניצן הורוביץ:
הממשלה הייתה צריכה לתת את הכסף הזה ובגלל זה אתה משלם ארנונה.
אופיר אקוניס:
אני משלם ארנונה לדבר הזה?
ניצן הורוביץ:
שקט.
אופיר אקוניס:
על זה אני משלם?
אופיר אקוניס:
תני לילדים של שכונת התקווה.
אופיר אקוניס:
בושה וחרפה.
ניצן הורוביץ:
אופיר, אני קורא אותך לסדר.
מיטל להבי:
תיכף אני אספר לך כמה אנחנו גם משקיעים - - -
ניצן הורוביץ:
תפסיק, אני לא רוצה להוציא.
ניצן הורוביץ:
אל תפריע, היא לא הפריעה לך.
מיטל להבי:
עיריית תל אביב - - -
אופיר אקוניס:
אתה נתת יד לדבר הזה?
ניצן הורוביץ:
תכבד את זכות הדיבור של אנשים נוספים.
ניצן הורוביץ:
כן, בבקשה מיטל.
דני דנון:
ראש העיר חיבק אותם ועכשיו הוא מצטער.
מיטל להבי:
אנחנו מצויים היום במקום שהאומדנים הרשמיים שלנו מדברים על 70,000 פליטים, שנמצאים בעיקר בשכונות הדרום.
מיטל להבי:
אין ספק שהם התמקמו באמת באזורים היותר מוחלשים.
יעקב כץ:
למה את ממשיכה לקרוא להם פליטים, כשכולנו - - -
ניצן הורוביץ:
כי היא רוצה לקרוא להם פליטים.
ניצן הורוביץ:
אתה תקרא להם איך שאתה רוצה ואתה לא תפריע.
ניצן הורוביץ:
אתה לא תפריע.
יעקב כץ:
בגלל זה יהיו שם 300,000.
ניצן הורוביץ:
היא כיבדה אותך, תכבד אותה.
יעקב כץ:
300,000 יהיו שם.
יעקב כץ:
אז תארגני עוד כמה אנשים להעביר אותם ליהודה ושומרון, את הפליטים היהודים.
ניצן הורוביץ:
כצל'ה, קצת כבוד.
ניצן הורוביץ:
היא לא התפרצה לדבריך, אתה אל תתפרץ לדבריה.
מיטל להבי:
והיה לי קשה.
יעקב כץ:
שלא תקרא להם פליטים.
ניצן הורוביץ:
תמשיכי ותתעלמי בבקשה מההפרעות.
מיטל להבי:
70,000 פליטים - - -
יעקב כץ:
מסתננים.
מיטל להבי:
ומהגרי עבודה נקרא להם.
יעקב כץ:
תודה רבה.
דני דנון:
עזוב, עד שלא יהרסו לה את הבית ויתקפו אותם, הם לא יבינו.
מיטל להבי:
נמצאים בתל-אביב-יפו, בעיקר בשכונות הדרומיות, באזורים המוחלשים, שבהם אפשר למצוא דירה יותר בזול ולהשתלב יותר בזול.
מיטל להבי:
אני גם לא צריכה לומר לכם, ואתם בטח יודעים, שבאזורים מוחלשים יש גם חוק חינוך חובה חינם מגיל 3, שאמנם הממשלה החליטה עליו במושב האחרון, גורף לכל המדינה, אבל אזורים מוחלשים הם גם אזורים שהייתה חובה ליישם את החוק הזה, עוד טרם קבלת החוק.
מיטל להבי:
ולכן למעשה, במערכת החינוך שלנו, אנחנו גם מוצאים הרבה מאד ילדי פליטים גם במערכת העל יסודית, גם במערכת היסודית ובעיקר בגני ילדים, אנחנו רואים את הגידול במספרים.
מיטל להבי:
אין ספק שנוצרה בעיה בדרום תל אביב, שכשאני רואה פה את אנשי המשטרה שיושבים פה, אני מבינה שהזווית המרכזית שממנה מסתכלים על הבעיה, היא הזווית של האלימות הגואה, הבעיות וההיתקלויות בשטח.
מיטל להבי:
ולכן גם הם נמצאים פה בעיקר.
מיטל להבי:
הבעיה היא מאד מאד מורכבת.
מיטל להבי:
לי אין ספק שאנשים שלא יכול לעבוד, הם אנשים שנגררים לאלימות.
מיטל להבי:
אנשים שלא נותנים להם את היכולת להתפרנס הם אנשים שנגררים לייאוש ולמסכנות, ואני רואה אותם גם מגיעים לאזורים אחרים בעיר, כדי ללקט מזון וכו' וכו'.
מיטל להבי:
לא רוצים דווקא להיות פליליים, או לא כולם רוצים להיות פושעים.
מיטל להבי:
הם נגררים לזה, ומי שאין לו לחם לתת לעצמו או לאשתו, לילד שלו, ייגרר למעשי אלימות או ייגרר לגניבה או ייגרר לכל זה.
מיטל להבי:
כך שכל עוד אנחנו מחויבים על ידי איזה שהוא חוק בינלאומי לקלוט אותם, ואותם לפני הדלת המסתובבת שהועלתה פה על ידי דב חנין וגם אני מבינה בהצעה של ניצן הורוביץ, אנחנו מחויבים לתת להם את האפשרות לחיות כאן.
מיטל להבי:
כי אם אנחנו לא ניתן להם את האפשרות לחיות כאן, אנחנו נגרור אותם לפשיעה כאן.
אופיר אקוניס:
את התפקיד שלך הוא לתת לתושבי שכונת התקווה לחיות.
מיטל להבי:
נכון.
מיטל להבי:
הנושא הזה עלה מספר - - -
אופיר אקוניס:
זה התפקיד שלך, גברתי.
אופיר אקוניס:
אני לא הצבעתי בשבילך למועצה, אני הצבעתי בשבילו למועצה.
ניצן הורוביץ:
לא, אל תפריע.
אופיר אקוניס:
זה לא יכול להיות.
אופיר אקוניס:
אדוני, היא לא צריכה לייצג פליטים - - -
ניצן הורוביץ:
אתה אל תגיד לה את מה לייצג.
ניצן הורוביץ:
אתה תייצג את מה שאתה רוצה, היא מייצגת את מה שהיא רוצה.
אופיר אקוניס:
מסלוואי מייצג אותי בעיריית תל אביב.
שלמה מסלוואי:
המסתננים לא יבחרו בך, תזכרי את זה, מיטל.
מיטל להבי:
אני לא מדברת על מי יבחר בי.
שלמה מסלוואי:
אבל את צריכה לייצג את התושבים, קודם כל.
מיטל להבי:
שלמה, עוד לא נתנו לי לסיים את דברי ואני בטוחה שאתה תמצא שאנחנו לא עומדים במקומות רחוקים אחד מהשני.
ניצן הורוביץ:
מיטל, אנא סיימי.
מיטל להבי:
עיריית תל-אביב-יפו הקצתה לאחרונה 60 מיליון שקלים לשכונות הדרום, כדי לעזור ולשקם בדרום.
מיטל להבי:
מה שאני אומרת, ובגלל זה הגענו לפה, חברי מועצה.
מיטל להבי:
הבעיה היא בעיה מורכבת, היא דורשת פתרון שהוא פתרון מסובך והוא פתרון מורכב.
מיטל להבי:
אין לי ספק שהדבר הראשון שיצליח לפזר אותם יותר טוב ברחבי הארץ ולא להשאיר אותם בדרום תל אביב, במקום המוחלש הזה, זה ברגע שניתן להם עבודה.
יעקב כץ:
לשלוח אותם לאילת?
מיטל להבי:
ברגע שניתן להם עבודה.
ניצן הורוביץ:
תודה, מיטל.
ניצן הורוביץ:
חברים, אי אפשר ככה.
ניצן הורוביץ:
אני נתתי לכם רשות דיבור, אל תתפרצו.
ניצן הורוביץ:
חברת הכנסת מרינה סולודקין.
מרינה סולודקין:
אני רוצה לומר לכם, אני רואה כאן כמה שקרים שמדינת ישראל מזדקנת ובגלל זה היא חייבת עובדים זרים ומסתננים, וזה לא נכון.
מרינה סולודקין:
אנחנו מדינה צעירה עם ילודה גבוהה ובגלל זה אנחנו לא זקוקים לא לעובדים זרים, לא לאחרים, כמו שבאירופה ובמדינות אחרות.
מרינה סולודקין:
דבר שני, אני חושבת ואני מאשימה את משרד הפנים ואת משרד התעשייה והמסחר, שכנראה יש להם אינטרס מובהק בתהליכים האלה, להביא את העובדים הזרים ולהתעלם מהמסתננים.
מרינה סולודקין:
על חשבון מי הם עובדים במדינת ישראל האנשים האלה?
מרינה סולודקין:
על חשבון העולים שמגיעים בחוק השבות, בחוק כניסה, וחבל שדב חנין עזב, על חשבון הערבים.
מרינה סולודקין:
נשים ערביות מוכנות לעבוד בהרבה תחומים.
מרינה סולודקין:
פונים אלי.
מרינה סולודקין:
אלי פונים, לא לדב חנין.
מרינה סולודקין:
אז לוקחים את מקומות העבודה.
מרינה סולודקין:
אני רוצה לומר לכם קודם כל לסגור את הגדר.
מרינה סולודקין:
דבר שני, אנחנו חייבים להוציא בהסכמה, לא גירוש, בגלל שאנחנו עשינו טעויות.
מרינה סולודקין:
אוזלת היד של ממשלת אולמרט ושל ממשלת נתניהו בנושאים האלה, מוכחת.
מרינה סולודקין:
אז בגלל זה לשלם.
מרינה סולודקין:
איך לשלם?
מרינה סולודקין:
לא לקלוט אותם בערים.
מרינה סולודקין:
אתמול הגיעו אלי לאשקלון נציגים של תושבים של העיר ואמרו – אין לנו עוד פארקים באשקלון.
מרינה סולודקין:
בפארקים אי אפשר לשבת, בגלל שיש אוכלוסייה אחרת, יושבת שם, עוינת, ונשים מפחדות להגיע לשם.
יעקב כץ:
זה בכל הפארקים היום, חוץ מיהודה ושומרון.
מרינה סולודקין:
אז מה שאני אומרת לכם, אולי אפילו מס על תושבי ישראל, כדי להוציא בהסכמה ולשלם לממשלות שמקבלות ולאנשים שבהסכמה להוציא אותם.
ניצן הורוביץ:
אני רוצה לעבור עכשיו לתת את רשות הדיבור לכמה מנציגי הממשלה והזרועות השונות.
ניצן הורוביץ:
נתחיל עם מפקד מחוז תל אביב שנמצא איתנו כאן, ניצב אהרון אקסול, אדוני הממ"ז, בבקשה.
דני דנון:
יש אולי נתונים של מעורבות של - - -
ניצן הורוביץ:
שנייה, תן לו.
אהרון אקסול:
אני ברשות
אהרון אקסול:
כם אתייחס לשלוש נקודות.
אהרון אקסול:
אני גם לא רוצה להתייחס לנתונים נקודתיים.
אהרון אקסול:
אני רק אומר בכותרות שמבחינתנו אנחנו מזהים עלייה בפשיעה בקרב המסתננים בחודשים האחרונים, ביחס לשנת 2011.
אהרון אקסול:
העלייה בפשיעה מתבטאת בעשרות אחוזים במספר תחומים אפשריים, גם בעבירות אלימות וגם בעבירות המין.
אהרון אקסול:
זה פרמטר אחד ואני מניח שהוא לא מפתיע פה אף אחד מהנוכחים.
אהרון אקסול:
הפרמטר השני שאני רוצה לציין אותו פה, זה המתח שהולך וגואה בין תושבי דרום תל אביב לבין המסתננים, שזה מבחינתנו מהווה נקודת סכנה לא פשוטה.
אהרון אקסול:
אנחנו גם עדים למספר אירועים, תקיפות לאחרונה, שבהם מעורבים חלק מתושבי דרום תל אביב, בתקיפת מסתננים כאלה ואחרים, ואני אומר – התופעה היא רק בראשיתה, ואנחנו צפויים שאם לא יעשה מעשה, העסק הזה עלול ללכת ולהחמיר, ואנחנו משקיעים די כוחות בסוגיה הזאת.
אהרון אקסול:
בסוגית התעסוקה, כפי שחלק פה מהאנשים ציטטו, למיטב ידיעתי ולעניות דעתי, אני פה מנסה כרגע לפרשן את המפכ"ל באמירתו לגבי העסקתם של המסתננים, מכיוון שאין פתרון, מכיוון שאם יש פתרון אז הוא לא מיושם הלכה למעשה נכון לרגע זה.
אהרון אקסול:
זאת אומרת, במצב המציאותי של עכשיו, במצב המציאותי כפי שאנחנו מתרגמים אותו כמשטרה, יש עשרות אלפים של מסתננים שנמצאים בדרום תל אביב.
אהרון אקסול:
כרגע אין שום פתרון, לפחות ככה אנחנו מבינים את זה, כי הם נמצאים חיים ביום יום שלהם.
יעקב כץ:
כשהמתקן יוקם – יהיה פתרון.
אהרון אקסול:
אני אומר במצב, אני חוזר ומדגיש, אני לא באתי פה להתנצח עם אף אחד.
אהרון אקסול:
אני מדבר ברמה העקרונית.
אהרון אקסול:
כרגע מבחינתנו, במצב הנתון העכשווי.
אהרון אקסול:
אם מחר יהיה פתרון – על הכיפאק.
אהרון אקסול:
אבל מבחינתנו, במצב העכשווי כרגע, אין פתרון ואנחנו גם לא רואים את הפתרון שהוא מיושם הלכה למעשה ויש עשרות אלפים שנמצאים כרגע בדרום תל אביב.
אהרון אקסול:
אנחנו סבורים שאי העסקתם, גם לזמן מוקצב, דרך אגב.
אהרון אקסול:
העסקתם אני מניח שהמפכ"ל לא התכוון שפה יועסקו עכשיו לטווח ארוך, אלא אפשר לתת להם העסקה לזמן קצוב, עד שיימצא פתרון כזה ואחר, שבו הממשלה תחליט מה עושים איתם.
אהרון אקסול:
אני מניח שזאת הייתה הכוונה בגדול, כי חלק פה סברו שמא המפכ"ל חשב שישתקעו פה ויתגוררו פה.
אהרון אקסול:
זאת לא הכוונה.
אהרון אקסול:
הפתרון צריך להיות ברמה המדינית, ששם נמצא הפתרון.
אהרון אקסול:
עד כאן.
שלמה מסלוואי:
זמני זה יותר מקבוע, תזכור.
ניצן הורוביץ:
אני מבקש לא להפריע לממ"ז.
יעקב כץ:
הוא גמר.
יעקב כץ:
הוא אמר תודה.
ניצן הורוביץ:
סיימת?
יעקב כץ:
אני יכול לשאול שאלה, אני חבר כנסת.
ניצן הורוביץ:
רק דקה, תמשיך בבקשה.
אהרון אקסול:
אני אומר עוד הפעם.
אהרון אקסול:
תראו, אנחנו לא באים פה בהיבטים פוליטיים.
אהרון אקסול:
האמירה שלנו היא בהיבט הפשיעתי בלבד, בהיבט המעורבות של הפשיעה.
אהרון אקסול:
אנחנו לא באים לתת פה פתרונות בהיבט מה המדינה תעשה עם אותם פליטים.
אהרון אקסול:
אנחנו סבורים שהאנשים האלה, מכיוון שכמו שאנחנו מכנים אותם, זה פשיעת הישרדות, מכיוון שהאנשים האלה אין להם ביום יום אמצעי קיום כזה או אחר, למיטב הבנתנו אנחנו, שוב פעם.
אהרון אקסול:
ולכן אנחנו באים ואומרים, בשלב הזה כרגע, בפתרון הביניים, העסקה כזאת או אחרת בכל מתכונת שפה ימצאו לנכון האנשים הנוגעים בדבר לתת להם, עד שיימצא פתרון כזה ואחר, אנחנו סבורים שזה אכן יקל על המצב עצמו.
אהרון אקסול:
תודה.
ניצן הורוביץ:
יש לי שאלה אדוני הממ"ז.
ניצן הורוביץ:
אנחנו קיימנו בוועדה מספר דיונים לגבי האופן שבו המשטרה, המרחבים השונים, במיוחד יפתח, המחוז, מתמודדים עם הסוגיה הזו, ועלו כמה בעיות.
ניצן הורוביץ:
למשל, העדר יכולת תקשור עם האוכלוסייה, קשיי שפה, נושא של תחנות, של סיור.
ניצן הורוביץ:
אולי אתה יכול קצת לפרט מבחינת ההיערכות.
אהרון אקסול:
כן, אני בהחלט אפרט לכם.
אהרון אקסול:
בהתחלה כשהתחנה הזאת הוקמה היא הוקמה עם עשרות תקנים בלבד.
אהרון אקסול:
מכיוון שהעסק הלך והתרבה שם, מבחינת המסתננים, אז בהחלטה של המפכ"ל מלפני כחודשיים בערך, אנחנו הולכים להגדיל את התחנה לכמות של כ-150 שוטרים שם, שאכן יש לנו בעיה לא פשוטה.
ניצן הורוביץ:
את לוינסקי.
אהרון אקסול:
על לוינסקי, אני מדבר על תחנת לוינסקי, שיושבת בתוך המתחם של המסתננים עצמם בתחנה מרכזית.
אהרון אקסול:
ואנחנו מבחינתנו, אכן קיימת בעיה בתרגום, או בחקירה שלהם, של אותם אנשים, כי זה מחייב אותנו לחקור את אותם אנשים בשפת האם שלהם ובחלקם הם דוברי טיגרית, שזה לא פשוט למצוא בכלל במדינה דוברי השפה הטיגרית, על מנת לבצע חקירה, ואנחנו מנסים להתמודד עם - - - -
מרינה סולודקין:
חלק מהאתיופים מגיעים עם טיגרית.
מרינה סולודקין:
אני מכירה ממשרד הקליטה.
אהרון אקסול:
אנחנו בכל מקרה מתמודדים מול הבעיה, הבעיה היא לא פשוטה ואנחנו נותנים לה פתרונות כרגע, באמצעים שלנו כמשטרה.
יעקב כץ:
אוקי, אני רק רוצה להעיר הערה לכבוד הממ"ז.
יעקב כץ:
היום בפועל, כל מסתנן שמחפש עבודה יכול למצוא עבודה.
יעקב כץ:
אם הוא מוצא, לא קונסים לא את המעסיק שלו ולא קונסים אותו.
יעקב כץ:
בפועל, כל מי שחפץ לעבוד ומוצא עבודה – גם המעסיק שלו יכול לקחת אותו, אני יכול עכשיו לנסוע לתל אביב, לקחת להעמיס על האוטו 10 אנשים, לקחת אותם לעבוד בבנייה, להחזיר אותם בערב, אין להם שום בעיה לעבוד ואין שום בעיה שתמנע ממני, כמעסיק, לעבוד.
יעקב כץ:
זה אלף.
יעקב כץ:
ב'.
יעקב כץ:
ההחלטה של ממשלת ישראל לבנות את המתקנים בדרום הייתה, משום שההנחה הייתה שברגע שיש עבודה בארץ, הם יגיעו אם יש גדר או אין גדר, מלמטה או מלמעלה.
יעקב כץ:
משום שמה שהאנשים שואפים, ואני לא מאשים את המסתננים, אני מבין אותם, זה עבודה.
יעקב כץ:
וברגע שיש עבודה, הם יגיעו לפה.
יעקב כץ:
לכן, מדינת ישראל צריכה היום להשקיע מיליארדים, ולהכניס עשרות קבלנים נוספים כדי להאיץ את בניית המתקנים.
יעקב כץ:
את אלה שמגיעים עכשיו, כמו שאמר גלעד, להכניס ל-2,500 - - -
ניצן הורוביץ:
אבל כצל'ה, אתה רצית הערה לממ"ז.
ניצן הורוביץ:
אתה לא יכול עכשיו להתחיל בנאום חדש.
יעקב כץ:
אבל אני רוצה - - -
ניצן הורוביץ:
לא, אתה כבר אמרת את הדברים.
יעקב כץ:
אני רק רוצה לתת את הפתרון לזה.
ניצן הורוביץ:
לא, אבל אמרת את הדברים האלה.
יעקב כץ:
לא, כי אכפת לי מתושבי תל אביב.