GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אברהם מיכאלי: אדוני היושב ראש, מקרה שהיה לי השבוע, אני מנסה להביא עובדת זרה לאישה חולת סרטן במצב לא טוב, אמרו לי על אישה ספציפית מאיזו מדינה, פניתי לזרז את זה והתקשרתי לקונסול לבדוק אם אפשר לזרז את ההליך, הקונסול אמר לי שאני לא יכול כי היא צריכה לעבור קורס של חודש.
אברהם מיכאלי: מה אתה אומר שהשגריר לא יודע, הוא יודע.
יעקב כץ: קורס של חודש עוזר?
שמחה בניטה: הכשרה מאוד מאוד בסיסית ולא מספקת.
: יחד עם זאת, אנחנו כרשות פועלים ככל שאנחנו יכולים ודורשים מהלשכות למקצע את העובדים שנמצאים בתוך המדינה.
: האחריות היא על הלשכות כרגע.
יעקב כץ: בקורס של החודש את יודעת איזו הכשרה העובד מקבל.
מיכל קטן: הם עוברים הכשרה בסיסית הן במדעי הזקנה, מסבירים להם מה זה זקן ומה זה אלצהיימר, הם מקבלים הכשרה בעזרה ראשונה, החייאה.
מיכל קטן: אבל שוב, אנחנו מדברים כאן על אוכלוסייה מאוד מאוד רחבה שזקוקה לשירות.
מיכל קטן: אין הכשרה שתתאים, הם צודקים במאה אחוז, ההכשרה צריכה להיות הרבה יותר ייעודית, הרבה יותר מקצועית.
מיכל קטן: אין התאמה שמותאמת לחולי אלצהיימר או לנכה או למישהו מונשם.
יעקב כץ: מדינת ישראל צריכה לתת הכשרה יהודית, של אהבה לזקנים ולנכים ואחר כך ייעודית.
יעקב כץ: רננה, בבקשה.
: רציתי להצטרף לברכות שהיו, באמת הרשמת אותי מאוד מהשיטתיות, מהעבודה הרצינית שלך, יישר כוח ואני מקווה שתמשיך ללוות את הוועדה.
יעקב כץ: אנחנו במשא ומתן עם בנימין נתניהו, להיכנס לממשלה ולקבל את תיק הרווחה ואז נוכל לפתור את כל הבעיות.
יעקב כץ: הייתי רוצה לשמוע את יוסי ענתבי ואחריו דורון יהודה.
יוסי ענתבי: תודה אדוני היושב ראש, אני מנכ"ל מט"ב ואני רוצה להתייחס לכמה דברים שנאמרו כאן ובעיקר לדברים שנאמרו על ידי "קו לעובד".
יוסי ענתבי: ראשית בנוגע לשעות העבודה של המטפלות, דיברו כאן על מטפלות ישראליות.
יוסי ענתבי: יש לנו בעיה עם המטפלות, הצגתי את זה בפניך בשיחה אישית.
יוסי ענתבי: המטפלות לא מעוניינות לעבור מכסה מסוימת.
יעקב כץ: תדגיש את העובדה, שאתה עוסק עם עובדים ישראלים בתחום הסיעוד, מדובר בעשרות אלפים.
יוסי ענתבי: אנחנו לא מייבאים אותם, אלא קולטים ומעסיקים אותם אצלנו.
מאיר קלור: בניגוד לחוק?
יוסי ענתבי: בשום פנים ואופן לא בניגוד לחוק.
יוסי ענתבי: בפירוש לא.
מאיר קלור: יש ויזה מיוחדת?
יעקב כץ: סליחה, סליחה, מר יוסי ענתבי אתה לא הולך לענות לו, אתה עונה לי.
יוסי ענתבי: המטפלות למעשה, אם הן תעבודנה יותר, הן מאבדות את השלמת ההכנסה ולכן הן לא רוצות.
יוסי ענתבי: בעבר, הצעתי וגם דיברתי עם כמה חברי כנסת, כמו שעשו בקצבה של הנכים שאמרו שנכה שיוצא לעבודה היו מורידים לו מהקצבה ואחר כך שינו את זה כדי לעודד אותם לצאת לעבודה.
יוסי ענתבי: צריך לעשות את אותו הדבר גם עם המטפלות הישראליות.
יוסי ענתבי: לצורך העניין אומר, אצלנו יש כתשעה עשר אלף מטפלות אבל אם אני סופר אותן במשרות מלאות הן פחות מששת אלפים משרות מלאות.
יוסי ענתבי: כלומר בממוצע זה שליש משרה לעובדת.
יוסי ענתבי: כאשר יש לנו עובדות שעובדות יותר שעות, ברור שיש לנו כאלה שעובדות שלושים-ארבעים שעות.
יעקב כץ: לכן, מה אתה מציע?
יוסי ענתבי: דיברתי על נושא הפטור לעובדים בסיעוד, מהבחינה של איבוד זכויות כאלה ואחרות שנותנת השלמת ההכנסה.
יעקב כץ: תודה, זה באמת רעיון יפה.
יוסי ענתבי: נקודה אחרת, לצורך הפרוטוקול בלבד, זה הנושא שעלה גם בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות בנוגע לכך, שהחברות מקבלות 40 שקלים ומשלמות 20 שקלים.
יוסי ענתבי: אני רוצה שתבינו, שלחתי גם לחבר הכנסת חיים כץ יושב ראש וועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת את הנספח של ההסכם עם המוסד לביטוח לאומי שמגדיר למעשה את מבנה השכר, זה הנספח שבנוי למעשה לפי התחשיב של משרד הרווחה.
יוסי ענתבי: מתח הרווחים שניתן לחברות ולעמותות לפי הנספח הזה ולפי ההסכם הזה עומד על 4%.
עירית ליבוביץ: לא כשהן שומרות את כל כספי הפיצויים בכיסן, את כספי הגמל.
יוסי ענתבי: מאחר וכספי הפיצויים והגמל מועברים לקופות ומשולמות מדי חודש בחודשו לכולם, לכן אצלנו כעמותה מתח הרווחים פחות, זה ברור כי מדובר בעמותה.
יוסי ענתבי: עלה כאן הנושא של הדרכה וביקור אצל הקשישים.
יוסי ענתבי: אנחנו כעמותה שנותנת שירותי סיעוד מחויבים לבצע ביקור אחת לחודשיים אצל המטופל, זה מעבר לשני הביקורים שצריכים להיעשות על ידי לשכות הרווחה בעיר.
יוסי ענתבי: כאשר יש עובד זר הלשכה שייבאה את העובד הזר הזה צריכה לעשות עוד שני ביקורים שאחד מהם הוא על ידי עובד סוציאלי.
יוסי ענתבי: כאשר הוא שאל כמה פעמים עובד סוציאלי מבקר ונענה, פעם אחת בשנה זה נכון, אבל הביקורת השנייה צריכה להיעשות על ידי עובד שהוכשר לעשות את הביקור הזה.
יוסי ענתבי: כלומר, בסך הכול משפחה שמעסיקה עובד זר צריכה לקבל שמונה ביקורים בשנה כאשר היא מקבלת את השירות - - -
עידית ליבוביץ': תשאל את המשפחה.
שלום קוטשר: מי משלם לו את המשכורת?
יוסי ענתבי: אני נותן לכם תמונה של העמותה אותה אני מנהל, אני לא אומר שהתמונה הזאת נכונה בכל 120-140 חברות שמספקות שירותי סיעוד.
יוסי ענתבי: אנחנו והמוסד לביטוח לאומי, נמצאת כאן הגברת אורנה זמיר, המוסד לביטוח לאומי עורך אצלנו ביקורות ובודק את תדירות הביקורים שאנחנו עושים, ברוך השם.
יעקב כץ: זאת עמותה ללא כוונת רווח?
יוסי ענתבי: עמותה ללא כוונת רווח.
יעקב כץ: תודה לאל, זה שונה.
יוסי ענתבי: לגבי נקודה שהועלתה על ידי "קו לעובד", התשלום עבור ביטול זמן הנסיעה שבין מטופל למטופל.
יוסי ענתבי: זה לא נמצא בתחשיב ולכן אנחנו לא יכולים לשלם אותו.
יוסי ענתבי: חוקית למעשה היינו אמורים לשלם אותו, להערכתי צריך לפתור את הבעיה הזאת.
אורנה זמיר: אני רוצה להתייחס לנושא הרווחים של חברות הסיעוד, כשהן מעסיקות עובדים זרים לעומת העסקת עובדים ישראלים.
אורנה זמיר: בפועל, יש כיום תמריץ כלכלי הארגונים להעסיק עובדים זרים על פני העסקת עובדים מישראל, בגלל כמה סיבות.
אורנה זמיר: ראשית המיסוי שהם צריכים לשלם לביטוח לאומי, מה שנקרא 'הפרשת המעסיק למוסד לביטוח לאומי, היא הרבה יותר נמוכה עבור עובד זר, זה 0.58% לעומת 3.85%.
יעקב כץ: זאת אומרת שאם נעשה תיקון לחוק, יהיה להם כדאי להעסיק ישראלי?
אורנה זמיר: התחשיב כולל הפרשת מעסיק למוסד לביטוח לאומי של הישראלים ובפועל הם מפרישים הרבה פחות עבור העובדים הזרים.
אורנה זמיר: בנושא ההפרשות הפנסיוניות לצערי, בנושא הזה אני עכשיו בדיונים מול חברות, וגם עם עמותות שנותנות שירותים, שמסרבות לעשות את ההפרשות האלה כפי שאנחנו דורשים.
אורנה זמיר: הן לא מפרישות עבור העובדים הזרים ובוודאי מסרבות לעשות את ההפרשות רטרואקטיבית מאז הרחבת צו ההרחבה של פנסיית חובה משנת 2008.
אורנה זמיר: אני מקווה שאנחנו נצליח בהתמודדות המשפטית הזאת ואכן תהיינה הפרשות, חלק סומכים על כך שתהיינה תקנות אבל התקנות עדיין מתעכבות.
אורנה זמיר: בפועל, נכון להיום, חברות רבות לא משלמות ואם הן משלמות הן משלמות רק לעובדים זרים בסיום יחסי עבודה כשמזכים אותם בפיצויי פיטורין, חלק גדול משלם רק פיצויי פיטורין ולא משלמים את הגמל.
אורנה זמיר: יש לי את הדברים האלה בדיווחים מהחברות עצמן.
אורנה זמיר: לטעון שהכסף שהמדינה מעבירה לחברות מגיע ליעד הזה שנקרא פיצויי פיטורין וגמל לכלל העובדים הזרים כפי שזה אמור להיות, זה לא נכון.
אורנה זמיר: אולי יש מעט חברות, ויש חברות שעושות את זה.
אורנה זמיר: אני אומרת שמאחר ויש חברות שעושות את זה ומרבית אלה שעושים את זה הן עמותות, אפשר שכולם יעשו את זה.
אורנה זמיר: הן מסתתרות מאחורי האמירה שזה לא ניתן לביצוע, זה ניתן לביצוע ויש מי שמבצע.
אורנה זמיר: זה לא כלכלי לבצע את זה ולכן לא עושים את זה.
אורנה זמיר: מבחינת השכר, אנחנו לצערנו, הייתה החלטה של שופט שקשה לי לאכול אותה, התעריף של נותני השירותים מבוסס על כך שהם ישלמו למטפלות הסיעודיות בממוצע בסניף, לא לכל אחת, שכר מינימום פלוס 4%, זה אומר שאולי החדשות תקבלנה רק שכר מינימום אבל האחרות תקבלנה יותר והממוצע יהיה שכר מינימום פלוס 4%.
אורנה זמיר: נותני השירותים הלכו איתנו לבית משפט כדי שלא נחייב אותם בסוגיה הזאת.
יעקב כץ: מי הם אלה 'נותני השירותים'?
אורנה זמיר: החברות המיוצגות על ידי איגוד נותני השירותים.
יעקב כץ: לא המלכ"רים?
אורנה זמיר: המלכ"רים לא הלכו איתנו למשפט בעניין הזה אבל החברות שמעסיקות הרבה יותר עובדים מאשר המלכ"רים הלכו איתו למשפט בעניין הזה.
אורנה זמיר: אני לא מבינה איך ומאיזה התוקף מוסרי-ערכי שהם הלכו למשפט בעניין הזה.
אורנה זמיר: ברמה הטכנית הם זכו.
אורנה זמיר: ברור שלאורך זמן אנחנו נשיג את מה שאנחנו רוצים, בסופו של דבר אנחנו יכולים גם לשלוט כמה זמן ימשך המכרז.
אורנה זמיר: נכון להיום הם מתעקשים לשלם לעובדות בסיעוד רק שכר מינימום למרות שתעריף כתוב שכר מינימום פלוס 4%.
אורנה זמיר: מי שמשלם לעובדות שלו רק שכר מינימום אז בוודאי שיש לו רווחים יותר גדולים.
אורנה זמיר: תחרות בין הגמלה והכסף לנותני השירותים, נוצר מצב שאלה שמעסיקים את העובדים הזרים הגדילו את ההפרשה לעובדים הזרים על מנת שהם ימשיכו להיות אטרקטיביים ויוכיחו שהגמלה בכסף לא רצויה לאנשים, ועוד כהנא וכהנא נימוקים ושיקולים.
אורנה זמיר: כתוצאה מכך כשאני מבקשת ממוצע סניפי הם אומרים "אין שום בעיה, אני עומד בממוצע הסניפי, לעובדים הזרים אני נותן 25-27 שקלים לשעה אז זה בסדר שאני אמשיך להעסיק את הישראלים ב- 21 שקלים לשעה".
אורנה זמיר: צריך להבין שהכלים השלובים האלה של העובדים הישראלים והעובדים הזרים בסופו של דבר פוגע בעובדים הישראלים.
אורנה זמיר: הסיבה שאנחנו מקיימים חוקי מגן ואומרים שהם חלים גם על עובדים זרים זה כדי לשמור על העובדים הישראלים.
אורנה זמיר: ברגע שאתה פוגע בתנאי ההעסקה של קבוצה מסוימת של עובדים זה משליך על העסקה של כול העוסקים באותו ענף.
אורנה זמיר: לכן אתה חייב לדאוג לכך שגם לעובדים הזרים יהיו תנאי עבודה הוגנים כדי שגם לעובדות הישראליות יהיו תנאי עבודה הוגנים וכמובן כדי שהמטופל יזכה בשירות הזה.
שלום קוטשר: אז תשלמו לנו בהתאם שנוכל לשאת את זה.
אורנה זמיר: נושא ההשקעה של המדינה, הוא באמת נושא קשה.
אורנה זמיר: אני רוצה להתייחס לתחום שלא הוזכר כאן, דיברנו כאן על המצבים הקשים שהצורך בעובד זר הוא לאורך הרבה מאוד זמן.
אורנה זמיר: הרבה מאוד משפחות נכנסות אלינו כשהדרישה מהם מתחילה משחרור מבית חולים, שם גם יש מה לעשות.
אורנה זמיר: צריך למצוא פתרונות שיקלו על המשפחות כשאדם משתחרר מבית החולים.
אורנה זמיר: היום בזכות הרפואה המתקדמת ובזכות הידיעה שבאשפוז הממושך יש גם הרבה מאוד מחירים אנחנו משחררים אנשים לביתם במצב שהם לא יודעים איך הם יסתדרו.
אורנה זמיר: הרפלקס המותנה גם של המשפחה וגם של העובדת הסוציאלית במחלקה הוא "יש לכם אישור לעובד זר?
אורנה זמיר: בואו נדאג לכם קודם כל לעובד זר".
אורנה זמיר: אנחנו צריכים לתת מענים אחרים בין אם זה שעות סיעוד לטווח קצר בבית ולא רק בקטע של זכאות גמלת סיעוד ופונקציה של מבחני הכנסה ודברים אחרים, אלה כחלק מסל השירותים של 'חוק ביטוח ממלכתי'.
אברהם מיכאלי: יש קופות חולים שצריך ללחוץ עליהם שיעשו את העבודה.
אורנה זמיר: צריך לכלול את ההתייחסות של האדם שמשתחרר הביתה.
אורנה זמיר: לאנשים שהם בודדים השעות הנוספות יכולות לעזור, לאנשים שחוזרים הביתה ויש איתם עוד מישהו.
אורנה זמיר: אנשים בודדים שעוזבים את המחלקה האקוטית צריכים לעבור להחלמה בבית ההחלמה כפי שיודעים לשים את האנשים אחרי התקף לב וכפי שמשפחות חרדיות יודעות שליולדת זה מוקדם מדי ללכת הביתה.
אורנה זמיר: גם אנשים שעברו אשפוז אקוטי אחרי החלפת פרק ירך ועדיין לא מתאימים לשיקום, אנחנו יודעים שהם אמורים לעבור לשיקום, אבל ישנו פרק זמן בין השחרור מהמחלקה האורתופדית עד ההתאמה לשיקום ואין להם לאן ללכת – הם בבעיה רצינית.
יעקב כץ: יש להם לאן ללכת, אבל אין מי שיטפל בהם.
יעקב כץ: אני אבקש מדורון יהודה שיאמר כמה מילים, כמובן חבר הכנסת אברהם מיכאלי ונסכם בכמה מילים.
דורון יהודה: אני רוצה לגעת בנקודה מסוימת.
דורון יהודה: אנחנו מדברים על העסקת עובד זר בנכים ובקשישים.
דורון יהודה: הכנסת זקן או נכה למוסד סיעודי, כמו בית אבות, עולה בסביבות 12,000 שקל לחודש.
דורון יהודה: יש היום דיונים, שהסכום הזה לא מספיק וצריכים להגדיל אותו.
דורון יהודה: זאת אומרת, היום משלם סכומים של בין 10,000 ל- 12,000 שקל לחודש להכניס נכה קשה למוסד סיעודי.
דורון יהודה: אנחנו אומרים, למה להכניס אותנו למקומות כאלה, תנו לנו את התוספת של הכסף כדי שנוכל להתקיים בכבוד במסגרת הבית, במסגרת שלנו, לא צריך לתת לנו סכומים שמראש אתה יודע שאתה גורם לנכים לעבור עבירות.
דורון יהודה: היום אין נכה אחד שלא עובר עבירה, כשהוא לא משלם את כל מה שאתם כאן קבעתם.
דורון יהודה: אתם כאן בכנסת מחוקקים חוקים ואומרים שחייבים לשלם לעובד הזר על פי דיני העבודה, אם אתה רוצה שאני אשלם על פי דיני העבודה אז תן לי את הכסף שאני אשלם לו.
דורון יהודה: אתה לא יכול מצד אחד לקבוע כללים ומצד שני לא לתת לי מספיק כדי שאני אשלם לו.
דורון יהודה: אתה מראש מכניס את הנכים לפלונטר שהם לא יוצאים ממנו.
דורון יהודה: אתן לכם דוגמה.
דורון יהודה: העובדת שלי עובדת אצלי עשר שנים, היא עובדת מצוינת, ויש עובדת נוספת שאני הולך לקחת אותה.
דורון יהודה: אם העובדת שלי תעזוב, אני אצטרך לשלם לה פיצויים.
דורון יהודה: מאיפה אני אשלם את כל הדברים שאני צריך לשלם לה?
דורון יהודה: אני אהיה חייב ללכת לבית המשפט, לנהל דיונים ואולי ימכרו את הבית ואת האוטו כדי לשלם לעובדת.
דורון יהודה: מצד אחד קובעים ואחר כך מכניסים אותנו למערבולת שאנחנו לא נצא ממנה.
יעקב כץ: חבר הכנסת אברהם מיכאלי בבקשה.
אברהם מיכאלי: ראשית, יישר כוח לך על היוזמה הזאת שאתה מקיים את הדיון הזה.
אברהם מיכאלי: היום בוועדת כספים קיימו דיון על פסק הדין שניתן בשבוע שעבר שביטל את התעריף שהמדינה קבעה לגבי אשפוז סיעודי.
אברהם מיכאלי: בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות, קבענו דיון נוסף בעניין הזה.
אברהם מיכאלי: לדעתי, הדיונים האלה חייבים להתקיים אבל אולי נעבור לפסים מעשיים.
יעקב כץ: עניינו של הדיון שלנו היום, אנחנו מקיימים הרבה ישיבות, הדיון היום לצורך גיבוש מסמך.
יעקב כץ: סיכמתי עם השר שלום כחלון שנובא עם הצעה, ישבנו בפגישה ארוכה עם הגברת זמיר ואנחנו יושבים עם כל הגורמים, כדי לגבש מסמך.
יעקב כץ: אחרי שנתיים, הצעה שלנו לפתרון כולל שיש לו ראש ויש לו זרועות, שנבוא עם פתרון אמיתי לאזרחי מדינת ישראל שיש בה אוכלוסייה מזדקנת.
יעקב כץ: שיהיה פתרון הגון עם תקציב, הפתרון הזה יכניס אחר כך הרבה יותר כספים ויעשה את עם ישראל יותר מאושר.
אברהם מיכאלי: אני אעשה ואתרום כמיטב יכולתי, שאלת מי זו הממשלה, אנחנו הממשלה, כולנו ממשלה.
אברהם מיכאלי: בדברים האלה אנחנו צריכים פשוט לשים פתרונות של חקיקה, אם צריך לתקן את אותן עוולות שאולי עד עכשיו יצרנו חוקים אבל החוקים האלה מיושמים.
אברהם מיכאלי: שמענו כאן כמה וכמה דברים.
אברהם מיכאלי: אולי צריך לחוקק חוקים הפוכים כדי לאזן את הדברים.
אברהם מיכאלי: נצא לדרך.
יעקב כץ: אנחנו מודים לכול המשתתפים, אנחנו מתחייבים לעשות מאמץ להיות יותר טובים.
גלעד נתן: רצוי שתהייה תעודה ביומטרית, שיהיה קל יותר וכדי שהם לא יוכלו להעלם.
גלעד נתן: מה מונע את זה, למה לא עושים תעודות ביומטריות?
יולי יואל אדלשטיין: ועם תעודה ביומטרית לא יוכלו להעלם?
יולי יואל אדלשטיין: תעודה ביומטרית זה כלא?
גלעד נתן: התעודה הביומטרית זו תעודה שיש על האדם פרטים במאגר.
גלעד נתן: הבנאדם לא יכול להופיע ולהגיד "אני מה פתאום, לא נכנסתי לכאן לפני תשעה חודשים, אני בכלל ממדינה אחרת" אתה יודע עליו הכול.
גלעד נתן: מה מונע את איסוף הנתונים עליו?
יולי יואל אדלשטיין: התעודה שאתה מדבר עליה, התעודה הביומטרית היא בסך הכול חתיכת פלסטיק.
יולי יואל אדלשטיין: על כל מה שאתה מדבר יש אצלי במאגר והוא לא יכול להגיד נכנסתי לא נכנסתי.
גלעד נתן: של עשר אצבעות?
יולי יואל אדלשטיין: לי יש שתי אצבעות, לי אין עשר אולי הוא צריך עשר, לי מספיקות שתיים.
גלעד נתן: למה שלא תאסוף עשר, אני באמת שואל שאלות - - -
יולי יואל אדלשטיין: יגידו לי לאסוף עשר אני אסוף עשר.
יעקב כץ: אולי המשטרה תגיד מה חסר לה, שמונע ממנה לתפוס את העבריינים.
: אני ראש מאגר טביעות אצבע של משטרת ישראל.
יעקב כץ: ברוך תהייה, זאת הפעם הראשונה שלך כאן?
: בוועדה הזאת, כן.
: ראשית, יש לעשות אבחנה בין מאגרים אזרחיים לפליליים.
: כשאנחנו מאתרים טביעת אצבע מזירת עבירה, זו טביעת אצבע אקראית, חלקית, זה יכול להיות חלק קטן של טביעת אצבע או של כף יד.
: כדי שהמאגר שלנו יהיה אפקטיבי אנחנו לוקחים טביעות אצבע מלאות, כלומר אנחנו לוקחים את כל עשר האצבעות שטוחות, אנחנו לוקחים עשר אצבעות מגולגלות מצד לצד, לוקחים כפות ידיים.
: מנסים בעצם למקסם את כל החלקים של טביעות האצבע כי אנחנו לא יודעים מה יישאר בזירת העבירה.
: המאגר כפי שקיים היום, מאגר הזרים הוא מאגר של שתי אצבעות שטוחות והוא מאגר מוגבל ולא מאגר שיכול לשמש אותנו לנושא הפלילי.
יעקב כץ: למה בעצם זה לא נעשה?
אביטל שטרנברג: מה שיהיה לפי החוק החדש, לא יעזור לכם?
: גם הוא שתי אצבעות.
אלעזר כהנא: אפשר לעשות אותו יותר, זו החלטה טכנית.
יעקב כץ: החוק החדש שיש עכשיו, או החוק החדש שאני הולך להריץ?
: חוק תעודות ביומטריות' של אזרחי ישראל, גם הוא מדבר על שתי אצבעות בלבד.
: זה לצורך זיהוי האנשים כאדם ולא יותר.
: אני רוצה לציין, שבהרבה מהמדינות הנאורות והדמוקרטיות כשנותנים אשרות כניסה, בין אם נותנים אשרות זמניות או אשרות כניסה אחרות, הן נוטלות טביעות אצבע מלאות, כלומר עשר אצבעות.
יעקב כץ: הייתי נכנס עשרות פעמים בשנה ובכל פעם לקחו את כל האצבעות ואת התמונה שלי מחדש.
: לארצות הברית?
יולי יואל אדלשטיין: בכל פעם שאתה מחדש את האשרה הם נוטלים ממך את כל האצבעות.
: ואתם שאלתם את עצמכם פעם מה קורה עם טביעות האצבע האלה?
: הן נסרקות מול המאגרים הפליליים ונמצאות שם.
: עוקבים אחרי מי שמגיע כדי לראות שהוא לא עוסק בפלילים.
יעקב כץ: זה בעצם בשליטתך.
יעקב כץ: מה מונע ממך להגיד להם שייקחו טביעות של עשר אצבעות?
יולי יואל אדלשטיין: אני לא יודע מה מונע ומה לא מונע, המערכת הזאת נבנתה לפני שמונה שנים בערך, היא נבנתה בקונספציה של אצבע אחת ותמונה.
יעקב כץ: מה מונע ממך להרים עכשיו טלפון מפה בנוכחותי ולומר מעכשיו אני מבקש לקחת טביעות מכל עשר האצבעות?
יולי יואל אדלשטיין: המערכת שלי לא יודעת לקחת עשר אצבעות, המערכת שלי יודעת לקחת אצבע אחת שטוחה, לא מגולגלת ולא דבר אחר.
יולי יואל אדלשטיין: בשביל זה, צריך אולי לעשות שינוי טכנולוגי של המערכת באופן כללי.
יעקב כץ: בשביל זה אתה צריך אישור ממישהו?
יולי יואל אדלשטיין: אני לא חושב.
יולי יואל אדלשטיין: קודם כל צריך אישור כי כרגע אין אישור לקחת גם - - - -
יעקב כץ: אדם שמגיע ארצה שלא כחוק, היום אתה צריך אישור לגבי כל אדם שנכנס שלא חוק?
יעקב כץ: למה לגבי אדם שמגיע שלא כחוק, אני לא מבין.
יולי יואל אדלשטיין: אני אסביר ליושב ראש.
גלעד נתן: בחוק החדש מטפלים בבעיה הזאת?
גלעד נתן: בהצעת החוק הממשלתית בנוגע למסתננים.
אביטל שטרנברג: זה במסגרת חוק הכניסה.
גלעד נתן: במסגרת הטיפול, מכניסים את העניין של לקיחת עשר אצבעות?
אביטל שטרנברג: לא עשר, הם מכניסים את הביומטריה.
גלעד נתן: הביומטריה תשאיר אותנו עם שתיים.
אביטל שטרנברג: זה עניין של החלטה.
אלעזר כהנא: אפשר להכניס יותר.
יעקב כץ: זה לא עניין למשרד המשפטים.
יעקב כץ: לאדם שנכנס שלא חוק למדינת ישראל ומעבירים אותו ל"סהרונים", האם למשטרה יש בעיה לקחת ממנו עשר אצבעות או שתי אצבעות?
אביטל שטרנברג: צריך להבחין כאן בין שני דברים שונים.
יעקב כץ: שאלתי שאלה, האם לקחת עשר אצבעות זאת בעיה.
אביטל שטרנברג: אני רוצה ללכת שני צעדים אחורה ברשותך.
אביטל שטרנברג: נושא הביומטריה מבחינה משפטית הוא לא נושא פשוט.
אביטל שטרנברג: ראינו, אתה בוודאי ראית מה קרה כשניסנו להעביר בכנסת את החוק ואת התקנות, בהצלחה בסופו של דבר,.
אביטל שטרנברג: זה היה מסע מאוד ארוך ומאוד קשה.
אביטל שטרנברג: זה מעורר שאלות רבות שנוגעות גם לגבי זרים.
אביטל שטרנברג: אין מה לעשות הנושא של הביומטריה הוא נושא שמעלה שאלות של פרטיות וגם לזרים וכולל לזרים שעברו עבירות יש זכות לפרטיות.
יעקב כץ: זרים שבאים עם דרכונים, אבל לעבריין?
אביטל שטרנברג: אני רוצה להמשיך את הטיעון שלי ברשותך.
אביטל שטרנברג: לכן משרד הפנים חשב שנכון, זה היה עוד בהנחייתו של בני מזוז המשרד המשפטים עוד כשהיה המשנה ליועץ המשפטי לממשלה, שנכון לעשות את זה בחקיקה.
אביטל שטרנברג: החקיקה הזאת עומדת להגיע לוועדת שרים לחקיקה, אני מקווה מאוד שהיא תעבור כאן בכנסת גם בסיועך, ואז כל הנושא הזה יהיה מוסדר.
יעקב כץ: מה מוסדר?
אביטל שטרנברג: על כל זר שנמצא כאן יהיה מאגר ביומטרי ויהיה מותר לעשות בו שימושים משטרתיים.
אביטל שטרנברג: למעשה השאלה שעולה כאן היא לא האם לוקחים או לא לוקחים ביומטריה מפושע או זר.
אביטל שטרנברג: יש לקיחה מזרים באמצעות משרד הפנים והוא המסלול המנהלי שעליו דיבר אלעזר וישנו המסלול הפנימי.
אביטל שטרנברג: כיום הם צריכים ללמוד לדבר האחד עם השני.
יעקב כץ: באופן כללי, אבל זה יכול לקחת בין שנה לשנתיים עד שזה יתבצע?
יולי יואל אדלשטיין: אדוני היושב ראש, ברשותך אני רוצה לחדד את דבריה של אביטל.
יולי יואל אדלשטיין: היום אין לי רשות לקחת טביעה ביומטרית מתייר שנכנס למדינת ישראל.
יולי יואל אדלשטיין: היום אני יכול לקחת טביעה ביומטרית מעובד שמגיע למדינת ישראל כעובד אחרי שהודעתי לו בארץ המוצא שלו שזה אחד מתנאי קבלת האשרה, אחרי שהוא אישר אני נוטל ממנו.
יולי יואל אדלשטיין: או אחד שעבר כאן על החוק ואני עוצר אותו.
יולי יואל אדלשטיין: אני מתייר רגיל לא יכול לקחת.
יעקב כץ: לא מתייר רגיל, מעבריין רגיל.
יולי יואל אדלשטיין: מעבריין שאני עוצר אותו, מותר לקחת.
יעקב כץ: אם היום משטרת ישראל עצרה אדם שעבר עבירה מבחינת החוק, האם מותר לקחת, שתיים- עשר אצבעות, מגולגלות, לגלגל אותו עם הגוף שלו שמונה פעמים, מותר או אסור?
אביטל שטרנברג: כאן בדיוק השאלה.
אביטל שטרנברג: הם עוברים עבירה פלילית אבל ישנה החלטה, המשטרה מחר יכולה להחליט שהיא אוכפת את 'חוק מניעת הסתננות' כלפי כל אותם 35,000 שנכנסו לארץ אבל מטעמים מערכתיים המשטרה החליטה שהיא לא אוכפת נגדם.
יעקב כץ: יש דברים שהיא לא אוכפת, כי היא לא רוצה שהם יאכלו וישתו, יש פעמים שהיא כן אוכפת כי אחרת כל המדינה תתפוצץ כאן.
יעקב כץ: נגנבים כאן דברים, מתבצעים מעשי שוד, מעשי אונס והם לא יודעים את מי לעצור.
אביטל שטרנברג: השאלה היא למה המשטרה לא אוכפת כלפי המסתננים?
יעקב כץ: יש לי תשובה, אני המומחה הכי גדול.
יעקב כץ: היא לא אוכפת את החוק כלפי המעסיקים כי היא רוצה שאנשים ימשכו לאכול, לשתות ולישון, ברגע שהעיר המיוחדת תהייה מוכנה, עיר שבה יאכילו, ישקו, וילינו מהבוקר עד הערב, ושיהיה להם מגרשי כדורגל, כדור יד וכדור עף, ינפחו אותם באוכל ושתייה ובשינה ויגידו להם כאן אתם לא יכולים לעבוד.
יעקב כץ: כשתהייה אלטרנטיבה יאכפו את החוק.
יעקב כץ: מה זה קשור לכך שאדם זר נכנס למדינה ועבר עבירה ומדינה מטומטמת כאן לא משתמשת באמצעים שיעזרו לה מחר לתפוס אותו.
יעקב כץ: אני פשוט לא מבין.
יעקב כץ: מחר הוא יאנוס את הבת של החברה שלך או בת של מישהו אחר שאת מכירה והמשטרה תשב כאן כמו שהיא ישבה כאן בפעם הקודמת ותאמר "כצ'לה אנחנו לא יודעים את מי לחפש, אנחנו מגששים באפילה" אנחנו מטומטמים, יש את כל הנתונים ולא יודעים איפה לחפש כי לא לקחו את הטביעות כשהוא היה בידם.
יעקב כץ: כשהשוטרים התלוננו על זה באופן חופשי, הם התלוננו שנעשים היום פשעים חמורים, והם לא יודעים את מי לחפש.
אביטל שטרנברג: זה שישנה בעיה, אף אחד מאיתנו לא מסתיר.
יעקב כץ: כשאני יוצא מפה אני רוצה שתדעי שאני מיד הולך ומכין חוק ואומר שהמסתנן לצורך העניין הוא עובר עבירה לכל דבר ועניין וחובתה של משטרת ישראל לאכוף, כי היום המציאות היא שמסתנן לא נחשב עובר עבירה ולא לוקחים את הפרטים שלו.
יעקב כץ: אל תגידי לי שכן, זה לא.
יעקב כץ: לפני החוק שלך אני אריץ חוק, כי לחוק שלך ייקח שנה-שנתיים עד שהוא יעבור והחוק שלי יעבור במהירות ותראי שכל 120 חברי הכנסת יחתמו עליו.
אביטל שטרנברג: אני חושבת שבעניין הזה יש דברים שצריך להבהיר, ראשית 'חוק למניעת הסתננות' כפי שהוא היום מדבר שזו עבירה.
אביטל שטרנברג: ישנה החלטה מערכתית שלא מעמידים לדין, אתה יכול לשאול את המשטרה למה היא לא מעמידה לדין.
יעקב כץ: אפשר לקחת טביעות אצבעות בלי בעיה?
אביטל שטרנברג: הבעיה היא שמבחינה משפטית היום כדי שהמשטרה תיקח את עשר האצבעות היא צריכה לפתוח בהליך פלילי.
אביטל שטרנברג: כרגע היא עושה את זה ולכן הועברה השאלה ליועץ המשפטי של הממשלה.
אביטל שטרנברג: השאלה הועברה לא מזמן, היא עדיין בדיון.
אביטל שטרנברג: אגב, מבחינה זו הייתה טעות שהזמינו אותי כי מי שמטפל בה היא בעיקר המחלקה הפלילית אצלנו כי זו שאלה של משפט פלילי, האם כשישנה החלטה שלא להעמיד לדין על הסתננות עדיין אפשר ליטול את טביעת האצבעות, זו השאלה המשפטית ועדיין לא ניתנה לה מענה.
יעקב כץ: על השאלה הזאת יבוא עכשיו החוק שנעשה, כלומר כשאדם עבר עבירה הוא עבריין ולכן הוא איש פלילי ולכן השאלה היא אם הוא לא פלילי או אם יש למדינה את הזכות זו שאלה אחרת.
גלעד נתן: יש לי שאלה אחרת.
גלעד נתן: ברגע שהם נתפסים על ידי הצבא ומוחזקים ב"סהרונים", יש איזו מניעה שהמשטרה תיטול מאדם, אני שואל?
אביטל שטרנברג: אלעזר ניסה להגיד את זה קודם, אני מציע שתשמעו את זה בהרחבה מתי המשטרה יכולה ליטול טביעות אצבעות, מתי היא יכולה ליטול ממך עכשיו.
יעקב כץ: כשמדובר בעבריין היא רשאית.
אביטל שטרנברג: נטילת טביעת אצבעות זו סמכות שלטונית וכדי להפעיל אותה צריכים תנאים מסוימים, אם אתה לא פותח בהליך פלילי אתה לא יכול ליטול טביעת אצבעות.
גלעד נתן: לאדם מסתנן שכלוא עכשיו במתקן זו סמכות.
יעקב כץ: אני מבקש להודיע בפני כל העולם, בשם משרד המשפטים, שיש לנו שאלה תיאורטית / רטורית / מחשבתית / מוסרית, שתדעו כל עמי אפריקה שאנחנו עדיין לא בטוחים, כשאתם מסתננים וחוצים את הגבול אתם עוברים עבירה פלילית.
אביטל שטרנברג: סליחה, אדוני אתה שם כאן את הדברים בצורה הלא נכונה.
יעקב כץ: אלא אם תגידי לי שזה לא כך.
יעקב כץ: מה את אומרת?
אביטל שטרנברג: גם משטרת ישראל סברה שיש לה קושי בלקחת את טביעת האצבעות, כשהיא מחליטה שהיא לא מעמידה לדין על הסתננות.
אביטל שטרנברג: לכן לפני כחודש המשטרה העבירה שאלה ליועץ המשפטי לממשלה, השאלה עדיין בברור ואין עדיין תשובה.
יעקב כץ: יש לי שאלה, למדינה הזאת יש חוק, יש לה בית מחוקקים והיא תחליט מה הדרך שלה.
אביטל שטרנברג: חבר הכנסת כץ, אני חושבת שאת השאלה יהיה נכון להפנות למשטרה, ולשמוע את הפרטים למה היא חשבה שיש לה קושי - - -
יעקב כץ: תאמיני לי שאני יודע, אני יושב כאן יותר מדי שנים ואני יודע כל מה שעולה לנו בראש כולל כל האגודות שמטפלות בהם, ואנחנו גם מקבלים על זה אחר כך פרסי אוסקר, אנחנו טובים בדבר הזה.
יעקב כץ: דעי לך שהנתונים שהוצגו כאן לפני יומיים בכנסת, ברוך ה' אוכלוסיית המסתננים כבר 10% מאוכלוסיית תל אביב היום.
יעקב כץ: את שומעת, זה המצב שלנו.
אביטל שטרנברג: פתחתי ואמרתי אדוני, שכולנו סביב השולחן הזה מודעים לבעיה ומנסים לתת לה פתרונות.
אביטל שטרנברג: משטרת ישראל חשבה שיש לה שאלה משפטית קשה ולכן היא הפנתה אותה ליועץ המשפטי לממשלה, עדיין לא ניתנה תשובה והיא תינתן בזמן הקרוב.
אביטל שטרנברג: אני לא חושבת שנכון להגיד שאנחנו מהווים בעניין הזה מכשול, זאת שאלה, המשטרה חשבה שזו שאלה קשה ולכן היא העבירה אותה למשרד המשפטים ליועץ המשפטי לממשלה כי היא רצתה את הגיבוי שלו.
אביטל שטרנברג: השאלה עדיין בברור, תינתן תשובה בזמן הקרוב ואני מקווה לשביעות רצונם של כולם.
יעקב כץ: אני רק אומר שאני מייצג את הציבור, נשלחתי לכאן על ידי הציבור ואני ראש וועדה בכנסת ישראל במדינה דמוקרטית, יושב ראש הכנסת אוהב להגיד "אנחנו מדינה יהודית ודמוקרטית".
יעקב כץ: אני מייצג את הציבור ואני יושב ראש הוועדה לבעיית העובדים הזרים.
יעקב כץ: אצלי בוועדה כאן ישבו שוטרים, אולי אם היו אומרים להם מראש הם לא היו מדברים, אבל הם אמרו ומכיוון שהם אמרו אני יודע שהיום הם מגששים באפילה בהרבה מקרים של פשע.
יעקב כץ: אם הייתה להם האפשרות הזאת יכול להיות שבעיות פשע היו נפתרות היום באזור השפלה.
יעקב כץ: לך דע כמה אנשים סובלים היום וכמה הפושע הזה עוד יבצע ואיזה פשעים הוא יעשה, זה לא בינגו ולא רולטה רוסית.
יעקב כץ: כשזה פוגע באדם זה פוגע בנו נציגי הציבור, חובתי לפתור את זה.
יעקב כץ: כשאני לא מבין משהו, ואני עדיין לא מבין למרות שאת מנסה להסביר לי, IQ גבוה אין לי אבל שכל יש לי, אני לא מצליח לקלוט את מה שאמרת.
יעקב כץ: חשבתי לתומי שאדם שעובר גבול לא רשות הוא עבריין ובאותו רגע שהוא עבריין הוא פליליסט וחובתה של מדינת ישראל, במיוחד בימים של אל-קעידה ופשעים, סמים וזנות ועוד דברים, קודם כל לגלגל לו את האצבעות כדי שאם יקרה משהו על המקום אני אדע מיהו.
יעקב כץ: אני בכלל לא מבין מאיפה זה.