GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יחזקאל דניאל: אני חושב שנושא המיכון הוא סוג של מס שפתיים שאמרו שיש סיסמה ושמו מיכון ובזה פותרים את בעיות, או חלק מבעיות העובדים הזרים.
יחזקאל דניאל: מצד אחד לוקחים לנו מיליון ומשהו בצורת מס מעסיקים ומצד שני סותמים לנו את הפה עם 250 מיליון שקל למיכון ואומרים, קיבלתם פתרון, וזהו זה.
יחזקאל דניאל: אני רוצה להעיד כאן על מה שקורה אצלי במושב.
יחזקאל דניאל: היום באחיטוב - - -
יעקב כץ: אנחנו היינו אצלך בסיור.
חיים חבלין: לא היינו אצלו.
יעקב כץ: מושב חקלאי של 3,000 דונם חממות, אחד המושבים הגדולים במרכז הארץ מבחינת חקלאות.
יעקב כץ: אנחנו מספקים בסביבות ה-60%, אומרים שאפילו 70% מכלל המלפפונים במדינת ישראל.
יעקב כץ: עד לפני שש-שבע או שמונה שנים עבדו והתפרנסו מתוך מאה משקים שקיימים במושב אחיטוב קרוב ל-80 חקלאים שהחזיקו את כל האדמות בחממות באמצעי ייצור ופרנסו יפה את עצמם.
יעקב כץ: בצער גדול אני אומר, אנחנו לא מאותם אלה.
יעקב כץ: יאיר, אני מבין אותך מאוד וליבי איתך שאתה הרמת ידיים.
יעקב כץ: אנחנו לא נרים ידיים.
יעקב כץ: יש אצלנו חקלאים, מה שנקרא 'קשיי עורף'.
יעקב כץ: בצער גדול אני אומר שמתוך 80 חקלאים שעבדו לפני שש שנים היום אנחנו עם 42 חקלאים.
יעקב כץ: זה מה שנשאר.
יעקב כץ: אמצעי הייצור עוברים לחקלאים אחרים.
יעקב כץ: אותה תופעה שתיאר משה עמר, הוא תיאר את התופעה שמתרחבת בדרום.
יעקב כץ: אני חושש מאוד שהיא הולכת ומחלחלת באזור שלנו.
יעקב כץ: אני יכול להעיד, כמובן שלא אזכיר לא שמות ולא מקומות וכדומה, אני יכול להעיד על מה שקורה באזור שלנו, אזור חדרה, עם התנחלויות פיראטיות כאלה.
יעקב כץ: בישובים סמוכים לנו, לא שדה יצחק, שמחלחלים לשם כל מיני מגדלים מכל מיני מקומות, יכול להיות שהם משלמים טוב ואני לא יודע מאיפה מגיע הכסף הזה, הם עובדים באותם ענפים שגם אנחנו עובדים ולא ברור איך הם משלמים את זה.
יעקב כץ: מגדלים שם מאות דונמים של חקלאות.
חי בנימיני: קודם כל לגבי הדברים של חברי חיים חבלין, הוא היה מספיק מסודר, כל הכבוד לצורת ההצגה.
חי בנימיני: אני לא מדבר כרגע על הרגש אלא על העובדות.
חי בנימיני: ענף ההדרים השקיע בעסק בשש השנים האחרונות כמיליארד שקל לפיתוח הענף.
חי בנימיני: מנוע הצמיחה הוא ענף הבסיסי שדורש קטיף מיומן שרק התאילנדים יודעים לעשות את זה.
חי בנימיני: מה המשמעות?
חי בנימיני: בקשרים שלי ניסיתי להוסיף עובדי שטחים.
חי בנימיני: 3,000 מאושרים לנו.
חי בנימיני: שר הביטחון אישר עוד 1,000.
חי בנימיני: השטחים שלנו הם פרוספריטי.
חי בנימיני: לא הצלחנו להשיג פועלים מגיל 28 פלוס.
יעקב כץ: הם עובדים אצלנו בהתנחלויות, הם עוזרים לנו שכם אל שכם.
יעקב כץ: אנחנו מכינים עכשיו את המקום לפליטים היהודים שיגיעו מתל אביב בעקבות המסתננים שחודרים מאפריקה לתל אביב.
יעקב כץ: עוד מעט בתל אביב, 12% מתושביה הם מסתננים מאפריקה ומישהו צריך לבנות לתל אביבים את העתיד.
חי בנימיני: אין לנו פוטנציאל של עובדי השטחים בענף ההדרים, הקטיף העיקרי הוא בחודש דצמבר-ינואר, בענף ההדרים אין הרבה הקצאה של תאילנדים.
חי בנימיני: היה ניסיון להביא פועלים מסרילנקה.
חי בנימיני: 17% ברחו.
חי בנימיני: מנסים לעשות ניסיון שאם אתה מוותר על תאילנדי - - -
יעקב כץ: מה קורה עם הסרילנקים?
יעקב כץ: ברחו?
יעקב כץ: הצליח או לא הצליח?
יעקב כץ: הצליח, ברוך ה'.
חי בנימיני: אמרו להם שיש אפשרות להרוויח הרבה כסף.
חי בנימיני: לא הייתה ועדת מיון שהביאו תאילנדי שבא לעבוד.
חי בנימיני: הוא עבד כמו פרופסור, לא ניכנס לזה.
חי בנימיני: זה לא הצליח כי הם ברחו ונצטרך להביא עובדים תאילנדים בצורה מסודרת.
חי בנימיני: זה לא הנושא.
חי בנימיני: לשורה התחתונה, אני אומר את זה לך, הבחור הצעיר עמית.
חי בנימיני: אני בסך לא מקנא בו.
חי בנימיני: יש משחק שנקרא אבן, נייר ומספריים.
חי בנימיני: הוא אוכל אותנו עם האבן נייר.
חי בנימיני: אני אומר הנייר אוכל את האבן.
חי בנימיני: הוא בעצם קובע.
חי בנימיני: יש רוח המפקד, הוא מסכן, הוא בא, לא יודע דבר.
חי בנימיני: הוא הלך למשרד ויש רוח המפקד במשרד של מה אומרים.
חי בנימיני: הפקידים של האוצר מעבירים את זה מדור לדור ובעצם הם לא קולטים שבענף ההדרים אנחנו הולכים לגדול פי חמש בפרי.
חי בנימיני: בחקלאות ההייטק פחות מים יותר חקלאות.
חי בנימיני: יש גרף עליה מול מספריים יורדות, אבל יש לנו ירידה במספר העובדים ובהתפתחות החקלאית.
חי בנימיני: אני לא רוצה לתת הרצאה כי אז אני אהיה נודניק.
חי בנימיני: מה שאני מציע לך, יש מה שנקרא 'עוז ותמורה בטרם פורענות', את זה אמר בן אהרון.
חי בנימיני: 'עוז ותמורה בטרם פורענות'.
חי בנימיני: קח מנהיגות, תפוס פיקוד, צא לשטח, הבחור הזה דיבר יפה.
חי בנימיני: התרגשתי בשמו.
חי בנימיני: גם הילדים שלי ברחו.
חי בנימיני: יש לי שני אגרונומים.
חי בנימיני: סע אליו לביקור, עשה לי טובה, לא תצטער.
חי בנימיני: יכול להיות שתבוא לחבר'ה שלך ותאמר להם בדמות המבוכה ובדמות הטייח.
חי בנימיני: תהיה נבון, אבל לא תטייח.
חי בנימיני: תבוא תראה, תתרשם, תבוא לחבר'ה שלך ותגיד, ראיתי.
חי בנימיני: היום אתה מגיע מהמשרד ואתה לא ג'ובניק, אתה בחור עם ראש, רק תחוש את השטח.
חי בנימיני: מי שלא ירו עליו, אמרו, הוא ידע להילחם.
יעקב כץ: זמננו עבר ואני רוצה לסכם.
דן בקר: אני אדבר באנגלית כי הרבה זמן אני לא מדבר בעברית, אני ממושב חצבה בערבה, אני חלוץ גאה, אני באתי לארץ כאזרח של מדינת ישראל.
דן בקר: שמי דן בקר, אנחנו משפחת חוואים שלמדה חוואות, הקמנו בית ספר.
דן בקר: באנו לכאן כדי לבנות את המדינה ולשמור את הגבולות של ישראל.
דן בקר: בנינו את הישובים יראון, יפעת ועוד.
דן בקר: איך המדינה הזאת הייתה נראית בלי הישובים האלה?
דן בקר: המנהיגים שהגיעו לכנסת ולצבא, מאיפה לדעתכם הם הגיעו?
דן בקר: תנו ניחוש כמה מאלה שנמצאים במנהיגות הגיעו מהישובים.
יעקב כץ: כמו מההתנחלויות.
יעקב כץ: דן בקר תגידו כמה, לדעתכם?
יעקב כץ: תקחו איזה ישוב שאתם רוצים, את חצבה או כל ישוב אחר- - -
עמית סדן: אין לי מושג.
דן בקר: 94%-95%.
דן בקר: אני לא מתיימר להיות חקלאי גדול עם ציוד משוכלל.
דן בקר: לקח לי ארבע שנים להרוויח, להוציא את ההוצאות המינימאליות לחיים וארבעים שנה לגדל ילדים.
דן בקר: אתם נורמאליים?
דן בקר: אתם לא תתנו לנו עובדים זרים, איך נוכל לתת למדינה בלי עובדים?
יעקב כץ: תודה רבה אני מעריך מאוד את מה שאתה אומר.
יעקב כץ: אני מקווה שהבנת מה דיברנו במהלך הדיון בעברית.
דן בקר: די טוב.
יעקב כץ: אני מודה לך מאוד על דברייך.
דן בקר: תזכרו, מדובר במשק קטן.
דן בקר: זו התנחלות צמודה לגבול, משפחות קטנות, בית ספר.
דן בקר: הקפנו את הגבול בישובים האלה.
יעקב כץ: אני נרגש ממה שאתה אומר.
יעקב כץ: ראשית, אני רוצה לומר לכם שאני מאוד מתרגש לראות אתכם.
יעקב כץ: צודק דן בקר ואני רוצה לומר לך, עמית, לא רק לך עמית, לך, כולנו נמצאים באותה סירה.
יעקב כץ: אנחנו קצת איבדנו את הגדרת המטרות.
יעקב כץ: מי שזוכר מהצבא שבקבוצת הפקודות הייתה פקודה מי זקן יותר, ההגדרה הראשונית הייתה מה הכוונה.
יעקב כץ: הכוונה בקמת המדינה ובשיבת עם ישראל לארצו היתה לשמר את הקרקעות, להחזיר את עם ישראל לכאן, לעבוד עבודות כפיים כמו שאמר דן, לשלוח את הילדים ליחידות הכי טובות בצה"ל ולגדל ישראלי בריא ולא גלותי.
יעקב כץ: לצערנו הרב המטרות שונו.
יעקב כץ: הגדרת המטרות שונתה.
יעקב כץ: היום המטרה היא איך להוציא את העובדים הזרים, וכתוצאה מהמטרה הזאת כל העסק התעוות, כל הראש השתנה.
יעקב כץ: כשהופכים את המטרות, כלומר את מטרות המשנה הופכים למטרות עיקריות, אנחנו מקבלים תוצאות מעוותות.
יעקב כץ: לכן ראשית, אני קורא למדינה, לממשלה, בוועדה נעשה ועשינו הרבה דברים ואת הגברת מיסוד המעלה שלימדת אותנו להיות גם יסודיים וגם להיות בעלי מעלה לא להישבר עכשיו.
יעקב כץ: אנחנו עדין צעירים למרות שאנחנו זקנים ובעלי זקן לבן.
יעקב כץ: כל הדרך לפנינו.
יעקב כץ: אנחנו נתקן את כל העולם במלכות שדי, נעשה את התיקונים.
יעקב כץ: אני קורא למשרד האוצר ולמשרד החקלאות, אני לא רוצה לומר מה היא לחשה לי לאוזן, לעשות שינוי בעניין מס המעסיקים.
יעקב כץ: בעזרת ה' יבוא השינוי.
יעקב כץ: הוועדה קוראת שבכסף שהצטבר ומצטבר עדיין, מגביית מס המעסיקים, להחליט שעושים מאמצים לא כדי להוציא את העובדים הזרים, כי את העובדים צריכים, אלא לראות איך אנחנו מקבלים אותו, למנף הייטק ישראלי חקלאי שיהיה הייטק שהאירופאים ילמדו ממנו ולא אנחנו נלמד מהם.
יעקב כץ: שלא נהיה בפיגור.
יעקב כץ: יאיר הנחמד והצדיק הזה שכל כך נהניתי לראות את העגבניות שלו, עכשיו הוא עובד עבור הירדנים וזה מדכא.
יעקב כץ: הוועדה תקיים את הסיור צעד אחר צעד ושלב אחרי שלב.
יעקב כץ: אני מבטיח לכם שאם אני אהיה ראש ממשלה, מי שתשב לידי זו הבחורה מיסוד המעלה והיא זו שתטפל בנושא.
יעקב כץ: אני לא מציע לכם לבחור בי כראש ממשלה.
יעקב כץ: כעת אנחנו מתחברים לבית היהודי, אז נהיה 10-11 מנדטים, אבל זה לא מספיק לנהל את המדינה.
יעקב כץ: מי יודע, אולי אני אחזור לעבודות האחרות שלי.
יעקב כץ: אני אומר לכם שבעזרת ה' אנחנו נקיים סיור במשקים, נצא גם עם עמית ואם יהיה צורך בשניים-שלושה סיורים, זה יהיה "קום והתהלך בארץ" וננסה לפחות כאן בוועדה להמשיך לקדם את הנושא.
יעקב כץ: אני רוצה לומר לכם שגם לחברי כנסת אחרים הנושא הזה נוגע.
יעקב כץ: הם עסוקים בדברים אחרים כי יש לנו עוד צרות וקשיים אחרים.
יעקב כץ: יש לדון כל האדם לכף זכות.
יעקב כץ: אני מודה לכם שבאתם.
יעקב כץ: אני תמיד אתכם.
יעקב כץ: כך היה בעבר.
יעקב כץ: בזמן שנותר, ואולי יהיה שינוי בוועדה ואשאר בוועדה ואם לא אהיה בתפקידים אחרים, תמיד דלתי ובתינו פתוחים בפניכם.
יעקב כץ: תמיד כשיהיה צורך נקיים את הוועדה, גם אם יהיה צורך פעמיים ושלוש פעמים בשבוע כפי שעבר היה, ובמה שצריך לתקן, נתקן.
יעקב כץ: אני מודה לכולכם.
יעקב כץ: שלום לכולם.
יעקב כץ: תודה על ההזמנה.
יעקב כץ: אני עומד לסיים את תפקידי במהלך חודש אוגוסט כיושב ראש הוועדה לבחינת בעיית העובדים הזרים, יחליף אותי חבר הכנסת ניצן הורוביץ, לאחר שנתיים וחצי מכניסתי לתפקיד.
יעקב כץ: אתם יודעים שהנושא של העובדים הזרים מחולק למספר חלקים, אני אדבר רק על הנושא שנוגע לנו.
יעקב כץ: כשאני אומר 'עובדים זרים', אני מתכוון לאלה שמגיעים כחוק ונכנסים לכאן באישור.
יעקב כץ: כידוע בנושא הסיעוד אין הגבלה באופן עקרוני למכסות.
יעקב כץ: המדינה, משרד הפנים בוחן את הדרך, משרד הפנים מגביל מפעם לפעם את הכניסה של חדשים אבל באופן עקרוני, מאחר ובלי עין הרע מתרבה אוכלוסיית הזקנים ואיתה גם הנכים ויש גם הרבה תאונות, אנחנו מכירים את כל הדברים האלה, אתם מכירים אותם טוב ממני, זה תחום אחד שבו יש לנו כ- 50,000-60,000 עובדים זרים בעיקר פיליפינים שעובדים בתחום הסיעוד.
יעקב כץ: יש לנו את תחום החקלאות בו מועסקים כ-26,000-27,000 עובדים זרים, בעיקר מתאילנד.
יעקב כץ: תחום נוסף שמועסקים בו עובדים זרים באישור הוא תחום הבנייה, נשארו בו כ- 5,000-6,000 עובדים, בעיקר מסין.
יעקב כץ: בנוסף לכל אלה יש לנו אנשים נוספים שנכנסים לארץ עם אשרות תייר, מרוסיה, שמתוכם הרבה עוסקים בתחום הזנות ובדברים כאלה, וגם שוהים בלתי חוקיים שנכנסו מירדן וממקומות אחרים, שהם גם בעלי זהות.
יעקב כץ: בשנים האחרונות מ-2006 ועד ימינו אלה התרבו המסתננים שהגיעו מאפריקה, מספרם נאמד בכ-40,000 שנכנסו מאז ועד היום, 40,000 ידועים.
יעקב כץ: הם ידועים במובן הזה שצה"ל קלט אותם, אבל הם חסרי זהות מהבחינה שהם אינם בעלי דרכון וזהות.
יעקב כץ: זו פחות או יותר תמונת המצב על מספר הזרים הנמצאים בארץ.
יעקב כץ: העובדים הזרים שעוסקים בסיעוד, רובם עוזבים את הארץ לאחר חמש שנים כפי שנקבע בחוק, מיעוטם נשארים וזה תרחיש שחוזר על עצמו.
יעקב כץ: יש את יחידת "עוז" שמתפקידה לדאוג שאנשים שנשארו מעבר לזמן לא יישארו פה, היחידה אמורה גם לטפל בבעיית השוהים הבלתי חוקיים או בעיית העובדים הזרים האחרים שנמצאים כאן שלא כחוק או שנכנסו שלא כחוק.
יעקב כץ: בעשרות הישיבות שהתנהלו אני מתעסק בנושא הסיעוד מאחר ואני רואה בתחום הסיעוד את הבעיה המרכזית שלנו משני היבטים; האחד, משום שבתחום הסיעוד רבים הם העובדים הישראלים שמועסקים, בעיקר בבתי החולים הכלליים ובתי החולים הסיעודיים.
יעקב כץ: זאת אומרת שמדינת ישראל כן נותנת פתרון לבעיית הסיעוד לאזרחיה כשמדובר במערכות מסודרות ובמערכות רגילות, מערכות בהן אנחנו מוצאים ישראלים רבים העוסקים בתחום הסיעוד.
יעקב כץ: שנית, עד שהגיעו לפה הפיליפינים, אני לא יודע כמה שנים זה קורה לנו, אבל לפני כן עסקו בתחום הסיעוד רק ישראלים ולא נתקלו בתופעה שהיה צריך לייבא עובד מהפיליפינים כדי לטפל באדם זקן או נכה.
יעקב כץ: יכול להיות שגם לעתיד, מסיבה כזאת או אחרת לא יגיעו לכאן הפיליפינים, לכן מדינת ישראל צריכה להיות ערוכה לתת מענה למצב בו לא יגיעו לכאן יותר עובדים זרים.
יעקב כץ: הפסקת כניסתם של עובדים זרים יכולה להיות מסיבות רבות ומשונות, אולי משום שהפיליפינים לא ירצו להגיע או שמדינת ישראל תחליט להוריד את מכסות העובדים הזרים כמו שהיא הגבילה את מספר העובדים הזרים בתחום הבניין או בתחומים אחרים, כי היא חפצה לעודד תעסוקת ישראלים בענפים האלה, יתכן ולא יגיעו לכאן עובדים זרים אולי משום שהאו"ם מסיבותיו הוא יחליט להחרים אותנו ולהטיל עלינו סנקציות.
יעקב כץ: בהחלט קיימת האפשרות שהשערים ייסגרו ואז צריך לראות מה מדינת ישראל עושה כדי לטפל בנכים ובחולים.
יעקב כץ: בנושא הזה ביקשתי מגלעד נתן, גם שוחחתי על כך עם השר כחלון ואמרתי לו שהמסקנה שלי אחרי הרבה הרבה מאוד ישיבות, אני נותן מסקנה קטגורית שנוגעת לחלוטין לעבודה הנפלאה שאתן עושות בתחום המציאות הקיימת וגם מהניסיון להתמודד עם הבעיה ולמצוא את הפתרון, העובדה היא שהגעתי למסקנה, מסקנה אישית שלי שאני יכול לבסס אותה, שהטיפול בזקנים ובנכים לא מתבצע באותה מידת אהבה וחיבה כפי שאנחנו מטפלים בילדים שלנו ובתינוקות שלנו.
יעקב כץ: לא בכדי ישנה הלכה בעשרת הדיברות שמצווה "כבד את אביך ואת אימך למען יאריכון ימיך".
יעקב כץ: אגב זה הדיבר היחיד שיש עליו שכר, לכאורה זה הדבר הכי מובן מאליו.
יעקב כץ: ילד קטן, תלמיד שואל למה צריך את הדיבר הזה, זה כל כך ברור ופשוט שאנחנו צריכים לכבד את האבא ואת האימא, אבל כמו שאומרים שאימא יכולה לגדל עשרה ילדים, אבל עשרה ילדים לא יכולים לטפל באימא, אני אמרתי שכמו שאנחנו מצווים במובן הפרטי שלנו, כך יש דין ציבורי לטפל בהורים שלנו.
יעקב כץ: מדינת ישראל בטיפול בהורים, מבחינת המשאבים והנכונות לעזור להורים מזדקנים בכסף וביכולות ולהעמיד את כל מה שניתן, המדינה עושה הרבה פחות ממה שהיא עושה עבור ילדיה ותינוקיה.
אורנה זמיר: בנוגע למה שהזכרת ביחס לאחריות של הילדים לטפל בהורים, הרבה פעמים אנחנו נתקלים בתלונות כל כך מקוממות, זורקים הכל על המדינה.
אורנה זמיר: נכון שהמדינה צריכה ורוצה לעזור, אבל עצם העובדה שבנאדם לא לוקח על עצמו שום אחריות, כאילו הוא אומר יש לי אבא זקן – טפלו בו, אתם אחראים, זה באמת מאוד מקומם.
אורנה זמיר: טיפול בהורים זקנים זו תופעה שלא כל כך נפוצה.
יעקב כץ: אני לא נכנס לכל ההסברים למה זה כך ולמה זה מה שקורה, בוודאי כשהילדים כבר עסוקים עם הילדים שלהם.
יעקב כץ: אני אומר שהליכה אחורה, עד כמה שזה נשמע טבעי, אבל כשזה מגיע למעשה זה מאוד קשה.
יעקב כץ: כולם יודעים את זה כי לכולנו יש הורים זקנים, דודים זקנים, ואנחנו יודעים את זה, זו בעיה שדורשת הרבה מאוד כוחות נפש, לחתל אבא קשה, אבל לחתל תינוק זה כיף, לי יש נכדים ואני מסוגל, ובוודאי שבילדים שלי טיפלתי וחיתלתי, בנכדים אני כבר נותן לילדים שלי לטפל, אבל לקחת אבא זקן או אישה זקנה שהיא האימא שלך ופתאום לראות אותם בלי חיתול או בלי מכנסיים עם קקי ופיפי, בשביל זה צריך כוחות נפש אדירים.
יעקב כץ: בגלל שזה כל כך קשה צריך יש את המצווה של כבוד אב ואם.
יעקב כץ: אמרתי לשר כחלון שאני לא מדבר על היציאה מהגדר.
יעקב כץ: אני רוצה לומר דבר נוסף, תוך כדי החשיפה שלי לעניין בוועדה שמתי לב שכולם לא מרוצים בגלל העובדה שכל הטיפול מלכתחילה הוא עם מעט מאוד כסף שהוקצה לטיפול באיש הזקן ובאיש החולה.
יעקב כץ: בגלל שכל כך מעט מאוד נותנים לזקן או לנכה כדי לטפל בעצמו הוא מוכרח להיעזר בגורם חיצוני, העובד הזר, מאותה שנייה הכל מעוות כי העובד הזר לא מספיק לו, העובד הזר הוא לא עבד, יש מיליון גופים שמטפלים בעובדים ויש מיליון גופים שמטפלים בזה ובזה ואומרים שלא רוצים שהחברות תרווחנה ואומרים לזקן שהוא צריך להיות המעסיק של העובד הזר, והוא זה שצריך להיות המעביד וצריך גם לבנות דירה ליד.
יעקב כץ: אם הוא נאלץ להיות המעסיק, הוא נדרש לשלם עבור שעות נוספות, קוראים לו לבית המשפט, תובעים אותו על מאות אלפי שקלים, הוא צריך לבוא עם שמונה עשר מטפלים ולהגיד שהוא בן תשעים שבקושי זז.
יעקב כץ: זאת אומרת שהכל התחיל באופן מעוות.
יעקב כץ: היו לי גם שיחות עם האוצר שבהן אמרו לי "כצ'לה, מה שאתה מציע זה להוציא הרבה מאוד כסף, עוד כמה מיליארדי שקלים כדי לטפל".
יעקב כץ: אמרתי, "נכון, פעם אחת ולתמיד צריך להחליט ולקבוע קריטריונים שאם זקן שמושבת באופן מוחלט צריך סכום כזה וכזה אז צריך את הסכום הכזה וכזה".
יעקב כץ: למדתי מגלעד נתן, ממרכז המחקר והמידע שלנו, שבמשך השנים אנשים מעדיפים להיות עם עובד זר ולא להיות בבית החולים למרות שישנם בתי חולים סיעודיים, הם רוצים את החופש שלהם.
יעקב כץ: הרפורמה בתחום הזה צריכה להיות רפורמה רדיקלית שמעמידה את הזקן ואת החולה במרכז ולא את המדינה במרכז ולא את התקציב של המדינה במרכז, אלא שמה את הזקן והחולה במרכז כמו שהרפורמה בחינוך שמה את הילדים ואת התינוקות במרכז ולא שמה את המדינה במרכז.
יעקב כץ: לכן המדינה משקיעה בתינוק ובילד בגני הילדים, גני שעשועים, במורים ובמורות, עשו הכל כשהגדירו שהילדים במרכז ולא התקציב במרכז.
יעקב כץ: כשמדובר בזקנים, ההגדרה הפוכה, שמים את תקציב המדינה במרכז ולא את הזקן.
יעקב כץ: הזקן הוא כאילו לטורח, כאילו הוא בעיה, כאילו הוא מעמסה.
יעקב כץ: אני לא מדבר רק על הבעיה הפסיכולוגית-נפשית, לנו יש בעיה עם הזקנים כמו שיש לנו בעיה עם העובדים הזרים.
יעקב כץ: לוועדה שלי קראו בעיית העובדים הזרים ולא בעיית הזקנים והנכים.
יעקב כץ: מתייחסים אליהם כאל דבר שבקושי זז, לא נעים, יש אלצהיימר ועוד מחלות לא נעימות.
יעקב כץ: אמרתי שלפחות דבר אחד יהיה מתוקן, ברור לי שהמדינה היתה צריכה להתמודד בעצמה ללא העובדים הזרים, לכן אמרתי לשר, בוא נראה מה קורה כאילו יש מצב שאין פיליפינים, נראה מה יהיה מחר כשאין יותר פיליפינים.
יעקב כץ: האם מדינת ישראל תהיה מושבתת מחר כי אין עובדים זרים?
יעקב כץ: הרי ברור שכניסתם של העובדים זרים יכולה פתאום להיפסק, מה יהיה?
יעקב כץ: נושבת, לא נהיה קיימים?
יעקב כץ: שאלתי אותו איך נתמודד.
יעקב כץ: בוועדה שלנו מצאנו פתאום שנכנסים מסתננים רבים.
יעקב כץ: בוועדה לחצתי כי ראיתי איך כל אפריקה עוברת לישראל, לכן לחצנו בצורה אגרסיבית מאוד, ממש בוטה, חזקה ונחושה את הממשלה לבנות את הגדר ואת המכשול בגבול הדרומי.
יעקב כץ: היה מדובר במיליארד וחצי שקל על חלק מהתוואי ובסופו של דבר הסכום יגיע לשלושה-ארבעה מיליארד שקל.
יעקב כץ: אמרתי, למרות כל הסכום שנשקיע אסור שכל אפריקה תגיע לישראל כולל אם יהיה צורך בהבאת חוק לממשלה.
יעקב כץ: היום בונים את הגדר לאורך כל ה- עם גדרות ומכשולים תוך תקווה שזה יעצור את כניסת כל אפריקה לישראל.
יעקב כץ: היום באילת כ- 15% מהתושבים מסתננים, בתל אביב בסוף דצמבר 10% מכלל התושבים הם מסתננים ולא עובדים זרים.
יעקב כץ: זו הערכתי שמבוססת על מספר המסתננים שנכנס כרגע לישראל, זאת אומרת קטסטרופה.
יעקב כץ: מישיבות רבות שהתקיימו בוועדה שלנו למדנו שהמצב בישראל בנושא הזקנים והנכים הוא קטסטרופלי, כולם מרגישים כך, אבל אף אחד לא יודע להגיד מהי הפתרון הברור לטיפול בבעיה.
יעקב כץ: מה שעושים היום זה טלאי על טלאי, כמו שבטלאים הכול מחורץ ומחורר כך גם בנושא הזה, כך אנחנו נראים, כך החברה שלנו נראית ואף אחד לא מרגיש טוב, לא הזקנים, לא הנכים, לא הפיליפינים, לא המדינה מרגישה טוב, לא הממשלה, לא בית המשפט העליון מרגיש טוב, לא הפרקליטות מרגישה טוב, לא הארגונים שמטפלים בעובדים זרים, אף אחד לא מרגיש טוב כי הטיפול מלכתחילה הוא לא טיפול טוב.
יעקב כץ: נותנים לזקן 3,000-4,000 שקל בחודש ואומרים לו תסתדר עם זה, הוא לא יכול להביא את העובד הזר, העובד הזר לא רוצה, הוא מעוניין לברוח והכל שרשרת טעויות.
יעקב כץ: צריך לבוא לכאן עם תקציבים אחרים לחלוטין, עם הוצאה כספית אחרת לחלוטין, עם שר אחד שמטפל בכל הנושא מהתחלה ועד הסוף, ולא כמו שהיום שעשרה שרים מטפלים בנושא.
יעקב כץ: צריך לפתור את הבעיה מלמעלה כלפי מטה ולא מלמטה כלפי מעלה , לא מהפרט לכלל אלא מהכלל לפרט.
יעקב כץ: אני חושב שאמרתי את הדברים בצורה כוללת.
יעקב כץ: גלעד נתן, אולי תמשיך אתה ותספר מה אתה עשית, נשמע איך מתמודדים עם מה שיש.
גלעד נתן: אני אתן סקירה של המצב הקיים וכמה פתרונות אפשריים שבחנו.
גלעד נתן: קיימנו ישיבת פתיחה, נפגשנו עם כמה אנשים, כמו אורנה, כדי לשמוע בעיקר את אנשי המקצוע, מה הם חושבים על המצב הקיים ומהם הפתרונות האפשריים כדי שעד סוף הקדנציה של חבר הכנסת יעקב כץ נוכל לגבש מסמך שיתבסס על תכנית אופרטיבית יותר נרחבת עם הצעות פעולה, שנוכל להגיש לשר הרווחה וליושב ראש הכנסת תוך כוונה שזה יקודם הלאה.
אילנה שרייבמן: אני אדבר על כמה דברים באופן כללי ואחר כך נרד לפרטים.
אילנה שרייבמן: על הרצף הזה שהגמלה מאוד נמוכה ואי אפשר לעשות איתה כלום, או לעומת זה אולי להגדיל אותה כדי שהיא תתאים בול לכל הצרכים של האנשים, לדעתי צריך למצוא את שביל האמצע שכולנו נוכל לחיות איתו וגם כדי שההצעה תתקבל.
אילנה שרייבמן: לא להציג הצעה שתעלה מיליארדים ותידחה על הסף.
אילנה שרייבמן: כמו כן, גם על הרצף שבכלל לא יהיו עובדים זרים אני לא בטוחה שזה המצב שאנחנו צריכים להגיע אליו.
אילנה שרייבמן: השאלה היא באמת איך להפחית את מספרם, איך לדאוג לכך שהם יהיו רק למי שבאמת צריך אותם, איך לדאוג לכך שאם מישהו צריך לעבור מהקהילה למוסד הוא לא יעדיף להישאר בקהילה רק בגלל שהעובד הזר עולה הוא זול יותר, זה שוחק גם אותו וגם את העובד הזר ובגלל זה אחר כך אנחנו עדים לתופעות כמו למשל התעללות בזקנים.
אילנה שרייבמן: ברצף של הכל או לא כלום עולים דברים שאפשר למצוא ביניהם את האיזון הנכון ולראות איך פועלים.
אילנה שרייבמן: אמרתי קודם לגלעד שהוא עשה עבודה מאוד טובה והוא הציף את כל הבעיות שיש.
אילנה שרייבמן: מתוך המענה לכל מיני בעיות זה גם נותן לכל מיני בעיות פתרון שהוא פתרון הוליסטי ולא פרטני לבעיה א' או ב', או ג'.
אילנה שרייבמן: בכלל אני חושבת, לגבי עניין המסתננים והעובדים הזרים למיניהם שהם בלי רישיון, שאלו בעיות מהמעלה הראשונה, קודם כל צריך למנוע את כניסתם של אנשים בלי רישיון.
אילנה שרייבמן: יש כאן כל הרבה אנשים כאלה, לכן הממשלה צריכה לתת להם מענה כי בסוף מה שאנחנו רואים כשמגיעים לפתחו של המוסד לביטוח לאומי אלו שאלות של איך להכיר בהם, מה מעמדם, אם הם עובדים האם מגיעות להם זכויות של עובד או לא.
אילנה שרייבמן: יש כאן המון בעיות עם האוכלוסייה שנכנסה והיא לא מוכרת.
אילנה שרייבמן: אני לא מתייחסת לפליטים שהם במעמד מיוחד של פליט, אבל יש כל כך הרבה מסתננים ועובדים ללא רישיון שזה לא יכול להיות שהממשלה מתעלמת ועוצמת עין ואין שום פתרון.
אילנה שרייבמן: בסוף מגיעים למוסד לביטוח לאומי בבקשה להכיר בהם כעובדים, אחר כך עוד נצטרך לשלם להם קצבאות זקנה, נכות וכל מיני דברים.
אילנה שרייבמן: אגב, יש דברים שאנחנו משלמים, למשל למי שעובד ונפגע בעבודה אנחנו משלמים גמלאות, אבל לא כל דבר בא בחשבון.
אילנה שרייבמן: אני חושבת שעולות פה כמה שאלות שצריך לשאול, לגבי שהייה בקהילה מול שהייה במוסד.
אילנה שרייבמן: אני לא יודעת מי יכול לקבוע קריטריונים מתי צריך מישהו לעבור מהקהילה למוסד, תמיד בקריטריונים יש את היוצאים מהכלל וצריך להיזהר מלפגוע כי יש גם את עניין זכויות הפרט – זאת שאלה מאוד קשה, כי אפשר למשל להגיד שאם מישהו הוא גם סיעודי וגם דמנטי אולי אין ספק שהוא צריך להיות במוסד, אני אישית מכירה מקרים שטופלו מאוד טוב בבית והיה לכולם טוב - - -
יעקב כץ: כמו האימא שלי.
אילנה שרייבמן: כמו האבא שלי וכמו עוד אנשים שאני מכירה, לצערי.
אילנה שרייבמן: אני לא בטוחה שאפשר למצוא את הקריטריונים האלה.
אילנה שרייבמן: אחר כך יש את העניין של השכר של העובדים הזרים, איך אנחנו מתמרצים עובדים ישראלים, כי השכר שאנחנו נותנים היום לא מספיק לתמרץ את העובדים.
אילנה שרייבמן: החוזים הדרקוניים שיש לנו עם חברות סיעוד, כל ההסכמים שיש לנו, כאשר אנחנו משלמים סכומים מאוד גדולים ורק מחציתם מגיעים למטפל וכל השאר לחברה כשחלק צריך להיות מופרש לטובת המטפל, אבל בסופו של עניין זה מגולם לטובת רווח לחברות, זאת בעיה מאוד קשה עם לובי מאוד רציני שקשה מאוד להתמודד איתו.
אילנה שרייבמן: כל ניסיון קטן שאנחנו מנסים לשנות ישר מגיעים לבית הדין ולא תמיד בית הדין קובע לפי מה שצריך אלא לפי ההיבט המשפטי, גם זה מאוד בעייתי.
אילנה שרייבמן: בנושא של המוסדות, בין אם הם ציבוריים ובין אם הם פרטיים, ברגע שההשתתפות העצמית של הזקן היא כל כך גבוהה ברור שאנחנו צריכים לראות איך אנחנו מאזנים את זה כדי שאולי יהיה כדאי ללכת למוסד, אולי כשאדם צריך לקבל החלטה שהשיקול לא יהיה רק שיקול כספי בנושא העסקת קרובי משפחה - בזמנו כשהחוק חוקק היינו בטוחים שזה דבר כל כך נכון וכל כך צודק, היום אנחנו שואלים את עצמנו האם לא צריך לשנות את זה.
יעקב כץ: נכון, כי כדאי להעסיק את בני המשפחה במקום להוציא את הכסף לחוץ לארץ.
יעקב כץ: יש מדיניות שכך נוהגות.
אילנה שרייבמן: אין ספק שהקצבה שלנו, אפילו אם היא מספיקה רק לממן עובד זר שמעסיקים אותו כחוק, עם כל הימים שהוא צריך לשלם עבור ימים חופשיים ולכל התוספות, ברור שהקצבה לא מספיקה אפילו לעובד אחד, לא כל שכן כשיש לנו כאלה שצריכים להעסיק שני מטפלים, בטח הקצבה לא מספיקה למקרים האלה.
אילנה שרייבמן: דבר שלא טיפלו בו מספיק, אתה נגעת בו בדוח שלך, יש יצור כלאים שהוא בכלל לא רע שנקרא מרכזי יום שהשקיעו בו המון כסף - - -
אורנה זמיר: דיברנו על השעות של מרכזי היום.
אורנה זמיר: אחת מהחולשות של מרכזי היום זה חוסר הגמישות של שעות ההפעלה.
אורנה זמיר: יש זקנים שקשה להם להתייצב להסעה בשעה המיועדת ויש כאלה שקשה להם להישאר עד השעה שתיים.
אורנה זמיר: מצד שני, זה לא מספיק שעות כי אם הזקן חוזר בשעה שתיים ובני המשפחה עדיין בעבודה אז מה עשינו?
אילנה שרייבמן: אבל אני חושבת שאפשר מאוד לשפר את התפקוד של מרכזי היום.
אילנה שרייבמן: זה לא נראה לי בעיות קרדינאליות שאי אפשר לטפל בהן - - -
אורנה זמיר: כסף.
אילנה שרייבמן: השאלה לאן מנווטים את הכסף ואיך מוצאים את הפתרונות הכי טובים.
אילנה שרייבמן: לדעתי הם בסך הכול פרוסים על פני כל הארץ, כולל שבכפרים הערביים הכי נדחים יש מרכזי יום מאוד יפים, מאוד מסודרים, בנויים במיוחד בשביל הזקנים ולצרכים שלהם.
יעקב כץ: מה המספר הכללי של הזקנים שמגיעים היום למרכזי יום?
אילנה שרייבמן: נדמה לי שכתבתם בדוח שזה 14,000.
אורנה זמיר: שמעתי לאחרונה את המספר 16,000, אבל לא כולם שלנו.
אורנה זמיר: שלנו מדובר על כ- 11,000 שזה אחוז מאוד קטן.
אורנה זמיר: האחרים אלו אנשים במצב תפקוד טוב יותר שעדיין לא זכאים לגמלה על פי משרד הרווחה.
יעקב כץ: שנמצאים בביתם ובהחלט יכול להיות שיש להם מלווה.
אורנה זמיר: יש כאלה שמגיעים עם העובד הזר.
יעקב כץ: הם נהנים משני הדברים, גם מקבלים עזרה - - -
אילנה שרייבמן: זה נמצא בסל השירותים שלנו.
אורנה זמיר: הם לא מקבלים יותר כסף בגלל זה.
יעקב כץ: אמרתי שלא נגרע מהם.
אורנה זמיר: הם משלמים מכיסם את העלות של 100 שקל ליום כדי להיות ב'מרכז היום'.
אילנה שרייבמן: ב'מרכז יום' יכולים לרחוץ אותם, יכולים לתת להם ארוחות.
יעקב כץ: 100 שקל ליום?
אורנה זמיר: העלות היא 100 שקל ליום.
אורנה זמיר: מי שלא זכאי - - -
יעקב כץ: 100 שקל ליום זה כמעט כל הסכום שמקבלים - - -
אורנה זמיר: אם הוא לוקח על חשבון הגמלה אז זה יחס המרה, ברמת השתתפות הנמוכה אנחנו נותנים שעתיים, ברמת הנכות הגבוה אנחנו נותנים יותר.
אורנה זמיר: אנחנו מורידים את התשלום לפי יום במרכז יום, ממירים את זה ואז הוא מקבל יותר שעות.
אורנה זמיר: נכון להיום שש שעות.
יעקב כץ: שש ליום.
יעקב כץ: אני מניח שרוב האנשים שמגיעים, הם מגיעים ללא הליווי.
אורנה זמיר: יש לנו שתי קבוצות, יש את הקבוצות של הדמנטיים שמגיעים עם העובד הזר, המלווה.
אורנה זמיר: אם תלך לפסגת זאב אתה תראה שזה רק לתשושי נפש ותמצא ששם זה רק עם עובדים זרים כי להם יש עובד זר מאחר והם צריכים סיוע מסביב לשעון - - -
יעקב כץ: ואם נגרעת ממנו הקצבה?
אורנה זמיר: המשפחה לרוב מקבלת את הכסף של גמלת הסיעוד ומשתמשת בו למימון העובד הזר ואת התשלום ל'מרכז היום' היא מממנת בכוחות עצמה בסכום של 100 שקלים ליום.
אילנה שרייבמן: אין ספק שאפשר לנצל יותר את מרכזי היום כי הם עושים את כל הדברים שהזקן צריך, לרחוץ אותו, להחליף לו אם צריך, להאכיל אותו אם צריך.