GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
בצלאל טרייבר: זו המדינה עם רמת האבטלה הנמוכה ביותר כמעט בעולם, מדינת ישראל.
קריאה: בעיניהם אנחנו נתפסים כארץ זבת חלב ודבש.
יעקב כץ: גם בעיניי היא ארץ זבת חלב ודבש, תראה את השפע שיש פה.
יעקב כץ: אנחנו ארץ זבת חלב ודבש אבל אנחנו---
בצלאל טרייבר: הדבש לא כל כך מתוק, אתה אומר, אבל דבש.
יעקב כץ: אז נצא לשטח קצת?
שמעון ביבס: כן, רק שני דברים שדיבר טרייבר.
שמעון ביבס: אל"ף, מבחינת האינפוט של הדבר הזה; שירות בתי הסוהר בעצם למד להתמודד עם עולם התוכן הזה בשלוש השנים האחרונות, זאת אומרת ידע להתמודד עם אוכלוסייה של פליליים וביטחוניים ובעצם נדרש במשימה לאומית עם הגעתם של פליטי דרפור.
שמעון ביבס: אז באמת המצוקה היתה אמיתית והם הגיעו כנרדפי עם ורצח עם שבוצע שם.
שמעון ביבס: לקח לנו זמן לפצח את הקוד הגנטי של הדבר הזה וחלק מהתובנות שדי נכללו באינפוט של אותה עיר או מתקן שהייה בא שם לידי ביטוי.
שמעון ביבס: אנחנו יודעים לומר בוודאות היום שההפרדה נחוצה שם בין האוכלוסיות עצמן, המשקעים, הן האתניים והן הדתיים הם מאוד משמעותיים ליכולת שלהם להיות ביחד, הנושא של כל עולם התוכן, באמת פיתחנו תורת הפעלה משלנו.
שמעון ביבס: זאת אומרת שירות בתי הסוהר תוך כדי למד בהחלט להתמודד עם הסוגיות הללו החל מפיתוח של תפריט לאותם שוהים, התמקצעות במחלות, כפי שנאמר פה וכדומה.
שמעון ביבס: מי פועל פה במתקן?
שמעון ביבס: אז חשוב שתבינו שיש פה הרבה גורמים, גם ממלכתיים וגם וולונטריים שפועלים פה, חלקם מתקפות החוק.
שמעון ביבס: משרד הפנים, כפי שנאמר, נמצאים פה נציגיו, הדיינים, שלושה במספר כרגע שנמצאים באולמות הדיונים ותיכף, אם תרצה, נוכל גם לבקר אותם---
יעקב כץ: אני רוצה.
שמעון ביבס: משרד המשפטים, על שני אגפיו, גם הוועדה למניעת סחר בנשים וודאי גם האגף לסיוע משפטי, עושים פה את עבודתם.
שמעון ביבס: יש פה את יחידת עוז שאחראית לנושא ההרחקות, יחידת ה-RSD, על נושא התחקור והאימות, יש פה את נציגות האו"ם שמגיעה אחת לתקופה ומבלה פה לא מעט אחר תחקור ובקשות המסתננים.
שמעון ביבס: נציגי הצלב האדום---
יעקב כץ: והיא בעצם מסכימה לעובדה שאתם אומרים שהם לא ראויים להיקרא לא מבקשי מקלט ולא ראויים להיקרא פליטים.
שמעון ביבס: אני נזהר מלקבוע קביעות כאלה ואחרות.
יעקב כץ: אני לא בא אליכם אף פעם בתלונה.
שמעון ביבס: המסתננים קוראים לעצמם פליטים.
שמעון ביבס: האו"ם קורא להם מבקשי חסות.
יעקב כץ: מבקשי חסות או מבקשי מקלט?
חיים אפרים: כולם לכאורה נקראים מבקשי מקלט.
חיים אפרים: כשמגיעים לשלב שבודקים את מהימנות הבקשה, רואים שהם לא עונים על ה...
שמעון ביבס: הצלב האדם גם פועל פה, הוא גם עושה ועוסק בתיווך עם מדינות שאין לנו שום קשר איתן, הוא גם מטפלים בתעודות מעבר, אנחנו גם עוברים איזה היא בקרה, זאת אומרת אנחנו מבוקרים על פי סטנדרטים שהצלב האדום יודע להגדיר, הארגון פה חשוף להרבה ביקורות שלהם, גם של האו"ם.
יעקב כץ: הצלב האדום, מתי הם שרוצים הם נכנסים?
שמעון ביבס: מתי שהם רוצים הם מתאמים איתנו ועל פי חוק אנחנו חייבים גם לתת להם את כל החומר שנדרש.
יעקב כץ: כמו עם גלעד שליט.
שמעון ביבס: משרד הרווחה, כפי שאמרתי, יש מספר מקלטים שאנחנו בקשר איתם, בעיקר על אותן נשים שהוגדרו כמי שעברו התעללות---
יעקב כץ: אגב, הצלב האדום הוציא פעם איזה מסמך ידוע, או האו"ם הוציא פעם מסמך מבוקר, מפורסם, על מה שעובר על מבקשי העבודה בסיני?
שמעון ביבס: כן.
שמעון ביבס: הוציאו מסמך כזה, לדעתי גם זה מסמך של---
בצלאל טרייבר: מה שעובר עליהם בסיני, כמה שינקו יותר, סימן שאנחנו נצטרך לקלוט יותר.
יעקב כץ: לא בהכרח.
שמעון ביבס: הדוח האחרון שיצא, חבר הכנסת כץ, זה דוח של משרד החוץ האמריקאי.
שמעון ביבס: אם תרצה, יש לי העתק ממנו.
שמעון ביבס: היתה ועדה, נדמה לי בשבוע שעבר או לפני, וחברת הכנסת זוארץ הציגה את אותו מסמך, היה מאוד מעניין, מאוד מלמד, וכדאי באמת ללמוד את עיקריו.
שמעון ביבס: משרד הבריאות, כפי שאמרתי, צה"ל, מג"ב, משרד החינוך גם פועל פה.
שמעון ביבס: על פי חוק חינוך חובה אנחנו חייבים גם לחינוך אותם ילדים, ודאי גם בגני ילדים.
שמעון ביבס: יש פה את המוקד לסיוע לעובדים זרים שמגיע גם לפה ומייצג את אותם מסתננים, ויש פה גם מתנדבים שעושים עבודת קודש.
שמעון ביבס: אני חייב לסייג פה ולומר שאולי חלק מהדברים פה נראים אולי קצת לא מתאימים, אבל אין ספק שפעולתם של אותם מתנדבים, יש פה חבר'ה מגרעין שיל"ת שעושה עבודת קודש.
שמעון ביבס: אני עושה פה הבחנה, אני באמת מתייחס אליהם כאל בני אדם וחשוב לי באמת לייצר איזה שהוא עניין וטיפול סביב השהות שלהם פה.
יעקב כץ: תראה, בגדול, בוודאי שזה נכון שזה ככה.
יעקב כץ: ...
יעקב כץ: רק אנחנו.
בצלאל טרייבר: אני יכול להראות לך אדמה.
בצלאל טרייבר: אתה רוצה לראות אדמה?
בצלאל טרייבר: אני אראה לך אדמה, היא לא יפה, היא מלאת אזבסט בחלק גדול המקומות.
יעקב כץ: זאת אומרת האדמה נשארה אדמה.
בצלאל טרייבר: ולא בוצע שום דבר.
בצלאל טרייבר: יכול להיות שתבוא בעוד שבועיים ויהיה שינוי, אבל.
בצלאל טרייבר: .. אולי אחרי הדיון בממשלה היום יהיה שינוי, לפחות נדע כיוון.
יעקב כץ: אני חושב שצריך להגיד לראש הממשלה, מספרים הוא יודע.
יעקב כץ: הוא לא תמיד זוכר, אבל הוא יודע, באותו רגע שאומרים לו הוא יודע, אז צריך להגיד לו שלפי הקצב שנכנסים כרגע אנחנו נגיע באמת ל-50,000 מסתננים, מדצמבר וחמישה חודשים אחרי זה, אז המספרים האלה כבר עומדים על הפרק וצריך לדבר איתו על הנושא של ה-14 קילומטרים, איך סוגרים את המקום הזה.
בצלאל טרייבר: זה לא תפקידו, זה תפקידנו.
בצלאל טרייבר: אנחנו נגמור את הגדר ואנחנו נחשוב גם ב-14 קילומטר.
יעקב כץ: לא, איך עומדים מול אותם ארגונים, שאז הם לא יבואו לפה, הם יבואו לשם ויגידו.
יעקב כץ: .. הרצון להעביר לפה את כל אפריקה הוא רצון קיים, ביום הם עובדים עם המסתננים, דואגים שייכנסו ובלילה הם באים לישון באוהלים ולצעוק שאין דיור.
יעקב כץ: אלה אותם אנשים, ובין לבין נדבקים בשחפת.
בצלאל טרייבר: אתה רגיל שאני כעובד מדינה מנוע מלענות לך.
יעקב כץ: אתה לא לובש מדים.
בצלאל טרייבר: אני עובד מדינה, אני יכול לענות לו?
בצלאל טרייבר: אתה יודע כמה רבנו ביחד?
ענבל משש: ---ביקש מעמד פליט במדינת ישראל, עבר את כל התהליכים ובכל זאת מסרב לשתף פעולה עם הרחקתו.
ענבל משש: התיק שלו סגור מאז חודש אוגוסט 2010, על פי החלטת הוועדה המייעצת כמובן---
יעקב כץ: מה הבעיה להעלות אותו על מטוס ולשלוח אותו חזרה?
יעקב כץ: למה צריך כל כך הרבה להתעסק בזה?
יעקב כץ: נניח שמישהו נכנס שלא כחוק ועם אתיופיה יש לנו קשרים, מה הבעיה לשים אותו על מטוס ולשלוח אותו לאתיופיה?
ענבל משש: ברגע שהוא לא ממלא בקשה, ממש חותם על מסמך נסיעה, זה מה שיש לנו גם בעצם להציע לו, לחתום על מסמכי נסיעה---
יעקב כץ: הוא נקרא דיין?
ענבל משש: אמרתי, הוא פקח הגירה של רשות ההגירה, והוא מציע לו למלא את מסמך הנסיעה על מנת שהוא יוכל לשוב לארצו, כדי שיונפק לו מסמך נסיעה.
ענבל משש: מסמך הנסיעה בשפת האם שלו.
ענבל משש: אתם יכולים לשמוע אותו.
חיים אפרים: תשאל אותו למה הוא לא חוזר לאתיופיה למרות שהוא סיים את כל הליכי הבקשה שלו.
מתרגם: (אמהרית).
שוהה: (אמהרית).
יעקב כץ: הוא מקרה בודד?
ענבל משש: הוא לא מקרה בודד, כרגע יש לנו מעל 130 שוהים שזוהו כנתיני אתיופיה, חלקם ביקשו מקלט מדיני בישראל ונדחו, ממש בעת האחרונה הכנו איזה שהוא---
יעקב כץ: אבל מפה הוא חוזר בחזרה לכלא?
ענבל משש: כמובן.
ענבל משש: הוא מסיים את הריאיון...
ענבל משש: אלה מאמצים שלנו לשכנע את אותם נתינים---
יעקב כץ: למה בלי חתימה אי אפשר לשלוח אותו?
ענבל משש: כי כך דורש קונסול אתיופיה, בלי שיש בקשה רצונית של הנתין, וכך זה עם מספר מדינות נוספות, לשוב לארצו, הוא לא מוכן להנפיק לו מסמך נסיעה.
יעקב כץ: וההערכה היא שמה שיגרום לו בסופו של דבר לחתום, זה שהוא נמצא בכלא?
ענבל משש: מה שבא קודם, הייאוש שלו והרצון שלו לשתף פעולה, או הליכי הפעולה שלנו להרחקתו שיגיעו לידי מימוש גם בהיעדר שיתוף הפעולה שלו וגם בערוץ הזה אנחנו פועלים.
ענבל משש: זאת אומרת לא מרימים ידיים.
יעקב כץ: יש עכשיו יותר ויותר נכנסים מאתיופיה?
ענבל משש: באופן יחסי הכמויות פחתו, אז... מחצית מהשוהים שהינם ברי הרחקה פה בתוך המתקן הם אתיופים.
יעקב כץ: איך אתם מגלים שהוא אתיופי?
מתרגם: כן, זו השפה הטיגרית, אז אני שואל אותו, חוקר אותו.
יעקב כץ: הוא לא טוען שהוא יהודי או פלשמורה או משהו כזה.
מתרגם: לא, הוא לא טוען.
יעקב כץ: ואתה יכול לדעת את זה מיד.
קריאה: מה הסיבה שהוא לא רוצה---
מתרגם: הסיבה, בגלל שאח שלו התגייס לצבא אתיופיה, לקחו לו את כל האדמה, לכן שם הוא התנגד לשלטון, ברח משם ולכן הוא לא רוצה לחזור, כי הוא מפחד שיהרגו אותו.
מתרגם: יש לו ילדים ו---
ענבל משש: ---אבל תחילה הם נתפסים על ידי צה"ל.
ענבל משש: למה ישראל?
ענבל משש: אני מזמינה אותך לעיין בכל הצווים שיש לי כאן.
קריאה: שמעת מה הוא אומר, למה הוא לא רוצה לחזור?
קריאה: יש שם אישה, ילדים, הוא פוחד, לקחו לו את האדמה, הוא ברח.
חיים אפרים: זה מבחן וראיון עומק, ישבו איתו, חוקר ישב איתו יום שלם, הגיע למסקנות ושכנע גם את הוועדה ושכנע את אבי חימי ושכנע את כולם---
ענבל משש: ואת האו"ם שהסכימו לקביעה שהוא לא זכאי ל---
חיים אפרים: שהוא לא זכאי להגנה.
חיים אפרים: מה אומר הקונסול האתיופי שהיה פה כמה פעמים?
חיים אפרים: הוא מגיע ומכיר טוב את סלומון, הוא אומר 'אני עובד בשבילם, אני קונסול שלהם, לא שלכם, עם כל הכבוד.
חיים אפרים: אני מכבד את מדינת ישראל, אבל אם בן אדם לא מבקש ממני להתערב, אני לא מתערב'.
חיים אפרים: אבל יש עוד אפיק, אם היא תרצה להרחיב על זה.
ענבל משש: פועלים בסיוע משרד החוץ להנפקת מסמכים, גם בהיעדר.
ענבל משש: ..
ענבל משש: ובאמת בעת האחרונה, אם אמרתי שהרחקנו 233, מחציתם היו אתיופים.
יעקב כץ: אז אתם אומרים להם 'קדימה, לנסוע', מעלים אותם על המטוס?
יעקב כץ: והם עולים, לא מתווכחים?
ענבל משש: לא, הם מתווכחים.
ענבל משש: יש לנו היום שתי הרחקות של כאלה שעשינו ניסיון ראשון, בהיעדר שיתוף הפעולה הצלחנו להנפיק מסמכים, העלינו אותם על המטוס, סירבו למטוס, חזרו למתקן המשמורת והיום ארבעה פקחים יוצאים עם שני שוהים עד לאתיופיה.
ענבל משש: סלומון לא מזמן היה בהרחקה לאתיופיה---
חיים אפרים: כי הקברניט יכול להגיד 'אני לא מעלה בן אדם שישתולל לי על המטוס'.
ענבל משש: סירבו לעלות על הטיסה, וכמובן אי אפשר להשאיר אותם בחוץ.
ענבל משש: החזרנו אותם, אבל המשכנו, עשינו הליך להרחיק אותם בליווי, והיום אני מקווה שהם יעלו על הטיסה ויורחקו.
ענבל משש: סלומון לא מזמן חזר מאתיופיה, אתה רוצה לספר משהו?
יעקב כץ: מה קורה עם אחד כזה שחוזר לאתיופיה, מה קורה איתו?
יעקב כץ: מה עושים איתו?
סלומון: במקרה לפני חודש אנחנו נסענו בליווי בן ובת, אחד היה פה, אחד היתה מגבעון, בחורה.
סלומון: מספר פעמים התנגדה לעלות, אז ליווינו אותה לשם, ברגע שהגיעו לשם, נישקו את האדמה ועזבו אותנו בשקט.
סלומון: זה המצב, כאילו.
סלומון: או, יש בחור, למשל הבחור הזה, זה התיק שלו, שנתיים עד בית המשפט העליון הגיע, ב-2.2.2009 הוא הגיע.
סלומון: לפני שבועיים הוא בא אליי ואומר לי, 'אני רוצה לחתום, אני רוצה שיגרשו אותי'.
סלומון: הוא איבד תקווה, בהתחלה הוא טען שהוא אריתריאי, אף אחד לא קיבל אותו, הגיע לבית משפט, עד בית המשפט העליון, אחרי שנסגר לו התיק, הוא אומר לי 'אני אתיופי, מאדיס אבבה', והוא חתם, הנה, יש לו מסמכים.
ענבל משש: זה מי מתייאש קודם, או שהם משתחררים קודם.
יעקב כץ: (בבית הדין למשמורת)
יעקב כץ: ---משאירים אותם עד 21 יום.
קריאה: צריך להבדיל בין שני מצבים.
קריאה: מי שאינם ברי הרחקה, שזכאים להגנה קבוצתית, כמו אריתריאים, סודנים, למעשה אין בסיס להחזיק אותם אפילו שעה אחת, כי הם אינם מורחקים והיה צריך לשחרר אותם ממשמורת.
קריאה: ההחזקה נועדה על מנת לסיים הליכי קליטה, זיהוי שלהם---
יעקב כץ: מה החוק החדש עכשיו במדינת ישראל?
יעקב כץ: מה הוא ישנה מבחינתכם, כשהוא יעבור?
קריאה: החוק החדש הוא החוק למניעת הסתננות, שם הסמכויות שלנו מאוד מצומצמות.
קריאה: שם למעשה אפשר להחזיק אותם לשלוש שנים ואני שוב מדבר על אלה שאינם ברי הרחקה, זאת אומרת שלא חלה עליהם הגנה קבוצתית, כמו לאריתריאים וסודנים.
קריאה: וזה הבסיס לאמנה שישראל חתומה עליה.
יעקב כץ: זאת אומרת את האריתריאים והסודנים, ישראל מחפשת דרך להרתיע, כי אנחנו רואים את ה...
יעקב כץ: בדרך כלל כשהם יוצאים הם לא הולכים לגור בקרוונים והם גם לא באים להתנחלויות, ניסינו לסדר להם כמה התנחלויות ביהודה ושומרון, אבל הם אמרו 'לא', הם רוצים רק תל אביב, ובתל אביב, אני מסייר שם הרבה, הם גרים בדירות, אמנם שישה-שבעה בדירה, עשרה בדירה, אבל הם נכנסים לדירות ממש.
יעקב כץ: בעלי הבתים עושים שם הרבה כסף, ככל שהם מגיעים.
יעקב כץ: בשנה הבאה.
יעקב כץ: .. 85%-90% יגיעו לתל אביב.
יעקב כץ: תל אביב הולכת ונכבשת, אחר כך החבר'ה האחרים מפגינים באוהלים, והתוצאה היא שהחבר'ה שלנו באוהלים והחבר'ה שלהם בדירות.
יעקב כץ: בצורה פרדוקסלית, זה חלק מהתוצאה.
קריאה: טוב, זה עניין פוליטי ש---
יעקב כץ: לא, גם החבר'ה שנחשבים בדעות הפוכות, כולם הגיעו למסקנה שזו בעיה.
יעקב כץ: זו בעיה, אשכנזי אמר בוועדת חוץ וביטחון, בעיה לאומית מספר אחת של מדינת ישראל.
יעקב כץ: אפשר בדרך הזו להביא את כל אפריקה לפה, ואנחנו כולנו נחפש לנו איזה שהוא מקום, אולי נעבור לסהרונים, כי זה יהיה המקום היחידי שאפשר יהיה לגור פה.
יעקב כץ: אני אומר מבחינה מציאותית, אבל כשאתה בא לתל אביב היום אתה רואה את העיר הולכת ונכבשת.
יעקב כץ: אתה בא לאילת, אתה רואה את העיר הולכת ונכבשת, אין מה לעשות, זו מציאות.
יעקב כץ: אתה בא לפרדס כץ, זה הולך ונכבש.
יעקב כץ: אתה בא לאשדוד, ואני מסייר בעוד ועדה, אני עובר ממקום למקום, ואנשים אומרים, 'העיר שלנו.
יעקב כץ: ..', אנשים באים, הוא נותן לו מקום.
יעקב כץ: .. בסדר, זה שמרחם על אכזרים, סופו שמתאכזר לרחמנים.
יעקב כץ: זה ממש ככה.
יעקב כץ: אתה מרחם עליהם, אתה מתאכזר אל האנשים שלנו.
יעקב כץ: אני שואל אם אחרי החוק הזה, זה החוק שהיתה עליו הסכמה כמעט מפה לפה, כדי למנוע פעם אחת ולתמיד את הכניסה של ה... שתהיה איזה הרתעה, שמדינת ישראל תצא מהמוטיבציה של---
קריאה: אולי אני אדייק.
קריאה: אם ישראל קובעת שהיא נותנת הגנה קבוצתית לאוכלוסייה כזו או אחרת, אנחנו צריכים ל..., ואם הממשלה תקבל החלטה לפיה היא מבטלת את ההגנה הקבוצתית לאוכלוסייה כזו או אחרת, משמע צריך להמשיך להחזיק אותם כאן, ומדובר בשתי---
יעקב כץ: במסגרת החוק הזה ובביטול ההגנה הקבוצתית?
קריאה: אני לא מדבר על החוק, אני מדבר על האמנה.
קריאה: ישראל חתומה על אמנה וישראל אשררה את זה בשעתו והיא מחויבת לפעול לפיה.
קריאה: לכן אם מבטלים את ההגנה הקבוצתית לאוכלוסיות הגדולות הללו, ומדובר פה באוכלוסייה, הנפח של האוכלוסין הוא למעלה מ-90%---
יעקב כץ: סודנים ואריתריאים.
קריאה: ואז אין מנוס אלא להחזיק אותם.
קריאה: שוב, אני אומר, זה עניין פוליטי, זה נתון לממשלה, נתון ל---
יעקב כץ: אז מה חוק ההסתננות יעשה לגבי הקבוצות שהן ברות הגנה?
קריאה: האמת היא שלא התעמקתי בחוק הזה, כי זה עבר רק קריאה ראשונה.
קריאה: מה שקורה שם, יש סמכויות מאוד מצומצמות מבחינתנו אם לשחרר אותם, וישנו סעיף שם שמאפשר למעשה החזקה שלהם לשלוש שנים ולאחר מכן שחרור.
קריאה: זאת אומרת אתה פותר את הבעיה של הזמנים, של שלוש השנים.
יעקב כץ: זה כדי לגרום לכך שהפקסים והאי-מיילים שמועברים לאריתריאה או לסודן או לנילוס, 'אל תגיעו, כי תיכנסו לכלא לשלוש שנים', ויהיה להם פחות עניין להגיע.
קריאה: זה מסתבר מתוך מה ש---
קריאה: יש כאלה שמעדיפים לשבת שלוש שנים וחמש.
קריאה: אני מדבר על מי שלא ברי הגנה.
קריאה: יש פה 300 איש במתקן סהרונים שהם לא ברי הגנה והם לא מוכנים לעזוב.
קריאה: היתה פה אישה שישבה שבע שנים בכלא ולא הצליחו להרחיק אותה.
קריאה: יש פה בעיה שלא ניתן להרחיק אנשים שמגיעים לפה ללא מסמכים, ויש פה בסביבות 300, ואחרי שלוש שנים, אם לא יצליחו להרחיק אותם, לפי החוק צריך לשחרר אותם.
קריאה: החוק הנוכחי, חוק הכניסה לישראל, אינו מגביל החזקה שלהם, אבל עדיין מדינת ישראל לא יכולה---
יעקב כץ: האמת היא שמדינת ישראל, אני אומר את זה כמי שהשתתף בדיונים וחושב שמדינת ישראל היא מדינה טובה שכולם רוצים להגיע לפה, מה שהם עוברים בדרך, אתם יודעים, אף אחד לא מציע לא לענות ולא להתעלל, ולא... גם אלה שמפגינים וגרים באוהלים היום, אף אחד לא תולה את העובדה שאין לו דירות בעובדה שיש כ-40,000 או 50,000 שהגיעו ועוד 80,000 אחרים שנמצאים, לקחו להם את הדירות.
יעקב כץ: הם לא תולים בהם, כי אנחנו טובים.
קריאה: אז הבעיה היא, שוב אני אומר, זה בנושא הקבוצות שזכאיות להגנה, שזה 99% מהאוכלוסין שנמצאים כאן וכמובן מ---
יעקב כץ: לא, אני---
קריאה: אני אומר שוב, אנחנו לא יכולים להיכנס לפן הפוליטי של---
יעקב כץ: כמו שאומר ביבס, ההבדל בין 21 יום לחודשיים הוא---
קריאה: סליחה שאני קוטע אותך, אילו ביבס היה מגיע אליי והיה אומר לי שגם תוך 7 שעות, 24 שעות, הוא מסוגל להעביר אותם הליכי בדיקה רפואית וקליטה, הם היו משוחררים.
קריאה: אין בסיס שבחוק להחזיק אותם, כי אחרת זה גובל בכליאת שווא.
יעקב כץ: בין המדינות, אנחנו מהמדינות המתקדמות והמפותחות בהתנהגות היותר טובה שלנו, כך אני חושב, כלפיהם, אבל אנחנו צריכים רק לדעת שמדינת ישראל מאבדת את עצמה לדעת.
יעקב כץ: אתה צריך לדעת את זה.
יעקב כץ: כשאני שמעתי את זה מראשי אגף המודיעין בסיורים הראשונים, שבאפריקה יושבים היום 3 מיליון שמתעתדים לבוא, היום כבר לא צוחקים, היום כולם יודעים שזה נכון, אז יכול להיות שאנחנו נחזור לאירופה ונחזור למקומות אחרים.
יעקב כץ: יש מושג של לדעת איפה אתה גורם לעצמך נזק, איפה אתה עובר את הגבולות ואתה מתחיל לאבד את ה...
יעקב כץ: אתם צריכים לראות את הכמויות של האנשים שמגיעים מדרום תל אביב אלינו למשרדים.
יעקב כץ: האנשים האותנטיים שגרים שם בדרום תל אביב, הם בנו בציפורניים, עברו את שכונת התקווה, אנשים שעברו ונקלטו בחברה הישראלית ופתאום הכל נזרק עליהם בגלים, כל יום יורד האוטובוס עם מאות אנשים.
יעקב כץ: זה פשוט ייאוש כזה, הם לא יודעים מה לעשות.
קריאה: זו החלטה של ממשלה.
יעקב כץ: אני מלקה את עצמי, אבל בנוכחותכם.
יעקב כץ: אני קצת מזוכיסט.
יעקב כץ: אין לי טענה אליכם.
יעקב כץ: הטענה שלי כלפיי.
קריאה: זה המצב המשפטי, יהיה מצב משפטי אחר, חקיקה אחרת, אנחנו ניישם אותה.
קריאה: אנחנו לא יכולים לשים את האג'נדה האישית שלנו.
ענבל משש: קודם כל אתה תראה בדרך כלל מספר מדינות שהוא עבר.
ענבל משש: האריתריאים בדרך כלל מגיעים או דרך אתיופיה, סודן והלאה, או ישירות ל---
יעקב כץ: כמה מגיעים ממצרים, שכבר היו במצרים הרבה שנים?
ענבל משש: אני לא יודעת לומר לך בדיוק את הכמויות המדויקות, אבל תשמע את הצוות ואולי הם יתנו תמונה קצת יותר מדויקת.
הראל כהן: פה עושים לו את הבדיקה הביומטרית?
ענבל משש: כן, פה אנחנו בודקים אותו ביומטרית.
הראל כהן: עשר אצבעות?
ענבל משש: שתי אצבעות, אחת מכל יד.
יעקב כץ: למה לא את כל העשר?
יעקב כץ: כי זו ההוראה.
יעקב כץ: כדי שלא יידעו עליו יותר מדי.
ענבל משש: לא, כי זה מספיק.
ענבל משש: אנחנו עולים על הרבה סודנים שהסתננו בשנית רק בעזרת שתי האצבעות.
ענבל משש: יש לנו פה 19 סודנים שיצאו מישראל, חלקם בתכנית סיוע, וחזרו אליה שוב.
הראל כהן: אבל ד.נ.א.
הראל כהן: לפשיעה?
יעקב כץ: אסור לכם.
ענבל משש: על פי חוק אסור לנו, אנחנו לוקחים---
יעקב כץ: לא על פי חוק, על פי החלטה של ה---
ענבל משש: זה לא חלק מהסמכויות שלנו, אבל טביעת אצבע וצילום כמובן.
ענבל משש: יחד עם זאת אנחנו מקימים אותו ב---
יעקב כץ: למה זה לא עוזר לפשיעה, שתיים, למה צריך את כל העשר, כדי שזה יסייע לפשיעה?
ענבל משש: קטונתי, אני לא יודעת להסביר לגבי המערכת הביומטרית.
ענבל משש: אני מצלמת, לאחר מכן מכניסה אותו למערכת האביב, עם כל הפרטים שלו, תאריך הסתננות, הדת שלו, וכל יתר הפרטים הנדרשים במערכת.
הראל כהן: ואם אין לו דרכון, הכל לפי מה שהוא אומר?
ענבל משש: כן, כמובן.
ענבל משש: יש גם כאלה.
ענבל משש: זה מישהו שסיים עכשיו הליך של תחקור, אתה יכול לראות את הדרכון שהוא הוציא בסמוך ליציאה שלו.
יעקב כץ: ממש הוציא את זה עכשיו.
ענבל משש: כן, ממש.
ענבל משש: זה בדרך כלל, כל הדרכונים הם חדשים.
ענבל משש: תעיין, תראה... הוא מגיע בטיסה לרוב למצרים, אז... יש חותמת בדרכון.
חיים אפרים: מי שאנחנו בודקים ורואים שהוא משולל כל הגנה, המצרים היו צריכים לקבל אותו בחזרה.
חיים אפרים: יש פה את כל ההוכחות, הוא בא דרך מצרים, וזה לא מיושם, כי המצרים מסרבים לקבל אותו.
ענבל משש: תראה: 'מדוע עזבת את סודן?
ענבל משש: 'כדי למצוא עבודה'.
ענבל משש: 'האם היו לך בעיות במדינתך בנוגע לדתך?
ענבל משש: ' 'לא'.
ענבל משש: 'האם היו לך בעיות בסודן בגלל המוצא האתני או הגזע?
ענבל משש: 'האם אתה או מישהו מבני משפחתך מעורב בעניינים פוליטיים?
ענבל משש: כלומר, אם אני מבינה, 'הסיבה היחידה בגינה עזבת את סודן זה למצוא עבודה?', 'כן'.
יעקב כץ: ואחר כך הם אומרים שכולם סבלו ו...
חיים אפרים: זה מאפיין מאוד...
חיים אפרים: אני אמרתי לכם את זה בדיון.
ענבל משש: אנחנו עם ניסיון של 20,000 כמעט בשנה וחצי האחרונות, אבל בואו בבקשה.
יעקב כץ: אני יכול לקבל העתק של מסמך כזה?
ענבל משש: לא, אמרתי, יש צווים מהצבא ואנחנו מזמינים אותם על פי המגבלות, כי עומדים לרשותנו בסך הכל עשרה ימים.
יעקב כץ: הם סודנים או אריתריאים?
ענבל משש: לפי הפרצופים יש פה סודנים ויש פה קבוצה של אריתריאים.
יעקב כץ: את מזהה גם את האריתריאים?
ענבל משש: כן, מבחינים.
חיים אפרים: הם יושבים במרכז.
יעקב כץ: הם לא נותנים להם לשבת במקומות הטובים, הא?
חיים אפרים: הם גם חלושס כאלה, פיזית.
ענבל משש: כן, אתה תראה, הם יותר עגולים.
הראל כהן: למה הם פה עכשיו במתקן כזה?
ענבל משש: זהו, בעצם פה מתחיל תהליך התשאול.
ענבל משש: אנחנו הזמנו אותם---
יעקב כץ: הם יכולים לדבר ביניהם?
ענבל משש: כן, בוודאי.
יעקב כץ: גם הסודנים וגם האריתריאים?
ענבל משש: לא, הם לא דוברים את אותן שפות, אלא אם כן מישהו יודע ערבית.
קריאה: מי מסודן?
קריאה: מי מאריתריאה?
ענבל משש: שלום.
ענבל משש: זה חבר הכנסת כץ, הוא יושב ראש הוועדה לבחינת בעיית העובדים הזרים.
ענבל משש: הוא בסיור כרגע במתקן.
יעקב כץ: הוא מסודן, רואים.
קריאה: אתה כבר יכול לעבוד פה.
יעקב כץ: אני ראיתי מיד.
יעקב כץ: פעם ראשונה שאני יודע להבחין.
ענבל משש: כן, בן עובד של הרשות, מתחקר מסתננים, פרויני גם.
ענבל משש: בן דובר ערבית, פרויני דוברת טיגרית ואמהרית.
יעקב כץ: בוא נראה איך אתה מתחקר אותם, נשמע קצת מה אתה שואל.
יעקב כץ: תחשוב שאני איננו פה, כי אני ממילא לא מבין את השפה.
מתחקר + שוהה: (ערבית).
הראל כהן: כמה זמן הוא בארץ?
ענבל משש: אמרתי לכם, יש פה צו, לפי החוק למניעת הסתננות.
ענבל משש: התוקף שלו מוגבל לעשרה ימים.
ענבל משש: זאת אומרת אם הוא נכנס ב-21.7, המקסימום שאני יכולה לראות אותו זה היום.
ענבל משש: זה אבי רצון, החוקר שלנו.
יעקב כץ: אני ראיתי נייר שאתה.
יעקב כץ: שאלתי אם זה אבי רצון מהכדורגל.
אבי רצון: הוא כבר שלוש שנים פה ב...
יעקב כץ: לא יאומן כי יסופר.
אבי רצון: אני עובד איתם יום יום, אני מכיר איך החיים שלהם מתנהלים, איך הם מגיעים לפה, כל הסיפור, ההתנהלות שלהם, מה הסיבה שהם מגיעים לפה.
אבי רצון: הסיבה היחידה---
יעקב כץ: ואחר כך שם ממשיכים להגיד שמדובר בפליטים, שיש סכנה לחיים שלהם.
ענבל משש: אני מזמינה להצביע על כל אחד---
מתחקר: (ערבית).
מתחקר: הוא נולד בכפר שקוראים לו ששת.
יעקב כץ: איפה שמעת על ישראל?
שוהה: (ערבית).
יעקב כץ: הערבית שלהם היא כמו הערבית המצרית?
מתחקר: כן.
יעקב כץ: אתם יכולים להבין אחד את השני.
מתחקר: אני יכול להבין אותו, הוא מבין אותי טוב, כי גם אני דובר מצרית.
מתחקר: זה דומה לערבית המצרית.
מתחקר: יחסית הערבית ברורה ואפשר להבין אותה כמו שצריך.
מתחקר: אני יכול לזהות אנשים, נניח סודני שהיה בלוב, תוך שניות אני יכול לדעת שהוא היה בלוב, או בכל מדינה אחרת, כך שהוא לא יכול לעבוד עליי.
מתחקר: ברגע שהוא מגיע לפה, ברגע שאני מנסה לתחקר אותו, שתי המלים הראשונות אני יכול ל זהות שהוא היה בלוב, הוא לא יכול לשקר לי.
מתחקר: אם הוא צ'אדי או כל מיני דברים, הזיהוי הוא מסגנון הדיבור שלו, אני יכול לדעת שהוא היה במדינה אחרת, הוא לא יכול להגיד 'כל החיים שלי הייתי בסודן'.
ענבל משש: זה בגלל עבודה קודמת?
מתחקר: לא רק בגלל זה.
מתחקר: יש כל מיני מלים, כמו למשל 'שתיים', בלוב הם אומרים שונה מאשר במדינות אחרות.
יעקב כץ: איך אנחנו יודעים שלא מתחילים לשתול לנו פה.
יעקב כץ: התחכום הוא כל כך דל, כמה שהם מנסים, הלוא לא כולם אנשי מודיעין, איך אנחנו יודעים שאל קעידה לא מחדירה לנו אנשים?
יעקב כץ: שהיא אומרת להם 'אתם תשנו עכשיו בשקט שנתיים-שלוש, אל תעשו שום דבר, בעוד שלוש שנים---
ענבל משש: על זה ממונות רשויות הביטחון.
קריאה: אני שעבדתי בצבא ואני מכיר את הזה, זה מפחיד אותי מאוד, כי יש לי רגש לפעולות פח"ע, לא בעיה להשחיל אחד כזה בסיני.
קריאה: תמורת סכום של כסף, אומרים לו 'תגיע לפה', הוא מגיע עם מספרי טלפון, הוא מגיע לפה עם טלפונים, לפה, לכלא, הוא מגיע עם טלפון ויש לו רשימה של טלפונים.
קריאה: זו לא בעיה להתקשר לחבר שלו בסיני, אני נמצא עכשיו בתל אביב, תגיד לי מה לעשות, אני אקח את הכסף מאיזה שהוא חבר, תן לי כמה שאתה רוצה, אני עושה מה שאתה רוצה.
קריאה: הוא יכול לעשות פיגוע תוך שניות.
קריאה: העניין הזה יכול להתפוצץ כל רגע.
ענבל משש: כמה כסף הוא שילם תמורת ההברחה?
מתרגם: בערך 360 דולר.
מתחקר: הם מגיעים בטיסה ל...
מתחקר: הסודנים.
מתחקר: הסודנים הם מוסלמים, אז יש להם אחווה, לא עושים להם שום דבר, גם לא פוגעים בהם נפשית.
מתחקר: האריתריאים והאתיופים, שורפים אותם ועושים להם כל מיני פעולות ומבקשים סכומים יותר גדולים, קרוב ל-17,000, 20,000.
קריאה: הוא אומר שהוא שילם רק 360 דולר.
מתחקר: הוא, הסודני, 300, 360 דולר גג, 500 דולר.
מתחקר: רוב הכסף האריתריאים משלמים.
מתחקר: כי באים לקראתם, כי הם מוסלמים.
מתחקר: הוא עכשיו אמר, איך הוא הגיע לפה לעבודה?
מתחקר: הגיעו חבר'ה שלו לפה לישראל, התקשרו לכפר שלו, אמרו שיש פה עבודה והכל בסדר, 'תבוא'.
שמעון ביבס: מאיפה הוא, מהדרום או מהצפון?
מתחקר: מג'ננה, מהצפון.
שמעון ביבס: את ההפרדה וחזון המדינה הסודנית, הוא יודע על זה?
מתחקר: (מתרגם): מזמן שעשו את ההפרדה וההסכם, הוא היה במצרים.
שמעון ביבס: והוא לא רוצה לחזור?
שמעון ביבס: תשאל אותו.
מתחקר: (מתרגם):
מתחקר: עד שאני אאסוף כסף.
יעקב כץ: טוב, תודה רבה, תהיו חזקים.
יעקב כץ: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הוועדה לבחינת בעיות העובדים הזרים.
יעקב כץ: הדיון היום הוא בסוגיות הנוגעות להעסקת עובדים זרים בחקלאות.
יעקב כץ: היום הגיעו לכאן כל החקלאים מהארץ.
יעקב כץ: ראשית אני רוצה לומר לכם שיכול להיות, כי כך זה נראה כרגע, אנחנו נמצאים במדינה דמוקרטית שצריכים לתת לכל גווני הקשת הפוליטית את הזכות.
יעקב כץ: יתכן שמי יחליף אותי בוועדה חבר הכנסת ניצן הורוביץ.
יעקב כץ: אתם תשמחו ותעלצו ותגיעו איתו להישגים גדולים בעזרת ה'.
יעקב כץ: אנחנו מדברים כעת על ענף החקלאות.
יעקב כץ: אפשר לומר שבתחום החקלאות הצלחנו להגיע להישגים.
יעקב כץ: את ההישגים האלה השיגו קודם כל החקלאים ולאחר מכן המייצגים שלהם.
יעקב כץ: גם הממשלה והכנסת באיזה מקום התיישרו והמגמה בנושא העסקת העובדים השתנתה וחלק מהבעיות נפתרו.
יעקב כץ: כינסתי את הוועדה משתי סיבות, האחת, אם אני באמת מסיים את תפקידי אני רוצה לומר שלום לכל מי שהיינו איתו בקשר.
יעקב כץ: העניין הזה מאוד נגע לליבי.
יעקב כץ: כולנו חקלאים וכולנו אנשי עבודה ואנחנו מעריצים את מי שטובל את ידיו בקרקע.
יעקב כץ: אני חושב שזו העבודה החשובה ביותר שיש לנו בארץ ישראל.
יעקב כץ: את החקלאים היה צריך לרומם ולשאת על כפיים בזכות העובדה שהם העושים, הם המגשימים את הציונות ומביאים את פירות הארץ לעולם.
יעקב כץ: יש כאלה שמוציאים דיבת הארץ רעה והחקלאים מוציאים פירות הארץ טובה.
יעקב כץ: בכל העולם אוכלים את העגבניות והפירות, נהנים מהפרחים שלנו ומערכים וחיים אותנו.
יעקב כץ: אומרים טובה הארץ טובה מאוד מאוד.
יעקב כץ: אני אומר שזה בזכותכם, בלי מרכאות.
יעקב כץ: אני לא מדבר בחנופה ואתם אפילו לא יודעים מאיזו מפלגה אני.
יעקב כץ: אתם אפילו לא יודעים למי להצביע בפעם הבאה, כך שזה ממש אמיתי.
יעקב כץ: אריק שרון שהיה המפקד שלי היה אומר "זה לא אישי".
יעקב כץ: אתם המעולים והטובים שבחבורה, כך אני רואה אתכם ואת זה שדרתי.
יעקב כץ: ברוך ה' הצלחנו להחדיר לתודעה בכנסת ולעשות מהפך.
יעקב כץ: הבאנו בזמנו את יושב הכנסת לערבה, כינסנו כאן ישיבות על ישיבות.
יעקב כץ: אני חושב ואמרתי לעוזרים שלהם, הם אומנים נקראים העוזרים שלי, אבל אני העוזר שלהם, שאני לא שומע יותר אתכם ואת החקלאים וגם את אברהם דניאל ואחרים איתם סיירתי ונהניתי בסיור שערכתי בישובי החקלאים, בכלל בסיורים עם החקלאים.