GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שמעון דבוש: כמובן יש פה התניות.
שמעון דבוש: יש פה גם התניה ראשונה, שזה יכולות בסיסיות של לקלוט.
שמעון דבוש: אנחנו באים מרקע של הדרכה ובתי ספר והכשרות, אז יש קפאסיטי מסוים שאתה אומר, הוא צריך לעמוד, הוא גם צריך לעמוד ברשותנו.
שמעון דבוש: הרי בסוף אנחנו יודעים שיש כמה שושבינים לעניין הזה.
שמעון דבוש: הקבלנים זה חלק מהעניין.
שמעון דבוש: ממה שהתרשמתי, יש פה גלי רצון והתגייסות של הקרן ושל ההתאחדות לטובת העניין.
שמעון דבוש: מה שהתרשמתי גם ממוטי וגם מניר ממשרד הביטחון, שיש גם את הכסף, גם את הרצון, אני מקווה מאוד שאכן אלה הנתונים.
שמעון דבוש: יש עוד גורם אחד חשוב מאוד במשוואה, וזה אותם התלמידים שיהיו מחר עובדים, שבסוף צריך שהם גם ירצו ושהם גם יהיו מספיק טובים כדי שהם ימשיכו והקבלנים גם יבואו וירדפו אחריהם.
שמעון דבוש: אז אנחנו נעשה את כל המשוואה הזאת.
שמעון דבוש: בעזרת השם ניבנה את התוכנית הזאת כמו שצריך.
שמעון דבוש: אני מבטיח שאת כל האמצעים שיש ברשותנו, נבוא ונשקיע כדי שיפתחו כמה שיותר קורסים.
שמעון דבוש: כבר נתתי התרעה למוטי.
שמעון דבוש: אנחנו כרגע מתחילים, בגלל שהתחלתי אתמול או היום בבוקר בצורה רשמית את התפקיד, שני קורסים כבר הרימו, ובעזרת השם אחרי פסח, אנחנו נפתח מניפה הרבה יותר רחבה.
יעקב כץ: אם נעשה פה ישיבה בעוד שבועיים או שלושה שבועות, תוכלו לתת לנו כבר את הדיווח על הקורסים הבאים?
שמעון דבוש: את הכיוון של גרף, כן.
שמעון דבוש: יש כמה התניות.
שמעון דבוש: זמן של קורס חייב, כדי שנוכל לתכנן זמן של קורס, חייב להיות מובנה וחייב להיות עם תאריך פתיחה ותאריך סיום, כדי שאפשר כמובן לגלגל את הקורסים קדימה בלי הפרעות באמצע.
גלעד נתן: היו בינואר מתוך 23 קורסיסטים באר שבע, רק ל-10 נשארה עבודה מובטחת עם סיום הקורס.
גלעד נתן: חברת י.ח דמרי הייתה היחידה שלא נסוגה מההתחייבות שלה.
גלעד נתן: הצלחתם למצוא ל-13 הקורסיסטים האחרים פתרון?
אייל שלו: כל אלה שסיימו את הקורס ורצו לעבוד, עובדים, למעט שניים, שאני מקווה בימים הקרובים.
אייל שלו: .
יעקב כץ: כמה רצו לעבוד מתוך המסיימים?
אייל שלו: 5-10.
אייל שלו: יש בעיה.
אייל שלו: באזור הדרום העבודות הן קצת מרוחקות ממקום המגורים.
אייל שלו: אז יש הצעות למשל לחבר'ה לבוא לעבוד.
יעקב כץ: אם כי יש שם עכשיו הרבה עבודה.
אייל שלו: יש צורך לבוא לבנות אולם ספורט בים המלח, בעין גדי, שזה כולל לינה ותנאים טובים.
אייל שלו: החבר'ה לא מעוניינים.
אייל שלו: יש עבודות באזור אילת, שמקבלים שם מלון, אוכל ואת כל התנאים, חוץ מהמשכורת.
יעקב כץ: אני מאוד מבקש לישיבה הבאה, אנחנו נעשה אותה תוך שבועיים, לדעת מה קרה עם אלה שלא נקלטו בעבודה, אם מישהו בקשר איתם, למה לא נקלטו?
יעקב כץ: בשבילי זה מחקר שהוא מאוד חשוב לנו, משום שאנחנו יודעים שבסופו של יום כ-50 אחוז נשארים בעבודה.
יעקב כץ: אבל צריך לדעת מאיזה סיבה אדם מוכשר, מדינת ישראל השקיעה בו כסף והוא קיבל מענקים, מה סוג האנשים שם?
יעקב כץ: יכול להיות שמדובר בבדואים או באנשים שהם לא בדיוק בוגרי צבא.
יעקב כץ: אני רוצה לשאול את חיים.
יעקב כץ: חיים, לא ראינו אותך הרבה זמן, אז ברוך שובך.
יעקב כץ: אנחנו, בחשיבה שלי לפחות פה ליד השולחן הזה מרגע שהתכנסנו יחדיו לפני קרוב לשנתיים, אתה ראית שאני מאוד מאוד חפץ לכוון בוגרי צבא לעבודת כפיים.
יעקב כץ: אני ראיתי בזה ערך ציוני עליון לכתחילאי, לא בדיעבדי, לא פחות חשוב מהייטק, ואני אמרתי, להיפך, זה בונה את המבנה הנפשי של החייל, שהוא יודע שהוא יוצא וגם מוסר משהו לטובת מדינת ישראל וארץ ישראל, והוא יכול להתפתח אחר כך בעבודות הכפיים.
יעקב כץ: הוא יכול להגיע בסוף גם להיות מנהל עבודה ולהיות קבלן ולהיות אפילו עשיר.
יעקב כץ: כל העשירים שאני מכיר באמריקה, שנהיו קבלנים, כולם התחילו כשהם עבדו בידיים שלהם.
יעקב כץ: אני רואה שזה גם במדינה ככה, שאדם מתחיל בעבודת כפיים והוא מוכשר, אז הוא מתפתח ומתקדם.
יעקב כץ: קיבלנו כל מיני החלטות אצל מנכ"ל משרד הפנים, אצל מנכ"ל התמ"ת קדמי, שנוגעים לנושא של הפרסום והמעורבות של משרד הביטחון.
יעקב כץ: באמת לא היה לנו נציג שם שיוכל להגיד לנו מה אתם רוצים, כדי לקדם את בוגרי הצבא.
יעקב כץ: לי זה מאוד מאוד מאוד חשוב.
מוטי שגיא: קודם כל, אנחנו במדיניות שאני הכתבתי אצלנו, יש העדפה לעבודות כפיים.
מוטי שגיא: כשאני אומר עבודות כפיים, זה לא רק בנייה, זה כל מה שקשור לנושא של הכשרות מקצועיות.
מוטי שגיא: זה נכון גם לגבי ... ותעשיות.
מוטי שגיא: שאנחנו עובדים יחד עם התמ"ת.
מוטי שגיא: אתה יודע מה, אפילו בתחום של מזון.
מוטי שגיא: הנה, היום הולכים לברך את בוגרי קורסים שגמרו עכשיו קורס שפים, כי חסר בארץ.
מוטי שגיא: המסעדנות הסיניות כבר עובדים אשכנזים בתוכו, וזה מקצוע וזה פרנסה לאנשים.
מוטי שגיא: זאת אומרת, מבחינתי אנחנו הקצינו הרבה מאוד משאבים לטובת קורסים מקצועיים.
מוטי שגיא: העניין הוא שאנחנו משווקים את זה, ותיכף אני אסביר גם איך, כחבילה.
מוטי שגיא: זאת אומרת, הגיוס על ידנו.
מוטי שגיא: כל הנושא של הפרסום, הגיוס.
יעקב כץ: ואתם עוסקים בזה, כולל על העבודות הרטובות שהוא מדבר עליהם.
מוטי שגיא: תיכף נדבר על הכול.
מוטי שגיא: קודם נדבר בגדול.
מוטי שגיא: על הכול.
מוטי שגיא: אנחנו עושים את זה באמצעות: א', 50 מרכזים שיש לנו בפריפריות, גם הגיאוגרפיות וגם החברתיות.
מוטי שגיא: יש לנו מרכזי צעירים.
מוטי שגיא: אנחנו לוקחים שם לרמה של טלפונים הביתה לחיילים, על פי רשימות שיש לנו, דיוור ישיר.
מוטי שגיא: תפתח גלי צה"ל, גלגל"צ, אתה תשמע גם בנושא הבינוי וכל דבר אחר, ובסדנאות.
מוטי שגיא: בכל מקום שיש לנו גישה לחיילים, שם אנחנו מפרסמים.
מוטי שגיא: אני לטובת הסיפור הזה שמתי 2 מיליון ₪ לשנה, והכסף הזה עומד.
מוטי שגיא: אנחנו לא מצליחים בגלל כל מה שאנחנו שומעים פה.
מוטי שגיא: אנחנו בעצם לא מצליחים פה לקחת את הכסף הזה ולשים אותו לטובת העניין, ולי יש תוכניות אחרות שמתעכבות בגלל זה.
יעקב כץ: בגלל שאין לך תלמידים.
מוטי שגיא: נכון.
מוטי שגיא: זה בדיוק העניין.
יעקב כץ: והאין תלמידים זה לא בגלל שהם לא רוצים לבוא, אלא בגלל שאין קורסים.
מוטי שגיא: אין לי בעיה להשיג תלמידים, כי היום החיילים הצעירים, אני רואה, מסתכלים על הכסף, וברגע שאתה בא לחייל ואתה אומר לו תראה, אתה מקבל פה קורס.
מוטי שגיא: אתה צריך לשבת על הישבן וללמוד.
מוטי שגיא: אתה מקבל פה מאיתנו את כל מה שצריך ואתה בסוף הולך, אחרי 3 חודשים אתה מקבל שכר של 8,000 שקל, ובהמשך זה מגיע ל-11,000 שקל וכן הלאה.
מוטי שגיא: זה מדבר אל הצעירים.
מוטי שגיא: הבעיה שלנו היום זה היכולת לקלוט אותם במקומות עבודה, כי זו עסקת חבילה.
מוטי שגיא: אנחנו אומרים, לימודים והשמה.
מוטי שגיא: אם אני לא יודע להציע השמה ולהתחייב על השמה, זו בעיה.
יעקב כץ: אתה יודע על שני הקורסים, או שאתה עדיין לא יודע?
מוטי שגיא: אני יודע על הקורסים, אבל ברגע שהדברים.
מוטי שגיא: אנחנו צריכים לסגור.
מוטי שגיא: היה גם דיון אצל הסגן שלי.
מוטי שגיא: מבחינתי, כל קורס שישנו, אנחנו מברכים.
מוטי שגיא: אנחנו נביא את החיילים.
מוטי שגיא: אני יכול למלא לך קורסים עם חיילים.
מוטי שגיא: אין לי בעיה עם העניין הזה.
יעקב כץ: מוטי, זה בסופו של יום זה עבודה משותפת.
מוטי שגיא: אמרתי, אנחנו נקיים ישיבה רק בנושא הזה של גיוס, ב-8 בחודש, ואנחנו נצא עם תוכנית שנתית מסודרת.
יעקב כץ: הכי חשוב לי לדעת בעוד שבועיים על כל הקורסים שבמשך השנה.
יעקב כץ: אני מבקש פה בישיבה שנדע שלפחות ה-10 קורסים האלה ייפתחו.
יעקב כץ: אנחנו בעוד שבועיים נעשה ישיבה כדי לדעת.
יעקב כץ: מה שחשוב בעוד שבועיים, זה פתיחת הקורסים, ואני רוצה לדעת מתי ייפתחו הקורסים.
יעקב כץ: אנחנו את הנושא הזה סיימנו.
יעקב כץ: אני רוצה לשמוע מכם, הקבלנים, שתענו גם על השאלה של אור לגבי כמות הישראלים שנקלטים, לא דרך הקורסים אלא בכורח הנסיבות.
יעקב כץ: מדינת ישראל החליטה על כמה אלפי ערבים מיהודה ושומרון שיוכלו להיכנס.
יעקב כץ: נכנסים, לא נכנסים, איפה זה עומד?
יעקב כץ: ואם לא נכנסים, למה לא נכנסים?
יעקב כץ: אני אומר את הדברים האלה מסיבה פשוטה: ראש הממשלה עשה בשבוע האחרון כתוצאה מלחץ גדול של הציבור הישראלי ובהשראה של ההפגנות בתוניסיה ובמצרים, של ימי זעם כאלה ואחרים, וזה לא משנה אם זה מלאכותי או לא מלאכותי, אבל היו מספר דברים שראש הממשלה עשה יחד עם שר האוצר כדי להקל על הציבור.
יעקב כץ: זה נושא של הדלק וזה נושא של המים ונושא של שכר המינימום וכהנה וכהנה.
יעקב כץ: יש בעיה אחת, ואני אמרתי לו את זה מספר פעמים.
יעקב כץ: אנחנו אמרנו את זה פה בוועדה עשרות פעמים.
יעקב כץ: אני אמרתי לו את זה באופן אישי, בפניו.
יעקב כץ: אני אמרתי, הבעיה הקשה ביותר היום של הציבור הישראלי, זה בעיית הדיור.
יעקב כץ: זה בעיית הדיור, שאין היום בתים לזוגות צעירים.
יעקב כץ: אין היום דירות לאנשים שחפצים לעבור מדירה לדירה כתוצאה מגדילת המשפחה, ואין מלאי מספיק.
יעקב כץ: ההיצע לא מספיק לכמות הדרישה, וכתוצאה מכך המחירים הולכים ומאמירים ולא ניתן לעצור את זה.
יעקב כץ: אני רק ציינתי שהקרקעות, יש להן מחיר יקר מאוד משום שמדינת ישראל קבעה על סמך הוראת בג"צ שכל דבר פה חייב לבוא במכרז, ואם כל דבר חייב לבוא במכרז, אתה מוציא קרקע גם אם היא שווה רק שקל, אבל אם הקבלנים מחליטים להתחרות על הקרקע, היא מגיעה תוך יומיים במכרזים, ל-700-800 אלף שקלים.
יעקב כץ: אז זה לא משנה בכלל כמה המדינה הציעה אותו וכמה היא מרוויחה.
יעקב כץ: היא מרוויחה את המיליארדים שלה.
יעקב כץ: אני אמרתי, הדבר שצריך לעשות אחריו מה שמדינת ישראל עשתה ב-1990 כשאני הייתי העוזר של אריק שרון, כשבנינו במשך שנתיים בנייה תקציבית של 100-150 יחידות דיור.
יעקב כץ: לקחת את הקבלנים, להבטיח להם הבטחת רכישה, לתת להם את הקרקעות במחיר מינימאלי כדי ליצור מציאות שהמחיר של הדירות יהיה סביר.
יעקב כץ: בפריפריה בין 300 ל-400 אלף שקל .
יעקב כץ: בערים בסביבות 500 עד 700 אלף שקלים.
יעקב כץ: למרבה במחיר, 800 אלף שקלים, ופשוט לאפשר לזוגות צעירים לקנות דירות ברחבי הארץ.
יעקב כץ: אבל הוא לא שומע.
יעקב כץ: בסופו של דבר זה יתפוצץ לו בפנים, כי גם המחירים בפריפריה טסים כלפי מעלה.
יעקב כץ: אני אגיד לכם סיבה נוספת, שבפריפריה הבתים רצים כלפי מעלה.
יעקב כץ: קחו את הדברים האלה לתשומת לב.
יעקב כץ: אני נותן לכם פה מידע.
יעקב כץ: הציבור החרדי, לא בציבור הדתי-לאומי.
יעקב כץ: הציבור הדתי לאומי, כשילדנו מתחתנים, אנחנו לא קונים להם דירות, אפילו שאנחנו בעלי יכולות.
יעקב כץ: הם שוכרים דירות, הם גרים בקרוואנים.
יעקב כץ: אין קניית דירה לזוג צעיר במגזר הדתי-לאומי כמו במגזר החילוני.
יעקב כץ: זוג שיכול, שוכר דירה.
יעקב כץ: ההורים מסייעים במשהו.
יעקב כץ: במגזר החרדי חייב הזוג, שכבחור מתחתן עם בחורה, המשפחה חייבים להעמיד דירה.
יעקב כץ: אין דבר כזה שבחור מתחתן ואין דירה.
יעקב כץ: אז האבא ילך לעשות שנור בכל העולם, יעשה 30-40 אלף דולר...
יעקב כץ: ייקח גמ"חים, ימכור את הבית שלו.
יעקב כץ: זה בעצם מניע.
יעקב כץ: הם גם מניעים את הכלכלה.
יעקב כץ: מה הם עושים היום?
יעקב כץ: כיוון שהיום מרכזי הכולל והלימודים, אני נותן לכם מידע.
יעקב כץ: זה בגדר הידיעות.
יעקב כץ: מה עושים היום?
יעקב כץ: הלא מרכזי הלימוד הם בירושלים ובבני ברק.
יעקב כץ: היום קצת באשדוד, אבל זה באזורים האלה קנו.
יעקב כץ: אבל היום המחירים פה הם בשמיים.
יעקב כץ: כל זוג חרדי קונה היום דירות, בדימונה, בחיפה, בנצרת ומשכירים את זה הלאה.
יעקב כץ: אם בדימונה יחידה עלתה עד 100 אלף שקלים, אתה לא יכול להשיג אותה בפחות מ 300-400 אלף שקלים.
יעקב כץ: אז הצעירים של דימונה מוכרים את הדירות שלהם לחרדים.
יעקב כץ: הם החרדים משכירים את זה לציבור הדתי-לאומי, כי הוא אידיאליסטי והוא לא קונה דירות.
יעקב כץ: הוא שוכר דירות בפריפריה.
יעקב כץ: החילונים שם שמוכרים פתאום ב-300 אלף שקל, קונים דירות יותר יקרות, ב-700-800 אלף שקל.
יעקב כץ: אתם חיים שם באיזה גולה למעלה ולא יודעים ממה הציבור חי למטה, ואני במשך שנתיים זועק ואומר לכם, תסתכלו במראה, תרדו למטה ותראו איך אנשים חיים.
יעקב כץ: לקחנו את כרמל שאמה שהוא גם מעונב ומחויט עד למעלה.
יעקב כץ: הוא כל יום מחליף את החליפה שלו, הוא חנוק לגמרי.
יעקב כץ: אז הוא גם כן אמר, מה, חסרים דירות?
יעקב כץ: אז אמרנו, 5 דקות מפה ניסע, וראינו חניות.
יעקב כץ: חניה רביעית, חניה בקומה שלישית.
יעקב כץ: 3,500 שקל לחניה, 50 מ"ר.
יעקב כץ: כל ירושלים.
יעקב כץ: יש ירושלים של מעלה, ירושלים של מטה.
יעקב כץ: מי שלא ראה את זה, לא מאמין למראה עיניו.
יעקב כץ: הכול מתחת לאדמה, כמו בעלובי החיים, מי שמכיר את ההצגה.
יעקב כץ: יש את הלמעלה ויש את הלמטה.
יעקב כץ: אני אומר, זו המציאות, אבל אוי לו לדור שאתה פרנסו, שאנשים צעירים, אין להם היכן לגור, והמחירים עולים.
יעקב כץ: לפני שנשמע את אור עם השאלות והטענות, אני רוצה לשמוע מכם.
יעקב כץ: תנו לנו מצג אמיתי על כמות העובדים.
יעקב כץ: חוץ מהנושא של אודי ענפי שנכשלתם בו..
יעקב כץ: שמעון תסלח לי, אני אוהב אותך מאוד.
יעקב כץ: אני אהבתי את אודי ענפי, אבל חוץ מזה שאני רואה בזה כשלון, אני רוצה שתגידו לי..
יעקב כץ: אני סך הכול מזוהה איתכם, כי אני רוצה שתרוויחו.
יעקב כץ: אני לא קומוניסט כמו הד"ר שלי.
יעקב כץ: אני קפיטליסט.
יעקב כץ: אני רוצה לראות שאתם מרוויחים, עושים מיליארדים, בונים עוד, עושים מיליארדים, בונים עוד, עושים עוד מיליארדים, ושכמה שתרוויחו, יותר טוב, שיהיה לכם לבריאות.
יעקב כץ: רק תגידו איפה המצב שלכם תקוע היום.
מוטי כידור: אני אסביר.
מוטי כידור: אחד, למדתי את התוכנית לעומק.
מוטי כידור: חפרתי, למדתי, הלכתי אחורה כמה שנים.
מוטי כידור: אני מלא הערכה באמת על העבודה.
מוטי כידור: אני חושב שיש פה עבודה באמת שמסתכלת על מדינת ישראל, לא על הקבלנים ולא על שום דבר, מדינת ישראל.
מוטי כידור: אבל בתוצאות שלה צר לי להגיד, זה לא מה שצריך.
מוטי כידור: כמו שאתה אומר, אנחנו אומרים את אותו דבר.
מוטי כידור: יש לזה כל מיני סיבות.
מוטי כידור: אני לא אגע בכולן.
יעקב כץ: האם יש איזה שהיא סטטיסטיקה כמה קבלנים קיבלו שטח לבניה ובעצם לא מסוגלים לצאת לבניה היום בגלל שאין להם פועלים?
יעקב כץ: כי הוא משווק בשנה האחרונה.
יעקב כץ: הוא שיווק 32 אלף יחידות דיור.
יעקב כץ: הוא שיווק קרקעות.
מוטי כידור: אני אגע בזה.
מוטי כידור: אני אומר על הפרוייקט, באמת עם מלוא הערכה, זה לא מה שמדינת ישראל צריכה.
מוטי כידור: צריך היקפים הרבה יותר גדולים.
מוטי כידור: אתה נגעת דרך אגב במה שצריך.
מוטי כידור: אני צריך 2,000 בשנה.
מוטי כידור: לא עכשיו, כל הזמן.
מוטי כידור: לא ל-5 שנים.
מוטי כידור: כל הזמן צריך 2,000 בשנה.
מוטי כידור: כמות העובדים שצריך היא 2,000 בשנה למשך זמן ולא לחודש ולא לעשור.
מוטי כידור: זה מה שצריך, כי אנשים יוצאים מהענף הזה.
מוטי כידור: כשאני מדבר על הישראלים, מה שאנחנו בונים זו תוכנית אחרת.
מוטי כידור: למה אני אומר תוכנית אחרת?
מוטי כידור: אני גם לא אציג אותה פה עכשיו.
מוטי כידור: לא מתכוון להציג אותה עכשיו.
מוטי כידור: זה לא הפורום.
מוטי כידור: אני אבוא לשבת איתך בארבע עיניים כדי להסביר לך את זה, וזה יוצג.
מוטי כידור: אנחנו בעבודת מטה עם האוצר וחשוב לי לגייס אותך כחבר כנסת לתמוך במהלך הזה.
מוטי כידור: אני צריך להסתכל על האנשים לא כאיזה שהוא משהו קצר, לא פיגוע, לא ספין קצר.
מוטי כידור: אני צריך אנשים שייכנסו ויישארו איתי לא לשנה, שנה וחצי, שנתיים, אלא אני רואה אותם בתוך הענף עד גיל 40.
מוטי כידור: למה עד גיל 40?
מוטי כידור: כי זה מקצוע שוחק.
מוטי כידור: אתה לא יכול להעלות מישהו על פיגומים ולצפות שהוא יעבוד שם עד גיל 60.
מוטי כידור: גיל 40 נראה לי סביר והתוכנית אמורה לתת מענה איך אנחנו נביא את האנשים, לא לסוף תוכנית אלא שיישארו בתוך הענף, שבאמת יהיה פה תנאי משק שבנק ישראל מדבר.
מוטי כידור: שיהיה פה עובדים שהקבלנים יצטרכו לריב, בסוף לא יהיה להם עובדים זרים.
מוטי כידור: בעוד 5-10 שנים לא יהיו פה עובדים זרים.
מוטי כידור: אנחנו לא רוצים אותם.
מוטי כידור: זה לא מה שאנחנו רוצים.
מוטי כידור: צריך להיות פה שוק אמיתי שיש בו עובדים.
מוטי כידור: קבלן יצטרך לשלם לו כסף.
מוטי כידור: ישלם לו דרך אגב כמו לעובד זר.
מוטי כידור: העובד הזר הסיני עולה לקבלן 55 שקלים לשעה.
יעקב כץ: הוא שאל כמה, כתוצאה מירידת הכמות.
מוטי כידור: הגרף הזה, מה שהגרף הזה מראה, הוא מראה את העובדים הישראלים שקיימים כרגע.
מוטי כידור: אתה רואה פה מגמה על ה-5-6 שנים האחרונות, של ירידה.
מוטי כידור: יש פה מגמה של ירידה.
מוטי כידור: למרות המחסור, שיוצאים סינים, אין כניסה לתוך הענף.
נוריאל אור: הם רואים משהו אחר.
נוריאל אור: הם שמים בתחשיב בנאים שהם לא קשורים לעבודות הרטובות, הם לא קשורים למה שאנחנו מדברים.
נוריאל אור: יותר גרוע מזה, בכל הניתוח שהם עושים בנושא הזה, הם מתעלמים מהאוכלוסיה הזאת.
נוריאל אור: הם שמים בנאים.
יעקב כץ: אני רוצה לצאת מתוך נקודת הנחה תמיד פה על השולחן שלנו, גם ביחס שלי אליך, שכולם דוברי אמת, שכולם גם מתכוונים להיות אמיתיים.
יעקב כץ: הוא בכוונה לא מביא את הנתונים שלו.
יעקב כץ: הוא מביא פה נתוני למ"ס.
יעקב כץ: הוא מדבר על העבודות הרטובות של טייחים, רצפים ואנשים שנמצאים על הפיגומים.
יעקב כץ: בנקודה הזאת אתה רואה שיש יציאה של עובדים ואין כניסה של עובדים אחרים.
יעקב כץ: אור, בהנחה שהנתון הזה נכון,
נוריאל אור: שלא נוספו ישראלים?
יעקב כץ: הוא אומר ככה, נוספו ישראלים ככלל במהלך הבניה, כי מערך הבניה היום קולט כמו שהוא אמר, בשבשבאות ובאינסטלציה, במערכות משוכללות, במנופאות, כמו שסיפר לנו הקבלן דורי, שאנחנו מהמתקדמים בעולם ואנחנו מנסים להשתכלל, נותנים דוגמא לכל העולם.
יעקב כץ: אבל יש תחומים שבלעדיהם בית לא יקום.
יעקב כץ: בלי טפסן, בלי טייח, במדינה שלנו, כי יש מדינות שהטייחות היא לא קיימת.
יעקב כץ: למשל בבתים באמריקה זה בנייני עץ, זה בא בצורה אחרת.
יעקב כץ: אתה צריך טייח, רצף וגם לרצפות חוזרים לעבודת רצפות מקורית שהאדם יושב על הברכיים ובודק את הרוחב והגודל והולך על כל הבניין, משום שאנשים רוצים עבודה יותר שלמה ולא רוצים ללכת לרצפות המודרנית שהיא באה עם עבודות עץ או דברים כאלה.
יעקב כץ: אנשים אוהבים בלטות.
יעקב כץ: אז זה מה שיש לנו היום.
יעקב כץ: אתה חייב להתייחס בשולחן שלנו פה בוועדה, אנשים לא יגידו דברי שקר.
יעקב כץ: הם אומרים דברי אמת, כי הדברים נרשמים ומצולמים.
יעקב כץ: אם זו ההנחה, אנחנו צריכים לתת לזה תשובה.
יעקב כץ: זה חובתכם, אתם בבנק ישראל.
יעקב כץ: אני לא בנק ישראל.
יעקב כץ: אתם צריכים לתת את התשובה.
יעקב כץ: אתם צריכים לתת לנו פתרון.
יעקב כץ: אני זועק על הפתרון כבר הרבה זמן.
יעקב כץ: תיתנו תשובה.
יעקב כץ: תגידו לי מה עושים במקום.
נוריאל אור: העניין הוא מאוד פשוט.
נוריאל אור: גם לפי הנתונים של התאחדות הקבלנים, לא הספקתי לבחון, אבל אין ספק שנכנסו.
נוריאל אור: .. לפחות מ-6,000 עד 10,000 עובדים ישראלים רק לעבודות הרטובות בשנה האחרונה.
גלעד נתן: אתה מתעלם מזה שברגע שהפסיקו להוריד את הזרים, ברגע שהצלחתם לעצור את ההפחתה, אז באותה נקודה, ב-2008-2009 הייתה ירידה משמעותית של ישראלים במקצועות הרטובים.
גלעד נתן: למה?
גלעד נתן: איך זה שתמיד כשעוצרים את הירידה של הזרים, פתאום יורד המספר של הישראלים, ואיך זה שתמיד כשמורידים את הזרים, פתאום עולה המספר של הישראלים?
יצחק גורביץ: אני לא מדבר על נתוני למ"ס.
יצחק גורביץ: כל המניפולציה הזאת של הנתונים בסופו של דבר, הרי מה כל העניין.
יצחק גורביץ: .
יעקב כץ: לכן שאלתי שאלה.
יעקב כץ: כמה קבלנים אתם יודעים שנכנסו לשטח, שזכו במכרזים בשנה האחרונה, לא נכנסים לעבודה בגלל העובדה שאין להם פועלים?
מוטי כידור: זה לא שלא נכנסים.
מוטי כידור: הרי קבלן, אתה מכיר אותו, הוא לא יפסיק לעבוד.
מוטי כידור: מה קורה?
מוטי כידור: שמשך הבניה מתארך.
יעקב כץ: אני רוצה לשאול שאלה מעשית.
יעקב כץ: בעוד שבועיים, הלא בשנה האחרונה, בשנת 2010 שחרר אטיאס הרבה מכרזים.
יעקב כץ: קבלנים התחרו וזכו.
יעקב כץ: הם תוך פרק זמן מסוים לפי החוקים של מדינת ישראל, חייבים לעלות לשטח, אחרת הקרקע- - -
מוטי כידור: בין שנתיים לשלוש להתחיל.
יעקב כץ: אני רוצה נתונים על שנת 2010, שהממשלה הנהדרת הזו שהלכה והוציאה מכרזים, כולל על 2009.
יעקב כץ: כמה מ-2009 שיצאו מכרזים, כמה נכנסו לעבודה, איפה הבתים נמצאים היום?
יעקב כץ: על זה תיתנו לי תשובה.
יעקב כץ: התחלות בניה, באיזה מצב הבניינים נמצאים?
יעקב כץ: כיוון שלקבלנים לא תהיה ברירה, כי הוא קיבל את הקרקעות והוא רוצה לבנות את הדירות, כי ככל שהזמן נמשך, זה עולה לו יותר כסף.
יעקב כץ: אז הוא יהיה חייב לקחת פועלים.
יעקב כץ: הוא יצטרך לשלם להם יותר.
יעקב כץ: אני מבקש שבעוד שבועיים, שתהיה לנו תשובה.
יעקב כץ: הרי בסופו של יום גם אור חפץ בטובתה של מדינת ישראל, אלא מה, הם באים עם שיטה והם אומרים, העולם בנוי ככה, שכקבלן צריך, אז הוא יעבוד קשה, אז הוא יצטרך לשלם יותר לישראלים, כי הישראלים פה חיים ברמה אחרת, אז הוא יוריד את הזרים ובדרך הזו נתפתח ונגיע בסופו של דבר לאותן תוצאות שאנחנו מגיעים היום אולי..
יעקב כץ: עם ישראלים, וישראלים זה גם ערבים וגם יהודים.
יעקב כץ: על הנתון הזה אני חייב לקבל נתונים יותר מדויקים.
יעקב כץ: כי אם אין לי נתונים לגבי 2009-2010, אנשים שקיבלו קרקעות, באיזה מצב הם היום נמצאים, למה לא התחילו או כן התחילו, באיזה מצב?
יעקב כץ: אני יכול לבוא מול אור ולהתמודד עם זה.
נוריאל אור: במשך 4 עשורים פחות או יותר, ואז סביב 24 חודשים.
נוריאל אור: עכשיו יש ירידה.
נוריאל אור: גם בנתוני למ"ס, לפי מה שמעודכן בבניה הציבורית יש עליה ובבניה הפרטית.
יעקב כץ: מה פירוש עליה?
נוריאל אור: יש עליה של 3 חודשים, לא יודע כמה בדיוק.
יעקב כץ: 27 חודש ממוצע?
נוריאל אור: משהו כזה.
נוריאל אור: יש ירידה בבניה הפרטית.
יעקב כץ: כשאתה אומר ירידה, זאת אומרת שהם בונים יותר מהר?
נוריאל אור: כן.
יעקב כץ: בבניה הפרטית.
נוריאל אור: השאלה היא למה יש עליה בבניה הציבורית ולא בבניה הפרטית?
נוריאל אור: לפי מה שאני הבנתי ממשרד השיכון, הבנתי שיש מספר פרויקטים שנתקעו, שהם לא קשורים, בטח שלא לעובדים זרים, אלא בעיות בירוקרטיות.
יעקב כץ: אתה מסכים אור, אתם תעשו עבודות בית.
יעקב כץ: אנחנו נשב בעוד שבועיים, נקבל מהם נתונים של 2009-2010 לעומת 2008,2007, 2006..
יצחק גורביץ: יתרה מזאת, הבאתי לך משהו בשבילך.
יצחק גורביץ: אלה השנים 90',92' ואתה רואה פה את הירידה.
יצחק גורביץ: הנתון הזה התקבל מג'ורג' פון מהלמ"ס.
יצחק גורביץ: אלה זמני הבניה הממוצעים.
יצחק גורביץ: הממוצע ל-2007-2009 עלה.
יצחק גורביץ: ב-1996 היה 20 חודש.
יצחק גורביץ: עם זה אתה מסתכל על הנקודה הכי נמוכה.
יצחק גורביץ: ב-2009 זה 26.3 חודש.
יצחק גורביץ: אלה הנתונים.
יצחק גורביץ: אם אתה מסתכל על קו המגמה, זה הקו.
יצחק גורביץ: הקו המקווקו זה בניה ציבורית.
יצחק גורביץ: הקו האדום זה בניה פרטית.
יצחק גורביץ: הכול במגמת עלייה.
יצחק גורביץ: יש גם משקל, צריך לקחת בחשבון.
יצחק גורביץ: הבניה כרגע יותר גבוהה.
יצחק גורביץ: המסמך הזה מסביר שבניה יותר גבוהה לוקחת יותר זמן, וכו' וכו'.
יצחק גורביץ: לגבי תשובה של כמה דירות לא ניבנו, כי קבלנים לא קיבלו.
יצחק גורביץ: יש לך אינפוט.
יצחק גורביץ: אפשר להיכנס לנתונים של מנהל מקרקעי ישראל.
יצחק גורביץ: אתה בודק את אותם מכרזים שלא היו מציעים אפילו.
יצחק גורביץ: יש בדרום ואנחנו יודעים, אנשים שבאים, עושים את התחשיב.
יצחק גורביץ: בתחשיב, כשהוא בודק את יכולת המימון של האוכלוסיה, אומר, אני לא יכול למכור.
יצחק גורביץ: אז הם מחזירים.
יצחק גורביץ: אבל הנתונים נמצאים.
נוריאל אור: איציק, אם אפשר רק לדעת.
נוריאל אור: מתוך בניה, מתוך בית שנמכר במיליון שקל נניח, מה אחוז אותה עבודה של תשלומי חכ"ר?
יצחק גורביץ: מתוך בית זה.
יצחק גורביץ: ..
יצחק גורביץ: מיליון שקל לצורך העניין, אם אתה לוקח בחשבון ללא עלות קרקע?
נוריאל אור: כולל עלות קרקע.
יצחק גורביץ: בוא נאמר ככה, כשאתה לוח רק את עלויות הבניה, השכר זה 39-40 אחוז, אבל מתוך סך הכול זה משתנה בין הדרום לצפון, כי במרכז לצורך העניין המשקל של השכר הוא יותר נמוך.
יצחק גורביץ: בדרום או בפריפריה המשקל של השכר הוא הרבה יותר גבוה.
נוריאל אור: ומתוך ה-40 אחוז, 30 אחוז בערך לעבודות הרטובות?
יצחק גורביץ: קשה לי להגיד, כי בבניה נמוכה, בבניה של עד 4 קומות, אז משקל של העבודות הרטובות הוא הרבה יותר גבוה מאשר במתועשת, אז קשה לדעת.
יעקב כץ: מה אתם צופים שיהיה כתוצאה מהעזיבה עד 2012, שאחרוני הסינים יעזבו?
מוטי כידור: הרי בסוף אנחנו חיים פה בשיטה של טיפול בשריפות.
מוטי כידור: הייתה החלטה של ועדת שרים להוסיף 4,000 עובדים פלשתינאים.
מוטי כידור: קיבלו אותה לפני 4-5 שבועות, ונעצרה ולא התקיימה.
יעקב כץ: מדוע?
מוטי כידור: בגלל התנגדות.
קריאה: לנדאו הגיש ערר.
מוטי כידור: הוא התנגד לזה כי הרשות הטילה חרם על חברות ישראליות, אז הם גם חזרו אחורה.
מוטי כידור: בשלב זה לא קיבלנו את העובדים האלה.
מוטי כידור: זה עושה לי פה בעיר הקודש, בחברות הקבלניות בירושלים, שמות.
מוטי כידור: אני מנסה למנף את זה בתקשורת, להסביר את המצוקה.
מוטי כידור: אתם תראו בשבוע הקרוב איזה שהן ידיעות בנושא.
מוטי כידור: יש לי חברות שהן תקועות עם עבודות.
מוטי כידור: אתה יודע, בסוף בחברה קבלנית, גם אם זה 10 עובדים שאין לו אותם, הוא לא יכול לעבוד.
מוטי כידור: ראינו את זה בסיורים בשטח, גם בדניה סיבוס וגם אצל דורי.
מוטי כידור: בחברות הקטנות המצוקה הרבה יותר קשה.
נוריאל אור: כמה מציעים להם שכר, לאותם ישראלים?
אייל שלו: אפשר שנייה נתונים?
אייל שלו: בפרוייקט שלנו העובדים מקבלים ביום הראשון 6,000 שקל.
אייל שלו: אני מודיע לכם שעובד אחרי 3 חודשים, אני רואה תלושי השכר שלהם, 3 חודשים וחצי שנה, הם מגיעים לשכר של למעלה מ-10,000 שקל, ולמרות השכר הגבוה חלקם לצערי הרב, עוזב, כי זה עבודה קשה.
יעקב כץ: נטע, הדברים שהוא אומר הם נכונים?
נטע ויג מלכא: כן.
נועה היימן: אני מצטטת דברים של חבר כנסת, חמד עאמר שבוע שעבר מוועדת הכלכלה.
נועה היימן: הוא אמר בוועדה ש"החבר'ה הצעירים אצלו ביישוב נוסעים עד אשדוד כדי לצבוע ספינות, כי הם מקבלים 600 שקל ביום".
נועה היימן: הוא אמר, "הקבלנים לא מוכנים".
נועה היימן: "למה הם לא הולכים לעבוד בעבודות בבניה?
נועה היימן: זה אחלה עבודה".
נועה היימן: הוא אמר "להם הקבלנים משלמים 180 עד 200 שקל.
נועה היימן: לא תמצא ביישוב מישהו שיתנו לו 600 שקל ולא יעבוד".
יעקב כץ: אני אומר לך שמשלמים היום לרצף, משלמים היום לאנשים 50 שקל לשעה.
נועה היימן: פה כתוב שזה עלות לשעת עבודה.
נועה היימן: זה לא השכר שהעובד רואה.
נועה היימן: זה לא אותו דבר.
נועה היימן: אמרה נציגת ההסתדרות עכשיו, שהעובד לא רואה 50 שקלים לשעה.
יעקב כץ: אני מדבר על התוצאה.
יעקב כץ: אני לא מדבר אך ורק על התיאוריה.
יעקב כץ: מה זה נקרא תוצאה?
יעקב כץ: בסופו של יום מישהו יצטרך לתת דין וחשבון.
יעקב כץ: אני טוען שכבר היום המצב הוא קטסטרופלי, כי המחירים הם בלתי אפשריים.
יעקב כץ: אמרו שמדינת ישראל נותנת פטור ממס רכישה לדירות עד 1.350 מיליון שקל, שפעם היו צריכים לשלם, שזה בין 10 ל-15 אלף שקלים.
יעקב כץ: מה זה מועיל?
יעקב כץ: משום שאיפה אתה יכול להשיג דירות ב-1.350 מיליון?
יעקב כץ: אז אתה יכול להשיג בפריפריה, בכל מיני מקומות, ב-800 , ב-900 בכל מיני כוכים.
יעקב כץ: אבל ברוב המקומות תאר לך ש-1.350 מיליון זה יחידה.
יעקב כץ: מי יכול לשלם 1.350 מיליון?
יעקב כץ: המציאות היא שכל דבר יוצא למכרז.
יעקב כץ: אין בניה לא במכרז.
יעקב כץ: ברגע שאתה יוצא למכרז, בא קבלן, שם לך סכום גבוה.
יעקב כץ: אחר כך הוא רואה שהוא לא מסוגל, הוא מחזיר את המכרז בחזרה.
יעקב כץ: תגידו לי מתי אתם מוכנים, בבנק ישראל.
יעקב כץ: אני רוצה לקחת אתכם לסיור פה ברחבי ירושלים ותראו איך אנשים גרים.
יעקב כץ: אנחנו נתחיל סיור ונחזור לפה להמשך הדיון.
יעקב כץ: נקפוץ לשני מקומות בירושלים לראות איך אנשים חיים בחניון מספר 1, משלמים 4,000 שקל.
יעקב כץ: חניון מספר 2, 3,700 שקל.
יעקב כץ: חניון מספר 3, 3,500 שקל וחניון מספר 4, מתחת לאדמה, הכול בממוצע של 50 מ"ר.
יעקב כץ: איך אנשים חיים בירושלים, וכשאני אומר לכם 40 אלף אנשים פה חיים, 6 דקות נסיעה ממרכז הכנסת, מתחת לאדמה.
יעקב כץ: מתחת לאדמה.
יעקב כץ: המציאות הישראלית היום שהילדים שלו והילדים שלו עוד מעט שיגדלו והילדים שלי שהם רוצים להתחתן, לא מסוגלים לקנות דירות, אף אחד לא מסוגל לקנות דירה.
יעקב כץ: אתם צריכים עם הדבר הזה להתמודד.
יעקב כץ: חלק מפתרון הבעיה זה גם הנושא של הפועלים הזמינים לעבודה הרטובה.
יעקב כץ: אני אמרתי את זה בדבר שאני מבקש שתחשבו, כי מי שייתן את הדין וחשבון לעם ישראל, וינסו להבין בעוד 20-30 שנה, שהמחירים יגיעו פה ל-4-5-6 מיליון שקל ליחידה, וישאלו אז איפה אנשים גרים?
יעקב כץ: על השמיים?
יעקב כץ: בירח?