GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
חיים חבלין: אמרתי שמשרד החקלאות ערך נהלים מהירים להקצאת הכסף ואכן הכסף מגיע.
חיים חבלין: יחד עם זאת, מה שאנחנו בוחנים כל הזמן, ביקשנו ואני גם מבקש כאן, היות ובסיס ההסכם מדבר על כך שהמיכון הזה שיחליף את כוח האדם שהולך ומקוצץ מ 28,500 ל- 18,000 עובדים, קרי 33.4% מכוח האדם שהיה עד לפני כשנה אצל החקלאים, היות והמיכון הזה הולך להחליף את כוח האדם.
חיים חבלין: אנחנו לא באמת רואים איך המיכון שיכנס יחליף 33.4% מכוח האדם.
חיים חבלין: לכל היותר, אם וכאשר, המיכון יכנס כולו נגיע לכ- 8% חסכון בידיים עובדות.
חיים חבלין: לכן אני חושב שמשרד החקלאות צריך לבוא ולהביע עמדה נחרצת גם בוועדת הארבעה, גם בכל במה רגולטורית אפשרית ולומר שההסכם נעשה בעבר אולי על בסיס שנבדק ואולי נראה אז כנכון, נכון לעכשיו צריך לעצור ולעשות בדיקה ולפרוט את הדברים אחד אחד כפי שמובאות לשיפוטכם הצעות להחלפת ידיים עובדות במיכון, לבחון אם אכן המיכון הזה יכול להחליף את כוח האדם.
חיים חבלין: ממה שאנחנו מתרשמים, שאחוז ניכר מהמיכון, אולי רובו הגדול של המיכון הזה, הוא מיכון שמחליף מיכון ישן.
חיים חבלין: אלו מלגזות, מכונות אריזה, אלו דרישות השוק שהשתנו.
חיים חבלין: לפעמים דרישת השוק אומרת שצריך עכשיו במקום להכניס את הפלפל לקרטון צריך לשים אותו בתוך קלופק.
חיים חבלין: זאת אומרת שהמיכון הזה לא מחליף ידיים עובדות, הוא מיכון שהוא כשר והכול בסדר בתוך המענקים לידיים עובדות, אבל בפועל הוא פעולה נוספת שצריך לבצע בחקלאות כדי להצליח ולהתמודד בשווקים באירופה.
חיים חבלין: אני מבקש, בואו רגע נעצור, בוא רגע נבדוק, אלא אם אני טועה וטועה בגדול.
יעקב כץ: תאמר האם המיכון שנכנס עד לרגע זה החליף בפועל ידיים עובדות.
יעקב כץ: מה שניתן מתוך ה- 325 מיליון שקל, זה תלוי בחקלאי, כי אם הוא לא מגיע עם ה- 75%, משרד החקלאות לא משלים את הסכום.
יעקב כץ: כנראה שחקלאים לא מגיעים כי לא לכולם יש את הכסף, או שיש כאלה שלא זקוקים לו והם ממשיכים עם הציוד הישן.
יעקב כץ: הכסף מוקצה אבל הוא לא בא לידי ביטוי בפועל.
יעקב כץ: זאת אומרת שגם המיכון שהוכנס על ידי החקלאים בפועל לא השפיע על מספר הידיים העובדות הנדרשות בחקלאות.
יעקב כץ: את זה אתה רוצה לומר במסקנות.
יעקב כץ: מהעבר אתה רוצה להסיק לעתיד.
חיים חבלין: אני רק אוסיף עוד משפט אחד.
חיים חבלין: לפני כשנתיים היה דיון עם מנכ"ל משרד החקלאות והוא אמר בפירוש, הכסף הזה הוא לא רק להחלפת ידיים עובדות במיכון, הוא גם לחקלאות ישראלית.
חיים חבלין: את יודעת מה?
חיים חבלין: אני מאוד שמחתי שהוא אמר את זה כי אני חושב שמאוד חשוב להשקיע בחקלאות ישראל.
חיים חבלין: מכאן ועד החלפת כוח האדם באחוז כל כך גדול בחקלאות, כוח אדם שלא זמין ואינו נוסף, תוסיפי לזה את מס המעסיקים.
חיים חבלין: אנחנו ממש חוששים כאן מאפליה של החקלאות, שלא נשאל את עצמנו בעוד חמש שנים כשמחירי הירקות ימריאו, כמו שאמר דניאל אברהם, ל- 60-70 שקל.
חיים חבלין: אני לא יודע אם לסכום הזה, אבל ל- 20-30 שקל כי לא יהיה מי שייצר אותם.
חיים חבלין: בואו נשאל את עצמנו איפה טעינו.
יעקב כץ: יאיר כהן בבקשה.
יאיר כהן: יאיר כהן מצופה, שלושים שנה מייצא.
יאיר כהן: אני אגיד שבשורה האחרונה לא מעניין אותי ההסכם.
יאיר כהן: אני אגיד גם למה.
יאיר כהן: ההסכם הוא לא פתרון לא לזה ולא לזה.
יאיר כהן: לפני שנה וחצי היה סיור של רשות ההגירה והאוכלוסין.
יאיר כהן: היו יום אצלנו בשטח, חזרו, הבינו מה קורה.
יאיר כהן: אני מתעסק בעיקר בעגבניות מיוחדות.
יאיר כהן: אמרתי שהפסקתי, הרמתי ידיים, זהו.
יאיר כהן: מספיק לי, אכלתי מה שאכלתי בשנים האחרונות.
יאיר כהן: היה אצלי המשנה לנגיד בנק ישראל, אמרתי שאני משאיר משהו לחברת ניסיונות-לחברה פרטית, שום דבר לא לייצוא, אין לי עובדים.
יאיר כהן: לקחתי את המענק שנתתם וקניתי מכונת מיון.
יאיר כהן: הרמתי ידיים, ולחלוטין.
יאיר כהן: היו לי חממות.
יאיר כהן: אני לא רוצה להלל את עצמי, אבל הייתי - - -
קריאה: לא גנבת מאף אחד.
יאיר כהן: לא גנבתי.
יאיר כהן: לפני כשנה וחצי-שנתיים הרמתי ידיים.
יאיר כהן: בשלב הרמת הידיים ירדו רשות האוכלוסין, היה סיור עם אמנון בן עמי.
יאיר כהן: יש טלפון, יש עם מי לדבר.
יאיר כהן: הבחור צעיר, אגב הוא בגיל הילדים שלי.
יאיר כהן: עם הרפרנטים של האוצר, בלתי אפשרי לדבר איתם.
יאיר כהן: אל תיעלב.
יאיר כהן: התחלתי עם טובה פינטוב לפני עשרים וחמש שנה.
יאיר כהן: אני יכול להגיד לך שכולם עזבו, כולל שבמשרד ראש הממשלה.
יאיר כהן: נפגשתי עם הבן של מרידור, בטח הוא שניים-שלושה לפניך - - -
עמית סדן: הוא עדיין באוצר.
יאיר כהן: זה לא הולך, כי הם לא יורדים להבין מה קורה.
יאיר כהן: אל תיעלב, אתם לא מבינים מה קורה, לי אין בעיה אני הרמתי ידיים.
יאיר כהן: על המפגש שהוא סיפר לך שהייתי בהולנד וראיתי חממה של 90 דונם עם טכנולוגיה, היא מייצרת 6,000 טון עגבניות מ- 90 דונם.
יאיר כהן: בהולנד הייתי עם ירדנים כי אני עובד כיועץ בירדן, לקחתי אותם ורק השבעתי אותם שלא יבטיחו למלך שהם יקימו את זה כי זה בלתי אפשרי במזג האוויר שלנו.
יאיר כהן: אתם מנותקים מאיתנו לגמרי.
יאיר כהן: האירופאים הקדימו אותנו בכל החקלאות.
יאיר כהן: אנחנו בפיגור.
יאיר כהן: אנחנו נלחמים על העובד במקום להילחם על העתיד.
יאיר כהן: אנחנו בכלל לא עובדים על הטכנולוגיה.
יעקב כץ: תסביר על ה- 40%.
יאיר כהן: אישרתם לנו 40%.
יאיר כהן: אני אקח את ענף הירקות, מכונה לקלופק - ההולנדים, האנגלים, אני לא רוצה להגיד לך שהמרוקאים והספרדים כבר עובדים עם קלופק שש או שבע שנים.
יאיר כהן: זה כבר המינימום.
יאיר כהן: היום הרשתות באירופה בלי קלופק לא עובדות.
יאיר כהן: אישרתם לנו קלופק אז תודה רבה, את קלופק הזה יש לי כבר קודם.
יאיר כהן: אישרתם לנו שולחן מיון ואריזה לעגבניות, מה אני צריך, מזה אני לא אתפרנס, הלאה, עדכנתם שוב, אני אוציא לך רשימה רשימה, מערך מיון ומשקל לגודל.
יאיר כהן: מי באירופה לא עובד עם זה?
יאיר כהן: איזו רשת באירופה מהרשתות הרגילות לא עובדת עם מערך מיון למשקל וגודל?
יאיר כהן: אנחנו כולנו כבר אחרי זה.
יאיר כהן: מרסקות לגזר- יעיד השותף שלי פיקי שעם מרסקות לגזר אנחנו עובדים כבר עשרים שנה.
יאיר כהן: איפה יצא מפה קול קורא שאומר, בואו נשנה את החקלאות?
יעקב כץ: מה יש באירופה ואין פה?
יעקב כץ: כשאמרת שאנחנו מפגרים אחרי אירופה, איזה מיכון יש שם ולא נמצא פה?
יאיר כהן: היום במשקי החקלאות בהולנד עובדים רובוטים.
יאיר כהן: בחממה ההולנדית שם ביקרתי, הבחור עובד על מעלית שמעלה אותו, קוטף את העגבנייה, שם בארז, יורד נכנס לתוך רכבת שעוברת ליד המגדל השני, אוספת ונוסעת לבית האריזה.
יעקב כץ: לבד.
יאיר כהן: אני לא מחפש את ההשקעות האלה, אני לא חושב שישראל בנויה לזה.
יאיר כהן: מזג האוויר שלנו, בקיצור אנחנו לא בנויים לזה.
יאיר כהן: נתתם לנו 40% מענק לעגלה של טרקטור .
יאיר כהן: מה אני צריך את זה?
יאיר כהן: איפה זה חוסך לי עובדים?
יאיר כהן: איפה יצא פה קול קורא?
יאיר כהן: אין כאן אנשי משרד החקלאות.
יאיר כהן: יש כאן מעט מאוד.
יאיר כהן: מכל השיחות שיש לי איתם לא יצא שום קול קורא לחקלאות.
יאיר כהן: ההפך בדיוק, זה רק מפגר אותנו כי הדברים האלה לא מביאים שום קידמה.
יאיר כהן: אני יכול לתת לך רשימה של עובדים ישראלים, אני פרסמתי שאני מחפש ישראלים, לקחתי יוצא משוחרר "שלדג" מכפר יהושע, לקחתי שני קיבוצניקים מאשדות יעקב.
יאיר כהן: אגב ההוא מ"שלדג" החזיק שלושה ימים.
יאיר כהן: אני יכול להראות לך את תלושי המשכורת.
יאיר כהן: הקיבוצניקים, אחד החזיק עד פברואר.
יאיר כהן: הם הגיעו בנובמבר.
יאיר כהן: העונה שלי מתחילה בתחילת נובמבר ונגמרת בסוף מאי.
יאיר כהן: בלתי אפשרי בחום.
יאיר כהן: אני מזמין אותך עכשיו, השבוע, בשבוע הבא, עלי, אני אבוא לקחת אותך מירושלים.
יאיר כהן: בוא וראה ותגיד לי שישראלים רוצים לעבוד.
יאיר כהן: היחיד שעובד אצלי זה בדואי בן חמישים שעובד בלול של האפרוחים.
יאיר כהן: אף ישראלי לא.
יאיר כהן: בעונה היה אצלי המשנה לנגיד.
יאיר כהן: הייתה איזו ועדה לעובדים זרים.
יאיר כהן: פתחתי לו את המיניבוס של הבדואים שמגיעים, בדואים שיוצאים בשעה ארבע בבוקר מערד, מגיעים אלי אחרי .
יאיר כהן: פתחתי לו את הדלת והראיתי לו, או ילדים או נשים זקנות ושני בחורים צעירים שבסוף הם גם גונבים את העגבניות.
יאיר כהן: זה מה שהיה.
יאיר כהן: פתחתי לו והראיתי לו את הראיס שעומד בפינה ולא עובד.
יאיר כהן: הוא בא לביקור נוסף.
יאיר כהן: שני ביקורים הוא עשה אצלי,.
יאיר כהן: אני לא אגיד שאין לי אינטרס על הערבה.
יאיר כהן: יש לי אינטרס על המשק שלי.
יאיר כהן: היו שם המלצות דווקא על הערבה.
יאיר כהן: אין אפשרות.
יאיר כהן: הוא שאל אותי למה שהם לא יגורו אצלי במשק.
יאיר כהן: זאת השאלה, "למה הם לא יגורו במשק במקום לנסוע?
יאיר כהן: " אני לא זכרתי שהוא גר בקיסריה, שאלתי אותו אם הוא היה מוכן שבקומה השנייה, בקומה הרביעית בירושלים יגורו אצלו בדואים בבית.
יאיר כהן: אני לא גזען, ואני באמת לא גזען.
יאיר כהן: אני לא חושב שאנחנו לא באותה מנטאליות וגם לא באותה רמה.
יאיר כהן: היות ואתה בחור צעיר וברור לי שתרצה להתקדם בחיים, אתה בעוד שנה כבר לא תהיה בתפקיד.
יאיר כהן: אני לא פוגע בו אישית, אבל כך זה עובד במשרד האוצר.
יאיר כהן: אני מנסה לשכנע אותו עכשיו, הוא יהיה בחור על הכיפאק והוא ירד אלי לערבה, אני מזמין אותך ואני מדבר בשיא הרצינות.
יאיר כהן: אני מזמין ואני מוכן לבוא לקחת אותך מירושלים.
יאיר כהן: כמו שהיה לי חשוב להגיע לכאן, חשבתי שיש לנו כבוד לחברי הכנסת, אבל יש לנו פחות.
יעקב כץ: הלל הזקן אמר, אם אני כאן הכול כאן.
יאיר כהן: אבל כנראה צריך עוד ידיים במליאה, והם לא כאן עכשיו.
יאיר כהן: כדי להבין אותנו מקצועית, תרמסו אותנו, לי אין בעיה תרמוס אותי, תגמור, אני באמת מרים ידיים.
יאיר כהן: אני אשיג פרנסה למשפחה.
יאיר כהן: טוב לי בערבה.
יאיר כהן: אני רוצה לחיות שם.
יאיר כהן: אני אסע קצת יותר לירדן, אני אייעץ בסוף וזה מה שאני עושה בחיים, חבל.
יאיר כהן: הבת שלי חזרה לערבה, החתן שלה היה טייס בחיל האוויר, מת לעבוד, מת לעסוק בחקלאות.
יאיר כהן: אני לא יודע מה הוא יעשה מחר בבוקר.
יאיר כהן: אני לא אגיד כלום לגבי הנפילה של "אגרקסקו", כי זה גם במקום.
יאיר כהן: נעלם לנו 40% מהייצוא של מדינת ישראל שיחפש כתובת ואין לו.
יאיר כהן: בדוק, אין כתובות, כי כל החברות ביחד לא מסוגלות לעשות את מה ש"אגרקסקו" עשה.
יאיר כהן: אלו בעיות אחרות שלנו.
יאיר כהן: אני פונה אישית אליך, אתה כן רוצה לעשות, אתה תהיה שנה-שנה וחצי, קבל החלטות לא נכונות מחוסר ניסיון.
יאיר כהן: אני אומר לך בכנות מחוסר ניסיון ומלחצים של המערכת ואנחנו נשברים.
יעקב כץ: אני הייתי רוצה שהגברת כרמי תענה ואחר כך נעשה סבב נוסף.
יהודית כרמי: אני רוצה רק לענות ליאיר לגבי המיכון, זו רשימה שמשרד החקלאות עושה, לא האוצר.
יהודית כרמי: הטענות אלי ולא אליו במקרה הזה.
יאיר כהן: הוא לוחץ, נתנו כסף ובאמת הייתה הפרוצדורה לקבל.
יאיר כהן: היא לא עשתה.
יאיר כהן: לא יהיה כאן אחד שירים יד שזה עשה אצלו שינוי במשק.
יאיר כהן: היא לא מסוגלת לעשות שינוי במשק.
יהודית כרמי: אני רוצה להתייחס לזה.
יהודית כרמי: אני הייתי שותפה לוועדה כשמנהלת ההשקעות החליטה אילו מכונות יכנסו פנימה, איזה בחוץ, וזה היה בייעוץ עם המדריכים.
יהודית כרמי: כמו שיוסי אומר בכל מקום, אם יש איזו מכונה שלא קיימת בארץ ואתם יודעים שהיא קיימת בחוץ לארץ ואתם רוצים להביא אותה למשק, תביאו אותה ואנחנו נכניס אותה.
יעקב כץ: למה למשרד החקלאות אין מחלקה שהולכת ועוברת מעיר לעיר, מכפר לכפר, בודקת ומחפשת - - -
יהודית כרמי: יש, יש את המדריכים.
יעקב כץ: למה מדינת ישראל מפגרת במיכון בתחום החקלאות 40% או 60% אחרי אירופה?
יפתח סבלדי: אין שום קשר, במשרד החקלאות יש אגף למיכון וטכנולוגיה שאמור לפתח את המכונות האלה.
יפתח סבלדי: אין לו שום קשר למה שקורה בשטח.
יפתח סבלדי: פשוט חד וחלק הוא לא מבין מה קורה, הוא לא יודע מה קורה, הוא ממציא דברים שבכלל לא צריך אותם.
יהודית כרמי: היות ואני יושבת באגף לתכנון כלכלי ולא בזה, לכן אני לא יכולה לענות בשמם.
יהודית כרמי: אני בטוחה שהם כן עושים את התפקיד שלהם.
יהודית כרמי: לא נראה לי שיושבים שם אנשים שלא יודעים מה הם עושים.
יהודית כרמי: עם זאת, כל הסיפור של המיכון, כמו שיוסי הציג, זה גם בא כדי לעזור למשקים להתחדש ולשנות, כן אם הייתה לך מכונה ישנה עשרים שנה ובאים ומציעים לך מכונה חדשה ונותנים לך כאן מענק, בוא קבל את ה- 60%, אני חושבת שזה משדרג את החקלאות.
יהודית כרמי: המיכון גם בא לעזור למשקים שיש להם את המכונות האלה.
יהודית כרמי: אני יודעת שלא את כל המכונות האלה, החקלאי הולך ומשנה ושם מכונה אחרת.
יהודית כרמי: זה לא הולך לשנות לו את מצבת העובדים הזרים.
יהודית כרמי: הוא עדיין יצטרך את העובדים הזרים, אבל כן באים ומשדרגים לו את המקום.
יעקב כץ: על זה הוא אמר תודה בשם כל החקלאים.
יהודית כרמי: יש משקים שעד עכשיו לא רכשו את המיכון.
יהודית כרמי: אני לא מדברת על כל סוגי המיכון שאתה ציינת.
יהודית כרמי: יש דברים אחרים, יש את הרפת הרובוטית, יש חקלאים שנוח להם שנמצאים בשיטה הישנה.
יהודית כרמי: "נוח לי עם מה שיש, התרגלתי לעבוד עם ארבעה-חמישה תאילנדים, לא רוצה לשדרג, לא רוצה לשנות, טוב לי עם זה".
יעקב כץ: שמעת שהוא אומר שגם אם הוא היה משדרג, הוא היה צריך את הארבעה-חמישה תאילנדים.
יהודית כרמי: אני לא מדברת על משקים כמוך שכבר הייתה להם המכונה הזאת.
יהודית כרמי: אני מדברת על משקים שטוב להם כך והם רגילים לעבוד שלושים-ארבעים שנה ולא רוצים לשנות.
יהודית כרמי: נוח להם שיש להם את הארבעה-חמישה תאילנדים ליד הבית.
דניאל אברהם: אולי לא היו להם האפשרויות לעשות את זה.
דניאל אברהם: אין להם אפשרות לקנות - -
יעקב כץ: ראשית היא אישה, היא שמעה את כולכם, לא הפריעה, לא אמרה מילה.
יעקב כץ: תן לה לדבר, לסיים.
יהודית כרמי: אני אחזור בפעם השלישית, יש חקלאים שנוח להם איך שהם.
יהודית כרמי: כן, אם הם יכניסו מיכון ובאים ונותנים להם מענק, זה יכול לעזור להם בקצוץ בכוח העבודה.
יהודית כרמי: הם כבר לא יצטרכו את השישה עובדים.
יהודית כרמי: אני הייתי בכמה משקים שבאחד מהם היה מיכון, ומה שהתאילנדי עושה זה לשמש משקולת, יושב על המכונה כמשקולת.
יהודית כרמי: יש לו יותר מדי עובדים, יש לו שם הרבה מיכון והוא הודה בזה.
יהודית כרמי: אני גם יודעת על מצבים שהם ההיפך.
יהודית כרמי: יש משקים שלא מספיק להם עם כל העובדים שיש להם.
יהודית כרמי: אנחנו נמצאים במתווה יורד, הממשלה חתמה על זה, משרד החקלאות חתום על זה.
יהודית כרמי: חיים, לשאלתך, מה שאנחנו עושים, ראינו את המיכון שנכנס, ישבנו עם זה, זה לא איזה פרויקט פשוט שכל מכונה שמגיעה, נכנסת.
יהודית כרמי: אנחנו באמת בדקנו אם המכונה אכן חוסכת כוח אדם ואם כן נכניס אותה לתקציב.
יהודית כרמי: היו מכונות שלא חסכו כוח אדם כמו כבל עיגון לעובדים שעובדים מהגובה.
יהודית כרמי: מצד אחד החקלאים מאוד רצו להכניס אותו כי "בואו נכניס נקבל מענק, נרכוש את הכבל הזה".
יהודית כרמי: מצד שני אני ועוד מישהו טענו שאם זה לא חוסך כוח אדם בשביל מה להכניס את זה ולקחת מהתקציב?
יהודית כרמי: השתדלנו להכניס רק את המכונות שאנחנו יודעים ש-או שהן משדרגות בצורה משמעותית או שהן חוסכות כוח אדם.
יהודית כרמי: כך אנחנו מבצעים את ההפחתה.
יעקב כץ: אומר חיים שזה בערך 8%, אולי 10%, אבל אתם מקצצים בכוח אדם 33.4%.
יהודית כרמי: יש לנו את המתווה שהולך ויורד.
יהודית כרמי: אנחנו כל שנה הולכים לקצץ 1,600 עובדים.
יהודית כרמי: אני לא יודעת מאיפה ה- 8% - - -
חיים חבלין: אני יודע.
יהודית כרמי: אבל אני לא מתעסקת בחקלאות כמוך שאני יכולה להעריך.
יעקב כץ: כי אם יתברר בסוף שהמיכון לא חוסך, נניח שנכניס את המיכון וכולם רצים לקנות מיכון ובסופו של יום אחרי כמה שנים אנחנו באמת נחסוך בכוח אדם אבל מספר הרבה יותר קטן ממה שחשבתם.
יעקב כץ: את צמודה לאיזה מתווה שאומר להוריד 33% ממספר העובדים, בפועל גם אם כולם יכניסו מיכון, הם בסופו של דבר ימצאו את עצמם רק עם 8%-10% חסכון.
יעקב כץ: אצלנו זה מדעי כי אתה מצד אחד גורע מהיכולת של החקלאים לעבוד.
יעקב כץ: זו גזרה על כולם.
יעקב כץ: מצד שני זו גזרה רוחבית ולא ממוקדת דיפרנציאלית שהולכת להפחית רק למי שיש את המיכון, כי אם אתה מוריד, אתה מוריד לכולם ולא רק למי שיש מיכון, גם למי שלא הכניס מיכון וגם למי שלא היתה את היכולת להכניס מיכון.
יעקב כץ: כדי להכניס מיכון החקלאי צריך להשקיע שני שליש מהכסף ולא לכל אחד יש את הסכומים האלה כדי לקבל את השליש שלכם.
יעקב כץ: הוא צריך להעמיד כסף.
יעקב כץ: יש בעיות אובייקטיביות, אבל כשאת מקצצת רוחבית וכולם נפגעים, החקלאי הזה אומר, אני לא הכנסתי מיכון וגם אם כן רק חלקי.
יעקב כץ: כשגל הצונאמי הזה מגיע הוא מגיע רוחבי ואת אומרת, כולם יסבלו ואז אין להם את האפשרות לייצא את מה שהם מייצאים כבר.
יהודית כרמי: אני לא יודעת לענות לך על ה- 8%.
יהודית כרמי: אני לא יודעת לענות לך.
יהודית כרמי: אני אגיד לך מה התפקיד שאני עושה.
יהודית כרמי: אני בודקת את המכונות.
יהודית כרמי: אנחנו מחליטים כמה אחוזי קיצוץ בערך הן חוסכות.
יהודית כרמי: אלו לא אחוזי קיצוץ שבשמיים.
יהודית כרמי: חוץ ממכונה אחרת, אולי בצבירה אתה תגיע ל- 10%, אנחנו בונים את המודל.
יעקב כץ: הוא אומר לי שכבר הרבה זמן לא הסתובבנו בשטח.
יעקב כץ: אני איבדתי קצת מהצבע, אולי אני אקח את מרכז ההשקעות שלכם ונעשה סיור של שלושה ימים, יום אחד בדרום, יום אחד במרכז, יום בצפון, נשמע את החקלאים.
יעקב כץ: נשמע איך הן מורידות.
יעקב כץ: אני מוכן לקחת אותך באוטו שלי עם שני שומרי ראש ונצא לשטח, ניקח גם את עמית סדן ואולי נפגש ונראה את המציאות.
יעקב כץ: למדתי בצבא במעט השנים שהייתי בצבא שיש הבדל בין ראיה לשמיעה.
יעקב כץ: לפעמים הביקור בשטח והמפגש עם החקלאים, יתכן שאז ההמלצות לוועדת הארבעה תהיינה שונות.
יעקב כץ: נניח שהוא צודק, אף אחד לא יכול להוכיח, נניח שזה לא 8%, אבל זה לא 33%.
חיים חבלין: זה אמצעי ייצור למען ה'.
חיים חבלין: זה כמו מים.
יעקב כץ: גברת כרמי, מה דעתך על הרעיון?
יהודית כרמי: עמית, אתה בא?
עמית סדן: אני בא.
יעקב כץ: נעשה את זה בימים הקרובים.
יעקב כץ: נקבע זמן ונצא שלושתנו לשטח.
יעקב כץ: ננסה לצרף כמה שיותר בסיור הזה ונראה את הדברים בשטח.
נחמה שטילמן: אני בת כפר אביב, הוריי ממקימי הארץ, אני נשואה לבן יסוד המעלה, דור חמישי בארץ, מחוברת לאדמה ולמדינה בכל רמ"ח אברי וכך משפחתי.
נחמה שטילמן: אני אשתדל מאוד להיות מתורבתת וסובלנית כי קשה להיות כאן סובלניים.
נחמה שטילמן: לפחות מצד החקלאים מאוד קשה.
נחמה שטילמן: בכל פעם שנפגשים, אני יצאתי בחמש בבוקר מהבית כדי להגיע לכאן.
נחמה שטילמן: אני גרה ביסוד המעלה ואני מוכנה להגיע לכאן בכל פעם שאצטרך, אבל לא יתכן שבכל פעם שאני אגיע לכאן אני ארגיש שההצגה מתחילה מחדש.
נחמה שטילמן: תיקח את החבר'ה שוב לשטח, יראו, יתרשמו ובמקרה הטוב יוציאו דו"ח - - -
יעקב כץ: לא התקדמנו בשנתיים וחצי האחרונות?
נחמה שטילמן: התקדמנו.
יעקב כץ: התקדמנו, אני אומר לך שהתקדמנו, לי יש ראיה שהתקדמנו - - -
נחמה שטילמן: בדבר אחד התקדמנו ובדבר אחר אנחנו בתחילת הדרך.
יעקב כץ: אני אומר לך שבתחילת דרכי כאן
יעקב כץ: הייתי מוצף בטלפונים מהבוקר עד הבוקר - - -
נחמה שטילמן: אחת מהם הייתי אני.
נחמה שטילמן: אני הרמתי ידיים, זה לא עושה את זה פתרון.
יעקב כץ: את לא הרמת ידיים.
יעקב כץ: חלק גדול מהבעיות נפתרו, תודו.
נחמה שטילמן: וצצו בעיות אחרות.
יעקב כץ: זו דרך העולם, אבל להגיד שכאן לא התקדמנו בשום דבר.
נחמה שטילמן: אני לא רגילה לדבר בצורה כל כך תרבותית, לכן תן לי בקצב שלי ואני אשמח לענות לכל דבר ודבר.
נחמה שטילמן: נתחיל עם 'נערי האוצר', אני מציעה לכם לרזומה האישי שלכם - -
יעקב כץ: למה 'נערי', יש גם מבוגרים שם.
נחמה שטילמן: הם מאוד מתחלפים.
נחמה שטילמן: בני הנוער שמשרתים בצבא במדינת ישראל כשמסיימים את השירות ורוצים לעשות את הכסף הגדול כדי לנסוע לחוץ לארץ, חלקם הגדול, אני אומרת את זה כי הילדים שלי עשו את זה, זה לרדת לערבה ועובדים קשה מאוד, קשה מאוד, המעסיקים הם יוצאים מהכלל, הכול נהדר, אבל זה פרק אחד של ארבעה-חמישה חודשים וזה נגמר וזה נשאר בגדר חוויה.
נחמה שטילמן: לא בגדר שאומרים, כשאני אחזור לטיול הבא אני אעשה את זה שוב.
נחמה שטילמן: לא עושים את זה פעם שנייה.
נחמה שטילמן: יש לי הרבה דברים להגיד, אני אגיד בתמציתיות, אבל תשדלו לזכור את הדברים האלה.
נחמה שטילמן: כשאנשים בתפקידים שלכם או בתפקידים של יהודית כרמי ועוד אחרים שאני לא מכירה, אתם באים, שומעים ואולי מתרשמים, אבל הבעיה המרכזית של החקלאים שאף אחד מכל בעלי התפקידים בבית הזה, לא במשרד הזה, מעולם במשך השמונה שנים האחרונות לא לקח את התהליך של העובדים הזרים מתחילתו ועשה רצף.
נחמה שטילמן: יש התחלה, מגיעים לא', ב', ג', ד' עוצרים ואז מגיע מישהו חדש ואומר נתחיל מ-א'.
נחמה שטילמן: מתחילים שוב ומגיעים לב' ועוצרים.
נחמה שטילמן: מגיע אחר ומתחיל שוב מ-א' ומגיעים ל-ט' ועוצרים.
נחמה שטילמן: אין רצף.
נחמה שטילמן: כל פעם הפאנל של החקלאים צריך לחזור ולהציג מחדש את התהליך.
נחמה שטילמן: זה מעייף, זה מייגע ובעיקר זה לא מכובד.
נחמה שטילמן: כל אחד מכם כאן, אני מוכרחה לומר לכם, היה לי קשר עם כל אחד כולל עם יהודית כרמי כולל נציגים מהאוצר.
נחמה שטילמן: כשבאים אליכם אחד על אחד אתם עשר.
נחמה שטילמן: יהודית כרמי, אני רוצה לומר לך שכל בעיה שהייתה לנו במשרד בדברים שנוגעים אליה, היא נתנה פתרון יוצא מהכלל.
נחמה שטילמן: היא מסתכלת נקודתית, קוראת את המפה ונותנת פתרון.
נחמה שטילמן: ברמה מערכתית יש למדינה הזאת בעיה עם החקלאות.
נחמה שטילמן: לא סתם הרבה מאנשי הבית הזה מחזיקים עובדים זרים בבית שהם לא חוקיים.
נחמה שטילמן: זה לא על סדר היום כך, לא קונסים אותם בקנסות אדירים כמו שעכשיו באיזו ועדה דנים על קנס מינימום על העסקת עובדים זרים לא חוקיים.
קריאה: לוקחים את רישיון הנהיגה.
נחמה שטילמן: אני רוצה להוריד רישיון הנהיגה ולעשות צו עיכוב יציאה מהארץ.
נחמה שטילמן: על מה רבותי?
נחמה שטילמן: מישהו מכם יודע מה זה לתפוס עובד לא חוקי כשהוא נמצא במעבר בין מעסיקים והניירת תקועה במשרד התעשייה, מסחר ותעסוקה או בשירות התעסוקה?
נחמה שטילמן: מישהו מכם יודע מה המשמעות של זה?
נחמה שטילמן: אף אחד לא יודע.
נחמה שטילמן: בא פקח, נותן קנס 5,000 שקל במקרה הטוב.
נחמה שטילמן: אנחנו עייפים.
נחמה שטילמן: אני גם חקלאית ואני גם מייצגת את החקלאים.
נחמה שטילמן: אתם חייבים, יעקב כץ הולך, אני לא יודעת כמה זמן אתם תישארו.
נחמה שטילמן: מישהו בבית הזה צריך להרים כפפה.
נחמה שטילמן: אני מוכנה להיות שותפה לתהליך הזה ואני בטוחה שיש כאן עוד הרבה אנשים שמוכנים, לעבור פעם אחת ולתמיד את התהליך הזה מתחילתו עד סופו.
נחמה שטילמן: לא יכול להיות שבכל פעם שאני מגיעה לכאן, אני מרגישה שלא זזים.
נחמה שטילמן: יש דברים שצועדים קדימה אבל יש דברים שהולכים אחורה.
נחמה שטילמן: זה בלתי נסבל.
משה עמר: ממושב שרשרת, קרוב מאוד לעזה.
משה עמר: גם אני חקלאי מ 1986, גם שתלן, יש לי משתלה.
משה עמר: אני רוצה לדבר בעניין המשתלה.
משה עמר: אני מסתובב בכל הארץ.
משה עמר: יש לי חקלאים ממטולה ועד לערבה.
משה עמר: יש תופעה שאף אחד לא דיבר עליה, היא התחילה בעניין העובדים הזרים.
משה עמר: קודם כל אני מאמין שכל החקלאות וייצוא התוצרת החקלאית צריך שיהיה על ידי חקלאים ולא על ידי אנשים שיחזיקו מאה משקים וחוות חקלאיות.
משה עמר: המצב היום הוא שחקלאים הקטנים הם בקשיים הרבה יותר גדולים.
משה עמר: אני ממש יכול להצביע על שמות של אנשים ממקומות שונים בארץ, בגלל שהם נופלים בעניין העובדים הזרים ואין להם עובדים.
משה עמר: מגיעים הראיסים מעזה ומטירה, מקלנסווה ולמעשה מחזיקים את כל המשק עם הילדים שלהם.
משה עמר: אותו חקלאי מסכן שאינו מסוגל לשלם את מס המעסיקים ואת האגרות והצרות למיניהן, הוא למעשה נותן את האדמה היהודית, הישראלית שצריכה להיות בבעלותו לאותו ראיס.
משה עמר: אותו ראיס מביא את הילדים שלו, את בני הדודים שלו והם באים ועובדים במקום העובדים הזרים.
משה עמר: הוא הולך ומשווק את כל התוצרת ונותן פירורים לחקלאי שהאדמה שייכת לו.
משה עמר: זה מצב שהולך ומתפתח.
משה עמר: אני לא מאמין שיש מישהו שרוצה שהמצב הזה ילך ויחמיר.
משה עמר: המצב הזה קיים ומתפתח.
משה עמר: אני כבר שלושים וחמש שנה עובד בחקלאות, אני מסתובב בכל הארץ.
משה עמר: כשאני בא לגבות כסף מהאנשים שקנו ממני שתלים, אומרים לי: "תראה, כל המשק שלי עבר לראיס הזה, הוא ייתן לך, יתחיל את התהליך, לי אין מאיפה לתת לך, אני בקושי חי".
יעקב כץ: מה אחוז החקלאים שהיום מעבירים - - -
משה עמר: כרגע בודדים, אבל זה הולך ומחמיר כי האוצר והמדינה הולכים ומחמירים איתנו.
משה עמר: אני מכיר שני פתגמים מאוד מאוד קשים שמתאימים למצב בינינו לבין המדינה והממשלה.
משה עמר: יש מושג- "שונאיך ומחרביך ממך יצאו".
משה עמר: זה מה שאני מרגיש שעושים לי.
משה עמר: מנסים להחרים אותי, מנסים להכשיל אותי.
משה עמר: יש מושג-"ארץ אוכלת יושביה", במקום לבוא ולעזור ולהבין ולתת לאנשים המסכנים האלה, לדעתי מסכנים.
משה עמר: אני לא מסכן, אני מרוויח יפה ואני חי יפה.
משה עמר: זו לא חכמה גדולה.
משה עמר: אני מעבד 400 דונם חממות, יש לי 60 דונם משתלה.
משה עמר: אני הפכתי להיות ראיס על חשבון המסכנים שנפלו ולא מסוגלים לעבד את החלקות שלהם, ואז תמורת כסף מאוד מאוד קטן שאני משלם להם כל שנה בשביל לאכול, הם נותנים לי את האדמות שלהם.
משה עמר: זה לא מצב טוב ולא הייתי רוצה לראות את זה בדרך הזאת.
משה עמר: צר לי על המצב הזה.
משה עמר: זה ממש "ארץ אוכלת יושביה".
משה עמר: במקום לבוא ולסייע קצת, לא רוצים לסייע.
משה עמר: אז לא להפריע, לא להצר, לא להכשיל.
משה עמר: תנו לנו לחיות את החיים שלנו לבד, נדע לעשות את זה לבד.
משה עמר: למה רק אותנו?
משה עמר: בואו נלך לתחנה המרכזית בתל אביב ונראה כמה עובדים זרים יש שם.
משה עמר: יש משטרת האכיפה, יש צוות שלם שהמדינה משלמת הון ולא עושים שם כלום.
משה עמר: באים לאותו חקלאי מסכן ומנסים לבדוק אם החדרים של התאילנדים צבועים בצבע יפה, אם יש קרמיקה בשירותים ובמקלחת, אם יש משהו שעליו אפשר לתת דו"ח.
משה עמר: אני לא מבין למה.
משה עמר: אני פשוט לא מבין למה.
משה עמר: כשאתה בא ומדבר יפה עם אותו פקח, הוא אומר: "התקציב שלנו, של משטרת האכיפה זה מהקנסות.
משה עמר: אם לא יהיו קנסות, לא תהיה לנו עבודה.
משה עמר: אנחנו חייבים למצוא סיבה לקנסות ולתת לכם קנסות".
משה עמר: זו פשוט בדיחה, אני לא מכיר את זה מאף מקום.
משה עמר: אני נוסע הרבה לחוץ לארץ.
משה עמר: אני אומר שוב, מצבי הכלכלי ברוך ה' מצוין.
משה עמר: אני לא מייצג את החקלאים, אבל באתי במיוחד בשביל חקלאים קטנים שאין להם את היכולת.
משה עמר: אתה רואה בית מפואר שמעיד שלפני שלושים שנה בנו אותו על חקלאי מצליח וטוב.
משה עמר: אתה נכנס הביתה, אתה רואה את הדלות, אתה רואה את המקרר שאנשים פותחים לך, אתה רואה שהוא ריק ובקושי יש בו חלב.
משה עמר: אתה רואה מיטות מתקופת הסוכנות, אתה רואה אנשים שישנים על מזרונים.
משה עמר: איך יכול להיות כך?
יעקב כץ: אני מודה לך, תודה.
יעקב כץ: התיאור שלך לגבי חלק מהדברים הוא נכון.
יחזקאל דניאל: אני ממושב אחיטוב.
יחזקאל דניאל: לצערנו עלינו לכותרות בתקופה האחרונה ולא לטובה.
יחזקאל דניאל: חלק גדול ממה שנכתב בכתבות הוא מופרך ולא בדוק ולא אחראי.
יחזקאל דניאל: קודם כל אני רוצה לפתוח ולהתייחס לדבריה של הגברת מכפר אביב.
יחזקאל דניאל: אני מאוד מתחבר למה שאמרת.
יחזקאל דניאל: אני חושב שיש בעיה מערכתית עם כל הדברים.
יחזקאל דניאל: אני חושב שמשרד החקלאות בעניין הזה לא ממלא את תפקידו.
יחזקאל דניאל: אני לא חושב שזו אשמתו, כי משרד החקלאות הולך ומקצץ משנה לשנה ודווקא בחלקים שעוסקים בפיתוח והמחקר.
יחזקאל דניאל: אנחנו עדים שגם אצלם וגם כל התקציבים למחקר מקוצצים משנה לשנה.
יחזקאל דניאל: אותם אלה שהיו אמורים להוביל ולבוא אלינו החקלאים עם טכנולוגיה חדשה, עם תנופות בעניין כוח אדם, לא עושים די.
יחזקאל דניאל: היינו בהולנד ובמקומות אחרים וראינו איך הגויים מנהלים את החוות שלהם.
יחזקאל דניאל: אני קורא להן חוות, כי אצלנו זה קצת שונה.
יחזקאל דניאל: מושב אחיטוב נמצא במרכז הארץ ואנחנו לא כל כך יכולים להתנהל כמו המשקים בערבה.
יחזקאל דניאל: בערבה הכול דף חלק שאפשר להתחיל מהתחלה ולתכנן את הישובים ואת המבנה המשקים - - -
קריאה: רק חמישים שנה.
יחזקאל דניאל: אני מתייחס בעיקר למשקים החדשים ולחקלאים החדשים שמגיעים לשם.
יחזקאל דניאל: אני מתייחס לישובים שלנו במרכז הארץ.
יחזקאל דניאל: אנחנו נמצאים בקצה המשולש, בזנב ואדי ערה.
יחזקאל דניאל: אלו משקים שתוכננו בשנות החמישים, ישובים שהוקמו בשנות החמישים על יחידות של עשרה דונם וכל עשרה דונם זו יחידה אחת שמקיימות את החממות ויצור שונה.
יחזקאל דניאל: היום לא ניתן לעשות איחוד משקים או משהו דומה כדי לנצל את הטכנולוגיה לייעל ולשפר את הרווחיות.