GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
צביקה גלברד: חייבים לאכוף את איסור העסקת מסתננים שקיים כבר והכי חשוב, חוק הסתננות שכיום הוא תקף, הוא חוקי, מכל הבחינות, גם מבקר המדינה החליט שהוא תקף, אני לא מבין למה לא אוכפים את חוק ההסתננות הקיים ועושים את המניפולציה, את התרגיל הזה, לעשות חוק עם כל מיני סעיפים ו'קומבינות' שמפרקים אותו מן התוכן שלו, חייבם לאכוף את חוק ההסתננות ולא רק הועדה הזו בכנסת אלא ועדת החוץ והבטחון שתבדוק את הענין הזה שגרם לפלישה המונית דרך הגבול המצרי, הגיע הזמן לוועדת חקירה יסודית שתקבע מי אשם במחדל הזה ולתקן את המחדל הזה לאלתר.
צביקה גלברד: לא חייבים את כל הגדר הזו.
ניצן הורוביץ: אני רק רוצה להודיע שאנחנו הולכים לסהרונים בחמישה עשר בינואר, הועדה הזו תקיים סיור בסהרונים יחד כמובן עם אנשי שב"ס, ואנחנו גם נקיים דיון מיוחד בעוד שבוע בדיוק, בוועדה הזו, נציג מסמך מאד מקיף של הממונה על מרכז המחקר והמידע של הכנסת על כלל הסוגיה של מה שנקרא זרים בישראל, עובדים זרים בישראל או לא ישראלים בישראל, מיקום מבחינתם כקבוצה, דיון שהוא יהיה דיון עקרוני ואפילו אקדמי, נזמין חוקרים, מי מכם שמעוניין להשתתתף, אני מבטיח לכם שייחשפו נתונים ותמונת מצב מרתקת על הנושא הזה, הרבה מעבר לסוגיית המסתננים ומבקשי המקלט, הכל ביחד, והיועץ המקצועי של הועדה דר' גלעד נתן עשה עבודה גדולה ואנחנו נציג את המחקר הזו שלו ושל המ.מ.מ.
ניצן הורוביץ: בדיוק בעוד שבוע.
ניצן הורוביץ: שבוע לאחר מכן, לאחר הסיור בסהרונים נקיים דיון מיוחד על יחס הקהילה הבינלאומית לסוגיות של הגירה ומקלט בישראל, ספציפית מן הזוית הבינלאומית, עם דיון מעמיק בנושא של burden sharing ודרכים או דברים שמתקיימים במדינות אחרות, מה הם עושים שם ומה ההבדל – אם יש - בינן לבין ישראל.
ניצן הורוביץ: אני אומר את זה עכשיו כי הועדה הזו פתוחה לציבור, כמובן למי שנוגע בדבר, ואנחנו מעודדים השתתפות ונשמח אם תבואו ותשתתפו ותשמעו ותעבירו את הדברים הלאה.
ניצן הורוביץ: אני גם, כמו שאתם רואים מקפיד לתת רשות דיבור ולשתף את כל מי שמעוניין כדי שיהיה כאן שיח פתוח.
ניצן הורוביץ: אנחנו לקראת סיום אז רק אם יש הערות.
אמנון בן עמי: אני רוצה לומר אדוני יושב הראש, הצגת את זה בהתחלה, עד כמה הבעיה מורכבת אבל ממשלת ישראל בדיונים שקיימה קיבלה החלטות בגלל המורכבות, היתה פה עבודה ממשלתית של הדרגים המקצועיים הרבה לפני ישיבת הממשלה, כמעט כל משרדי הממשלה, הממשלה קיבלה החלטות מאד מאוזנות שולקחות בחשבון מצד אחד לא לגרש את כולם ומצד שני כן לתת מענה להתמודד עם התופעה ולהתחיל להתמודד אתה.
אמנון בן עמי: יכול להיות שהמתקן לא מושלם, יכול להיות שאכיפה לבד זה לא מושלם, יכול להיות שהגדר לא נבנית מספיק מהר, הכל נכון אבל, יש פה פעם ראשונה שילוב של פתרונות שיכול לתת מענה להקטנת התופעה.
אמנון בן עמי: יכול להיות שזה יחייב אפילו במהלך השנה הקרובה או בשנתיים הקרובות דיונים נוספים כדי לעשות התאמות בהחלטות.
אמנון בן עמי: אני לחלוטין לא מסכים שכולם צריכים להיות פליטים כמו שנאמר פה, אנחנו מנסים ללכת ולגשר, על דברים חשובים שנאמרים - - -
ניצן הורוביץ: צריך לבדוק.
אמנון בן עמי: אז נכון, אנחנו מנסים - - -
יעקב כץ: האם אתם בודקים?
אמנון בן עמי: רגע, אני אענה על זה.
אמנון בן עמי: אביטל ענתה על זה קודם אבל אני אומר שאנחנו מנסים בהחלטת האלה להיות מאוזנים מאד בין דברים שאומרים נציג האו"ם -שיש לנו אתם שיתוף פעולה נהדר, לעומת הכורח שלנו לבצע אכיפה, אנחנו מבצעים בדיקות.
אמנון בן עמי: אני רוצה לומר, אנחנו קודם כל מבצעים בדיקות על אלה שניתן להרחיק אותם.
אמנון בן עמי: אם שנה שעברה היו ממדינות "בנות הרחקה" 10% מן המסתננים בגלל ש"התלבשנו" על נושא הבדיקות שלהם, זה ירד ל- 2%-3%, אנשים שיוצאים באותם מטוסים שדיברתי עליהם, עוברים בדיקה, התשאולים שהם עוברים הם לא התשאול העמוק, נכון אבל, השאלה השניה, ואדוני יהיה שם, ואני מזמין אותך לשאול, זו הממלכה של אלי, אני מזמין אותך לשאול שם את כל מי שתרצה באופן אקראי: למה באת?
אמנון בן עמי: לא צריך את עודד ולא את סיגל, הם מתבטאים לבד, הם מתבטאים ואומרים שהם באים לעבודה ורק עבודה, סליחה, סליחה, עודד, סליחה, מה לעשות, הם לא הולכים על פי - - -
עודד פלר: אף אחד לא דיבר אתי על - - -
אמנון בן עמי: אין לי שום - - -
עודד פלר: הם יביאו פחות כסף - - -
אמנון בן עמי: הם מציגים מסמכים, מה לענות, אמר את זה עומר, לאן לבקש ללכת לעבוד, הם אומרים לבד מי אמור לבוא אחריהם, - - -
יונתן ברמן: למה אתם לא מחזירים אותם?
אמנון בן עמי: ענה לך עומר, אנחנו יותר מכם מתחשבים בדעת האו"ם - - -
עודד פלר: צדיקים כמוכם - - -
אמנון בן עמי: רגע, מדינת ישראל היא הרבה יותר אחראית מסוג הפעולה שלכם, מדינת ישראל צריכה לראות את כל התמונה הרחבה וברגע שנציבות האו"ם לפליטים, אנחנו בהחלט לוקחים בחשבון את עמדתה.
אמנון בן עמי: היה לנו הכי פשוט להגיד: בוא נעלה ונגרש, ומה לעשות, במקרה הזה אנחנו אפילו יותר הומאנים מכם - - -
עודד פלר: בוא לא נעשה תחרות.
אמנון בן עמי: אנחנו לא עושים תחרות, אנחנו עושים מדיניות מאוזנת של לא לכלוא אותם מצד אחד ולא לגרש אותם מצד שני וכן לנסות לעשות אכיפה ולפגוע במוטיבציה שהיא העבודה, להגעה לפה.
יונתן גר: אני רק רוצה להוסיף מעט מן הנסיון הבינלאומי בתחום הזה, הנספח החברתי ניסה לסקור מצבים במדינות דומות אבל התעלם ברגע שהגיע לאיזושהיא בעיה.
יונתן גר: בואו נדבר לדוגמה, על אוסטרליה, שבתחילת שנות ה-2000 וסוף שנות ה-90 התמודדה עם גל גדול מאד של פליטים ומבקשי מקלט, בעיקר מעירק ואפגניסטן, הממשלה השקיעה מאות אלפי דולרים, אמנם דולרים אוסטרלים, בהקמת למעלה משבעת אלפי מקומות ומתקני שהייה, ההרתעה אולי הגיעה לרמה של 11% מסך המגיעים לנושא של כליאה, בניגוד לאמנת הפליטים, אין שום השפעה למטרות הרתעה.
יונתן גר: אנחנו באמנסטי מאמינים שהתקציב המאד מכובד הזה, 2% מסך תקציב משרדי הממשלה, 662 מליון שקלים על סדרת הפעולות הזו לא תשמש את מטרתה, בסופו של דבר ההתעלמות מן המצב באריתריאה, משחק המלים הזה של מהגרי עבודה, שמתעלם מן העובדה שאנשים מוכנים להסתכן עם כל מה שהם עוברים במתקני הפליטים באתיופיה, בדרכם מסיני ועם כל מה שהם עוברים בסיני זה מגיע למצב שבו אין אישה אריתריאית בישראל שלא עברה אונס שיטתי בדרכה מסיני.
יונתן גר: זו מנת חלקו של כל אדם שמנסה להגיע דרך סיני, לישראל.
יונתן גר: המציאות היא שהם פליטים.
צביקה גלברד: תבקש מהם שלא להגיע לישראל ואז הם לא יעברו אונס.
צביקה גלברד: עיף לשלם את ה-2% ולא לשלם כפל כפליים אחרי זה בחיים שלנו.
יונתן גר: כנראה שמהצב באריתריאה כל כך גרוע שאין אפילו אחד שלא מוכן רק לברוח מן המציאות שמחכה להם שם, אנחנו מדברים על מדינה שהיא האחרונה, מספר 176, שלישית מן הסוף במדד זכויות האדם.
יונתן גר: בגלל שיתופי הפעולה הכלליים עם אריתריאה, זה המצב באריתריאה, זו ארץ שמוכרת ככזו על ידי האו"ם ולכן הרבה מבקשי מקלט וברגע שאתה תתחיל לעשות r.s.d.
יונתן גר: כפי שדורשת אמנת הפליטים, אנחנו נוכל וניאלץ להבין שביזבזנו את כל הכסף הזה כי בסופו של דבר כן נצטרך למצוא סידור לאנשים בישראל.
נדב ארגוב: הוועד למאבק ברצח עם הוא מיסודה של תנועת אור ישראל.
נדב ארגוב: אני לא אוסיף על הדברים שנאמרו פה ורק אגיד דבר אחד בנקודה אאחרונה ונגע בה יונתן.
נדב ארגוב: כדי לממן את אותו מתקן כליאה קוצצו 2% מבסיס התקציב של הממשלה, זה מופיע בסעיף 7א' להחלטת המממשלה, קיומו של המתקן רק עם 8,000 שכולם פה הסכימו שזה סוג של פלסטר על רגל קטונה יעלה 400 מליון ש"ח בשנה לפי מה שאומרת החלטת הממשלה, אני מציע שאנשים יחשבו טוב טוב ומאיפה הכסף הזה הולך להגיע ומי באמת הולך לשלם את המחיר הזה.
נדב ארגוב: את אותם שש מאות מליון שקל מן התקציב יקחו מתושבי דרום תל אביב ואילת ואשדוד - - -
דובר: סליחה, והאם היום לא לוקחים את זה כדי לממן את טיפולי הבריאות, מאיפה לוקחים את זה היום?
דובר: מדינת ישראל משקיעה היום מאות מליונים, מאיפה לוקחים את זה?
דובר: מה אתה סח?
ניצן הורוביץ: רגע, רגע, רגע, - - -
דובר: איזה חשבון זה?
ניצן הורוביץ: לא להפריע, לא להפריע, אל תפריע, זו דעתו והוא יגיד אותה.
נדב ארגוב: בסופו של דבר הממשלה פירסמה טבלה ברורה ומוגדרת מאיפה יבואו הכספים האלה, זה מופיע בהחלטת הממשלה, כולם יוכלים להסתכל וכולם יכולים לראות שאני צודק, הכסף הזה הוא על חשבון אוכלוסיות מוחלשות בישראל, בסופו של דבר - - -
דובר: שקר!
נדב ארגוב: זו מדיניות לשסות אוכלוסיות חלשות אחחת בשניה.
דובר: זו שחצנות והתנשאות להגיד שאנחנו משקרים!
ניצן הורוביץ: אדוני, אדוני אתה לא ברשות הדיבור.
דובר: הוא מעליב ופוגע בנו.
דובר: אף אחד לא אמר ואף אחד לא מסית - - -
ניצן הורוביץ: לא, רגע, סליחה, אני לא אוהב להוציא אנשים, אני אף פעם לא עושה את זה אבל אם תמשיך אז אני אוציא אותך,
דובר: להגיד דברים - - -
ניצן הורוביץ: אני אוציא אותך, אל תתפרץ.
ניצן הורוביץ: אל תתפרץ.
נדב ארגוב: אני תושב דרום תל אביב, אני גר חמישים מטר קו אוירי מן התחנה המרכזית, אני מציע שלא ילמדו אותי על המצוקה שם, מכיר אותה, מכיר אותה מקרוב ואני אומר שלי זה ברור שהפתרון הזה בסופו של דבר ירחיק שמונת אלפים מסתננים מדרום תל אביב – שזה כלום - וגם לא מונע את המשך ההגעה של אחרים אבל, את העלויות התקציביות כדי להחזיק את הדבר הזה, גם ככה זו שכונה שסובלת והשכונה הזו תסבול יותר בגלל שהתקציב יגיע ממנה.
נדב ארגוב: סיימתי.
נדב ארגוב: תודה.
אסף וייצן: המטרה העיקרית של הדיון הזה, איכשהו קצת 'התפספסה', אנחנו באנו לכאן - אני לפחות חשבתי שאנחנו באנו לכאן כדי להבין מה קורה עם חמישים אלף האנשים שנמצאים כאן היום, הבנו שמתקן השהייה, בית הכלא הגדול הזה שמוקם בדרום לא מיועד להם, הבנו שלאפשר להם להשתלב בעבודה במקום עובדים זרים זה לא משהו שבא בחשבון, הבנו גם שאי אפשר לגרש אותם כי הם פליטים, לפחות פליטים זמנים מבקשי מקלט - - -
ניצן הורוביץ: אז הבנו הרבה דברים היום.
אסף וייצן: הבנו הרבה דברים, לא הבנו מה קורה אתם.
אסף וייצן: האם הם נשארים במעמד שהוא ספק מעמד?
אסף וייצן: הם לא חוקיים אבל הם עם אשרה חוקית?
אסף וייצן: אסור להם לעבוד אבל הם עובדים וזה בסדר כי אין אפשרות אחרת, הם לא זכאים לטיפולים רפואיים אבל הם מטופלים כי יש מצבים מסכני חייבים שחייבים לטפל בהם.
אסף וייצן: לא הצלחתי להבין האם זה יישאר כך עוד שנים?
אסף וייצן: בקיצור אני חושב שמשרד הפנים צריך לגייס תשובות ונשמע לי, גם מהחלטת הממשלה וגם מהליכים ה'סוּפֶּר בעייתיים' של הצעת החוק לתיקון החוק למניעת הסתננות, לא מספקים פתרונות לאף אחת מן השאלות היום.
אריאל זכריה: רק רציתי לומר לכל אותם ארגונים, לגבי כל אותם מסתננים, בזמנו אנשי הפלאשמורה לא העלו אותם לארץ, בסך הכל כ 13,000 אנשים, כי טענו שיש לנו איזושהי חוסר יכולת ויש להם כל מיני בעיות מאחר והם לא תמיד בדיוק יהודים, פה אנשים פרצו גבול, עשו מה שהם רצו, הם עושים מה שהם רוצים, אף אחד לא מנע מהם לעשות את מה שהם רוצים ויש פה אנשים שפשוט מגנים עליהם, כשהבית שלי והשכונה שלי נהרסים, אני גר מיום הולדתי באותו בית ואני לא מבין את זה, חבר'ה, מה, האם אתם חולמים?
אריאל זכריה: איפה אתם נמצאים בכלל?
אריאל זכריה: האם אתם לא יודעים מה קורה?
אריאל זכריה: אתם באים לפה ומדברים, האם אתם יודעים באמת את המצב כפי שהוא?
אריאל זכריה: האם אתם באמת מכירים את הענין?
אריאל זכריה: בואו ותרגישו את זה, לא צריך להביא ותם אליכם, בואו, תבואו ותישארו, אני מוכן לארח אתכם בבית שלי, אני רוצה שאתם תרגישו מה קורה בתחנה המרכזית ובשכונות בתל אביב, בבתים שהיו גרים בהם שניים או שלושה אנשים וכרגע הם מאכלסים שלשים וארבעים אנשים וזה לא ייתכן דברים כאלה, אנשים, אתם לא מבינים את הדברים האלה, אני מדבר מתוך כאב, אתם מדברים פה ומדברים הרבה במשך השנתיים וחצי האחרונות ואף אחד לא עושה פה כלום, פשוט כלום, איך זה יכול להיות?
אריאל זכריה: אנחנו מדינה ריבונית שהגבול שלנו הוא ככה פרוץ, האם זו מדינה ריבונית?
אריאל זכריה: לא, זו לא מדינה ריבונית, עושים מאתנו צחוק.
אריאל זכריה: תודה.
עודד פלר: סליחה, רק עוד הערה אחת.
ניצן הורוביץ: די, די, מספיק.
עודד פלר: הערה אחת.
ניצן הורוביץ: לא, די, מספיק.
ניצן הורוביץ: הערת והתפרצת, זה מספיק.
ניצן הורוביץ: אני אמרתי לכם מה יהיה בשבועות הקרובים.
ניצן הורוביץ: במיוחד בענין המשטרה אנחנו נבקש נתונים יותר ברורים לגבי תל אביב ובכלל.
ניצן הורוביץ: אני יודע ואני שותף לחלק מן השאלות שעלו כאן, זה נכון שבדיון הזה היו יותר שאלות מתשובות, ולא לכל דבר שמענו כאן פתרון.
ניצן הורוביץ: אנחנו - לפחות את חלקנו מבחינת הכנסת - להעלות את הדברים לסדר היום, לבקש תשובות, להביא נתונים, לפרסם את המחקרים, זה תפקידנו, להאיר את הבעיה מכל צדדיה ואנחנו נעשה את התפקיד הזה כמיטב יכולתנו, אני לא מבטיח שבצורה מושלמת אבל נעשה כמיטב יכולתנו בעזרת כל האמצעים שהכנסת מעמידה לרשותנו.
ניצן הורוביץ: אני פונה לכל הגורמים, בין אם ממשלה, בין אם ארגונים ובין אם אזרחים מן השורה, לפנות אל הוועדה הזו, להעביר אלינו נתונים ואנחנו נטפל.
ניצן הורוביץ: אני מודה לכולם, יום טוב.
ניצן הורוביץ: בוקר טוב וברוכים הבאים, אני מתכבד לפתוח את הישיבה.
ניצן הורוביץ: אנחנו דנים היום בנושא ילדי העובדים הזרים, מדובר בכשבע מאות ילדים ובני משפחותיהם, שהמתינו ממושכות לקבלת תשובה לגבי מעמדם, וזאת בעקבות החלטת הממשלה בנידון.
ניצן הורוביץ: אני רוצה לציין שרק ערב קיומה של הישיבה הזאת, היום, שהמטרה שלה לבחון את התמשכות הזמן מבחינת הבקשות הללו, ניתנו תשובות.
ניצן הורוביץ: יחד עם זאת ככל שאני יודע, ותיכף נשמע מנציגי משרד הפנים לגבי התשובות, אין פירוט שמי ויש גם מאות שטרם קיבלו.
ניצן הורוביץ: אז אנחנו ננסה תיכף להבין מי קיבל, איך קיבל, וגם איך תינתן לו ההודעה ומה יהיה ההליך מעכשיו.
ניצן הורוביץ: אני רוצה לציין, שעד שלשום, עברנו פרק זמן של שנה וארבעה חודשים מאז שהסתיימה פתיחת התיקים.
ניצן הורוביץ: יותר משנה, מאז שהמשפחות סיימו להגיש את המסמכים וקרוב לחצי שנה מזמן סיום בחינת תיקים והגשת ההמלצות ועד אתמול, בעצם עד עכשיו, כאמור שום משפחה לא קיבלה החלטה ובכלל זה משפחות שנקבע שהן עומדות בקריטריונים.
ניצן הורוביץ: אז לא ברור למה לא ניתנו התשובות לממתינים במשך תקופה כה ארוכה.
ניצן הורוביץ: אני שמח בכל זאת שניתנו תשובות אתמול ותיכף נשמע על זה עדכון.
ניצן הורוביץ: שלוש נקודות עקרוניות באופן כללי: נקודה ראשונה, הזכות לחיי משפחה היא זכות אוניברסאלית ואי אפשר לשלול אותה מאף אחד גם לא מעובד זר.
ניצן הורוביץ: כל עוד מביאים, באים עובדים זרים לעבודה בישראל, ייוולדו גם ילדים לעובדים הזרים הללו וכל מי שממשיך בייבוא של עובדים זרים חייב להכיר בעובדה הזאת.
ניצן הורוביץ: נקודה שניה, אין היגיון שבזמן ההמתנה לקבלת התשובה לגבי המעמד, לא יותר לבני המשפחה הממתינים לעבוד.
ניצן הורוביץ: הרי מוטלת עליהם חובה לפרנס את הילדים, לפרנס את עצמם.
ניצן הורוביץ: הרי אנחנו לא רוצים שחלילה יעשו דברים שאינם מותרים.
ניצן הורוביץ: לכן כל עוד המדינה לא מחליטה, לא מקבלת עליה את האחריות בעניין הזה, אז מן הראוי שהאנשים האלה יוכלו לעבוד.
ניצן הורוביץ: נקודה שלישית, שגם עליה נרצה לשמוע תשובות ממשרד הפנים, לא ברור לי למה 'יחידת עוז' מעכבת אנשים בעלי אישור על הגשת הבקשה ואפילו עוצרת אותם.
ניצן הורוביץ: אני חושב שהנוהל צריך להיות, משמוצג לפקחי 'יחידת עוז' אישור, אז צריך להניח לאנשים האלה.
ניצן הורוביץ: ואנשי עוז צריכים לעשות את מה שהם אמורים לעשות.
ניצן הורוביץ: זאת אומרת, הרחקה של זרים שניתן להרחיק אותם מישראל ולא האנשים האלה, שהם כאמור הגישו בקשה וממתינים להחלטה על פי החלטת הממשלה, אני מדגיש.
ניצן הורוביץ: אלה הדברים, אנחנו נפתח בדיון.
ניצן הורוביץ: ידידי חבר הכנסת אילן גילאון, בקשה.
אילן גילאון: תודה אדוני, על הדרך הכל כך נעימה ויפה שהצגת את הדברים.
אילן גילאון: אכן נכון, אנחנו בדרך כלל מתווכחים פה עם נציגי 'יחידת עוז' ועם פקידי משרד הפנים.
אילן גילאון: בסופו של דבר מדובר כאן במדיניות לכולא עלמא ברור לגמרי, שמי שרוצה להביא עבודה זרה אל מדינתו הוא צריך לשלם את המחיר במלוא מובן המילה.
אילן גילאון: ולכן אנשים שעובדים כאן ואנשים שעובדים אורחים צריכים לקבל מעמד כמו שמקבלים אותם בכל מקום אחר בעולם, ואדוני כבר רמז לדבר הזה.
אילן גילאון: אבל, באופן כללי, מבחינת המדיניות לא תהיה שום אפשרות אחרת, כדי באמת באחת לשנות את המדיניות הזאת של רדיפה.
אילן גילאון: כי אנחנו, יחד עם ילדים ישראליים, רק לפני שבועיים היינו במתקן כדי ללוות שני ילדים שנאלצו על אימותיהם, ילדה בת שלוש מחיפה וילד בן ארבע מתל אביב, שהם היוו עומס ומעמסה גדולה על הכתף הדמוגרפית הישראלית ורחמנא ליצלן היהודית.
אילן גילאון: הילדים האלה, ברור לגמרי שצריך ללכת על מדיניות כוללת שאומרת בסופו של דבר, כולל סגירת הדלת המסתובבת והדברים האלה אינם נועדים לפקידים, אלא הם נועדים למקבלי המדיניות.
אילן גילאון: יש לעשות במקביל צעד נוסף, זה להפקיע את כל עניין של העובדים הזרים מהידיים הפרטיות של חברות, שיש להם אינטרס ברור לגמרי לפתוח את השמיים האוויריים ולרדוף ילדים בני שלוש ובני ארבע, לגרש אותם על אימותיהם כדי לייבא עובדים חדשים.
אילן גילאון: אם אתה תשאל את משרד הפנים, הם יוכלו להגיד לך כמה אשרות כניסה ניתנו או לפחות בחודשים האחרונים לעומת כמה גירושים היו וחוזר חלילה וחוזר חלילה.
אילן גילאון: כל הדבר הזה צריך להעביר פעם אחת ולתמיד, לתקן אותו, להעביר לידיים של לשכת התעסוקה של המרכזית שישנה כאן, מה שקראו לו פעם לשכת העבודה, לידיים לא פרטיות שלא רודפות לעשות עסקים.
אילן גילאון: כי בסופו של דבר, היום כולם משועבדים לעניין של הרווחיות הזאת.
אילן גילאון: יחידת "עוז", שלא מהססת בשעות לא שעות, בצורות לא צורות, ללכת ולרדוף ילדים על אימותיהם, אפילו ילדים שצריכים להגיע לימי הולדת, וודאי ילדים ישראליים יספרו את זה טוב מאיתנו, אבל זה צריך להיות במדיניות כוללת.
אילן גילאון: ידע כל אחד במדינת ישראל, שמי שדרושה לו עבודה מבחוץ, הדבר הזה מזכה בזכויות, איך אומרים, זכותנו על המקום הזה, נקנה באמצעות העבודה.
אילן גילאון: אומר כאן הערה פוליטית, אני בעיקר מתמרמר על התרומה של האנשים האלה לעומת אנשים אחרים שמזיקים הרבה יותר למדינת ישראל.
אילן גילאון: צריך להעמיד במבחן את התרומה לציונות של שר הפנים לעומת הילדים האלה, שמצאתי אותם במתקן הכליאה או במתקן המסורבים, שהוא ככל בית סוהר אחר, אין שום הבדל בין הדבר הזה לכל דבר אחר.
אילן גילאון: ואתם יכולים לקרוא לו מתנ"ס ואתם יכולים לקרוא לו קנטרי קלאב או כל מה שאתם רוצים.
אילן גילאון: הוספת מספר צעצועים בתוך חדר ופתיחתו לקראת המועד שאני הגעתי, עם עובדת סוציאלית שהייתה שם במקום לאחר שעתיים, לא מוכיחה שום דבר.
אילן גילאון: אני בטוח שעובדי 'יחידת עוז' לא אוהבים את העבודה שלהם, כי אני מאמין שהם אנשים טובים ורציניים.
אילן גילאון: וזאת היא מדיניות שלא מתקבלת על הדעת.
אילן גילאון: מי שרוצה עבודה זרה במדינתו, שיידע שיש לדבר הזה מחיר וכאן צריך לקבוע את המדיניות פעם אחת ולתמיד ולהפסיק לפתור בעיה של עוד מאתים עוד חמש עשרה עוד עשרים או שלושים ילדים, זה לא יעזור שום דבר.
אילן גילאון: אני אחזור: 1 - לסגור את השמיים האוויריים; 2 - לעשות על כל מי שנמצא בחדר, כל ילד ישראלי שנולד בארץ, הוא צריך באופן אוטומטי לקבל אזרחות במידה והמשפחה שלו רוצה לעשות את הדבר הזה, יחד עם משפחתו, כפי שמקובל בכל מקום אחר; 3 - להעביר את הסמכויות האלה מידיים פרטיות לידיים ציבוריות, ללשכות התעסוקה המרכזית, לפרק בעקבות כך את כל הנדרשים.
אילן גילאון: כל 'יחידת עוז' כל היחידה למתקנים ולהתחיל לנהוג בצורה אחרת.
אילן גילאון: אני מבקש לא לבלבל כאן את הדבר הזה עם המסתננים, כי אנחנו כל הזמן נוטים לעשות את הדבר הזה.
ניצן הורוביץ: אנחנו מנסים בוועדה הזאת, לעשות דיונים ממוקדים.
ניצן הורוביץ: יש לפעמים אי בהירות בציבור, בתקשורת, לגבי הנושאים.
ניצן הורוביץ: היום אנחנו מדברים על הנקודה הספציפית הזאת, שהיא חשובה בפני עצמה וראויה לדיון מיוחד, כפי שאנחנו עושים היום.
ניצן הורוביץ: חבר הכנסת דב חנין, בקשה.
דב חנין: תודה אדוני היו"ר.
דב חנין: אני רוצה לפתוח בהסכמה מלאה לדברים, שאתה אדוני היו"ר אמרת בפתיחה וכמובן גם לדברים של חברי, חבר הכנסת גילאון, על כל סוגית הדלת המסתובבת, שהיא אם כל הרעות בפרשה הזו של עובדים הזרים וכל ההשלכות החברתיות שלה.
דב חנין: אדוני היו"ר, אני מאוד רוצה לברך על הדיון הזה, כי אנחנו עוסקים היום בסוגיה נקודתית שעוררה אכן סערה ציבורית עצומה בחברה הישראלית וגם פה בחדר הזה נמצאים כמה נשים ואנשים, שעשו מעשה והצילו את הכבוד של כולנו, כאשר הם השמיעו את קול המחאה האדיר, שהדהד ברחובות ובחוצות הערים שלנו.
דב חנין: בעקבות המחאה הזו הייתה לרגע תחושה, שהנה נשמעו הקולות, והנה אפילו בממשלה שהיא בסך הכול אטומה לסבל, הפעם הסבל איכשהו הצליח לחלחל ולהגיע למקבלי ההחלטות.
דב חנין: והתקבלו החלטות שהן תיקון ושינוי של המצב הקיים.
דב חנין: הוקמה ועדה, התקבלו החלטות, הייתה תחושה שהדבר מתחיל לזוז לכיוון קצת יותר חיובי.
דב חנין: כמו בדברים אחרים, כאשר הסערה יורדת וכאשר המחאה הציבורית לרגע נשמעת חזק פחות, המתכונת הבעייתית של החזרה לסדר יום מרושע חוזרת על עצמה.
דב חנין: ואני מתכוון לארבעה דברים עיקריים, ואני אדבר עליהם אחד לאחד.
דב חנין: הילדים בעצם נידונים, איזושהי דרך ייסורים שלא ברור מה קיצה.
דב חנין: אנחנו נשמע היום על ההחלטות שהתקבלו, אבל הילדים האלה עד עכשיו המתינו וממתינים באיזושהי אי וודאות בלתי נסבלת.
דב חנין: אחרי שכבר התקבלו החלטות ויש קריטריונים ולא ברור למה לענות אנשים.
דב חנין: זאת אומרת, אפשר להחליט ככה, אפשר להחליט אחרת, אפשר להתווכח על כל החלטה שמתקבלת, אבל למה עינוי הדין הזה?
דב חנין: למה עינוי הדין הזה?
דב חנין: למה הוא נגרם?
דב חנין: מה התועלת שבו?
דב חנין: זה משהו שאני לא מצליח להבין ואני חושב שאי אפשר להבין.
דב חנין: זו בעיה ראשונה.
דב חנין: יצרו פה איזושהי מיטת סדום, שאני חייב לומר שגם אותה אני לא מבין.
דב חנין: כל מיני קריטריונים ודקויות של יום אחד יותר או יום אחד פחות, גורמים לשינוי בגורלו של אדם.
דב חנין: גם את זה אני לא מבין.
דב חנין: אין איזושהי תפיסה, חסרה פה איזושהי תפיסה ערכית, עקרונית, שאומרת מה האחריות שלנו בתור מדינה לזה שהבאנו, בסופו של דבר הבאנו את הילדים לפה, הבאנו את ההורים שלהם והבאנו אותם גם לפה בסופו של דבר.
דב חנין: אז יש לנו פה אחריות.
דב חנין: עכשיו אנחנו מתחילים לדקדק, זה בדיוק מזכיר את הסיפור על מיטת סדום, אם זה קצת יותר ארוך כורתים את הרגליים, במקרה הזה אם זה טיפה יותר קצר זורקים את הילד מחוץ לישראל.
דב חנין: זו נקודה שמאוד מקוממת אותי, מאוד מציקה לי ואני לא יכול לראות לה שום הצדקה ושום הבנה.
דב חנין: מטרידה אותי במיוחד, הנקודה של ההתנהלות השוטפת ופה בדרך כלל אנחנו אומרים, אין לנו טענות לאנשי עוז.