GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
טוביה חורב: תן לי לסיים את העבודה שלנו.
טוביה חורב: בשורה התחתונה, לא דיברנו על העובדים הזרים והייתי רוצה לומר דבר אחד בנוגע לעובדים הזרים, קודם כל מכלל העובדים הזרים העובדים הזרים בסיעוד הם הרוב.
יעקב כץ: 35 אלף עובדים.
טוביה חורב: באותה תקופה שבה יש בחקלאות עובדים זרים, אם אתה מוריד את העבודות בחקלאות שהעובדים הזרים לא נמצאים, אז בכלל רוב רובם של העובדים הזרים הם בסיעוד.
גלעד נתן: בכל מקרה בסיעוד הם הרוב המוחלט, 70%.
טוביה חורב: לכן אני מציין את העונתיות, זה מגיע עד ל- 80%.
טוביה חורב: נכון לפברואר 2011, המספרים האחרונים שאני בדקתי מדברים על סדר גודל של 80%, אני מדבר על חוקיים לפי רישומי משרד הפנים.
טוביה חורב: לגבי הנושא של העובדים הזרים אני מוכרח לומר לכם את שני הצדדים של המטבע.
טוביה חורב: אני מסכים איתך ויותר ממסכים איתך בנושא של התלות שלנו, של מדינת ישראל, תלות מאוד לא בריאה, בעובדים הזרים, בנושא ההשפעה על שוק העבודה הישראלי, על השכר בתחום הזה.
טוביה חורב: מצד שני שתדע שאם מהיום למחר אנחנו הולכים, כמו שאתה דיברת, על התקציב הנדרש, אם רוצים לשפר המערכת החברתית ולעשות שינוי משמעותי צריך להכניס את היד לכיס.
טוביה חורב: צריך להכניס את היד לכיס בכל מקרה מכל הסיבות עליהן דיברנו עד עכשיו.
טוביה חורב: אם אתה באותה הזדמנות תרצה לעשות גם רפורמה בנושא עובדים זרים בסיעוד אז היד תצטרך להיכנס הרבה יותר עמוק לכיס.
טוביה חורב: העלות כאן תהייה בשינוי דרמטי.
יעקב כץ: צריך להגדיר את השיטות ואיך עושים את זה באופן שאנשים לא ייפגעו ולא לעשות את זה בצורה חדה.
יעקב כץ: לצערי הרב אני מניח שישנן גם בעיות פוליטיות, יש קואליציה וצריך לתת לכל אחד שר, על חשבון מי זה בא?
יעקב כץ: אחד מטפל בחלק הזה של הזקן והשני מטפל בחלק אחר כי הוא צריך לתת לכל אחד תפקיד.
יעקב כץ: כל אחד מושך את החבל, שלושה רופאים עובדים על אותה גופה של הזקן וכל אחד מנתח מבלי שאף אחד מסתכל על השני.
יעקב כץ: כך זה הולך היום.
טוביה חורב: בעניין הזה סגן השר באמת מוביל מהלך שרואה את הדברים בצורה שחייבים לתכלל, חייבים לעשות את זה בצורה מרוכזת, חייבים לאחד מבטחים.
טוביה חורב: תסתכל על זה גם מנקודת המבט של המבטחים כי הרי חלק מבטח את אותו חלק עליו דיברת ואחרים חלק אחר.
טוביה חורב: לאחד את המבטחים, לאחד את ספקי השירות ועדיין לא דיברנו על החברות.
טוביה חורב: מילה אחת על חברות כוח האדם, אין לי שום דבר אישי נגד חברות כוח האדם, חס וחלילה, אני רוצה לומר שכשמדברים על ארגון השירותים מי מפקח - - -
גלעד נתן: העומס.
טוביה חורב: המשפחה מקבלת שירות, לא נדבר על העובדים הזרים לצורך העניין, היא מקבלת שירותים.
טוביה חורב: אתה דיברת על עובדים זרים ועל התחלופה, מהם האינטרסים היום בתוך המערכת להקטין את תחלופת עובד הזר אצל אותה משפחה?
טוביה חורב: או כשאתה מדבר על איכות השירות של המטפל הסיעודי בין אם הוא עובד זר או לא, מי מפקח על זה?
טוביה חורב: מבחינתנו כמערכת בריאות אם אותו מטפל לא יעשה עבודה טובה, אם הוא לא יעשה שינוי תנוחה יהיו פצעי לחץ והידרדרות לאשפוז, אם הוא לא יקים ויוביל אותו כמו שצריך, זו נפילה ושבר בצוואר הירך וזה מעבר לאשפוז ומשם המשך הידרדרות, משם הוא יוצא לאשפוז חריף ומשם למוסד סיעודי, אם הוא לא ידע לתת את התרופות כמו שצריך – בחלק מהמקרים הוא המטפל היחידי, ואם יש שימוש לא נכון, זה מעבר לאשפוז.
טוביה חורב: אי אפשר להסתכל על הדבר הזה ולומר זה המטפל הסיעודי וזה השירות הרפואי – זה רצף אחד.
טוביה חורב: היום החוליה הזאת, זה מופיע גם בדוח מבקר המדינה, שבין הקשיש עצמו ומשפחתו לבין הגורם המטפל – חברת כוח האדם, כאן חסרה החוליה בדרך.
טוביה חורב: מי אמור לפקח ולעשות את העבודה של בקרת האיכות?
טוביה חורב: דוגמה אחרונה, אחד המחקרים, אני בטוח שראיתם, מדבר על מצב, הוא מעביר נתונים שאני ידעתי שהם קיימים אבל לא הבנתי את המספרים, בקהילה יש היום מרכזי יום לקשיש.
טוביה חורב: מרכזי יום הם פתרון - - -
גלעד נתן: סליחה שאני מפריע, הייתי במוסד לביטוח לאומי, ההמלצה שלהם היא להאריך את שעות מרכזי היום ולהגמיש את מערך ההסעות אליהם כפתרון שיכול - - -
טוביה חורב: גם אנחנו ישבנו עם המוסד לביטוח לאומי, זה בדיוק הנושא שעליו אני שם את הדגש.
טוביה חורב: השימוש במרכזי היום הוא פחות מ- 10%, הנתונים שלנו מדברים על בין 7% ל- 8%, כל מי שזכאי ל'חוק סיעוד', בשעות סיעוד הוא זכאי לשעות של מטפל והוא יכול לעשות המרה ולומר שהוא רוצה חלק מהשעות להמיר לאיזה שירות אחר.
טוביה חורב: יש שירותים שהוא יכול לקבל כתמורה לשעות הסיעוד, הוא מקבל פחות טיפול על ידי מטפלים ובמקום זה לשהות יום שלם במרכז יום ועוד כמה שירותים שהוא יכול לקבל.
טוביה חורב: מרכז יום אינו מתאים לכולם, אבל לרבים הוא מתאים.
טוביה חורב: ראשית בגלל יחס ההמרה על מספר מצומצם של 2.75 שעות טיפול בבית שווה ליום שלם של שירות במרכז יום.
טוביה חורב: למשפחה לכאורה כדאי אפילו לשלוח אותו למרכז היום משום שבמרכז היום רוחצים אותו, במרכז יום הוא מקבל הרבה הפעלות, יש ריפוי בדיבור, יש ריפוי בעיסוק והרבה דברים שבבית הוא לא היה מקבל.
גלעד נתן: הוא יכול לנצל את זה.
גלעד נתן: המרה.
טוביה חורב: יש המרה, במקום להיות 2.75 שעות עם מטפל הוא יכול לשהות יום שלם שם, זה הרבה יותר כדאי וזה מוריד את הנטל מהמשפחה ונותן שירות יותר טוב.
יעקב כץ: מתי התחילו מרכזי היום?
טוביה חורב: הם קיימים כבר הרבה זמן.
טוביה חורב: השימוש במרכזי היום הוא נמוך מאוד.
טוביה חורב: למה הוא נמוך?
טוביה חורב: אחת הסיבות, כאן דוח המחקר שעליו אני מספר לכם מראה שרוב האנשים לא ידעו בכלל שקיימת להם הזכות הזאת.
טוביה חורב: למה רוב האנשים לא ידעו?
טוביה חורב: פה זו הפרשנות שלי ואני לא אומר שבוודאות זה נכון וזה במאת אחוז מהמקרים, בחלק גדול מהמקרים כשאדם הופך להיות נזקק סיעוד החברות נכנסות הביתה ומציעות קח 6 שעות לשבוע עד ש..., הן קוראות לזה 'טרום חוק'.
טוביה חורב: עד שידונו בבקשתו במוסד לביטוח לאומי, קח על חשבון החברה.
טוביה חורב: הן רוצות להכניס את הרגל בדלת.
גלעד נתן: בזמן אשפוז בבית החולים יש עובדת סוציאלית שכבר עושה את הקישור עם החברה.
גלעד נתן: זאת אומרת שעוד לפני שהאדם ניגש למוסד לביטוח לאומי ועשה מבחנים יש מי שדואג לקבל אישור זמני מהרופא ובינתיים הן אומרות " תקבל מאיתנו" וכך הן נכנסות.
טוביה חורב: נכון.
טוביה חורב: ברגע שהחברה מכניסה את הרגל בדלת, החברה בעצם משכנעת אותו לקבל 'חוק סיעוד' ונותנת לו הדרכה.
טוביה חורב: איזה אינטרס יש לחברת כוח אדם להמליץ לאותו אדם לא לקבל את השעות וללכת למרכז יום?
טוביה חורב: אין מי שימליץ בכלל על מרכזי היום.
יעקב כץ: ה- 8% שבכל זאת מגיעים למרכזי היום מאיפה הם שמעו על זה?
יעקב כץ: איך הם קיבלו את זה?
טוביה חורב: חלק כן יודעים.
יעקב כץ: זה עניין של פרסום, עניין של מודעות.
גלעד נתן: מי שרוצה לדעת יכול להגיע לחומר, המידע נמצא באינטרנט, הבעיה היא כמה קשישים נגישים לאינטרנט - - -
יעקב כץ: אם היו מגיעים יותר, המרכזים היו יכולים לקלוט אותם?
טוביה חורב: זאת שאלה, צריך להיכנס לזה.
טוביה חורב: כרגע הם לא עמוסים, אבל השאלה בכמה זה יגדל.
גלעד נתן: הם לא עמוסים.
גלעד נתן: מרכזי היום ממומנים גם על ידי גופים אחרים, ה"ג'וינט" שותף בחלק, "אשל".
גלעד נתן: אם כולם ירוצו היום למרכזי יום תצטרך להקים מרכזים חדשים ואתה תעמוד בפני בעיה.
טוביה חורב: אלו הן הבעית המרכזיות.
טוביה חורב: אני עוצר כאן.
טוביה חורב: כמו שאמרתי הסתכלנו על הנושא לפרטי פרטים, עשינו חריש.
טוביה חורב: התכנית שאנחנו מדברים עליה היא תכנית שחורגת הרבה מעבר לראייה שאני כמשרד הבריאות מתעסק בריפוי של דבר כזה.
טוביה חורב: זה שינוי שצריך להיות שינוי רב מערכתי.
טוביה חורב: בעניין הזה אני אשמח שקולכם יישמע ביום שאנחנו נציג את התכנית.
טוביה חורב: אשמח לשמוע קודם כל את דעתכם על התכנית וכל סיוע שנוכל לקבל בעניין הזה.
יעקב כץ: בהחלט.
יעקב כץ: כאן זו החלטה מיניסטריאלית שראש הממשלה צריך לקבל החלטה לאחד מערכות, לקחת את כל הקשישים ולהחליט שיש גורם אחד שמטפל.
יעקב כץ: אתה דיברת על מבחני ההכנסה ועל כל הגורמים, צריך מישהו שיביא למצב שהאדם המטופל יקבל טיפול במקום אחד ושלא יצטרך לעבור מדורי גיהינום.
טוביה חורב: יש כאן דיווח וזה לא יכול להיות סתם אדם.
יעקב כץ: אין לנו היום את החשיבה הזאת, את הרצון לחשוב.
יעקב כץ: כאן חושבים כמו עדר ואנשים לא מקוריים כדי למצוא את הפתרון.
יעקב כץ: זה שינוי תקציבי, שינוי מערכתי.
יעקב כץ: אנחנו רואים שבנושא של העובדים הזרים הגיעו למסקנה והצליחו לרכז מערכות, כמעט את כולם.
טוביה חורב: לקשיש, כל עוד המצב הקיים נמשך, זה לא יעזור הרבה.
טוביה חורב: קשיש שהוא סיעודי מורכב, צריך לדעת שזה באחריות קופות החולים, כשהוא סיעודי רגיל הוא צריך לדעת שעכשיו הוא צריך לפנות למשרד הבריאות, כשהוא רוצה עובד זר הוא צריך לדעת שזה משרד הפנים, כשהוא צריך שינוי במגורים שלו כמו כיסא גלגלים בתוך הבית כי רוצים לשמר אותו בבית וצריך להרחיב את המפתנים וכל מיני דברים אחרים, הוא צריך סיוע בעניין הזה וזה משרד השיכון, אם הוא חלילה נפגע נאצים יש לו עוד משהו.
טוביה חורב: אין כאן גורם מתכלל.
יעקב כץ: איך זה מופעל במדינות אחרות בעולם?
יעקב כץ: עשית איזו השוואה לאירופה, ארצות הברית?
טוביה חורב: נתנו לך דוגמה אחת מגרמניה, יש דוגמאות אחרות.
טוביה חורב: עשינו ויש לנו נתונים על כך.
טוביה חורב: לכל מדינה יש את המבנה ההיסטורי של השירותים החברתיים שלה ואת מערך שירותי הבריאות.
טוביה חורב: יש מקומות שאתה יודע שבריאות ורווחה הם תחת משרד אחד, קשה להשליך ממדינה למדינה.
טוביה חורב: בסופו של דבר צריך לבנות את הפתרון שלך מותאם למערכת שלך.
טוביה חורב: יחד עם זאת הייתי ב- OECD לפני כחודש בכינוס בריאות שלהם, לצורך העניין נפגשתי עם נציגה גרמנית - - -
יעקב כץ: הצוות שסגן השר הקים, האם מדובר על כך שתוצג המלצה לריכוז המערכות וגם על השיטה, כלומר שאתם ממליצים שהחל מתאריך זה וזה האחריות תהיה אצל גורם אחד עם מנהל אחד כדי שהקשיש יגיע לגוף אחד?
יעקב כץ: גם זה בהמלצות של הצוות?
יעקב כץ: אם תהיה לי ההמלצה הזאת נוכל לסייע.
טוביה חורב: לכן אמרתי את מה שאמרתי קודם, אני מאוד אשמח ברגע שהמסמך הזה יהיה - - -
יעקב כץ: הדבר החשוב, מעבר למחקר, זה להגיד ולציין כנקודה ראשונית שהקשיש או הנכה, כל אחד לפי עניינו, שיהיה הכול מרוכז אצל גורם אחד ושהמסמכים יעברו אוטומטית לכל המקומות, שיהיה מבחן הכנסה אחיד.
יעקב כץ: היום הכול אחיד.
יעקב כץ: יש היום בגרויות אחידות, מבחנים בצה"ל, זה הכרחי.
יעקב כץ: צריך לבוא לראש הממשלה עם תכנית מה צריך לעשות, אם תגידו כזה ראה וקדש, יש לנו תכנית, התכנית נבדקה והיא פרי מחקר של מומחים שהגיעו למסקנות אלה.
יעקב כץ: כמו שבצבא קיימת היררכיה ומערכת אחת ואין מצב שרצים מפה לפה.
טוביה חורב: אני ברמה האישית, הניסיון שלי אומר בדיוק את מה שאתה אומר כרגע, אולי בזכות שלמדנו באותם בתי מדרש.
טוביה חורב: הניסיון שלי אומר שאם יש תכנית פעולה אז יותר קל בסופו של דבר לשכנע את מקבלי ההחלטות.
טוביה חורב: לכן אין מצב שאנחנו בסופו של דבר נסיים את כל העבודה הגדולה שעשינו מבלי שתהיה תכנית פעולה מפורטת עם מה שאמרת, כוחות ומשימות ולוחות זמנים.
טוביה חורב: לשם זה הולך.
טוביה חורב: כרגע אני בשלב שאני לא אוכל - - -
יעקב כץ: אני מאוד אבקש, כי יכול להיות שבגלל החישובים הפוליטיים שלו הוא יגיד שכדי לעשות את זה הוא יצטרך לפרק משרדים.
יעקב כץ: אנחנו חברי הכנסת יכולים לחוקק חוק, אני יכול לספר לכל חברי הכנסת על הבלגן הקיים עם הזקנים ובכך לכפות על ראש הממשלה לרכז מאמץ.
גלעד נתן: לא בהכרח זה יחייב לפרק משרדים, קחו למשל את הנושא של העובדים הזרים שרוכז תחת משרד הפנים, יש את הרווחה.
יעקב כץ: שיהיה גוף אחראי על הכול מההתחלה עד הסוף, זה מחויב, אלף בית של העניין, אז יש מקום להפקת לקחים ויש גם אפשרות לבוא בטענה למישהו, מישהו נושא באחריות.
יעקב כץ: אתה דיברת על הממשקים, בין היתר כמו שאחרי השרפה הגדולה הקימו ועדת חקירה שגילתה שיש שלושה אנשים שנושאים בעול, אבל אף אחד לא נשא בעול.
יעקב כץ: אין אחריות ולכן קורים כל הדברים הנוראיים.
יעקב כץ: כשיש אחראי, אתה תוכל לבוא אליו בטענה ולשאול איפה היית, אם הוא לא בסדר שיילך הביתה.
יעקב כץ: זה העניין המרכזי בכל הנושא הזה.
יעקב כץ: היום אין מי שנושא באחריות וכל אחד זורק את זה על השני.
יעקב כץ: כאן לפחות מבחינה תיאורית נושא באחריות הוא מחויב.
טוביה חורב: מבחינת מיניסטריון, כשמדברים על אחריות, נדיר למצוא את אותם אנשים שמוכנים לקבל אחריות בהתנדבות.
טוביה חורב: הרבה מאוד מהאנשים בורחים מהאחריות, ועכשיו אם יש חלון הזדמנויות מסוים - - -
יעקב כץ: אני ראיתי בדבר הזה משימה שאם הייתי יכול להשלים אותה בדברים אחרים שאנחנו עושים, זה היה פנטסטי.
יעקב כץ: בענף הסיעוד שבו דווקא אין הגבלה והיה נראה שכאילו זה החלק הכי קל ידענו שזה החלק פרוץ והכי קשה.
יעקב כץ: כי בדברים האחרים הציבו מגבלה ואמרו שהעובדים הזרים זה עניין שנגמר, הסתיים.
יעקב כץ: צריכים לראות איך לא שופכים את התינוק יחד עם המים.
יעקב כץ: ערכו בדיקות וראו שזה לא מעשי כל כך, היתה מטרה, אבל הפכו את המטרה המשנית למטרה העיקרית.
יעקב כץ: המטרה העיקרית היתה שתהיה חקלאות, אבל הפכו את המטרה המשנית לעיקרית והיא איך מוציאים את העובדים הזרים, כמו שבבנייה יש מטרה להוציא את העובדים הזרים.
יעקב כץ: הגענו למצב שאין עובדים ואין בנייה, אז מהי המטרה, הבנייה או העובדים?
גלעד נתן: השאלה גם איך פותרים את זה.
יעקב כץ: לכן זה המקום של המינון.
יעקב כץ: הוא אמר שמחר נחליט להוציא את הפיליפינים מפה, האם זה יכול להתבצע בבת אחת, איך זה יתבצע, באיזו מידה, באיזו התניה.
יעקב כץ: זה צריך להיעשות בחכמה,לא להרוג כעת את כל העולם ואשתו.
יעקב כץ: החכמה היא גם הביצוע.
יעקב כץ: כשקובעים כללים אז הפקידים חותכים והדברים נופלים בממשקים.
טוביה חורב: את ההמלצה של אפשטיין בנושא של העובדים הזרים אתם מכירים?
יעקב כץ: אני מודה לך על השעות שהקדשת לנו.
יעקב כץ: בוא נסכם, גם כשאני מסיים את תפקידי כאן, הנקודה הזאת עדיין חשובה לי.
יעקב כץ: גלעד, תעמוד איתו קשר.
גלעד נתן: בהחלט, נקודות אופרטיביות מתוך המסמך ואחרי הפגישות עם המוסד לביטוח לאומי עוד יתווספו.
גלעד נתן: לישיבה האחרונה אני אפרט את הצעדים האופרטיביים שאנחנו רואים.
יעקב כץ: היום זו הישיבה האחרונה שלי לקראת סיום תפקידי בוועדה, אני לא יודע אם תהיה לנו ישיבה נוספת בנושא הקבלנים ובבעיית העובדים הזרים.
יעקב כץ: כאמור אני מסיים את תפקידי, בעזרת ה'.
יעקב כץ: אגב אני רואה בהחלטת הממשלה הישג גדול של המאמץ הגדול שלנו.
יעקב כץ: כולנו ירדנו קצת מהעצים בנושא והגענו למסקנות שאם אנחנו חפצים שהבנייה בארץ ישראל תתקיים, חייב כל אחד לוותר על משהו וללכת לכיוונים אחרים.
יעקב כץ: לצערי בנושא הבנייה אנחנו לא יכולים לומר...
יעקב כץ: כעת כשאנחנו יושבים כאן בחדר אני רוצה לספר לכם, סיפרתי כבר מספר פעמים שנפגשתי עם שר האוצר, חוץ מהפגישות שלנו הרגילות במשרדי משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה ובמקומות אחרים סביב הנושא של דחיפת עובדים ישראלים, נפגשתי עם שר האוצר מספר פעמים לפני כשנתיים וחצי בשיחות רשומות ומתועדות, אמרתי לו שלהבנתי את המציאות, הבנה שאינה הבנה תיאורטית אינטלקטואלית, אלא הבנה מעשית בשטח, שמחירי הדירות ימשיכו לעלות מהסיבה הפשוטה כי הביקוש גדול מההיצע.
יעקב כץ: לצערי הרב בכל נושא של החוקים שראש הממשלה מנסה להעביר עכשיו, אני לא רואה בזה כפותר את הבעיה, מיד אני אסביר מדוע.
יעקב כץ: אני אומר שמאחר וזה נוגע לנו כדאי שנדבר על העניין בכמה מילים.
יעקב כץ: אני רוצה לומר שבהחלטת הממשלה בעניין הספציפי שלשמו התכנסנו היום, אפשר לומר שהצלחנו.
יעקב כץ: הצלחנו במובן שהעבודות הרטובות, שזכינו על השולחן שלנו, יחד עם כל הגורמים, כל המשרדים וכל הגופים הרלוונטיים שנתנו יד, לדחוף את העסק קדימה, אנחנו כבר עם שנים עשר – שלושה עשר קורסים.
מוטי שגיא: סיימנו 17 ושניים כרגע מתנהלים.
יעקב כץ: אני חושב שזו היתה מהפכה גדולה וצריך לתת קרדיט להתאחדות הקבלנים, להסתדרות, למשרד האוצר, למשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, למשרד הביטחון ולכל מי שהיה שותף לדבר הזה, גם למי שלא הפריע.
יעקב כץ: הצלחנו לגרום לכך שהיום יש לנו מאות פועלים עבריים בשטח, בוגרי צבא שהשתלבו בשטח.
יעקב כץ: זה אידיאל בפני עצמו.
יעקב כץ: לפי החלטת הממשלה ועל פי ההסכם שבין הקבלנים לבין הממשלה, הממשלה קלטה את זה והחליטה להשקיע בהסכם יותר כסף ומאמץ על מנת שבמקום 500 עובדים, שגיא מדבר על 1,000 בהחלטה האחרונה, אולי 2,000 עובדים בשנה.
יעקב כץ: כאשר מלווים אותם שלושה, שישה ושנים עשר חודש עוקבים אחרים לאורך הזמן בציר הזה.
יעקב כץ: הם עובדים בעבודות רטובות.
יעקב כץ: שורו הביטו וראו, לראות פועלים עבריים על הפיגומים זו חגיגה לעיניים - כמו ששר הרצפלד.
יעקב כץ: אני אומר שוב, לראות שוב עובדים ישראלים על הפיגומים, אני רואה בזה כשיא ההצלחה שלנו.
יעקב כץ: גם כשהממשלה מאשרת את העובדה שהיא הולכת לכיוון הזה, כשהמגמה בשנת 2016 להיות עם אלפי פועלים כאלה, בעזרת ה' עד אז אהיה ראש ממשלה ואומר כל בוקר שמע ישראל, עם ישראל צאו לעבוד על הפיגומים, לא צריך אתכם בכנסת.
יעקב כץ: מי שרואה בזה עבודה חשובה שיילך לעבוד על הפיגומים.
יעקב כץ: זה עניין אחד שיכול לפתור חלק אחד של הבעיה.
יעקב כץ: החלק השני של הבעיה, אני ציינתי אותה מספר פעמים ואני מבקש שתיקחו אותה לתשומת לב, התברר בשלוש השנים האחרונות שאני תמיד צודק, דעו שגם להבא אני אהיה צודק.
יעקב כץ: אמרתי לראש הממשלה וגם אמרתי על במת הכנסת, אמרתי את זה מספר פעמים רב, תקשיב, מר ברזאני, אתה איש הממשלה הבכיר ביותר, הצעיר ביותר, ולכן לך יש אחריות.
יעקב כץ: למרות ששמעת את זה הרבה, אני חוזר ואומר, כיוון שכפי שאישר ראש הממשלה, ולקח לו זמן לאשר כי בהתחלה לא הסכימו למה שאמרתי, המחסור בבנייה בארץ והביקושים שעומדים קרוב ל- 100,000 יחידות דיור.
יעקב כץ: היה זמן שצפינו שיהיה גירעון של 100,000 יחידות דיור, זה היה בשנת 1990 כשעבדתי עם אריק שרון בתור עוזרו לענייני התיישבות, אז בנינו כ- 120,000 יחידות דיור על חשבון הממשלה, בתקציב המדינה.
יעקב כץ: הוצאנו את התקציב, המחיר הגלובלי למתיישב או לקונה, כלל גם את מחיר הקרקע ההתחלתי, לא מחיר שהיה במכרזים 'סופר טנקר'.
יעקב כץ: כשאתה מוציא דירה במחירים ריאליים כולם רוצים את הקרקע כי אין דירות.
יעקב כץ: המחירים עלו באלפי אחוזים והגיעו לשמים.
יעקב כץ: מחיר הקרקע מהווה היום, תלוי באיזה מקומות, אבל במקומות היקרים בין 500 אלף למיליון שקל עוד בכלל לפני שהתחלת לבנות והתחלת בפיתוח.
יעקב כץ: אם רצית מרובע כבר הגעת ל- 1.4 מיליון.
יעקב כץ: כמובן שזה מחיר שזוגות צעירים לא יכולים לעמוד בו.
יעקב כץ: אמרתי בכנסת מספר פעמים שהמצב היום דומה למצב שהיה ב-1990 כשקלטנו את העלייה הגדולה מרוסיה.
יעקב כץ: כשיש גירעון במשפחה או בחברה או בעסק, עמית, תלמד ממני כי אני גם איש עסקים, מכניסים את היד לכיס ומוציאים כסף מהבית, אין בררה.
יעקב כץ: אתה לא אומר שאתה עושה תרגילים ומנסה לזרוק את הבעיה על אחרים, אתה חייב להוציא כסף מהבית ולומר שאתה הולך לבנייה תקציבית של 150 אלף יחידות דיור.
יעקב כץ: שהמדינה תוציא קרקעות בכל רחבי הארץ לקבלנים, הממשלה היא זאת שעומדת מול הקבלנים ולא המתיישב, והיא זו שמוכרת את הדירות במחיר פיקס וקובעת לקבלן את מחיר הקרקע ההתחלתי, אומרת לו מה היא משלמת עבור הבנייה ומגיעה להסכמים.
יעקב כץ: על ידי זה היא ממלאת את הארץ בדירות במטרה להוריד את המחירים.
יעקב כץ: אין אפשרות אחרת.
יעקב כץ: כל חוק שהממשלה תנסה להעביר, זה דבר שייקח חמש-שש שנים ובינתיים נוספים עוד 40-50 אלף דרישות.
יעקב כץ: יש לי לכם בשורה מאוד משמחת, כל חודש נכנסים לארץ כ- 2,000 מסתננים, ברוך ה', הם מגבירים את כניסתם לארץ כי זו ארץ זבת חלב ודבש.
יעקב כץ: אנחנו לא סיימנו את הגדר והמכשול, הם אולי יסתיימו בשנת 2013, עד אז החגיגה נמשכת בארץ ומגיעים עוד.
יעקב כץ: רק מתחילת החודש עד לרגע זה הגיעו כ- 1,000 מסתננים.
יעקב כץ: אם נכפיל את המספרים בששת החודשים זה יותר מ- 12,000.
יעקב כץ: אל תגיד לי לא, אני יודע שהמספרים מדויקים.
יעקב כץ: אם תוסיף למספר הזה את אלה שכבר נכנסו, אז יש עוד 5,000, כ- 17,000 בשנה זו ובשנה שעברה 14,000.
יעקב כץ: ברוך ה' וידעה הארץ את ה', כל אפריקה עוברת לישראל.
יעקב כץ: מר ברזאני, גם הם נכנסים לדירות, הם לא כמו המתנחלים שגרים באוהלים וקרוואנים וכמו הבדואים שגרים בצריפים, הם גרים בבתים.
יעקב כץ: הם נכנסים לבתים בדרום תל אביב וצפון תל אביב, לפרדס כץ, נכנסים לבתים באשדוד, לבתים בראשון לציון, הם נכנסים לבתים בערד, באילת.
יעקב כץ: נכנסים עשרה-חמישה עשר לדירה, הם נכנסים לבתים שהיו מיועדים לסטודנטים, לזוגות צעירים.
יעקב כץ: בכל שנה מדובר באלפי יחידות דיור וגם כך אנחנו בגירעון גדול.
יעקב כץ: לפי ההערכות והתכניות הצורך הוא ב- 42, 45 אלף יחידות דיור בשנה, תוסיף לזה את מספר הדירות שנלקחות על ידי המסתננים, הם כאמור נכנסים רק לדירות, לא לקרוואנים ולא בהתנחלויות.
יעקב כץ: תל אביב היא עיר הבירה שלהם.
יעקב כץ: אגב, שיעורם בעיר תל אביב מגיע לכ- 10% מכלל תושבי תל אביב, אני מדבר על המסתננים ולא על העובדים הזרים, מדובר גם על אנשים שהגיעו עם אשרה ונכנסו כחוק, 100, 110 אלף או יותר שהם גם מקבלי אשרה שנשארו כאן שלא כחוק.
יעקב כץ: יש לנו כאן מכל המינים והסוגים.
יעקב כץ: אני אומר שהמספר הזה שנכנס לארץ משפיע על מצב הדירות.
יעקב כץ: אין דירות, כשאין דירות במדינת ישראל, אמרתי לראש הממשלה, שכל התרגילים שהוא יעשה, אמרתי גם לשר האוצר, אמרו לי גם הפעם צדקת, המחירים לא יירדו.
יעקב כץ: רואים שאנשים יושבים על הגדר ולא קונים, המחירים לא יורדים, אני לא רוצה לומר שהמחירים עולים.
יעקב כץ: עמית, המחירים לא יורדים.
יעקב כץ: כדי שהמחירים יירדו צריך להגיע למצב שבו ההיצע גדול מהביקוש, זה דבר שאמרתי ולא קולטים אותו.
יעקב כץ: בשונה מכל המדינות, אמר לי חבר הכנסת חמד עמאר חבר הכנסת, אצל הדרוזים אם אין דירה אין חתונה.
יעקב כץ: שאלתי אותו "מה אתם עושים?" ענה "לא מתחתנים, דוחים את החתונה".
יעקב כץ: אצל הציבור החרדי אם אין דירה אין חתונה, אבל הם לא דוחים את החתונה, הם קונים דירה איפה שאפשר, בנהריה בקריית שמונה.
יעקב כץ: אם אין דירה, סלון, מקרר, מכונת כביסה אין חתונה, אבל כאמור כולם מתחתנים ובגיל 18-19, הם כל הזמן קונים, אין מציאות שלא קונים דירות במגזר הזה, כי הם מתחתנים.
מוטי שגיא: לא כל אחד רוצה לגור שם.
יעקב כץ: קונים כדי שיהיה נכס להשכיר אותו.
יעקב כץ: הקנייה נמשכת ואם כל הזמן קונים, שומרים על התנועה של הקנייה ומעלים את המחיר, אין מצב שלא קונים דירה.
יעקב כץ: אם המדינה לא מייצרת מספיק יחידות דיור, המצב לא ישתפר.
יעקב כץ: אנחנו נמצאים במצב שהביקוש וההיצע לא שווים.
יעקב כץ: עמית, אם הממשלה לא תחליט לעשות בנייה תקציבית, כפי שהיה עם קום המדינה ובשנות ה-90, ושתבנה 120 אלף יחידות דיור כשהיא מכניסה את היד לכיס בסכום של 13 מיליארד שיש בעודפים, אם היא לא תעשה את זה, לא תהיינה מספיק דירות ומחירי הדירות ימשיכו לעלות.
יעקב כץ: אומרים לי כאן שלא באתי לתת הרצאה בציונות, תתחיל לנהל את הישיבה כמו שאתה יודע.
יעקב כץ: אתם שמעתם מה שאמרתי, עמית, חשוב שתעביר את הדברים לבוס שלך שבשנתיים וחצי האחרונות כל מה שהתרעתי ואמרתי, גם במקרה הזה, רק הפתרון של בנייה תקציבית יעזור, אם לא תהיה בנייה תקציבית, אני לא רואה פתרון לבעיית הדירות בארץ.
יעקב כץ: המחירים ימשיכו לטפס כלפי מעלה ולזוגות הצעירים לא יהיה איפה לגור.
יעקב כץ: זאת הנקודה שרציתי לומר.
יעקב כץ: אחרי שדיברנו על העיקר אני אעביר את רשות הדיבור.
יעקב כץ: מי רוצה להציג את הסכם?
יעקב כץ: עמית, בבקשה.
יעקב כץ: אני שמח שאתה הולך להציגו כי אתה היית זה שייצג את הקו שאמר שהמתווה ייגמר בשנת 2011, אני שמח שהפה שעשה הוא הפה שמתיר.
יעקב כץ: יש לך את ההזדמנות גם להודות "מודה ועזוב ירוחם".
עמית סדן: ההסכם כולל שני נדבכים מרכזיים.
עמית סדן: הראשון נושא העובדים הזרים, השני הוא הפתרון לטוות הארוך בנושא של העובדים הישראלים.
עמית סדן: ההסכם הזה יצא מנקודת מוצא שבשינוי שהיה בשנה-שנתיים שעברו יש גידול מאוד גדול בהתחלות הבנייה.
עמית סדן: מאחר והממשלה רוצה לתמוך בגידול הזה ורוצה שדירות תיבנינה בקצב שהן נבנו עד עכשיו, ראינו - - -
יעקב כץ: יש לך מושג כמה התחלות בנייה היו במחצית הראשונה של 2011 ומהו הצפי למחצית השנייה של השנה?
עמית סדן: על פי הנתונים שאני מכיר אנחנו מדברים על 40,000 התחלות בנייה - - -
יצחק גורביץ: 42,000.
עמית סדן: קצב של 42,000.
יצחק גורביץ: כדי לסגור את הפער צריך הרבה יותר.
יעקב כץ: כל שנה אנחנו צריכים 40,000 - 42,000.
יעקב כץ: זאת אומרת שמדובר על גירעון של 100,000 ולכן לא פתרנו שום בעיה.
מוטי שגיא: אל מול הנתונים של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה לא פתרנו.
יעקב כץ: בשנים הקודמות נבנו פחות מ- 40,000, הגדלנו את הגירעון.
יעקב כץ: בעצם אנחנו נותנים פתרון עכשווי ולא פותרים את הגירעון.
יעקב כץ: אגב, אמרתי כבר מעל במת הכנסת שזה לא כולל את המסתננים, אתם לא מכניסים אותם לנתונים.
יעקב כץ: והם לא גרים באוויר, הם מגיעים לארץ.
יעקב כץ: בשנה שעברה הגיעו 14,000 ואם יגיעו גם השנה 14,000 זה יהיה בסדר גודל של העולים שמגיעים לארץ.
יעקב כץ: צריך להיערך לקליטתם.
יעקב כץ: מישהו אמר כמה דירות המסתננים תופסים כל שנה?
יעקב כץ: תהייה ישר, עמית.
עמית סדן: אני לא בצוות שמתעסק בבניין - - -
יעקב כץ: כמה דירות תופסים המסתננים כל שנה?
יעקב כץ: תגיד את המשפט הזה.
עמית סדן: אני לא בצוות שמתעסק בזה.
עמית סדן: אני לא זוכר כזה דבר.
קריאה: עשרה בדירה.
יעקב כץ: שישה, שבעה, עשרה.
יעקב כץ: גם זה לא בהכרח, כי יש גם זוגות ויש פחות.
יעקב כץ: אמרתי עשרה בדירה וזה המקסימום, יש שנכנסים שישה-חמישה ופחות.
גלעד נתן: יש גם דירות עם חמישה עשר.
יעקב כץ: יש של חמישה עשר ויש דירות עם זוגות או שניים שלושה, לא בכל דירה נמצאים חמישה עשר.
עמית סדן: לעניין ההסכם, בגלל הצורך שנוצר, בגלל הגידול הזה ומאחר ויש רצון לתמוך בגידול הזה לטווח הקצר אנחנו אמרנו שנאריך את המתווה הקיים, כלומר נדחה את המתווה הפוחת בשלוש שנים כך שלמעשה יישארו בארץ סביב ה- 8,000 עובדים בשלוש השנים הקרובות - - -
יעקב כץ: יש עכשיו 8,000 עובדים?
עמית סדן: עכשיו אין 8,000.
עמית סדן: מיד אני אגיע לעניין היישום - - -
יעקב כץ: אין עכשיו 8,000.
עמית סדן: עכשיו זה באזור ה- 5,600-5,700 בערך.
יעקב כץ: ה- 8,000 זה עם מה שראש הממשלה אמר שהוא מביא מבולגריה ורומניה?
עמית סדן: תאפשר לי לסיים, אני אגיע מיד לעניין היישום, זה נושא שהוא מורכב לעצמו.
עמית סדן: החלק השני הוא החלק של סיוע בקליטת עובדים ישראלים והכשרות מקצועיות.
עמית סדן: זיהינו כאן בעיה שנמשכת, אומנם מתבצעות הכשרות, אבל את בוגרי ההכשרות הקבלנים לא תמיד מעוניינים לקלוט, לא תמיד יש מספיק הכשרות, יש הגבלות בירוקרטיות כאלה ואחרות להכשרה באופן מאסיבי על ידי המדינה.
עמית סדן: אנחנו רואים שנקלטים גם עובדים ישראלים ללא ההכשרות של משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה.
עמית סדן: לפי הנתונים של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה נקלטים עובדים ישראלים - - -
יעקב כץ: בסיורים שלנו אנחנו רואים ישראלים בעבודות הרטובות, עד היום ערכנו מספר סיורים, אני מרבה להסתובב בשטח, גם אתמול הייתי בשטח ואני רואה רק בוגרי עבודות רטובות יהודים ישראלים.
יעקב כץ: שמתי לב שכל מי שהיה בשטח הוא בוגר הקורסים.
עמית סדן: אני לא יודע לאן לקחו אותך.
יעקב כץ: אני יכול לומר לך שהאמת היא כזאת, אתה צודק בדבר אחד והוא שביהודה ושומרון אנחנו בונים בלי עין הרע הרבה בתים, שם ערבים ויהודים עובדים כאיש אחד שכם אחת לבנות את הארץ המובטחת, ברוך ה' כאן אתה גם רואה הרבה ישראלים בוגרי ישובים שעומדים על הפיגומים ובונים.
יעקב כץ: יש מקומות שרק ישראלים, זאת תופעה שמבחינה אידיאולוגית רואים אותה יותר ביהודה ושומרון מאשר ברחבי הארץ.
יעקב כץ: סליחה שהפרעתי.
עמית סדן: מנתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה ניתן ללמוד שיש עשרות אלפי עובדים ישראלים - - -
יעקב כץ: אני מסכים איתך.
עמית סדן: זה לא ממש משנה לי.
עמית סדן: אני לא חושב שעשרות אלפי העובדים עברו הכשרות של משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה.
עמית סדן: בסיורים פגשנו עובדים שלא עברו הכשרות.
יעקב כץ: כשמדובר בישראלים אתה צודק, אבל לא יהודים.
יעקב כץ: יהודים הם רק אלה שעברו את ההכשרה.
עמית סדן: לי זה לא אכפת.
יעקב כץ: לי זה כן אכפת ולכן אמרתי שאני רוצה לראות יהודים על הפיגומים.
עמית סדן: אם ייכנסו יהודים זה מצוין, גם אני הייתי רוצה.
עמית סדן: יש מצוקת כוח אדם, בין אם אלה יהודים או ערבים, זה לא ממש משנה.