GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
קרן טרנר: אם העובד הזר לא לן אצלו בבית אז הוא גם עושה עבודות אחרות, הוא גם פחות מסור למטופל הסיעודי, וגם מה בדיוק המטופל הסיעודי אמור לעשות בשעות הלילה?
קרן טרנר: אז אם יש לו חלופה, אולי הוא לא צריך עובד זר, ואם אין לו חלופה והוא זקוק ותלוי בעובד הזר אז כן.
חיים אורון: בוא נתחיל מהפרט אל הכלל.
חיים אורון: מטופל סיעודי שצריך עובד זר במשך 18 שעות ביום.
חיים אורון: הוא כן בקריטריונים או לא בקריטריונים?
חיים אורון: הוא לא יכול לגור.
חיים אורון: כשהזקן עבר למשען הוא לא לקח דירה.
חיים אורון: הרי בסוף על מי אנחנו מדברים?
חיים אורון: על מי שגר במעון, בבית אבות בחדר וחצי או שניים.
חיים אורון: הוא לא בא אליו.
חיים אורון: הוא מסתדר.
חיים אורון: יש לו רק חדר, הוא מפעיל אותו, אתם לא יודעים עליו שום דבר, אף אחד לא שואל אותו.
חיים אורון: מי לא? אותו אדם שחסך כל חייו, הגיע למשען.
חיים אורון: היה מאה אחוז.
חיים אורון: חי שם 4 שנים.
חיים אורון: קרה מה שקרה, עבר לאגף הסיעודיים.
קרן טרנר: יש שמה עובדים ישראלים שעובדים.
קרן טרנר: אין לך חשש.
חיים אורון: אז אני בכל זאת מדבר על זה.
חיים אורון: יש פה איש משען.
חיים אורון: אתם עכשיו, אתם תופסים את זה מכל הכיוונים ואז אתם חוסמים.
חיים אורון: אתם תגידו ככה, אם הוא באגף סיעודי הוא לא יכול לקבל עובד זר.
חיים אורון: אם הוא פה הוא לא יכול לקבל עזרה.
חיים אורון: אז מה זה ועדת חריגים?
קרן טרנר: הייתי מצפה שהמקרה החריג שיעלה הוא מקרה בו יש נכה עם שני עובדים זרים בבית, והבית קטן שקשה להלין בו את שני העובדים הזרים, זה מקרה שהייתי מצפה שיגיע.
קרן טרנר: מקרה שני שהייתי מצפה שיגיע זה אדם סיעודי עם ילדים קטנים שבלילה, שכמה שעות בלילה, ובית קטן, אז בלילה בכמה שעות עדיין אפשר להסתדר.
קרן טרנר: אבל מקרה כמו שאתה מתאר לא הייתי מצפה שיגיע לועדת חריגים.
קרן טרנר: כי כאן דווקא עובדים ישראלים יכולים לעבוד.
קרן טרנר: ואתה תפגע פגיעה, דווקא במקומות כאלה עובדים עובדים ישראלים וזה ממש פגיעה בעובדים הישראלים.
חיים אורון: בית האבות שבו הוא נמצא, אם יש פה משפחה.
שמחה בניטה: במשען אנחנו משתדלים לתת מענים לא על ידי עובדים זרים.
יעקב כץ: טוב תודה רבה.
חיים אורון: נמצא פה נציג משען, הוא יגיד את זה פה.
חיים אורון: אבל אני אומר לכם, אנשים נמצאים במעונות של דיור מוגן מכל מיני סוגים.
חיים אורון: הם גרים שם.
חיים אורון: לא רק שזה לא הבית שלהם.
חיים אורון: הם מכרו את הבית שלהם.
חיים אורון: פה הוא גר.
חיים אורון: עכשיו היות והוא לא גר בבית פרטי ברחוב מסוים בתל אביב איפה שאני נולדת, אלא הוא גר בבית על יד, שהוא נקרא דיור מוגן, מבחינתו זה ביתו.
חיים אורון: עכשיו יכול להיות שהדיון הזה יגרום לכם שהקריטריונים יהיו טיפה יותר קשים.
חיים אורון: זה ביתו, אין לו בית אחר.
קרן טרנר: נכון, לפיכך הוא לא שונה מאדם שגר לא במשען.
קרן טרנר: אם הוא צריך עובד זר, אם הוא סיעודי, הוא סיעודי.
חיים אורון: אין לו איפה להלין אותו.
קרן טרנר: הוא צריך עובד זר 24 שעות ביממה?
חיים אורון: ואין לו איפה להלין אותו.
קרן טרנר: אז איך הוא צריך עובד זר 24 שעות ביממה?
חיים אורון: הוא צריך אותו ברוב רובן של שעות היממה.
חיים אורון: אם המבחן הוא, הוא יכול לוותר, הם זוג, הם יכולים לוותר בשעות הלילה.
חיים אורון: עכשיו אני רוצה להבין.
קרן טרנר: אולי הם צריכים עובד ישראלי.
יעקב כץ: רגע, אני רוצה לשאול שאלה, למה השאלה היא רק על משען?
חיים אורון: לא, לא.
חיים אורון: גם לא משען.
יעקב כץ: כל אדם שמסיבה כזו או אחרת אין לו חדר נוסף להלין.
חיים אורון: אבל אני רוצה להגיע לשורה התחתונה.
חיים אורון: אני לא רוצה חריגים.
חיים אורון: תרשמו קריטריונים ואז נבוא לפה, או שנקרע אתכם או שנחבק אתכם.
חיים אורון: היום זה בתוך הוועדה.
חיים אורון: צריך להיות שאתם תבואו והשרים יחתמו שהם אומרים מי שגר בבית שאין בו חדר נוסף לא יקבל עובד זר.
חיים אורון: זה נתון לדיון ציבורי.
חיים אורון: מה שקורה עכשיו, אני מתווכח איתכם על קריטריונים שהם לא ברורים.
חיים אורון: לכן יש לכם זמן שנה וחצי לעשות את העבודה הזאת.
חיים אורון: תבואו, תשימו נייר, יש פה חברי כנסת, יש פה וועדה.
חיים אורון: הקריטריונים האלה הם מטורפים או הם יוצאים מן הכלל.
חיים אורון: היום זה מצב שאין קריטריונים.
קרן טרנר: זה דיון בוועדה שהוא דיון משותף, הן משרד האוצר ויותר קולות,
חיים אורון: אני לא במקרה חוזר לשאלה הראשונה.
חיים אורון: יכול להיות שצריך דיון משותף.
חיים אורון: אתם הבאתם מקרים.
קרן טרנר: הם הביאו מקרים לוועדה הבין משרדית.
קרן טרנר: אני לא משווה עובד זר לעובד ישראלי.
קרן טרנר: אני חושבת שעובד זר זה משהו שצריך לתת רק למי שהוא סיעודי באמת.
קרן טרנר: נדרש לעובד זר פוגע בעובדים הישראלים.
קרן טרנר: שמונה שעות ביום לא אמורים לקבל עובד זר.
יעקב כץ: עד מתי הוועדה אמורה לסיים את עבודתה?
קרן טרנר: עד ה-1 למרץ.
יפעת סולל: אם אדם זקוק לסיוע, כל אדם הוא צריך להיות מסוגל לקבל טיפול על ידי עובד זר.
יעקב כץ: בישראל הכול אפשרי.
קרן טרנר: רגע, עם זמינות של 24 שעות?
יפעת סולל: עובדים ישראלים עובדים עד 22 שעות לשבוע בסך הכול.
יפעת סולל: האדם הסיעודי זקוק למספר שעות ביום.
יפעת סולל: אין לו אופציה.
יפעת סולל: או שהוא מעסיק עובד זר או שהוא עומד בפני בעיה.
יפעת סולל: יש זקנים שהם צריכים טיפול של יותר מ-22 שעות בשבוע.
יפעת סולל: אין להם אופציה.
יפעת סולל: או שהוא הולך לבית אבות.
יפעת סולל: אנחנו בעצם מדברים על כל מעמד הביניים ומטה.
יעקב כץ: יש מקרים כל כך קשים.
יעקב כץ: אין להם את האפשרות להלין את העובד.
יעקב כץ: הם זקוקים ליותר מ-22 שעות טיפול.
יעקב כץ: זה מה שקורה לצערנו הרב.
קרן טרנר: הועדה הבין משרדית מורכבת מנציגים של ביטוח לאומי, משרד הרווחה, משרד אזרחים ותיקים שגם מתיימרים לאוכלוסייה הקשישה של מדינת ישראל.
קרן טרנר: הם אולי לא "כן לזקן" אבל הם גם מתיימרים לראות את טובתו של הזקן הסיעודי.
קרן טרנר: הנושא נדון בוועדה וכן אנחנו חושבים שחובת הלנה היא לטובת המטופל הסיעודי כי היא מאפשרת זמינות גבוהה למטופל הסיעודי.
יעקב כץ: גם אם לרשות המטופל חדר אחד.
קרן טרנר: גם אם זה אומר להלין, אם יש דירת חדר למצוא פינה בסלון לעובד הזר.
קרן טרנר: אפשר לרדת לכיוון ציני.
קרן טרנר: העניין הוא שבסופו של דבר יש את החלופה של כן חובת הלנה וחלופה של לא חובת הלנה, והשאלה היא אם במצב עולם שבו אנחנו פוטרים מחובת ההלנה את מעמד הביניים ומטה, האם היא טובה?
קרן טרנר: האם זה מצב עולם שאנחנו רוצים לראות?
קרן טרנר: יש לזה תופעות מכוערות אחרות שהן לא לטובת הזקן הקשיש, וצריך לראות את הדברים בצורה רחבה, רחבה יותר.
יעקב כץ: אנחנו צריכים להגיע למצב במדינת ישראל שלא נהיה זקוקים לסיוע מפיליפינים שבאים לפה מסיבה זו או אחרת.
קרן טרנר: לא רק פיליפינים מגיעים.
קרן טרנר: יש עובדים סיעודיים משורה של מדינות.
יעקב כץ: מחרימים אותנו המדינות האלה.
יעקב כץ: כולם רוצים מדינה פלשתינאית והם אומרים עד שלא תקום מדינה פלשתינאית לא נותנים לכם.
קרן טרנר: הדבר היחיד, אני התייחסתי להצעה שלך ורק אמרתי שהיא נושא מגה מקרו כלכלי.
קרן טרנר: זו הוצאה נוספת של כמה מיליארדים שהמדינה צריכה להחליט שהיא רוצה.
חיים אורון: יש פה איזה ניואנס.
חיים אורון: אני כרגע במצב אנחנו עכשיו לא הולך לפתור את כל בעיות המדינה.
חיים אורון: יש לי דעה שבחלק היא ישימה ובחלק היא לא ישימה.
חיים אורון: אנחנו צריכים לפתור מקרים ספציפיים שאין מחלוקת לגביהם, שאין מחלוקת שצריך להתייחס לגביהם, והשאלה היחידה זה למה אתם לא מניחים בפני הציבור מסכת קריטריונים ואז דנים עליהם.
קרן טרנר: קיבלתי את הצעתך.
קרן טרנר: אנחנו דנים.
חיים אורון: הבעיה היא שזו כבר פעם שנייה קרן.
חיים אורון: עברו שבעה חודשים.
קרן טרנר: אבל הוועדה דנה בשורה של נושאים.
חיים אורון: גם לפני שבעה חודשים קיבלתם את הצעתי ובינתיים בכל זאת מדובר באנשים שמבחינתם כל יום שעובר ללא תשובה הוא נצח.
חיים אורון: את יודעת את זה טוב כמוני.
חיים אורון: אנחנו לא מדברים על להמציא את הפצצה האטומית.
קרן טרנר: זה לא שעד היום ממישהו נשלל ההיתר רק בגלל זה.
דורון רז: אני יושב ראש איגוד חברות הסיעוד.
דורון רז: הנושא של הדיון הוא נושא חשוב בפני עצמו אבל זה לא נושא הדיון.
דורון רז: עוד מעט ייגמר הדיון כשבעצם המטרה שלו היתה לדון האם יש הסכמה בעניין הרפורמה אבל אנחנו דנים בכלל בנושאים אחרים שבכלל לא רלוונטיים לזה.
יעקב כץ: אנחנו דנים שבנושאים שקשורים לעניין.
דורון רז: בסדר.
דורון רז: אבל מיצינו את זה.
דורון רז: מיצינו, עכשיו נחזור בחזרה לנושא.
יפעת סולל: בהגדרה של הלשכות היא הגדרה מאוד מצומצמת.
יפעת סולל: צריך להיות פיקוח יותר רב על הלשכות.
יעקב כץ: טוב, תודה.
יעקב כץ: מה אתה אומר להגנתך?
יריב שיראון: שמי יריב, אני מחברת כוח אדם אחיעוז.
יריב שיראון: העובדים הזרים צריכים תנאים מסוימים.
יריב שיראון: היה בג"ץ בנושא הנוהל עצמו, המדינה לדעתי בכל נושא המאגר- - -
קריאת ביניים: אין מאגר.
יעקב כץ: היום נכים או זקנים שנתקלים בבעיות פונים ללשכות, כמה פונים בחודש האחרון?
יריב שיראון: סדר יום, הייתי מוכן שנציגת האוצר תצטרף למטופל ליום אחד מחיינו בכל לשכה שהיא.
יריב שיראון: היא מוזמנת, קפה ועוגיות עלינו כמו שאומרים.
יריב שיראון: היום, כל יום,
יעקב כץ: לעידוד הלשכות, אולי צריך לשבת חצי יום בלשכות לראות באיזה בעיות הם נתקלים בלשכות כדי שתגיעו למסקנות.
יריב שיראון: אני רק רוצה לתאר בקצרה סדר יום של בעל של לשכה או של מנכ"ל שפועל בתוך הלשכה.
יריב שיראון: בדרך כלל אנחנו מתחילים את היום שלנו בשעות הבוקר המוקדמות שאלה השעות שאנחנו מדברים עם הלקוחות ועם העובדים ועם משרד הפנים.
יריב שיראון: מהשעה 9 אנחנו מקבלים פניות של לקוחות.
יריב שיראון: לצערי בחצי שנה האחרונה הפכנו למשרד יזמות.
יריב שיראון: כל לקוח שפונה אלי מקבל את שיא הרצינות בקבלת הפניה בחקר מה הוא צריך.
יריב שיראון: לצערי, קצרה ידינו מלהושיע כי אנחנו צריכים להתחשב גם בדעת גברת אוצר וגם בגברת שטראוס, יעידו פה החבר'ה שזקוקים לשירות ובניגוד למה שאת אומרת, זה צורך הקיום וזה לא פריווילגיה.
קריאת ביניים: אין עובדים, אין עובדים.
יעקב כץ: וזה למרות, יריב שיראון סגרו לנו את השמיים.
יעקב כץ: סגרו את השמיים.
שושנה שטראוס: מספר העובדים הזרים בשנה בשלב זה משהו כמו 5000.
שושנה שטראוס: מה שקרה, חצי מהלשכות סיימו את כל ה-10% שלהם וחצי מהלשכות הן עדיין יכולות לקלוט עובדים.
יעקב כץ: מאיזו סיבה אתם לא משתמשים, הרי יש מאגר מידע.
קרן טרנר: חד וחלק, יש עובדים זרים, יש עוד מכסות ויש עובדים זרים בארץ.
שמחה בניטה: תביאי אותם.
יריב שיראון: הנחת העבודה שלהם שיש עשרת אלפים עובדים זרים פנויים.
קרן טרנר: לא נכון, לא נכון.
קרן טרנר: לא, זו הנחה שלך.
יריב שיראון: נכון להיום, ערב הבג"ץ היו 91 איש במאגר, כאשר מתוך 91 איש, אתה נדהם, אבל זה המספר האמיתי.
יריב שיראון: עשרת אלפים עזבו ונשארו 91 איש נשארו.
שושנה שטראוס: המאגר תלוי בזה שכל העובדים הזרים יסדירו את המעמד שלהם ואז יהיה מאגר להרבה עובדים זרים.
יעקב כץ: אני מבין שזו טענה שרצה גם אצל הנכים וגם בלשכות שאמורות לטפל שאין מספיק עובדים זרים.
שמחה בניטה: לא.
שמחה בניטה: אין עובדים בכלל.
שמחה בניטה: כצל'ה אנשים לא מוכנים,
יעקב כץ: היא צריכה לתת לך את התשובה.
יעקב כץ: אם היא לא תיתן את התשובה אז זה לא יעזור אם תצעקו, זה לא יעזור.
שמחה בניטה: אבל היא מטעה.
שושנה שטראוס: אנשים צריכים להיות רשומים בלשכות וכך הם יכולים למצוא מעסיק.
יעקב כץ: תגידי מה שיש לך לומר.
שמחה בניטה: נורא צר לי שאני צריכה לחלוק עליך גברת שטראוס אבל אני מזה הרבה זמן מחפשת עובדת לחולת סרטן.
שמחה בניטה: התקשרתי לכל החברות.
שמחה בניטה: כל חברה נתנה לי את המידע שיש לה כי סיפרתי על המקרה הספציפי הזה.
שמחה בניטה: אני צריכה עכשיו 15 עובדים לאנשים שפונים אלי.
שמחה בניטה: אבל חולת הסרטן זה בשבילי כאילו הטופ.
שמחה בניטה: אין זמן.
שמחה בניטה: על זמן שאול היא חיה.
שמחה בניטה: ואני אומרת לך הייתי ביחידת הסמך.
שמחה בניטה: התקשרתי לכל הטלפונים שנתנו לי.
שמחה בניטה: כל העובדים שענו לי הם תפוסים, הם עובדים.
שמחה בניטה: התקשרתי לחברה בחיפה, לכולם, נתנו לי רשימות.
שמחה בניטה: התקשרתי, כל העובדים שהתקשרתי אליהם, כולם עובדים.
יעקב כץ: מה לגבי עובדים ישראלים?
שמחה בניטה: לא, אין, אין.
שמחה בניטה: ההורים שמה מתמוטטים, האחים, הם מוכנים לשלם כל מחיר, כבר לא מדברים על כסף.
יעקב כץ: אין עובדים ישראלים שמוכנים לעבוד בזה?
שמחה בניטה: אבל 24 שעות.
שמחה בניטה: האחים, האימא.
שמחה בניטה: אז אתה רואה שאנשים לא מסוגלים לעמוד בזה.
שמחה בניטה: אתה יודע מה זה לסעוד חולת סרטן סופנית?
קרן טרנר: בסדר, אז הרשות תסייע בהשגת עובד זר בארץ, כי יש.
שמחה בניטה: אז אני אומרת זה לא נכון.
שמחה בניטה: אני אגיד לך שאפשר להציל פה.
שמחה בניטה: אני אומרת אני חושבת שהדבר שיכול להציל פה ולמנף את העניין זה בכלל לפתוח את העניין הזה של 51 חודש.
שמחה בניטה: יש כאן הרבה מאוד עובדים, הרבה מאוד, הם נמצאים פה, כמות של עובדים שקיימים פה כי הם עובדים במקומות פרטיים וסגורים.
שמחה בניטה: מכיוון שנותנים להם רק 51 חודש, והם זקוקים להמשיך לעבוד להמשיך לפרנס את המשפחות.
שמחה בניטה: יש להם משפחות עם מצב כלכלי קשה והם לא מוכנים לוותר.
שמחה בניטה: הם מוכנים, אני אומרת לך מידיעה, כי לי יש עובדים זרים שדרכם אני מגיעה לכל מה שאתה רוצה.
שמחה בניטה: ואני אומרת לך שהם מוכנים לעזוב את הוילות שבהן הם עובדים ולעבור לעבוד בסיעוד אם יתנו להם ויזות.
שמחה בניטה: לדעתי, כך הבטיחו לנו בישיבה.
שמחה בניטה: הבטיחו לנו את זה בישיבה, כמו שאנחנו אומרים ועדה.
שמחה בניטה: אתם אומרים פה, אני רוצה רגע להסביר.
שמחה בניטה: אני יודעת מזה כי אני נמצאת, אני חיה את זה.
שמחה בניטה: אני רוצה להגיד לך היינו בישיבה אצל אמנון בן עמי והבטיחו שאם נביא עובדים זרים שנמצאים פה מעל ל-51 חודש תהיה ועדת חריגים שיתנו להם, כי הם יהיו מוכנים לטפל בנכים קשים, מונשמים, סיעודיים מורכבים, ואפילו שהבטיחו לנו את זה בוועדה הזאת עד היום אפילו נציג לוועדה.
שמחה בניטה: כלומר מדברים איתך בוועדות, בישיבות, מבטיחים עולם ומלואו, בתכל'ס שום דבר.
שמחה בניטה: אני אומרת לך כצל'ה אני מוכנה שתבוא איתי אם לא תראה במו עיניך אתה פשוט לא תאמין.
שמחה בניטה: הם לא עובדים, ואני אומרת לך חבורת סיעוד מוכנים לעשות ג'סטות שהם שומעים מקרים קשים כאלה כמו שאני מתארת להם.
יעקב כץ: צריך למצוא את הדרך ככל שיהיו השמיים פתוחים,
קרן טרנר: השמיים פתוחים, השמיים פתוחים.
שמחה בניטה: לא, אחרי השביתה אז לא נותנים ויזות.
שמחה בניטה: עכשיו תהיה שביתה.
קרן טרנר: עוד אין שביתה.
שמחה בניטה: אז הם לא נותנים ויזות.
שמחה בניטה: עובדים לא מגיעים
יעקב כץ: את אומרת שהשמיים פתוחים, נציג הלשכות אומר שהשמיים סגורים.
קרן טרנר: ולמי אתה מאמין?
יעקב כץ: אני מאמין בהשם.
קרן טרנר: ואחריו?
שמחה בניטה: אני אומרת לך כצל'ה בישראל, להביא עובד לארץ זה בין שבועיים לחודש מינימום אם לא יותר.
שמחה בניטה: ועכשיו יש שביתה.
שמחה בניטה: אז החולה ימות עד שיהיה לו עובד.
שמחה בניטה: חולי סרטן לא יכולים לחכות.
יעקב כץ: אני מקשיב לנציג הלשכות.
קרן טרנר: הוא בעל אינטרס וזה בסדר גמור.
עידית ליבוביץ: אוי באמת, תפסיקי עם זה קרן.
קרן טרנר: לא אמרתי דבר שהוא בעייתי.
עידית ליבוביץ: קרן את עושה דבר לא נכון.
יעקב כץ: פה בוועדה אנחנו לא מעליבים.
קרן טרנר: אני לא חושבת שהעלבתי.
יעקב כץ: לא, לא, לא, לא.
קרן טרנר: אנחנו מתייחסים לנושא מאוד ברצינות ואנחנו מתכנסים ועדה בין משרדית כמעט מדי שבוע.
קרן טרנר: דבר ראשון שאנחנו עושים זה בודקים האם יש חוסר.
קרן טרנר: מה שאנחנו שמים לפנינו כמטרת העל שלא יהיה מצב שבו יש אדם סיעודי בעל היתר שאין לו עובד זר.
קרן טרנר: בצורה הכי אחראית, היו לשכות שעברו את המכסה.
קרן טרנר: בכל זאת אנחנו מנסים שלא יהיו פה שחקנים בשוק שרק שואפים להגדיל ולהגדיל את כמות ההיתרים לעובדים הזרים ולהביא עובדים זרים שלא לצורך.
קרן טרנר: נקבע נוהל מסוים.
קרן טרנר: זו שנה ראשונה שאנחנו מיישמים אותו.
קרן טרנר: נקבע נוהלך מסוים שכל לשכה יכולה להביא עד 10%.
יעקב כץ: למרות שבסיעוד אין הגבלה.
קריאת ביניים: יש הגבלה.
קרן טרנר: לא, לא, לא.
קרן טרנר: הנוהל הוא מאוד מורכב והוא קובע מה קורה כשמגיעים למכסה.
קרן טרנר: אז אנחנו עוקבים אחרי העניין הזה.
קרן טרנר: אנחנו בוועדה משותפת עוקבים אחר היישום של העניין הזה.
קרן טרנר: ואנחנו באנו ובדקנו את הטענות של הלשכות.
קרן טרנר: הם אמרו, סיימנו.
קרן טרנר: אין עובדים זרים לסיעודיים, סיימנו את המכסה שלנו, בואו תפתחו את מגבלת ה-10%.
קרן טרנר: בדקנו, ראינו נתונים, ראינו איזה לשכות לא מביאות בכלל, איזה לשכות עוד לא עומדות ב-97% כי יש להם עובדים בארץ ואיזה לשכות מבריקות אבל עוד לא הגיעו למכסה.
קרן טרנר: זה נכון שלשכות מסוימות אולי כרגע צריכות לעשות מה שהנוהל מחייב אותן לעשות שזה לדאוג לעובדים שקיימים כאן.
קרן טרנר: בסופו של דבר התפקיד של הלשכה הוא לא רק להביא עובדים מחו"ל, הוא גם לטפל בהם.
יעקב כץ: אני חושב שאולי נעשה סיור בשבוע הבא.
יעקב כץ: אני רוצה שנעשה סיור בלשכות.
יעקב כץ: אני רוצה לדעת איך זה מתנהל.
יעקב כץ: אנחנו נופיע בלשכות.
יעקב כץ: נוציא מפה מיניבוס שיצטרפו אליו חברי כנסת.
יעקב כץ: אנחנו נעשה סיור יום שלם.
עידית ליבוביץ: אני רוצה להתחיל במשהו שחשוב לי להגיד.
עידית ליבוביץ: אני מדברת בשמי ובשם אחרים.
עידית ליבוביץ: הדברים שלי מופנים למשרד האוצר.
עידית ליבוביץ: סבתא שלי חולת פרקינסון והיא סיעודית.
עידית ליבוביץ: סבא שלי נפטר מאלצהיימר והוא גם היה זקוק לטיפול סיעודי.
עידית ליבוביץ: אני לא מדברת עכשיו על קו לעובד.
עידית ליבוביץ: סבתא שלי לא יכולה להעסיק היום 3 עובדים ישראלים במשמרות כי אין לה כסף.
עידית ליבוביץ: לא כל מי שזקוק במדינת ישראל יש לו עשרות אלפי שקלים בשביל לשלם למטפל.
קרן טרנר: אני לא קצת לא כל כך מבינה את הדיון.
עידית ליבוביץ: אם משרד האוצר, אם משרד האוצר,
קרן טרנר: זה לא משרד האוצר, זו מדינת ישראל.
עידית ליבוביץ: אם משרד האוצר,
יעקב כץ: אנחנו מסכימים.
יעקב כץ: מסכימים.
קרן טרנר: זה לא משרד האוצר אבל.
עידית ליבוביץ: אם מטרת משרד האוצר זה לעודד תעסוקה ישראלית ואני לגמרי בעד זה.
עידית ליבוביץ: אני חושבת שזה נכון, להעלות את אחוזי המועסקים ואני יודעת שיש ישראלים שמעונינים,
יעקב כץ: כמה עובדים לא ישראלים יש?
קרן טרנר: עדיין רוב בשוק.
עידית ליבוביץ: שיאפשרו לקשישים לשלם.
עידית ליבוביץ: היום קשיש סיעודי, חס וחלילה, חולה אלצהיימר, צריך טיפול 24 שעות ביממה.
עידית ליבוביץ: אין לו אפשרות, אין לו את הלוקסוס הזה לשלם לשלושה עובדים ישראלים שיעבדו בשלוש משמרות.
קרן טרנר: את פשוט פונה לכתובת הלא נכונה.
קרן טרנר: עניין של 9 או 10 מיליארד שקלים זה לא עניין למשרד האוצר.
קרן טרנר: זה עניין לממשלת ישראל.
קרן טרנר: זה אירוע מקרו כלכלי שלא שייך למשרד האוצר.
יעקב כץ: שאלת שאלה, היא ענתה לך.
עידית ליבוביץ: כן שמעתי את התשובה.
עידית ליבוביץ: אני רוצה לשמוע איפה ההוצאות.
יעקב כץ: היא נציגה של המשרד, תני לה לענות.
קרן טרנר: ההיקפים, זה סדרי גודל של כל התקציב הפנוי שיש מדי שנה.
קרן טרנר: זה צריך להיות שינוי שיטה וסדרי עדיפויות של ממשלה ברמה מאוד מאוד גבוהה.
קרן טרנר: זה לא עניין של משרד האוצר.
קרן טרנר: זה עניין של ממשלת ישראל.
קרן טרנר: זה אירוע מקרו.
קרן טרנר: זה לא משרד האוצר, משרד האוצר.
קרן טרנר: אין איזו קופה קטנה של 10 מיליארד שקלים בשנה.
עידית ליבוביץ: אבל אי אפשר לדחוף לתעסוקת ישראלים ולהגיד שלא יעסיקו עובדים זרים אבל בלי לשחרר את הכסף שיממן את ההעסקה הזאת.
עידית ליבוביץ: אי אפשר ביד אחת לעשות כך וביד שנייה לעשות אחרת.
קרן טרנר: מאפשרים להעסיק עובדים זרים.
עידית ליבוביץ: בטח, זה הפתרון.
שמחה בניטה: אבל אין עובדים זרים.
שמחה בניטה: אבל אין עובדים.
שמחה בניטה: אין עובדים.
יעקב כץ: סליחה, כן בבקשה.
דורון רז: אני רוצה לחזור למהות הדיון.
דורון רז: חוץ מהעובדים הזרים מועסקים בסיעוד גם עובדים ישראלים.
דורון רז: אני מייצג את ארגון חברות הסיעוד בישראל, ארגון שמונה למעלה מ-70 אלף איש.
דורון רז: מה שעולה בעצם זה שהרפורמה לא היטיבה עם האנשים שזקוקים לסיעוד.
דורון רז: בעצם מה שקרה, אני ישבתי בוועדות הבין משרדיות ואמרתי, תראו, מה שאתם עושים בעצם אתם יכולתם לעשות בהגברת הפיקוח על המערכת הקיימת.
דורון רז: מה שקרה יום לפני החלת הרפורמה חברות הסיעוד החלו בביקורי בית אצל הקשישים לבדוק אפשרות של העסקת ישראלים ולא עובדים זרים.
דורון רז: זאת אומרת הכול היה בנוי כך שהיה אינטרס למדינה להעסקת עובדים ישראלים ולא זרים.
דורון רז: ולראייה, חברות הסיעוד, 60% הן לשכות פרטיות.
דורון רז: תפישת העולם שלנו היא להעסיק קודם כל עובדים ישראלים.
דורון רז: זאת אומרת שהמגמה עכשיו, מה שהאוצר קבע, העלויות ידועות.
דורון רז: חברות הסיעוד אמורות על פי החוק להכשיר עובדים הכשרה מטעם ביטוח לאומי לעובדים הזרים כולל כל מה שכתוב, ועובדים ישראלים זה משהו אחר.
דורון רז: מה שנוצר זה עלויות נוספות לזקן, חוסר ודאות.
דורון רז: לא רק חוסר ודאות.
דורון רז: נאמר לדוגמה שאם יש חברת סיעוד שיש לה תאגיד, אמרו במפורש שתאגיד צריך להיות מופרט במקום אחר בחברת הסיעוד.
דורון רז: זאת אומרת הזקן או בני משפחתו, שצריך היום את הטיפול, קודם היה מקבל את כל מכלול הטיפול בחברת הסיעוד במקום אחד.
דורון רז: היום הוא צריך ללכת לנושא של התאגיד למקום אחד, ולנושא של הטיפול למקום אחר והבירוקרטיה חוגגת.
דורון רז: היא הכבידה על האנשים.
דורון רז: אני מקבל את מה שנאמר ניתן לפתור את הבעיה של מצוקת עובדים זרים שקיימת.
דורון רז: אנחנו בעצמנו, חלק מהאנשים צריכים יותר שעות טיפול ואפשר לפצל את שעות הטיפול, בוקר, צהריים וערב, מנסים לעשות את זה עד כמה שאפשר מתוך מגמה שעובדים ישראלים יעבדו בזה.
דורון רז: אבל אם נגדיל את מספר החודשים שעובד זר יכול לעבוד בארץ והוא יוכל לקבל ויזה, זה גם יסייע.
יעקב כץ: אתה אומר שאותו עובד, וזה בהתייעצות עם היועץ המשפטי, יוותר על המקום שלו ועל ההטבות שהוא מקבל.
דורון רז: כן, אני בטוח במאה אחוז מכיוון שחייו הם לא חיים.
דורון רז: הוא חושש ממחלקת ההגירה.
עידית ליבוביץ: כן.
עידית ליבוביץ: אני אומרת לך, מאה אחוז.
עידית ליבוביץ: אני נפגשת עם אנשים כאלה, אני אומרת לך.
דורון רז: דרך אגב הוא לא משתכר הרבה יותר.
דורון רז: הוא עובד הרבה יותר, הוא לא ישתכר הרבה יותר.
עידית ליבוביץ: והם לא יכולים לצאת לחופשה וזה מציק להם.
דורון רז: הוא מהר מאוד יבין שכדאי לו לחזור למעגל החוקיות.
דורון רז: מדינת ישראל תחזיר את העובדים האלה למעגל החוקיות.
עידית ליבוביץ: לתת להם עוד 51 חודש.
דורון רז: תמורת התחייבות שהם יעזבו את הארץ בתום התקופה אבל זה לא יגדיל את מספר העובדים הזרים וייתנו פתרון מיידי.
שמחה בניטה: זה ייתן פתרון מיידי.
שמחה בניטה: אני משוכנעת.
חיים אורון: אני בטוח.
חיים אורון: אז בואו נלך לפתרון הקל, נפנה למאגר.
שמחה בניטה: זה לא זול.
חיים אורון: איך אמרה קרן, מה הזכויות של העובדים, יש פה גם אינטרסים.
חיים אורון: יש פה גם אינטרסים.
חיים אורון: אנחנו שמענו פה, זה בסדר גמור.
חיים אורון: כנסת זה מקום שאינטרסים נפגשים.
חיים אורון: מעט אנשים עובדים לשם שמיים.
חיים אורון: כצל'ה אני לא.
חיים אורון: ואז אנשים אומרים...
חיים אורון: הבעיה שלנו פה בכנסת זה איך לראות מה האינטרסים.
חיים אורון: זה בסדר גמור.
חיים אורון: הוא רוצה להרוויח, הוא רוצה ככה, היא רוצה ככה.
חיים אורון: נותנים עכשיו 51 חודש, זה כבר מעל 4 שנים וכולי וכולי.
חיים אורון: ואני זוכר את המכתבים שאני כתבתי, תנו לו עוד 3 חודשים לשנתיים וחצי.
חיים אורון: אז אני לא קופץ מיד לפתרון המוצע.
חיים אורון: אני לא קופץ מיד כי בשבוע הבא נקיים אולי דיון על משפחות ועל ילדים וכולי וכולי.
חיים אורון: הרי אי אפשר לסגור את זה.
חיים אורון: אבל יש פה שתי תגובות.
חיים אורון: בעיה אחת שהיא הכי נקודתית ובעיה שנייה זה מחלוקת שקיימת.
חיים אורון: יש גישה שאומרת שמתחת למכסה יש מספיק עובדים מול טענה שעולה פה סביב השולחן שאין.
חיים אורון: עכשיו היות ואני מבין שכל המערכת הזאת נמצאת בשלבים של סוף הדיון אני מציע לכם בשלב הזה ללכת לצד ההקשבה לצורך כי בסופו של דבר אתה יודע מה יקרה.
חיים אורון: אם הזעקה תעלה עד לב השמיים, שתי כתבות בעיתונים, יבוא השר ויגיד, 5000 עובדים זרים, כמו שאתמול החליטו פתאום בוועדת שרים מסוימת על תוספת של 5000 או 70000.
חיים אורון: אני זוכר איזה מלחמות היו על כמה מאות.
חיים אורון: פתאום טראח.
חיים אורון: אז אל תעבדו שהעסק יתפוצץ לגמרי.
חיים אורון: עובדה אם אנשים אומרים שיש כנראה מצוקה, יכול להיות שהיא גיאוגרפית, יכול להיות שהיא לא נכונה, אני אומר, זה לא יכול להיות, השאלה איפה עובדים.
קרן טרנר: זה רק בלשכות מסוימות.
חיים אורון: אז אדוני היושב ראש, אני מבקש שנקיים מעקב צמוד לצרכים האלה אחרי ה-1 למרץ ואחרי שניתן להם שבועיים לעשות בחינה של המצב.
יעקב כץ: ראשית תודה.
ששון עוזר: כאשר יש מקרים קשרים חברת כוח אדם לא ששה להביא לאותו נכה עובד משום שיש לה מכסה שלך 10%.
ששון עוזר: אותה חברה עומדת במצב לא כל כך נעים.
ששון עוזר: היא מעדיפה במקום זה לא להתעמת מול הנכים, לא להביא לידי חיכוכים.
ששון עוזר: וזה דבר קיים.
ששון עוזר: יש הרבה נכים שפנו ולא נתנו להם עובדים.
ששון עוזר: אין להם.
ששון עוזר: זו התשובה שהם מקבלים.
יעקב כץ: אתה מדבר לגבי הלשכות.
ששון עוזר: לגבי הלשכות בגלל מה שעשו שהם יעסיקו רק 10% מכלל העובדים הזרים.
ששון עוזר: למה לי להביא עובד זר לנכים קשים?
ששון עוזר: אני אביא לנכה יותר קל.
ששון עוזר: אני במצב שאני לבד וכן רוצה לעבוד העובד, לא רוצה לעבוד, אני צריך להביא או לא להביא.
ששון עוזר: ולכן אני אומר, היתה לנו שיחה עם המנכ"ל עם צוות עובדים, היה שמה סיכום שבנוגע לנכים יפתחו את המכסה ולא יגדירו את זה בתוך 10%.
יעקב כץ: מה בנוגע לנכים?
שושנה שטראוס: נקבעה מכסה.
שושנה שטראוס: הם עדיין מתדיינים על ה-10%.
יעקב כץ: יש מצב של עובדים זרים שעוברים ממעסיק למעסיק.
שושנה שטראוס: הרבה עובדים זרים עוברים ממקום למקום כל הזמן.
שמחה בניטה: הפתיחה נותנת יתרון לחברה שעשתה הסבה לעזרה לנכים באחוז שלה.
ששון עוזר: יש בעיה עם עובד שיכול לעבוד עם נכים קשים.
ששון עוזר: היה לי נכה שהעובדת נטשה אותו, ישב ובכה.
ששון עוזר: אמרתי לו, היום אני במקרה בדיון, אני אעלה את זה כבעיה שלך.
ששון עוזר: הוא נכה בניוון שרירים, תשימו לב למה אני מדבר, נכה עם ניוון שרירים שלא יכול לזוז נשאר בבית לבד כאשר העובדת שלו נטשה אותו.
ששון עוזר: עכשיו אין מי שישים לו את החמצן, אין מי שיזריק לו את מה שהוא צריך, אין מי שיטפל בו.
ששון עוזר: הוא פנה לכל חברות כוח האדם.
ששון עוזר: כשהוא התייאש הוא פנה לארגון.
ששון עוזר: הוא פנה גם לשמחה, גם אלי.
ששון עוזר: הוא פנה אלינו, בואו תצילו אותי.
ששון עוזר: אנחנו לא יכולים לעזור לו.
ששון עוזר: עכשיו אני רוצה לגעת דווקא בנקודה שדורשת החלטה.
ששון עוזר: כולנו רוצים להעסיק עובדים ישראלים, כולנו רוצים.
ששון עוזר: זה עדיף לנו.
ששון עוזר: אין לנו מלחמה, אין ויכוח, אין מה לשלם, לא לשלם.
ששון עוזר: מה שאני בא להגיד לנכה צה"ל המדינה משלמת היום בין 17 אלף שקל ל-20 אלף שקל עבור עובדים בשלוש משמרות.
ששון עוזר: זה מה שמשלמת המדינה.
ששון עוזר: בית משפט שאתה הולך היום בתביעה לפיצויים קובע לך בין 17 אלף שקל ל-20 אלף שקל לעובד לשלוש משמרות.
ששון עוזר: עכשיו הנכים שלנו לא זקוקים למשמרת אחת.
ששון עוזר: הם זקוקים לשני אנשים כל היום, וכשהם צריכים לשלם שניים והם מקבלים רק ארבעה, אני לא מבין מאיפה הם ישלמו את זה.
ששון עוזר: אני לא מבין.
ששון עוזר: תסבירו לי אתם.
ששון עוזר: יש הרבה אנשים דתיים והרבה אנשים שהמשרד לשיקום נותן להם חדר.
ששון עוזר: הוא גר בחדר.
ששון עוזר: הוא רוצה להעסיק עובד זר.
ששון עוזר: אסור לו להעסיק.
יעקב כץ: אין לו מקום.
גרי רוט: הדבר שהזכירה גברת שטראוס, הבעיה של הבריחה של עובדים זרים, אלה שמטפלים בחולי אלצהיימר שלא קיבלו את ההכשרה המתאימה להתמודד עם המחלה הזאת.
גרי רוט: נכון שהם מקבלים הכשרה אבל היא לא מכוונת לאלה שמגיעים במסגרת חוק סיעוד.
גרי רוט: זה לפעמים מאוד מאוד מקשה.
גרי רוט: חברות סיעוד שהם גם תאגידים הם כן נעזרים בנו, אולי בגורמים אחרים בהכשרת עובדים, מטפלים.
יעקב כץ: האם במט"ב מכשירים את העובדים?
גרי רוט: הם מכשירים ויש עוד מספר מעסיקים.
יוסי ענתבי: אנחנו מעסיקים עובדים זרים שמגיעים דרך הלשכות.
יעקב כץ: סך הכול העובדים, כמה עובדים זרים?
יעקב כץ: כמה עובדים ישראלים?
יוסי ענתבי: מתוך 19 אלף עובדים יש לנו 5000 עובדים זרים.
יעקב כץ: אתם מכשירים מטפלים גם לחולי אלצהיימר?
דורון רז: כן, אנחנו מחויבים להכשיר על פי תוכנית של המוסד לביטוח לאומי.