GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעקוב עבדאל עבדאללה: ומה שיותר קשה לנו כדרפורים, אחרי שהמדינה דרום היא עצמאית, אנחנו כדרפורים מרגישים כמו אנשים ללא זהות – אנחנו לא יכולים לגור בצפון וגם בדרום.
יעקוב עבדאל עבדאללה: זה לפי הגבול ולפי הגיאוגרפיה של המדינה - כשאתה בדרום, אתה דרומי, וכשאתה בדרפור, אתה דרפורי, ויש צפון.
יעקב כץ: הדרפוריסטים והדרום סודנים - הם נוצרים, בשני המקרים.
יעקוב עבדאל עבדאללה: הבעיה היא של גיאוגרפיה - אם אתה בדרום, אתה דרומי.
יעקוב עבדאל עבדאללה: דת זה לא הבעיה.
ניצן הורוביץ: תסכם, מה אתה מבקש מאתנו כאן?
יעקוב עבדאל עבדאללה: אנחנו מבקשים מכם כממשלה לפתור את הבעיה שלנו, ואנחנו מוכנים לעבוד יחד אתכם על המצב הזה, כדי לצאת מהמצב הזה, כי זה המצב הכי חמור.
ניצן הורוביץ: איזה סוג של פתרון?
ניצן הורוביץ: מה היית רוצה שיקרה?
יעקוב עבדאל עבדאללה: הייתי רוצה לדרפורים, לקבל מעמד – לדעת מי אני.
יעקוב עבדאל עבדאללה: אני חי במקום, ואני לא יודע מי אני.
יעקוב עבדאל עבדאללה: לכן אנחנו רוצים מעמד וגם רוצים לעבוד יחד אתכם, מבחינת לעשות ארגונים, לעזור לאנשים שהם גרים – אבל הבעיה, שקרתה עכשיו – אנחנו לא רוצים שהפתרון יהיה כלא.
יעקוב עבדאל עבדאללה: זה לא הפתרון.
יעקוב עבדאל עבדאללה: מאז שהייתי קטן עד היום אני גר בכלא, וזה קשה.
יעקוב עבדאל עבדאללה: תודה רבה.
ניצן הורוביץ: אני תודה.
ניצן הורוביץ: אנחנו לקראת סיכום.
ניצן הורוביץ: אבקש מנציגי המדינה להתייחס לטענות השונות.
ניצן הורוביץ: יוסי, אם יש דברים שאתה אחר כך רוצה לומר לוועדה, בחלק הסגור – בסדר, אך בכל אופן תן תגובתך לעניין, כי נשמעו פה טענות.
יולי יואל אדלשטיין: התהליך מול דרום סודן כאמור מתנהל כבר כשנה, עוד לפני ההכרזה הרשמית של דרום סודן.
יולי יואל אדלשטיין: אף אחד לא חזר בכוח, ואני מזמין את היושב-ראש לטיסה הבאה – תראה איך הם יוצאי מפה, חלקם שולחים קונטיינרים עם ציוד למסעדות, לדי-ג'יי, הם לוקחים מכשור להתארגן, הם רוצים לבנות את המדינה שלהם.
יולי יואל אדלשטיין: כיוון שזו טיסה וולנטרית, אנחנו לא מעלים אף אחד בכוח.
יולי יואל אדלשטיין: כולם מקבלים, מקבלים חיסון, מקבלים את התמיכה, נותנים לנם 500 דולר להתארגנות ראשונית, והם עולים על המטוס.
יולי יואל אדלשטיין: כל מי שמגיע לשם, מגיע מרצון.
ניצן הורוביץ: הוא, למשל, אומר שנוסעים לשם אנשים שבכלל לא משם.
יולי יואל אדלשטיין: נוסע מי שרוצה; אף אחד לא עולה למטוס בכוח.
יולי יואל אדלשטיין: יש כאלה שמגיעים, נרשמים לתהליך, ופתאום מתחרט, אז הוא לא חוזר.
אורית מרום: מדוע התהליך היה חשאי?
יולי יואל אדלשטיין: התהליך היה חשאי לפני שהכריזו על דרום סודן – לא רצינו לפרסם את זה, כי דרום סודן עדיין לא הכריזה על עצמאות, לכן נזהרנו בקטע הזה, אבל כל האנשים שיצאו לפני ההכרזה הרשמית ואחריה – כולם באים מרצון שלהם.
יולי יואל אדלשטיין: אני לא לוקח אף אחד באוזן.
יולי יואל אדלשטיין: גם אם מישהו מתחרט, ובשבוע שעבר היו שניים כאלה, שנרשמו ובסוף החליטו שהם לא רוצים – אז לא עולים לטיסה, הם לא באו לשדה התעופה.
יונתן ברמן: ולמה כל הליך הבדיקה הופרט לידי ארגון חיצוני, ולא נעשה על-ידי המדינה?
יולי יואל אדלשטיין: בזמנו עזר לנו לעשות את הבדיקה הזאת כדי שלא יגידו שלקח- - - היום מי שעושה את הבדיקה הזאת זה ארגון ההייא"ס, שהוא מראיין את האנשים אחד-אחד, והוא משתכנע, שהוא באמת רוצה לצאת.
יעקב כץ: אז מה העליהום הזה?
יולי יואל אדלשטיין: הכול נעשה בצורה מסודרת ושקופה.
יולי יואל אדלשטיין: יש פה ארגון שהוא מקובל על כולם, שמראיין אותם.
יולי יואל אדלשטיין: ה- - - התחיל לעשות את זה, אבל לא עמד בזה, ואז העברנו את זה להייא"ס.
ניצן הורוביץ: אשאל את נציג האו"ם – מה מעורבותכם בהליך ששמעת?
וויליאם טול: היינו מעורבים בתחילת הדרך בהליך זה.
וויליאם טול: גם לנו היתה אותה מורכבות שהיתה לישראל, כי אנו מתמודדים עם ממשלות, אנו מתמודדים עם מדינות.
וויליאם טול: לגבי כל חזרה מרצון נדון באופן עקרוני עם המדינה שאליה הולך אותו אדם.
וויליאם טול: במקרה הזה לא יכולנו, בגלל היחסים בין ישראל וסודן, ולכן גובשה נוסחה שהיתה מאוד מוצלחת עם האנשים שחזרו בתחילה.
וויליאם טול: אנשים התנדבו לחזור.
וויליאם טול: UNHCR עשתה את הראיונות למתנדבים.
וויליאם טול: מתוך ה-750 ראיינו את 400 האנשים הראשונים שחזרו.
ניצן הורוביץ: והאחרים?
וויליאם טול: האחרים – היה לנו אמון בתהליך, אז לא ראיינו את כולם.
וויליאם טול: מפני שזה היה כה רגיש בתחילה ראיינו את כולם, מה שלא קורה בדרך כלל ברוב מדינות.
וויליאם טול: לדוגמה, לגבי מתנדבים, ווידאנו שאדם חוזר בגלל סיבות שאינן אילוץ מצידו, למשל, אדם שגר בפארק – אין זה מרצונו, אדם בכלא – אין זה מרצונו.
וויליאם טול: היו מקרים שאדם ביקש לחזור מרצונו ולא היתה לו ויזה, התקשרנו למשרד החוץ ואמרנו שזה לא נקרא שהאיש חוזר מרצונו.
וויליאם טול: הם כיבדו את זה וטיפלו בנושא.
וויליאם טול: הייתי אומר שהנושא לגבי חזרתם של הדרום סודנים, כשהיינו מעורבים בכך זו היתה תוכנית מאוד מוצלחת, הטובה ביותר שיכולנו להשיג, כי היו אנשים שבאמת רצו לחזור.
וויליאם טול: הייתי מציע כעת שמאחר שדרום סודן עצמאית שנדון עם הממשלה על נוסחה אחרת בגישה לנושא.
וויליאם טול: הייתי מוסיף, הזכרתי קודם את הפגישה במשרדנו עם משרד הפנים ומשרד החוץ, כדי לדון עם הדרום סודנים על הנוסחה יבחנו מחדש את הסטאטוס החדש שלהם במדינה.
וויליאם טול: אולי כמה יישארו ב - - - ובודדים ייתבעו להישאר במדינה, אבל העובדה שהממשלה נפגשת עם האנשים שהיא דנה לגביהם – אינה דבר חיובי.
וויליאם טול: זו ההערה שלי לגבי המעורבות שלנו בחזרה.
וויליאם טול: אולי עכשיו נוכל לדון עם הממשלה, עם השגרירות הנוצרית – אולי תינתן גישה חדשה לדרום סודנים ול - - - תודה.
אורית מרום: הערת סיום – מכיוון שפליטים מגיעים אלינו, ושואלים, איך אפשר לחזור, מי מבחינת המדינה הוא הגורם האחראי – האם זה משרד הפנים, האם זה משרד החוץ – לאותה חזרה?
אורית מרום: מי אמון על ההכנה של אותם אנשים – ההכנה הרגשית, הפסיכולוגית, ההכשרות שנהוגות במקומות רבים בעולם, לעשות הכשרה, ולא שלוקחים אדם, שמים אותו על המטוס, כאמור ילדים, אנשים חולים, אנשים שנמצאים באמצע תהליך- - -
יולי יואל אדלשטיין: יש לנו גוף של יציאה מרצון, וכל מי שרוצה- - -
אורית מרום: היום, למשל, יש אדם חולה, שנמצא באמצע תהליך רפואי.
אורית מרום: האם רוצה לחזור, וטוב שכך – שיחזור.
אורית מרום: מי הגורם שלוקח את התיק שלו מאיכילוב, ונותן אותו לגורם בדרום סודן?
אורית מרום: לחילופין, הילדים שצריכים לעבור, שלעולם לא היו בדרום סודן, שנולדו פה ואפילו לא מדברים את שפת אמם, מי עושה להם את ההכנה שלפני?
אורית מרום: מי אותו גורם?
אורית מרום: שנדע.
ניצן הורוביץ: בבקשה, יוסי, אמרת שיש גוף שמטפל.
יולי יואל אדלשטיין: זו יחידה שמטפלת בכל הנושא של יציאה מרצון.
יולי יואל אדלשטיין: כל מי שרוצה, נרשם, ואז הוא נכנס למסלול, עובר את כל התהליך של ראיונות, של התיאום, אוסף את ציודו, אנחנו עוזרים במה שאפשר, והם טסים הביתה.
ניצן הורוביץ: מישהו נוסף רוצה להעיר?
ניצן הורוביץ: אנחנו מסיימים את החלק הזה של הישיבה.
ניצן הורוביץ: נציגי הממשלה יישארו אתנו.
ניצן הורוביץ: אני מודה לכל מי שהגיע, ומקווה לראות את כולכם בישיבות הבאות של הוועדה.
ניצן הורוביץ: תודה בשלב הזה.
ניצן הורוביץ: בואי נתמקד בנושא שלנו.
לידיה נבון: פה אתה רואה קבוצה של חיילים חרדים.
לידיה נבון: זה למקצוע רכב ופה כל מקצועות הבנייה, מה שאנחנו קוראים מקצועות רטובים, אלה הריצוף והשלדאי.
לידיה נבון: הקורס של שלדאי תפס תאוצה גדולה מאוד מאז המיזם שבו משתתפים שלושת הגורמים, התאחדות הקבלנים, התמ"ת והלשכה להכוונת חיילים וההסתדרות.
שלום בן משה: וההסתדרות.
לידיה נבון: אתה נציג ההסתדרות?
קריאה: הסתדרות זה חשוב.
מוטי כידור: ההסתדרות והתאחדות הקבלנים עובדים ביחד במסגרת קרן משותפת עם איגוד ענף הבנייה, ביחד כל המקצועות.
לידיה נבון: אני חייבת לציין שלפני זה היה מאוד קשה להכשיר לקורס שלדאי, הביקוש היה ממש מועט.
לידיה נבון: מאז המיזם הזה אנחנו מקיימים היום את הקורס השמיני.
לידיה נבון: המיזם הזה בנוי כך שזה לא רק הקורס, אלא עם תכנית ארוכת טווח כאשר התכנית מציעה ללומדים להשתדרג גם מקצועית וגם כלכלית.
לידיה נבון: אנחנו מתחילים בשלב 1, 2, 3, הם באים כעבור שנה של פז"מ (פרק זמן) בעבודה לרכישה של קידום מקצועי סוג 4, אחרי זה סוג 5 ואז הם יכולים ללכת לקורס מנהלי עבודה, שזה בעצם השיא של הפרויקט.
לידיה נבון: לאורך כל הפרויקט הם מקבלים שכר, השכר גדל משלב לשלב, ואחת לתקופה, משהו בין שישה לתשעה חודשים, הם גם מקבלים מהענף מענקי התמדה.
לידיה נבון: כל החבילה הזו גרמה לכך שהרבה מאוד חיילים משוחררים מגיעים לפרויקט הזה.
לידיה נבון: אנחנו רואים אותם עכשיו בעבודה, תיכף נראה אותם גם בשטח.
לידיה נבון: כמובן שהלימודים פה הם מאוד עדכניים, בהתאם לדרישות של השוק, תבניות, בטיחות, עבודה בגובה, כל מה שנדרש.
לידיה נבון: זה שוב קבוצה של חיילים חרדים בתחום המתכת.
לידיה נבון: זה עוד אחד הקורסים שלנו, נגרות.
ניצן הורוביץ: זה אתם עושים, איפור?
לידיה נבון: לא, זה היה משהו חד פעמי, למרות שזה מאוד נדרש במשק.
שלום בן משה: יש לזה סיווג עבודה ויש עבודה.
שלום בן משה: אחר כך הן יכולות לעבור קורס איפור וטיפוח החן, פותחות עסק.
לידיה נבון: מטפלות זה גם ענף מאוד רחב ושוק העבודה מאוד נדרש למטפלות.
ויצמן נגר: לא ראיתי אינסטלציה ומים.
לידיה נבון: יש לנו שרברבות.
לידיה נבון: זה תהליך הזרימה של הקליטה של התלמידים והקורסים שלנו ותכנית העבודה ל-2011 של כל התחומים.
לידיה נבון: הקורסים מתוקצבים, אנחנו מדברים על קורסים שממומנים על ידי האגף להכשרה מקצועית של משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה.
לידיה נבון: אלה קורסים עסקיים.
לידיה נבון: קורסים עסקיים אלה קורסים שאנחנו מקיימים בשעות הערב והם קורסים לא מתוקצבים, אבל הם במחירים נמוכים.
לידיה נבון: אנחנו מלכ"ר (מוסד ללא כוונת רווח) והייעוד של הקורסים הוא לשדרג את בעלי המקצוע, כל אלה שסיימו קורסים בבוקר ורוצים להשתדרג, למשל מחשמלאי מעשי לחשמלאי מוסמך, מסוג 1 של מטפלות לסוג 2 וכך הלאה.
שלום בן משה: מנהלות של מעונות.
ניצן הורוביץ: בואו נתמקד בנושא שלנו.
לידיה נבון: כרגע יש לנו כ-700 תלמידים, בשנה קלנדרית אנחנו מכשירים כ-1,100 דורשי עבודה למקצועות מגוונים.
לידיה נבון: אלה כבר הצרות שלנו עם התקציבים.
לידיה נבון: כל מסיים שלנו שעומד בכל התנאים מקבל תעודת גמר וסיווג מקצועי של משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה.
שלום בן משה: כיוון שאתה מתארח אצלנו, אז כמה דברים ברמה של משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה.
שלום בן משה: קודם כל לאגף שלנו בתמ"ת יש חמישה מרכזית כאלה, שניים בצפון, בכרמיאל אחד, אחד שמשרת את האוכלוסייה הערבית, הוא נמצא בטמרה, אחד באשקלון, אחד בירושלים ואחד כאן.
שלום בן משה: בכל מרכז כזה מכשירים בשנה בין 1,000 ל-500 תלמידים.
שלום בן משה: חוץ מזה, במסגרת המכרזים החופשיים הוצאנו מכרזים לשוק החופשי ובמכרזים האלה משתתפים כל המוסדות הפרטיים והמכללות ובתי הספר והם מכשירים תלמידים במגוון רחב של ענפים במאות קורסים, בכל התחומים, you name it.
שלום בן משה: חלק מתוקצב על ידי המדינה, בתקציב שיש לי, יחסית מוגבל, והיתר אנשים שרוצים ללמוד, משלמים כסף, ואם יש מוסד מוכר, תכנית לימודים, יש בחינות, יש סיווג מקצועי, יש הסמכה, מתקדמים בחיים.
שלום בן משה: זאת אומרת מי שהוא על מקצוע מצבו משתפר.
שלום בן משה: אנחנו לא מוצאים אנשים בשוק העבודה, לבד בעיתות משבר, שיש להם מקצוע.
שלום בן משה: מעבר לזה זה נקרא הכשרת מבוגרים.
שלום בן משה: בשנה בערך עוברים דרכנו כ-100,000 שנבחנים במקצועות שונים ולומדים וכולי וכולי, מתוכם כ-8,000 מתוקצבים, היתר מקבלים שירותים מלאים אבל הם באים ומשלמים מכספם.
שלום בן משה: כל האוכלוסיות המיוחדות שראית כאן, עושים הסבות לאקדמאים, גם המגזר הערבי וכל המגזרים האחרים.
שלום בן משה: יש לנו בתי ספר תיכוניים מקצועיים, אנחנו בערך 10% מכלל בתי הספר הטכנולוגיים במדינה שלומדים מכיתה י' עד כיתה י"ב ולומדים מקצועות שונים.
שלום בן משה: חוץ מזה, כל המכללות הטכנולוגיות בארץ שמכשירות הנדסאים וטכנאים הן באחריותנו, יש לנו כ-70 מכללות כאלה שהן למעשה מכשירות את כל ההנדסאים והטכנאים בארץ.
שלום בן משה: לסיכום אנחנו מתחילים לטפל בתלמידים בכיתה י', אחר כך אחרי צבא הנדסאים טכנאים ואחר כך כל המבוגרים למיניהם.
שלום בן משה: אנחנו חברים ב-OECD, מדווחים להם שם, עובדים איתם בכל מיני תכניות, גם בשוק האירופי המשותף, עם הגרמנים ועם האיטלקים יש לנו שיתוף פעולה די הדוק לפיתוח תכניות וכדומה.
שלום בן משה: לגבי המיזם הזה – המיוחד במיזם הזה שהוא הכניס את כל הגורמים שיש להם עניין בעניין.
שלום בן משה: הראשונים ביניהם זה התאחדות הקבלנים שרוצים אנשים שיעבדו אצלם, האחרים זה ההסתדרות של עובדי הבניין והעץ שבעצם יצרה מעטפת של שכר גבוה יותר מאשר אנחנו מכירים עד עכשיו ובכלל זה כל מיני תנאים, תנאי פנסיה וכל מיני תנאים למיניהם.
שלום בן משה: אנחנו פיתחנו תכנית מיוחדת בשיתוף עם ההתאחדות שהמיוחד בתכנית הזאת שהיא תכנית מקצועית שבנויה על שני מפגשים, שלושה חודשים לומדים כאן, בעיקר את העולם התיאורטי, כולל התנסות, ואחר כך שלושה חודשים הם הולכים לעבוד בתוך חברה, או אצל קבלן או בחברה, זה חלק מהעניין, זה נותן לו הזדמנות להכיר אותם ואחר כך הם גם נשארים אצלו.
שלום בן משה: בנוסף לזה התכנית הזאת בנויה באופן כזה כדי לתת אינסנטיב לחייל המשוחרר, או לכל אחד אחר, שהוא לומד וכשהוא מסיים את הלימודים יש לו לאורך כשלוש שנים מפגשים שבהם הוא משתפר ויכול להגיע בסופו של דבר להיות מנהל עבודה, שזה הקליימקס של העניין, במקום אחרי שש שנים, אחרי שלוש שנים, שלוש וחצי שנים.
שלום בן משה: ההטבות הכספיות, הליווי המקצועי, העובדה שיש עבודה בסוף התהליך מובטחת והתוחלת להתקדם, לפי דעתי, כל זה ביחד זה בעצם מה שמביא את האנשים וגורם להצלחה עד עכשיו.
שלום בן משה: אבל זה לא מספיק, צריך עוד הרבה יותר.
שלום בן משה: אכן יצאנו במכרז עכשיו לאחרונה.
שלום בן משה: אני מאוד מקווה שמעבר למרכזים, שזה פה, בירושלים, שעושים את זה היום, יצטרפו גם מוסדות אחרים, מכללות ועתיד וכולי, ואני מקווה שגם חברה קבלנית גדולה תרצה, אנחנו מממנים את הלימודים מימון מלא.
שלום בן משה: אם זה יהיה, אפשר יהיה להגיע ליעד שהתאחדות הקבלנים מדברת עליו, שזה יהיה 1,000 אנשים בשנה.
שלום בן משה: אם יצטרפו גופים אחרים.
שלום בן משה: פחות מזה, אנחנו מטפלים בזה, יש לזה ערך חשוב וזה עתודה לחברות הקבלניות, אבל צריך לפתוח את זה למספרים הרבה יותר גדולים.
שלום בן משה: עד כאן.
ניצן הורוביץ: אני רוצה להודות לכם.
מוטי כידור: אם אפשר עוד איזה זווית של הנושא.
מוטי כידור: לצערי לא הייתי בדיון אצלך בוועדה לפני שבועיים, אבל אני לא בטוח ששמעת את הכיוונים מהזווית שהתאחדות הקבלנים רואה את זה.
ניצן הורוביץ: שמענו, היה לכם נציג שם בדיון.
מוטי כידור: אנחנו באיזה שהוא צומת.
מוטי כידור: המיזם הזה, שאני קורא לו פיילוט, הוא מאוד חשוב.
מוטי כידור: הוא מאוד חשוב כי הוא שימר והעלה לנו ולמשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה את הנקודות שהן בעייתיות, את המחסור במוסדות, את המחסור במורים.
מוטי כידור: אני מניח ששמעת את כל הנתונים.
מוטי כידור: בכמויות אנחנו הצלחנו להכשיר כ-300 מוכשרים בשלוש השנים האחרונות.
מוטי כידור: במספרים שצריך היום במדינת ישראל אל מול מה שבונים פה, גם למגורים וגם לתשתיות, לבנייה ציבורית, צריך עוד 20,000 עובדים.
מוטי כידור: שמענו והיינו שותפים למשלחת של משרד הפנים לבולגריה, שחזרה בשבוע שעבר, אז זה פתרון זמני למצוקה בידיים עובדות, הוא גם חלקי, הוא לא מה שצריך, צריך 20,000 ויגיעו כמה אלפים, אתה מכיר את המספרים.
מוטי כידור: המדינה נדרשת מה שנקרא להעביר הילוך ולהיכנס לתהליך הכשרות הרבה יותר מאסיבי.
מוטי כידור: אנחנו כיוונו ל-1,000 מוכשרים בשנה, פה צריך להבין את ההבדל בין ה-1,000 למה שקורה עכשיו.
מוטי כידור: היום כל מוכשר שנמצא במיזם הנוכחי עולה כ-70,000 שקל כל התכנית, המדינה מוכנה לתת פחות מחצי מהסכום הזה, שזה גם הרבה כסף, 36 מיליון, זה מה שהאוצר התחייב לנו במשא ומתן להעמיד לטובת הנושא הזה.
מוטי כידור: מעבר להתחייבות נצטרך לעבוד על המימוש, אבל זה חצי ממה שיש עכשיו וזה אומר שנצטרך להיכנס למהלך רחב.
מוטי כידור: שלום נגע בכיוונים, להרחיב את זה, לייצר 1,000 מוכשרים בשנה, אבל עם תמיכה שהיא חצי ממה שהם מקבלים היום.
מוטי כידור: הכיוון שאנחנו מובילים אותו, יחד עם כל השותפים, הוא לנסות למתג את הענף אחרת, לייצר לאנשים איזה שהוא אופק.
מוטי כידור: כל הנושא של מנהלי עבודה, ששלום דיבר, הוא מאוד מאוד משמעותי, כי האנשים היום כולם רוצים להיות מנהלים, לא משנה מאיפה, מאיזה מגזר, כולם רוצים לנהל.
מוטי כידור: אם אתה תדע ליצור להם את האופק הזה לעתודת הניהול, שגם היא מאוד חסרה, חסרים היום מאות מנהלי עבודה, שזה מקצוע מרכזי בענף, אין אתר שאין בו מנהל עבודה, על פי חוק צריך להיות מנהל עבודה ויש מחסור קשה בתחום הזה, ופה המהלך ששלום שותף לו דורש שינויים מהותיים במסלולים הקיימים היום.
מוטי כידור: היום כדי להיות מנהל עבודה אתה חייב לעבוד חמש שנים על הפיגומים, זה לא הגיוני.
מוטי כידור: אתה מכשיר רופא, מלמד אותו שבע שנים, עושה סטאז' והוא נהיה רופא.
מוטי כידור: בענף הבניין זה צריך להיות הפוך?
מוטי כידור: אנחנו רוצים להפוך את הכיוונים, להתחיל ללמד אותם את החלק התיאורטי ואז לשלוח אותם לשטח.
מוטי כידור: אנחנו בדו שיח עם משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, אני מאמין שאנחנו נצליח לייצר את המסלולים החדשים האלה, אבל אין ספק שנצטרך פה סיוע גם שלנו כולנו וגם של כל מקבלי ההחלטות.
ניצן הורוביץ: חברים, אני לא פותח פה דיון, אנחנו עשינו כבר דיון בנושא גם אצלכם במשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה עם המנהל הכללי ואחר כך קיימנו דיון המשך בכנסת ואנחנו פה בסיור, באנו לראות את זה מה שנקרא במו עינינו ולכן אני לא פותח פה דיון ונותן כאן רשות דיבור.
ניצן הורוביץ: את הדיונים עשינו, אנחנו פשוט רוצים לראות גם את הדברים בשטח וגם להיפגש עם התלמידים עצמם, פה וגם אחר כך ביפו, כדי לראות את זה בעיניים ולתת לזה חיזוק וביטוי.
ניצן הורוביץ: אני גם דיברתי על זה עם השר ועם גורמים נוספים, גם ביחס לסוגיית המימון שיש עכשיו איזה שהוא קושי ואנחנו צריכים קצת לדחוף, כמו שאנחנו עושים בדברים אחרים.
ניצן הורוביץ: אני רק רוצה לומר בשני משפטים כלליים מה החשיבות שאנחנו רואים בנושא הזה.
ניצן הורוביץ: הנחת הבסיס של הוועדה הזאת, ועדת עובדים זרים בכנסת, וגם שלי כחבר כנסת, היא שאנחנו צריכים ככל האפשר להקטין את התלות שלנו כמדינה, כחברה, ביבוא ובהסתמכות על עובדים זרים ואנחנו צריכים לעשות כל מה שאנחנו יכולים כדי לאפשר לעובדים ישראליים, לדורשי עבודה, לאחרים, לחיילים משוחררים, לאנשים מכל המגזרים שקיימים בארץ להשתלב ולעבוד בצורה מכובדת ומכבדת בישראל וזו המטרה שלנו, להפסיק את ההסתמכות שלנו ואת היבוא שהולך וגובר של עובדים זרים בענפים שונים ולאפשר לכמה שיותר עובדים ישראליים להשתלב בעניין.
ניצן הורוביץ: זה לא רק אינטרס של אותם עובדים, זה אינטרס שלנו כחברה ושל מדינה לאפשר את זה.
ניצן הורוביץ: היופי והיתרון שאני רואה במיזם הזה כאן שלכם הוא שבניגוד לאמונה הרווחת ולאמירות במשך הרבה שנים, שישראלים לא רוצים לעבוד ולא רוצים לעבוד בעבודות כאלה ולא רוצים לעבוד בעבודות אחרות, וזה רק מתאים לעובדים זרים, הנה, כשמשקיעים ולוקחים את זה ברצינות וכשעושים את זה בצורה מובנית ונותנים את התקציב הדרוש, באים אנשים ונכנסים למסלול הזה ונשארים בו וגם עובדים בו לאחר מכן והרווח הוא של כולנו, גם של האנשים האלה בעצמם בראש ובראשונה, ושלנו כחברה.
ניצן הורוביץ: וזו המטרה.
ניצן הורוביץ: אנחנו היום בענף הבנייה, בדיון שקיימנו בכנסת לפני שבוע גם שמנו דגש על ענף החקלאות, גם בעניין הזה כמו שאתם זוכרים היה בהחלט בולט שהגורמים הרלוונטיים במשרד החקלאות יכולים לקחת דוגמה ממה שאתם עושים כאן במשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, כדי לנסות ליישם חלק מהמסקנות אצלם ולנסות לשלב עובדים ישראליים גם בענף החקלאות.
ניצן הורוביץ: אני גם בהחלט מתכוון בהמשך הדרך להתמקד בענף שהוא האבן השואבת למרבית העובדים הזרים, שזה ענף הסיעוד, שגם בו חייבת להיות השתלבות יותר גדולה של עובדים ישראליים.
שלום בן משה: בסיעוד יש קרוב ל-60,000 היתרים.
ניצן הורוביץ: כמובן שאני מבין שאי אפשר לפתור את הדברים האלה, לא ביום אחד ולא בשנה אחת וכן יש צורך בעובדים זרים בענפים מסוימים ואנחנו מבינים את הדברים האלה ואנחנו עושים את הדברים בצורה הדרגתית ויש לנו מתווה, אבל חשוב מאוד להבין שהמטרה שלנו היא כמה שיותר עובדים ישראליים וכמה שפחות עובדים זרים, וחייבים להבין את העניין הזה, כל הגורמים הנוגעים בדבר, המעסיקים, ארגוני העובדים, המדינה, כמובן הכנסת וכל שאר הגורמים הציבוריים.
ניצן הורוביץ: אז אני מאוד שמח שאנחנו כאן.
ניצן הורוביץ: אני מאוד התרשמתי, כבר בישיבה אצל שרון קדמי, ממה שראיתי וממה ששמעתי והבטחתי לכם שאני אביא את הוועדה אליכם כדי שדרכנו גם הציבור יראה את הדברים בעין ויבין את הפוטנציאל שיש כאן ואנחנו נעזור בכל דרך שאנחנו יכולים, גם בכנסת וגם בזירה הציבורית בכלל, כדי שהכספים שצריכים להגיע יגיעו, שהמדינה, כמו שאמר מנכ"ל התאחדות הקבלנים, תעלה הילוך בעניין הזה, תסייע לכם ושהמיזם הזה יתרחב ונראה אותו בצורה הרבה יותר גדולה, כדי שבאמת הרבה יותר אנשים יעברו את ההכשרה הזאת כאן ובמרכזים אחרים שלכם.
ניצן הורוביץ: אז באמת באנו הנה בראש ובראשונה לשבח אתכם ולהודות לכם.
איציק גורביץ: אני בכל זאת רוצה להוסיף נקודה אחת, מאוד קצר.
איציק גורביץ: ההתייחסות מבחינתנו לעובדים בענף הבנייה גם באה לידי ביטוי בהסכם הקיבוצי, שהוא תקדימי מבחינה זאת שהשכר התעריפי המינימלי, זאת אומרת שכר המינימום לענף הולך להיות 5,000 שקל, שהוא ללא ספק יותר גבוה ומקדים את יתר הענפים.
איציק גורביץ: זה דבר ראשון.
איציק גורביץ: דבר שני, אנחנו מסתכלים על כל הסוגיה של העובדים, ביחד עם ההסתדרות, בראייה הרבה יותר רחבה מאשר שכר, אנחנו מריצים כרגע תכנית ביחד עם גורם חיצוני כדי לבנות את מסלול ההתקדמות של עובד---
שלום בן משה: יחד איתנו.
איציק גורביץ: עם פיל"ת, כדי שיאפשר לו או להגיע למנהל עבודה או להתקדם בדרגות במצב שהוא ימצא את עצמו גם בגיל 40, 45, שעדיין יש לו מקצוע שקשור לענף.
איציק גורביץ: הראייה היא ראייה רחבה.
איציק גורביץ: פשוט צריך להכניס את כל זה בתוך---
ניצן הורוביץ: אנחנו יוצאים.
אלברט: אני יכול לקבל את הפיקוד פה?
אלברט: בוא נעשה פה לאט לאט, כמה פרויקטים נעשים ביחד עכשיו בשטח, בעוד כמה ימים יש להם מבחן סופי, יש להם פרויקט שהם בשלב גמר, אבל עדיף לי היום שהם ילמדו, יעשו חזרות לקראת המבחן, בעוד שבוע וחצי מתקיים פה מבחן סופי של התלמידים האלה.
אלברט: לכן מה שהם עשו פה, מדרגות שהם עשו פה בעצמם, כל קבוצה עשתה מדרגות, ושאר הנושאים שאתם רואים, קירות ועמודים, וקורות למטה, על הרצפה, אלה נושאים ברמה של סוג 2 שהם גומרים, אז זה כדי שיחזרו לפני המבחן כדי שיהיה להם ברור וידוע.
אלברט: תראו מה שהם עשו פה.
ניצן הורוביץ: איפה החבר'ה?
אלברט: החבר'ה פה, כולם מסתובבים.
אלברט: תקרא לחבר'ה לפה.
שלום בן משה: תרכז אותם, יושב ראש הוועדה רוצה לדבר איתם.
לידיה נבון: ניצן, אנחנו הולכים לסיים את הקורס הזה בעוד שבוע והקורס הבא כבר עבר את המיון ויתחיל מיד כשזה יסיים.
ניצן הורוביץ: כמה זמן אתם כבר פה?
קריאה: חודשיים וחצי.
אלברט: הם נמצאים לקראת הסוף.
ניצן הורוביץ: זה שלדאי.
אלברט: כן.
ניצן הורוביץ: תסביר קצת.
אלברט: אצלנו הם מקבלים את ההכנות הראשונות, כי היום רוב העבודה מתועשת, אבל את הבסיס, גם כשתהיה מתועשת בכל דרג שהוא, הבסיס של הבניין יישאר אותו בסיס של עשייה.
אלברט: הם באים אלינו כאנשים שאף פעם לא החזיקו פטישים, לא עבדו בבניין, אין להם מושג בבניין והם מקבלים את היסודות הראשונים עד שמגיעים לסוג 2 בתפסנות.
אלברט: מה שאתם רואים זו עבודה שלהם, במו ידיהם הם עשו את זה, כולל מדרגות, שזה אמנם ברמה קצת יותר גבוהה, אבל כדי שיטעמו את זה, כדי שיראו מה אנחנו יכולים לעשות בבניין.
אלברט: זו כמובן עבודה שלהם אישית, כל מה שאתם רואים, זה כל אחד מבצע את העבודה.
אלברט: ..
אלברט: היום הם עובדים בזוגות, בדרך כלל הם עובדים ברביעיות, בהתאם לשטח.
אלברט: ברוך ה' יש לנו שטח ויש לנו חומר.
שלום בן משה: אני מבקש שכל אחד יגיד ליושב ראש הוועדה הורוביץ איפה הוא גר, איך הוא מגיע לכאן, מה יש לו להגיד על הקורס.
ניצן הורוביץ: דברו חופשי, מה השם?
עדי: עדי מראשון.
עדי: 21, אחרי צבא.
עדי: חייבים לעשות את הקורס כדי להתקדם.
ניצן הורוביץ: אנחנו פתוח, מי אתם, מה...
אלברט: דניאל, זרום, אתה יודע לדבר.
דניאל: באנו, שמענו שיש איזה שהוא מיזם כזה, להכניס ידיים ישראליות לעניין, שיש חוסר גדול בענף, יש הרבה פוטנציאל וזה טוב מאוד שיהיה לנו מקום בענף כי חלק חשוב מכל הדבר הזה, זה איזה מן עם לא---
דניאל: בן 24.
ניצן הורוביץ: אתה חייל משוחרר?
דניאל: חייל משוחרר, הכול, שירות מלא.
דניאל: שמעתי שיש מיזם מעניין.
דניאל: נשוי עם ילדים.
ניצן הורוביץ: כבר הספקת?
דניאל: כן, אחי, אתה יודע, כשזה זה, זה זה.
עידו: אני עידו, בן 23 מאשקלון.
עידו: עשיתי את הקורס הזה כבר, התחלתי ב-15 למאי ועכשיו זה הקורס השני שלי.
עידו: שברתי את כף הרגל, עכשיו חזרתי להשלים.
קריאה: החריצות שלהם עוברת כל גבול.
שמעון דדש: זה נכון.
שמעון דדש: דרך אגב, זה לא הצגה.
שמעון דדש: ניסינו לקרוא להם כמה פעמים.
עידו: הפרויקט מאוד מאוד מעניין, יש בו הרבה קרנות והרבה עזרה לחיילים משוחררים ואפשר להתקדם בתחום הזה קדימה.
עידו: תשמע, זה התחום הכי הכי בארץ.
ניצן הורוביץ: ונראה לך שתמשיך, תישאר בזה?
עידו: מאוד רוצה.
ניצן הורוביץ: תתקדם למנהל עבודה ו...
עידו: בעזרת ה'.
שמעון: אני שמעון, בן 22, חייל משוחרר, נשוי עם ילדים.
ניצן הורוביץ: אלה ממהרים.
שמעון: השתחררתי מהצבא באוגוסט האחרון וחיפשתי איזה שהוא תחום שגם מדבר אליי, שאני גם אוכל להתמקצע ולרכוש מקצוע.
שמעון: התחום הזה מאוד מעניין, מאוד רווחי, מאתגר ואנחנו פה בשביל להתקדם הלאה למנהל עבודה, או אפילו להתמקצע בתחום ולהיות אנשי מקצוע טובים.
קריאה: איך שמעת על הקורס?
קריאה: איך זה הגיע אליך?
שמעון: הרבה אנשים שמעו את זה ככה מחיילים משוחררים, אני אישית כשהשתחררתי הלכתי ללשכה לחיילים משוחררים במשרד הביטחון, הציעו לי כל מיני דברים והלכתי לכיוון שהתחברתי אליו.
ניצן הורוביץ: ואתה מרוצה.
שמעון: אני מרוצה.
שמואל: אני שמואל, אני מגיע מפדואל.
שמואל: הגעתי לקורס גם בתור חייל משוחרר מהקרן.
שלום בן משה: כמה זמן לוקח לך להגיע לכאן?
שמואל: חצי שעה, 45 דקות.
ניצן הורוביץ: אומרים, היתה תדמית כזאת, שישראלים לא רוצים לעבוד בעבודות האלה ובשביל זה צריך זרים וכולי, עכשיו שאתם בקורס, מה אתה חושב על זה?
שמואל: שזה נכון מאוד, ישראלים לא רוצים לעבוד בתחום בצדק, הוא לא אטרקטיבי, אם לא באתי מהקרן, אין הצדקה כלכלית ללכת לתחום ו---
ניצן הורוביץ: אבל כשנותנים לך את המסלול הזה עם המענקים ועבודה מובטחת, אז---
שמואל: כן, אבל עוד פעם, בשנתיים הקרובות, כשהמדינה תעזור לי, זה יהיה לי משתלם.
שמואל: אחרי זה, עוד פעם, אני במים עמוקים של שוק שהוא לא קל ונראה.
קריאה: בסוף היום, הרבה מהעניין זה עניין כלכלי וזה תחום שמעסיק הרבה אנשים ואם זה כדאי כלכלית, היום אנשים צריכים להתקיים ככה או ככה ולא פשוט להתקיים, ועם כל הסובסידיה הזאת וכל העזרה וכל הכיוון בשביל להבטיח את המסלול, באמת אני אומר, זה חבל לאבד תחום שיכול לתת כל כך הרבה עבודה לכל כך הרבה צעירים.
קריאה: זה שאנחנו גם נשואים, זה גם דבר שמקבע אותנו פה, אתה יודע, אנחנו פה.
ניצן הורוביץ: בשביל זה אנחנו כאן.
ניצן הורוביץ: אנחנו כאן בעצם כדי לעודד את הסיפור הזה, שיהיו עוד הרבה יותר קורסים שהמדינה תשקיע הרבה יותר כדי שישראלים יוכלו לעבוד בדבר הזה ולא יצטרכו להביא עובדים זרים.
קריאה: השאלה מה יקרה לאותם ישראלים מעבר לשנתיים האלה.
ניצן הורוביץ: הכול תלוי בשכר.
ניצן הורוביץ: אם יהיה לך שכר טוב ועתיד ויציבות ותהיה לך עבודה טובה, אין סיבה שיהיו בודדים בעניין הזה.
ניצן הורוביץ: יבואו הרבה לעבוד בזה.
קריאה: אני יודע, השאלה אם זה מה שיקרה בפועל.
ישראל אייכלר: שמי ישראל ארציאל, אני מהשומרון, אילון מורה.
שלום בן משה: ואתה מגיע כל בוקר משם?
ישראל אייכלר: אני מגיע כל בוקר.
שלום בן משה: כמה זמן לוקח לך להגיע?
ישראל אייכלר: בערך שעה וחצי, משהו כזה.
ישראל אייכלר: באתי לפה כי יש כאן קפיצת דרך טובה, אני רוצה להיכנס לתחום וזו קפיצת דרך טובה להיכנס לתחום עם משכורת שאפשר להתקיים איתה.
ישראל אייכלר: אני נשוי, יש לי שני ילדים, אני בן 26.
ישראל אייכלר: שוב, אני בגדר של חייל משוחרר, בחמש שנים.
שלום בן משה: איפה שירתת?
ישראל אייכלר: שירתתי בנחשון.
מוטי כידור: אם אפשר איזו מלה לכל החברים פה שדיברו על ה...