GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעקב כץ: הם שייכים לך?
יעקב כץ: זה חידוש שצריך לציין בפרוטוקול.
יורם חליבה: משלמים 840 שקל לחברה בשביל התיווך, משלמים להם בערך 2,200 ביטוח רפואי וזה למעלה מ- 3,000 שקל.
יורם חליבה: אם העובד בורח אני צריך מישהו חדש ואני שוב צריך לשלם כמעט 3,000 שקל.
יורם חליבה: אתה מבין שזה שבכל פעם מחדש אני צריך לשים עוד כסף.
יורם חליבה: מאיפה הכסף הזה זורם לנו?
יורם חליבה: לא מהקצבה.
סמי מור יוסף: הם לא רוצים לבוא, לא לדימונה, לא לנתיבות ולא לפריפריה, הם רוצים רק את מרכז הארץ.
סמי מור יוסף: הם יודעים שהמרכז טוב.
ירדן קידר: אני מאיגוד עובדי הסיעוד של "כוח לעובד".
ירדן קידר: ראשית אני לא רוצה לדבר בשמי, נמצא כאן עובד סיעוד שבא ורוצה שתשמעו אותו.
ירדן קידר: אני חושב שכמנהלים דיון על עובדים כדאי גם לשמוע אותם.
ראמש שארמה: שלום לכולם.
ראמש שארמה: אני עובד ב"כוח לעובדים" אני רוצה לספר על העבודה שלנו ומה אנחנו עושים בשביל הוויזה בכל פעם, יש בעיה כי אם אין לך ויזה אתה לא יכול לעבוד.
יעקב כץ: כמה זמן אתה פה?
ראמש שארמה: שלוש שנים.
יעקב כץ: אתה עובד?
ראמש שארמה: עם משפחה.
יעקב כץ: באיזה איזור אתה עובד.
ראמש שארמה: אני עובד בירושלים.
יעקב כץ: ואתה מרוצה בעבודה שלך.
ראמש שארמה: כן, בטח אני מאוד מאושר.
קריאה: מה שכרך?
ראמש שארמה: 2,800 שקל.
יעקב כץ: מה אתה אומר על העבודה שלך?
ראמש שארמה: זו עבודה קשה.
ראמש שארמה: לעבודה כזאת צריכים שני אנשים כי העבודה היא גם ביום וגם בלילה.
ראמש שארמה: וצריך לקבל עליה יותר כסף כי זאת עבודה קשה.
ראמש שארמה: אם העבודה היא ל- 24 שעות צריך שתי ויזות עבודה כלומר שני אנשים לעבודה.
יעקב כץ: מה אתה חושב שהיית צריך להרוויח בגין העבודה שלך?
יעקב כץ: זה מה שבעצם גלעד נתן אמר, הוא אמר שצריך לראות איך להעלות את השכר, אבל המדינה לא יכולה לעלות את השכר אלא אם כן היא משנה את כל המדינות שלה.
יעקב כץ: על שינוי המדיניות אנחנו עובדים היום וזה צריך להיות בדרך דרסטית ולא ייפתר דרך הטיפול במסגרות הקיימות היום.
יעקב כץ: גם אם יחליטו להוסיף כמה מאות שקלים אני לא רואה בזה את השינוי הדרסטי שיגרום לאדם לרצות לעבוד במקרים קשים ובמקומות רחוקים.
שושנה שטראוס: רק קצר וחשוב כי היו עלו פה דברים וחשוב שזה ישמע באופן ציבורי, נאמר כאן שעובדי סיעוד מועסקים לפעמים בבתים חזקים ולא בעבודות סיעוד.
שושנה שטראוס: מדינות האכיפה שלנו שאם ימצא שאדם שהגיע לעבודות סיעוד והועסק על ידי ישראלי שאינו סיעודי בכל מיני עבודות, אנחנו לא מטילים קנס מינהלי שזה דבר שאפשר אלא אנחנו הולכים לכתב אישום כי אנחנו רואים את זה בחומרה רבה שעובד שהגיע לעבודה בסיעוד דווקא עובד בעבודה אחרת.
יעקב כץ: אבל בתוך תחום הסיעוד המרחב עדיין רב מאוד.
יעקב כץ: יש עבודות קלות יותר ויש עבודות קשות.
סוזי אלבז: רציתי להגיד כאן
סוזי אלבז: שכולכם מדברים כאן על איך לתגמל את העובדים הזרים.
סוזי אלבז: ואף לא חשב על מקורות המימון.
יעקב כץ: למה את אומרת את זה, רק על זה אנחנו מדברים.
יעקב כץ: מדברים רק על איך לגרום לנכים ולזקנים שיהיה יותר כסף להעסיק ישראלים בשלוש משמרות עם סכומים ראויים, אני אפילו התבטאתי שזה יהיה כמו לנכי צה"ל בסכומים של עד עשרות אלפי שקלים.
יעקב כץ: למה את אומרת שאנחנו לא מדברים על זה?
סוזי אלבז: אני שמעתי על להוסיף לעובד כסף.
יעקב כץ: אני שאלתי, כי הוא אמר שבתוספת כסף הם יעבדו.
יעקב כץ: שאלתי מהו הסכום שהוא חשב שהוא יעבוד.
סוזי אלבז: אני אומרת שצריך לחשוב שעם הקצבאות שאנחנו מקבלים היום אנחנו ממש פושטי יד בכל העניין של העובדים זרים.
סוזי אלבז: כל החודש להחזיק אותם זה 3,200 ותוספת לארבע שבתות זה תוספת של 1,000 שקל וזה כבר מגיע לסכום של 4,200 וכעת אני שומעת על פנסיה ועוד מעט יהיה גם הבראה וביגוד ודברים אחרים.
יעקב כץ: אני מודה לכם מאוד, לכול מי שהופיע בוועדה.
יעקב כץ: כפי שהבטחתי נוציא סיכום בצורה מסודרת יחד עם אנשים מהוועדה.
יעקב כץ: אני רק מודיע שאנחנו נעסוק בשני נושאים.
יעקב כץ: האחד פתרון יותר יסודי עם השר משה כחלון כדי להתמודד עם המצבים בצורה יותר יסודית גם אם זה יהיה כרוך בכסף, כך שפעם אחת נבוא עם פתרון יותר אמיתי.
יעקב כץ: גם מתוך המציאות הנוכחית ננסה לשפר את המצב כדי שיאפשר גם לנכים וגם לעובדים לחיות חיים של רווחה.
יעקב כץ: תודה לכולם, הישיבה נעולה.
יעקב כץ: יוסי, אם אפשר בקצורה, כמה מסתננים נכנסו במהלך ינואר-פברואר?
יעקב כץ: האם אנחנו רואים ירידה ואם כן למה יש ירידה, מה בדיוק קורה?
יעקב כץ: כדי שננצל את המצב אני רוצה פשוט לדעת.
יולי יואל אדלשטיין: כפי שאמרתי לך בחודש שעבר, כולם פה נכנסו לאיזו אשליה, שהנה באה הגאולה ויש ירידה.
יולי יואל אדלשטיין: בחודש ינואר היה לנו בערך שש מאות, בחודש פברואר היה שלוש מאות, וכולם כבר כמעט עשו משתה.
יולי יואל אדלשטיין: והנה אנחנו בשבוע הראשון של חודש מרץ עומדים על שלוש מאות.
יעקב כץ: שלוש מאות, שבוע אחד.
יולי יואל אדלשטיין: השבוע הראשון של חודש מרץ, זה מחזיר אותנו למספרים של שנת 2010, שזה בסביבות האלף, אלף פלוס.
יעקב כץ: זאת אומרת, שמדינת ישראל צריכה להיות ערוכה גם בערים, גם בקליטה, גם בהכנת דירות, גם בהכנת אמצעים וגם במתקן הקליטה.
יעקב כץ: המתקן, העיר היפה, התחיל להיבנות?
יולי יואל אדלשטיין: העיר היפה נמצאת בדיונים.
יעקב כץ: עוד לא התחילו לבנות?
יולי יואל אדלשטיין: זה נמצא בשלבי תכנון מתקדמים, כרגע באתי מדיון באוצר.
יעקב כץ: לכשיתחילו לבנות, כמה זמן תיקח הבנייה?
יולי יואל אדלשטיין: לפי הערכה של משרד הביטחון, עד אוקטובר פלוס מינוס.
יעקב כץ: העיר תעמוד?
יולי יואל אדלשטיין: לא שלמה, אבל בחלקה היא תעמוד.
יעקב כץ: זה חשוב מאוד לדעת, משום שהייתה באמת תחושה גם בעקבות הסיור שלנו, שגם הגדר התלתלית שכבר נבנתה.
יולי יואל אדלשטיין: אני כרגע נפגשתי עם סמנכ"ל משרד הביטחון, ויש פעילות מאוד מואצת בנושא הגדר, בלי כל קשר לשאר התהליכים.
יעקב כץ: תודה לך יוסי, אבל אנחנו רואים שאנחנו חוזרים לכמויות.
יולי יואל אדלשטיין: אנחנו לא חוזרים לכמויות, וישנו פה מפקד מתקן הסהרונים, שהוא גם תחקר חלק מהם.
יולי יואל אדלשטיין: פשוט מאוד היו בעיות לוגיסטיות, בגלל המהומות במצרים.
יעקב כץ: הדיון היום הוא בעניין העינויים, האונס והשבי שעוברים המסתננים ארצה ומה שעובר עליהם, אם אפשר במילה אחת, מה הייתה הסיבה שבינואר-פברואר הייתה ירידה ומה הסיבה שאנחנו רואים במרץ עלייה מחודשת?
שמעון ביבס: באופן טבעי הבעיות במצרים, מן הסתם, הקרינו על כל מה שקורה שם.
שמעון ביבס: היו בעיות של הגעה מסודן למצרים בגלל קשיי תחבורה, אם זה אוטובוסים, רכבות שמן הסתם גם הופסקו.
שמעון ביבס: המידע האחרון שעומד בידינו כאן, העלויות שהבדואים כרגע דורשים בגין ההברחה ירדו על מנת לעודד אותם.
שמעון ביבס: וכפי שאמר יוסי, השבוע הראשון של מרץ אכן מסמן את הממוצעים שאנחנו רגילים מ-2010.
שמעון ביבס: הסיבה העיקרית שאני תלוי כרגע זה הורדת המחירים שהם גובים כרגע, אם אנחנו רוצים לדבר על סדרי גודל של עשרת אלפים דולר להברחה לראש.
שמעון ביבס: המחירים שגובים רשת ההברחה, עומדת על סך של שלושת אלפים דולר, ירידה די קריטית.
שמעון ביבס: סיבה נוספת שקצת האטה, זה באמת אותם תיאורים קשים שעוברו אחורה סביב אותם מחנות עינויים.
שמעון ביבס: היה קצת חשש מצד המצרים להגיע, אבל יחד עם זאת העובדה שהמחירים ירדו ויש מקום חזקה והעצימה כרגע את החזרה.
יעקב כץ: נציג השגרירות האמריקאית גם צריך להגיע?
יעקב כץ: הדיפלומט תקוע, טוב אנחנו לא נוכל לחכות יותר מדי.
יעקב כץ: אנחנו בעוד שלוש דקות נתחיל את הדיון.
יעקב כץ: יש למישהו קשר איתם, שיכול לדעת אם הם רחוקים?
יעקב כץ: אז אני אתחיל, זה מיד, פשוט חבל על הזמן, כן אנחנו נתחיל.
יעקב כץ: טוב, אז עוד פעם, אגב יש פה גם מארגונים כמו הרופאים לזכויות האדם, נמצאים פה, יש פה נציג של הרופאים לזכויות האדם?
שחר שהם: כן.
יעקב כץ: את הנציגה?
יעקב כץ: את יכולה לבוא לשבת פה.
יעקב כץ: ומארגונים אחרים שמטפלים במסתננים?
יעקב כץ: מי אמר, בבקשה, מקלט?
יעקב כץ: מה שאומרים פה זה מה שאני קובע, לא מה שאת אומרת, את צריכה להתחיל להתרגל לרעיון.
יעקב כץ: את רואה, למרות הדעות שלך, את רואה על מה אני דן היום.
יעקב כץ: בעקבות הישיבות הרבות שהתנהלו בוועדה פה, בנושא המסתננים, שבשנה שעברה נכנסו לארץ כחמישה עשר אלף, והכמות הגדולה שמגיעה דרך מצרים.
יעקב כץ: מדינת ישראל עושה את כל מה שהיא יכולה או מה שהיא צריכה לעשות או היא מתארגנת בשנתיים האחרונות הרבה, בעקבות לחץ שיצא מהוועדה הזו, ואנחנו רואים גם את בניית הגדר והמכשול צוברים תאוצה, כאשר בסיור שעשינו בדרום אנחנו רואים שתוך שלושה חודשים מהיום תהיה גדל תלתלית "מסוכננת", הכוונה עם סכינים, לאורך כל מאתיים העשרים קילומטר שתמנע מעבר של מסתננים.
יעקב כץ: לצידה מוקמת גדר נוספת בגובה של חמישה מטר, לאורך כל הגבול עם מצרים, שתהיה גמורה תוך שנתיים.
יעקב כץ: הולכת ומוקמת עיר שתטפל בצורה הגונה ויפה בכל המסתננים שיועברו אליה.
יעקב כץ: אנחנו שומעים פרסומים ברדיו ובתקשורת לאורך כל היום והלילה, שקוראים לאנשים להיזהר בהעסקת מסתננים ואנשים שנכנסו לישראל בניגוד לחוק.
יעקב כץ: כל הדברים הללו אמורים לתת תוצאות בעוד שנתיים-שלוש.
יעקב כץ: לצערנו הרב, אנו שומעים שכמות המסתננים עולה וחוזרת לכמות שהורגלנו אליה בשנת 2010, כפי שסיפרו פה גם מפקד הסהרונים וגם יוסי אדלשטיין ממשרד הפנים, לכמויות של אלף בחודש, לצערנו הרב.
יעקב כץ: אבל אנחנו התוודענו בוועדה פה גם לסיפורים מבהילים, שמבליטים פעם נוספת את אופייה החיובי של מדינת ישראל, שלמרות שמדובר בכמויות אדירות, שמשנות את המאזן הדמוגרפי של ערים בישראל כמו אילת, אשדוד, תל אביב, בני ברק, ראשון לציון, בניגוד לרצוננו, מדינת ישראל נוהגת, מהרגע שהמסתננים מגיעים לגבולנו, בצורה שעם ישראל בה במשך השנים, של רחמנות, ביישנות וגמילת חסדים, ולא רק הרופאים לזכויות האדם ולא רק הארגונים שמטפלים במסתננים.
יעקב כץ: במדינת ישראל כמדינה, כשהיו פה קציני צה"ל הם דיברו על קליטת המסתננים, העברתם לכלא סהרונים, הטיפול בכלא סהרונים כבני אדם, פיזורם בארץ, העובדה שלמרות שיש חוק שאוסר על העסקתם, ישראל לא מחילה את החוק ועד שהיא לא בונה את האלטרנטיבות היא לא מאפשרת מצב שהם לא יוכלו לעבוד.
יעקב כץ: זאת אומרת ישראל, מדינת ישראל נוהגת לאילא ולעילא.
יעקב כץ: לעומת טובתה, יופיה ואופיה ואופיו הטוב של העם היהודי היושב בציון, והתנהגותם של כל הגורמים מהצבא דרך המשטרה דרך רבי הכלא ודרך רשאי העיריות וכדומה, התנהגות למופת, שכל המדינות בעולם היו צריכות ללמוד ממדינת ישראל איך אנחנו מתנהגים, מובלטת התנהגותם של הבדואים בסיני, שלא רק שמקבלים כסף, בנוסף לעובדה שהם מקבלים אלפי דולרים לראש ורק עכשיו את נקטת בסכומים מבהילים שלפעמים מדובר על עשרת אלפים דולר לראש.
יעקב כץ: ואני תמיד תהיתי מאיפה מדובר באנשים שכשמדובר באנשים שקוראים לעצמם פליטים, מסוגלים לשלם גם שלושת אלפים דולר לראש, שמדובר בסכומים שגם בישראל אנחנו לא מכירים הרבה ישראלים שלפעמים יש להם את הסכומים האלה.
יעקב כץ: מה שעובר עליהם בקטע שבין המעבר באדמות סיני, אונס, עינויים, אני קיבלתי פה גם את הנספח של אמ"ן, שמות לפרסם את זה, שלא רק שאונסים, מתעללים, מכים, ואנחנו עוד מעט נשמע פה ממי שטיפל באנשים האלה, מדובר גם בסחר באיברים.
יעקב כץ: זאת אומרת, מוציאים מהם איברים בעל כורחם, וזה מדובר בבדואים שנמצאים בסיני שעכשיו שרודנותו של מובארק התגלתה לעיני כל והרודן הזה הוא כבר לא רודן והעם המצרי בתהליך דמוקרטי, שאולי נזכה לדמוקרטיה גם שם, פלט אותו החוצה, מתברר שתחת ידיו נעשו פשעים כנגד האנושות, כאשר מצרים, כמצרים שיש לנו אתה הסכם שלום, מסוגלים להיעשות פשעים נוראים כאלה.
יעקב כץ: אני רק יכול לתאר לעצמי שאילו המסתננים היו עוברים, נניח, לבדואים בדרום והיו עוברים סדרות של עינויים כאלו, אני מניח שמישהו היה מואשם בזה זה קודם כל היה ראש הממשלה, שר הביטחון ושר המשטרה ואליהם הייתה מופנית אצבע מאשימה.
יעקב כץ: גם במקרה של מצרים בשנים האחרונות, כשאנחנו רואים את הסחר באיברים, את התעללות המתמדת של הבדואים במסתננים שעוברים דרכה ומשלמים להם, זה מדגיש יותר את אופייה החיובי של מדינה ישראל.
יעקב כץ: אני רציתי היום, כדי להדגיש עם מי יש לנו עסק, מי האנשים האלה שנמצאים בצד השני של הגדר, איזה סוג של אנשים ולאיזה שפלות הם יכולים להגיע ולכן רציתי את הכינוס של הוועדה היום, כדי לספר משהו על האיסורים והעינויים שעוברים המסתננים ולהגיש את טובתה ואופייה הטוב של מדינת ישראל, שלמרות שזה נגד רצונה ולמרות שהיא לא שמחה על מעבר של אנשים בניגוד לרצונה היא פועלת בצורה אנושית, מוסרית והגונה שאין כדוגמתה, אני חושב, בעולם המערבי.
יעקב כץ: הייתי רוצה לשמוע מהרופאים לזכויות האדם.
יעקב כץ: את נתת לי פה דף ואת מדברת על שבי, עינויים ואונס במדבר.
יעקב כץ: אז לפני, כי אני לא רואה פה מישהו מנציגי אמ"ן ומשרד הביטחון, לא הגיעו עדיין, נכון?
יעקב כץ: אז אולי נפתח בך, שתספרי מה, מתוך הנתונים שלכם, מה אתם יודעים ומה אתם יכולים לספר לנו.
שחר שוהם: עמותת רופאים לזכויות אדם מפעילה בהתנדבות מרפאה פתוחה שנותנת טיפול רפואי ומסייעת לכל מי שהוא חסר מעמד וחסר ביטוח רפואי בארץ.
שחר שוהם: במסגרת זה, בשנה האחרונה, שמענו יותר ויותר עדויות.
שחר שוהם: זה התחיל מנשים שהגיעו למרפאה, שביקשו לעבור הפלה בעקבות אונס שהן עבור בסיני.
יעקב כץ: אין לכם כרגע מושג כמה נשים או כמה גברים נכנסים בכל הפלה, הלא הם עוברים, עברו שלוש מאות השבוע, יכולים להגיד פחות או יותר אחוזים שאתם?
שחר שוהם: דיווחים על אונס והפלות, גם יש עדויות מגברים, אבל נשים מגיעות אלינו לבקש לעשות הפלה.
יעקב כץ: אונס של ילדים?
שחר שוהם: שמענו על התעללויות של ילדים, קשירה של ילדים בשלשלות לאמהות שלהם, תינוקות בני פחות משנה שנקשרו לאמהות שלהם.
שחר שוהם: נשים שעוברות התעללות מאוד קשה במשך חודשים, אנשים שם נכלאים במשך חודשים.
שחר שוהם: אנחנו מדברים על כוויות, קבורה באדמה, מכות חשמל, עינויים מאוד קשים.
שחר שוהם: כל העניין הוא שמתעללים בהם כדי שאחר כך הם יתקשרו ודורשים כופר מאוד גדול, אנשים נשארים שם חודשים ארוכים.
שחר שוהם: אחרי שהם מצליחים לעבור את הגבול הם מגיעים לישראל.
יעקב כץ: כשהם מגיעים אליכם למרפאה זה כבר אחרי שהם טופלו על ידי צה"ל וסהרונים ועברו טיפול, של רופאים, ראשוני.
שחר שוהם: הם מגיעים אלינו למרפאה שעברו טיפול מאוד חלקי, נשים עדיין מגיעות אלינו אחרי שהן ביקשו לעבור הפלה ולא עברו הפלה ושוחררו ישר, בעצם שוחררו לרחוב.
יעקב כץ: הסהרונים לא יכולים לעשות הפלות?
דור מיכאל: אני מבקש לבדוק במקרה כזה ולהודיע לי כי אני חושב שזה נגד ההנחיות של שירות בתי הסוהר.
דור מיכאל: זאת אומרת, אותן נשים שמגיעות ומזוהה שהן בהריון.
יעקב כץ: סליחה, זה שהן בהריון, אישה בדרך כלל יכול להיות שמבעלה היא בהריון, אז אנחנו לא יודעים.
יעקב כץ: יכול להיות שרק אחרי זה הן צריכות אולי טיפול כדי להגיד את זה למישהו בצורה יותר אינטימית, לא לכל אחד הן מוכנות לספר את זה.
דור מיכאל: אם הן עושות הפסקות הריון אז שם זה מכוסה ואם הן משתחררות?
יעקב כץ: אנחנו נטפל בכל העניין, אנחנו בעד שמדינת ישראל תמשיך ותתן את הטיפול ההגון שלה.
יעקב כץ: תגידי לי, אתם, האגודה הזו, היא אגודה בין לאומית או אגודה פרטית של מדינת ישראל?
שחר שוהם: עמותת רופאים לזכויות האדם זו עמותה שפועלת בישראל.
יעקב כץ: רק בישראל?
שחר שוהם: בניגוד לרופאים ללא גבולות, שזה ארגון בינלאומי, זה ארגון ישראלי.
יעקב כץ: אני קצת התבלבלתי.
יעקב כץ: עכשיו, אז יש גם רופאים ללא גבולות?
שחר שוהם: זה ארגון הומניטרי שפועל בעולם.
יעקב כץ: עכשיו אתם, כשאתם רואים דברים כאלה ואתם, סליחה יוסי, למי אתם פונים?
יעקב כץ: מדינת ישראל עושה מה שהיא יכולה בתחומי המדינה, למי פניתם?
יעקב כץ: לאו"ם, למצרים, לאומות העולם, האם זה פורסם במדינת ישראל איך מתנהגים הבדואים, איפה הבאתם את זה לפרסום?
שחר שוהם: אנחנו הוצאנו שני דו"חות, זה הדו"ח האחרון שיצא, שהוא עדכון שלו, אנחנו מפרסמים את זה בכל מקום שרק אפשר.
שחר שוהם: זה יצא בעולם, היו כתבות בעולם על זה, אנחנו מנסים גם להפעיל לחץ על מצרים שתפסיק את העינויים, זאת אומרת, כרגע זה מצב שהוא קצת בעייתי.
שחר שוהם: אבל צריך להבין שמעבר להפלות שדיברתי מדובר באנשים שצריכים לעבור שיקום.
שחר שוהם: זאת אומרת, גם אם הם מתאשפזים במצב חירום בבית חולים והם יוצאים, הם צריכים לחזור ולקבל את הטיפול הרפואי ואין להם לאן לפנות.
שחר שוהם: זה אנשים שהם קורבנות של עינויים מאוד קשים ואין להם שום מענה, הם לא יכולים לעבוד בישראל, הם לא יכולים לקבל שום טיפול רפואי מלבד טיפול חירום ומלבד מה שאנחנו מספקים בהתנדבות, ואנחנו לא יכולים לספק את זה, ומדובר באנשים שצריך לטפל בהם.
שחר שוהם: צריך להחיל חוק, למשרד הבריאות ולמשרד הרווחה יש את הסמכות להחיל את חוק הבריאות הממלכתי על האנשים האלה כרגע, כי הם צריכים עזרה כרגע.
יעקב כץ: זה נכון, אנחנו בוועדה שלנו טענו, ואני טענתי את זה גם מעל בימת הכנסת, שלצערנו הרב ברגע שעברו, ועברו לפה שנה שעברה חמישה עשר אלף איש, חמישה עשר אלף איש הם כמו אוויר, אין בתקציב של מדינת ישראל, חוץ מהמשטרה שמטפלת בהם, אבל אין תקציב שמתייחס לעוברים כאנשים.
יעקב כץ: אנחנו בבעיה, מדינת ישראל לא רואה את זה עדיין כחלק אינטגרלי של המערכת שלה והיא צריכה לראות מה היא עושה.
יעקב כץ: האם יש פנייה דרך אנשים שקשורים לאנשים האלה, למשל באימיילים או בפקסים או ב"אס אם אס", שלא ישכחו נשים לפחות, כי נשים הן הרבה יותר, הרבה יותר קל לפגוע בהן.
יעקב כץ: האם יש פנייה כזאת, כי אני מבין יוסי שהכמות של הנשים היא קטנה מאוד.
יולי יואל אדלשטיין: סליחה?
יעקב כץ: הכמות של הנשים שעוברת היא מזערית, הנשים ביחס לגברים.
יולי יואל אדלשטיין: הכמות הגדולה יותר היא של גברים.
יעקב כץ: אין לנו אחוזים.
שמעון ביבס: יש את הנתון.
יעקב כץ: כן, תתן לי בבקשה, אני רוצה לשמוע.
שמעון ביבס: ב-2009 חדרו ארבע חמישים וארבע נשים, ב-2010 עלייה של כארבע מאות אחוז, אלף שש מאות שבעים ושש נשים.
יעקב כץ: אלף שש מאות שבעים ושש מתוך ארבע עשר אלף שנכנסו לישראל המוכרים.
יעקב כץ: אני רוצה לדעת, אלף שש מאות וחמישים הנשים, בתחקור הראשוני שלכם אתם יכולים לדעת, יש לכם נתונים כמה מהן נאנסו, כמה מהן עברו אינוס?
שמעון ביבס: קשה מאוד לבודד את הנתון הזה משום שמפאת שהרישומים שמוגשים, היחידים שראיתי ברישומים לגבי היכולת לאבחן, עובדת סוציאלית בכל התהליך עם הנשים, מחזירים לעבודת בדיקות הריון, רצוי לא רצוי, קשה מאוד לדובב אותם גם.
יעקב כץ: אולי הן אפילו לא יודעת שהן בהריון.
שמעון ביבס: חלקן גם לא יודעות.
שמעון ביבס: בכל מקרה, המקרים שכן מובאים לידיעתנו, של הריונות לא רצויים, הן כמובן מובאות בפני בעיה של דין המשמורת, אפנה את הבקשה לידנו.
שמעון ביבס: ואז כמובן אנחנו יוצרים קשר עם גורמי רווחה מבחוץ ודואגים גם להעביר את המקל בצורה מסודרת לגורמי הטיפול בחוץ, אם זה באמת לעמותות שעושות עבודה נפלאה פה, כדי שנציין את תרומתן הרבה, גם מקבלות דף הסבר, מספרי טלפון בשפתן הן, אם זה רופאים לזכויות אדם.
שמעון ביבס: זהו, זה מה שאני יודעת לומר.
שמעון ביבס: אגב, חלק מההריונות הם רצויים.
יעקב כץ: הבעלים מגיעים שבועיים אחרי זה, או שהם עדיין נשארים שם.
שמעון ביבס: קשה לקבוע באותה נקודת זמן, עד כמה ההריון הוא רצוני או לא.
יעקב כץ: אבל אנחנו יודעים על כמות מקרי אינוס, אנחנו לא יודעים לדבר על אחוזים, אם כולן נאנסו, חלקן, זה אנחנו לא יודעים לדעת.
יעקב כץ: יש לך את הנתונים לגבי מהי כמות הילדים שמגיעה?
יעקב כץ: ילדים מתחת לגיל ארבע עשרה, ילדים קטנים מתחת לגיל ארבע עשרה.
שמעון ביבס: לפי מיטב זכרוני, בסביבות השלוש מאות.
יעקב כץ: ב-2010.
יעקב כץ: זאת אומרת, זה הרוב מבוגרים.
דור מיכאל: קודם כל אני רוצה לברך את הרופאים לזכויות האדם על העבודה שלהם.
דור מיכאל: מעבר לזה יש מרפאה נוספת של ההסתדרות הרפואית ושל משרד הבריאות וארגונים נוספים.
דור מיכאל: טיפה בים לעומת הצרכים שיש להם.
דור מיכאל: לגבי ההפלות אני לא אמתי קודם, הנושא הזה אולי זה הנושא היחידי שמכוסה, אם יהיה צורך אני יכול להוציא את המספרים, כי כמובן כל דבר כזה נרשם ואם יש איזשהו מקרה שלא ידוע או שאיכשהו לא הובא לידיעתנו, אנחנו נעמוד לרשותכם תמיד.
דור מיכאל: יש פה בעיה של החלטה, כיוון שלא הוחלט ברמה של ממשלה.
דור מיכאל: אני חושבת שחברתי קצת אופטימיסטית אם חושבת ששר הבריאות יכול בחקירתו לתת איסור רפואי, יש לזה השלכות שהממשלה צריכה לקבל אותם.
דור מיכאל: ולנו, לא רק שלא התקבלה החלטה, אלא על הצוות המקצועי של משרד הבריאות ושל הגופים הממשלתיים, הושארה עלינו כל המעמסה של לתת תשובה לבעיות אנושיות, יום-יום.
דור מיכאל: למשל, מישהי שנאנסה ובהזדמנות זאת גם הדביק אותה בכל מיני מחלות נוראיות, ששם עלות הטיפול היא איומה, ומקרים נוספים, חבל להפתיע.
דור מיכאל: אחד שנורה בגבו על ידי המצרים, חיילי צה"ל אספו אותו לבאר שבע, שלושה חודשי אשפוז וניתוחים על חשבון בית החולים סורוקה, אפילו לא על מדינת ישראל, ולאחר מכן, לאן אתה הולך להמשך שיקום?
דור מיכאל: הדברים נוראיים, זה מאוד נורא כאנשי מקצוע, מקווים שתהיה איזושהי תשובה ברמה ממשלתית של המדינה.
יעקב כץ: מדינת ישראל צריכה לנעות את הכניסה, אבל ברגע שאנשים נכנסו אז מדינת ישראל צריכה לעשות את המאמצים.
יעקב כץ: מדובר פה באנשים שאם היא לא מצליחה למנוע את הכניסה שלהם, היא צריכה להיערך בטיפול.
יעקב כץ: אנחנו לא רואים שמדינת ישראל ערוכה, לא בתקציב שלה ולא בטיפול שלה.
יעקב כץ: אם כי אנחנו רואים שהיא נערכת היום להקמת עיר, שבעיר הזו יהיה גם מרפאות, אני מבין.
דור מיכאל: דוקטור ליברמן ואני הכנו את התוכנית למרפאה השנה, אבל בואו נשים דברים בפרופורציה, נשים אותם שם, נטפל בהם שם, ייעוץ והם יקבלו טיפול, מה הלאה?
דור מיכאל: גם עוד דבר אחד, הרעיון הזה של הגדר שמכסה מאה חמישים ממאתיים שבעים קילומטר, בואו ננחש ביחד, חייל צה"ל מסכן שימצא קבוצה של אנשים על הגדר שגוססים מצמא.
יעקב כץ: כן, אני מניח, עזוב, זה לא הולך ככה.
יעקב כץ: אז יביאו להם מים.
יעקב כץ: ברגע שהגדר הגדולה תהיה ממוקמת, זהו עניין של מדינת ישראל ואם מישהו יגיע לשם יעבירו לו מים, אז הם יגידו לעצמם שמרחמים מהצד השני של הגדר.
יעקב כץ: אבל זה לא העניין שמדינת ישראל אחראית עכשיו על כל מי ששולחים אותו לגדר.
יעקב כץ: בשביל זה ישראל היום קובעת את הגבול הזה.
יעקב כץ: היום הבעיה היא שהם חוצים את הגבול, והם נכנסים לתוך שטח מדינת ישראל.
יעקב כץ: כתוצאה מהגדרות שיקמו ודרך הגישוש, לא יוכלו לחדור.
יעקב כץ: אז אם המצרים לא יתנו מים אז ינחיתו להם שם מים ממוסקים, זה לא תהיה בעיה של מדינת ישראל.
יעקב כץ: מדינת ישראל לא חייבת לקלוט כל אחד שנמצא בצד השני של הגבול, בשום מקום בעולם.
יעקב כץ: אותה בעיה יכולה להיות מחר אם מעזה יתחילו לנוע לכיוון ישראל מאות אלפי אנשים.
יעקב כץ: נמצא נמצא כאן איש, שהבן שלו שבוי בכלא בסיני.
יעקב כץ: אז אולי שיתקרב לשולחן.
אייל לוי: הנושא הזה נמצא בחקירת משטרה כרגע, והחשיפה הזאת עלולה לחבל בחקירה.
יעקב כץ: אתה מדבר על המקרה הזה של הבחור?
אייל לוי: זה הספציפי.
יעקב כץ: אז אולי תספר אתה מה אתם יודעים.
אייל לוי: אני מעדיף שלא להיכנס לפרטים, מעבר לעובדה שיש לו בן משפחה מוחזק בצד המצרי, אנחנו פועלים כרגע מבחינה חקירתית לטפל בזה.
יעקב כץ: טוב אז הנושא הזה ידובר בו, ובזה סיימנו את הסיפור הזה.
רחל גרשוני: אני מתאמת המאבק בסחר בבני אדם במשרד המשפטי, ורציתי להצדיע להירתמות.
יעקב כץ: את מודעת לדו"ח של אמ"ן שקרא לזה, לפי מה שאני קיבלתי, מנגנון הברחות וסחר באיברים של פליטים מאריתריאה.
יעקב כץ: בנתון שנתן לנו חורי אבו חאלד, פה הם כנראה בחזות תנועת חמאס.
יעקב כץ: אבל אבו חאלד ידוע, מוכר ולא הייתה בעיה לאמ"ן לפרסם את זה משום שאני למשל, עד הדיון היום, ידעתי שברשעותם ואכזריותם של הבדואים בסיני, הם עושים את כל ההתעללויות שרק יכולים.
יעקב כץ: מצריבה ועד קטיעת איברים ועד אינוס של ילדים ונשים.
יעקב כץ: אבל סחר באיברים, אני לא הייתי מודע לעובדה שבכוח מוציאים ועוקרים איברים מגופם של אנשים וסוחרים בהם.
יעקב כץ: כדי שנדע עם מי יש לנו עסק, עם אלו שאנחנו רוצים לעשות איתם מחר שלום, אז פשוט שנבין את העניינים שמדינת ישראל עומדת בפניהם.
רחל גרשוני: טוב אז יש הרתמות חלקית של המדינה במובן של המנגנונים להגנה על קורבנות סחר בבני אדם ועבדות.
רחל גרשוני: מה אני מתכוונת - אל עף שהעברות האלה, העינויים הנוראיים האלה, מתבצעים לא על אדמת ישראל, לא על ידי עבריינים ישראלים ולא נגד קורבנות ישראליים, המערכת והמנגנונים שמגנים על קורבנות הסחר נרתמו.
רחל גרשוני: מה אני מתכוונת?
רחל גרשוני: אחד, לגבי אותו החלק שאפשר להגדיר אותם כקורבנות סחר ועבדות ואני מדגישה, לא כל מי שבחנה עינויים, על אף שעבר ייסורים נוראיים, אפשר להגדיר אותו במסגרת העבירות הקיימות.
רחל גרשוני: אבל אותו החלק שאפשר, אז יש לנו מרכז משטרתי, שיושב לצדך, ליאור שליו, והוא הפנה שמונה נשים ושלושה גברים למקלטים שלנו.
רחל גרשוני: יושבת לצדי המנהלת של המקלטים לקורבנות הסחר, שהיא יכולה לספר על הנשים האלה.
רחל גרשוני: הסיוע המשפטי, המרכזת של הסיוע המשפטי לקורבנות הסחר, נותנת סיוע משפטי חינם לכל מי שמזוהה כקורבן סחר או עבדות, והיא תוכל לספר קצת יותר.
יעקב כץ: אני אבל הייתי רוצה לפני כן לשמוע, לפני שהיא תספר על הנשים, מה מדינת ישראל, כמדיה ריבונית, שיש לה הסכם שלום עם המצרים, איפה וכשהדבר הזה נעשה במשך חמש-שש השנים האחרונות, גם הסחר בנשים מתברר, גם החיתוך איברים, גם האינוס, הדבר הזה הוא לא חדש.
יעקב כץ: איפה התפרסמה או פנייה, איפה באה לידי ביטוי פנייתה של מדינת ישראל?
יעקב כץ: עכשיו התברר שמובארק היה רודן שאפילו ברק אובאמה דרש ממנו להסתלק מהשלטון.
יעקב כץ: הרי אנחנו זוכרים שנים, במשך כל השנים האחרונות, כולל נתניהו וראשי ממשלה ושרים, טסו באופן קבוע לשחרר, להתחנף, להזדקק לשירותיו של הרודן מובארק.
יעקב כץ: איפה אנחנו שמענו, רגע אחד תתני לי לסיים.
יעקב כץ: אני בשאלה שלי, יש לי גם כן מגמה להעביר מסר.
יעקב כץ: איפה שמענו מראש הממשלה, משר חוץ, מאיזה שר, מפואד בן אליעזר, איפה שמענו שמדינת ישראל מתלוננת על כך שהמצרים נותנים שבארצם יעברו עשרות אלפי אנשים עינויים מדי שבוע, וכל העולם שותק.
יעקב כץ: איפה זה בא לידי ביטוי?
רחל גרשוני: אז קודם כל, אני יודעת על התופעה הזאת רק מ-2009, לא שש שנים, זה דבר ראשון.
יעקב כץ: לא, סליחה, בהחלט ידוע שהדבר הזה היה, רק אתם לא ידעתם.
רחל גרשוני: לא, זכור לי - - -
יעקב כץ: לא הייתה התעללות?
רחל גרשוני: אני חושבת שזה לא קיים שש שנים, אני יודעת על זה מ-2009.
יעקב כץ: אני יכול לחדש לך, שאין לי ספק שעברו התעללות גם לפני כן.
רחל גרשוני: אונס כן, מחנות עינויים לא היו.
יעקב כץ: לא מחנות עינויים אבל אינוס, זו דרכם והם תמיד אנסו.
רחל גרשוני: מחנות עינויים לא היו, לפי מיטב ידעתי, לפני 2009.
רחל גרשוני: משרד החוץ אכן פנה למצרים, מצרים במשרד החוץ אכן במגעים.
רחל גרשוני: לא זה בלבד שפנה, אלא כל הזמן ניסה להתעדכן מה קורה, ולחץ מופעל.
רחל גרשוני: גם יחידת סער של משטרת ישראל עשתה מה שהיא יכלה, יש לה שלושה כתבי אישום נגד משתפי פעולה אריתראים בישראל.
רחל גרשוני: זה אומר אריתראים שהם ניגשים לבני המשפחה של המעונים, אומרים תנו כסף ומעברים את זה לחשבונות הבנק של הבדואים.
יעקב כץ: אגב, פה מסופר על מישהו שנתפס, נשפט לעשרים שנה ומשום מה שוחרר מהכלא וחזר לסורו.
יעקב כץ: זה אני רואה בדו"ח של אמ"ן.
יעקב כץ: אולי נציג אמ"ן שנמצא פה יסביר למה שחררו אותו?
רחל גרשוני: הדבר האחרון שיש לי להגיד, אם תרצה לשמוע יותר מהמקלט, הסיוע המשפטי, המרכז המשטרתי אז תוכל, הם נמצאים פה, ברור שזה לא פתרון מקיף, זה לא פתרון מושלם, כי לא את כל האנשים האלה אפשר להגדיר אותם כקורבנות סחר.
רחל גרשוני: ואפילו אם היה אפשר אין לנו את התפוסה, המקלטים שלנו, מעבר לעכשיו, שלושים וחמש נשים ושלושים וחמישה גברים, זאת התפוסה שלנו.
יעקב כץ: אני רק רציתי לטעון שהתעללותו של מובארק בעם שלו, שמתגלית היום לעיני כל, ואצל המצרים הוא נחשב לרודן, אני מקווה שגם אצל הישראלים, מתברר שהוא נתן יד לפשעים נגד האנושות כשהוא היה הנשיא המצרי או הראיס המצרי.
יעקב כץ: נמצא פה נציג אמ"ן, אתם מספרים בדו"ח שלכם על אדם אתיופי בשם פתאווי מאהרי, שמשמש כאיש קשר והוא שוחרר.
יעקב כץ: אני רוצה לשמוע איך קורה שאדם שנתפס על פשעים כאלו גדולים נמצא בישראל, משוחרר וממשיך לעסוק בסחר באיברים או בעסק הזה.
אבישי קארו: טוב קודם כל כנציג אמ"ן אני לא יכול להתייחס לסוגיה הזאת משום שאמ"ן לא מופקד על העניין של מי שוחרר ומי נעצר, אנחנו פשוט חשפנו את הסיפור הזה משום, שבראייתי, הדבר שאמ"ן יכול פה להוסיף, להגיע פה לבירור ולטיפול, זה ארגון דווקא איטלקי, ארגון זכויות אדם שהוא למעשה זה שמפרסם בקביעות ועוקב אחרי הפרשייה הזאת, זה ארגון שנקרא.
אבישי קארו: ..