GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מוטי שגיא: אני מוכן להיפגש, אם יש ישיבה שלכם, אני מוכן לבוא ולהציג, יחד עם מר אודי ענפי, בשירות התעסוקה, את המיזם, את המשמעויות וכן הלאה וכן הלאה.
ישראל אוקסנהורן: אני אבקש ממנהל המחוז בפגישה הבאה שתהיה למינהל העסקים לזמן גם אתכם---
מוטי שגיא: כל המחוזות, חוץ ממחוז צפון.
מוטי שגיא: אנחנו מדברים כרגע על תל אביב, פרץ וזאן, על ירושלים, נמרוד, ומדברים בדרום.
ישראל אוקסנהורן: בסדר, אני אדבר עם שלושת מנהלי המחוזות האלה שבישיבות הקרובות שיהיו עם מנהלי הסניפים, שיזמנו אתכם.
ניר חיים: אנחנו בסך הכל במיזם הזה שותפים מלאים.
ניר חיים: אנחנו לא יכולים לתת לך מנהלה, מצטער, אני יכול לעזור בחדר מפעם לפעם---
יעקב כץ: מה אתה יכול לתת מפעם לפעם?
אודי ענפי: אנחנו צריכים מכם פרסום.
ניר חיים: אנחנו מפרסמים.
ניר חיים: קודם כל זה עולה לנו הרבה כסף, שולחים כמעט לכל החיילים מכתבים, כל מכתב עולה שני שקלים, אנחנו משלמים מאות אלפי שקלים רק על המכתבים האלה.
ניר חיים: אתה חושב שהפרסום הזה הוא לא בסדר?
ניר חיים: בבקשה, אתה מוזמן להגיד איזה פרסום אתה רוצה שאנחנו נעשה.
ניר חיים: יש לנו כנסים.
ניר חיים: הזמנו את הכנס ביום ראשון, בנובמבר יש כנס של חיילים משוחררים אבל זה לקורסים לשנה הבאה, לכל מי שמשתחרר, אנחנו מודיעים להם על הזכויות ומי שרוצה---
אודי ענפי: אני מבקש שנסכם שלכנס בנובמבר אנחנו נתאים את הפרסום לתכנית בצורה מדויקת.
ניר חיים: אין שום בעיה.
ניר חיים: אני לא חושב שצריך להוציא לזה הוראה מיוחדת, זה אתה ואני.
ניר חיים: אין בעיה.
ניר חיים: אנחנו מפרסמים אם יש משהו בפועל בקרוב.
גלעד נתן: הקורסים שאמורים להיפתח במהלך החודש, לא ראיתי שמפרסמים.
גלעד נתן: אתם מוציאים שני שקלים למכתב, באתר האינטרנט שלכם למה לא---
יעקב כץ: היום אנשים צופים באינטרנט
ניר חיים: יש לנו שני אתרים.
ניר חיים: יש לנו 'בהצדעה', יש לנו מועדון חברים.
ניר חיים: אתה מוזמן להתחיל את זה.
ניר חיים: מבחינה כספית, אני מקווה שאין לך בעיות מבחינה כספית---
אודי ענפי: מבחינה כספית התהליך עובד מולם.
יעקב כץ: בואו נסכם את הישיבה.
יעקב כץ: מטעם פרופ' אקשטיין, יש לך מה לומר?
נוריאל אור: רק שהנושא העיקרי פה זה שאי שוויון בהכנסות של הציבור, מה שדיברנו, עם העובדים הזרים, ברור שברגע שנכנסים עובדים זרים, זה מוריד את המשכורות ואנחנו מסבסדים את ה---
יעקב כץ: אתה לא הבנת.
יעקב כץ: זה לא אומר שזה עולה לך פחות, אבל עובד זר עובד יותר שעות, הוא---
יצחק גורביץ: לא נכון.
יצחק גורביץ: הוצגו נתונים---
יעקב כץ: לא, אתה לא שומע.
יעקב כץ: הוא לא אמר שהקבלן משלם על העובד הזר פחות, הוא אמר שהעובד הזר הוא יותר נח, כי אתה יכול להשתמש בו באותם סכומים גם יותר שעות ממה שאתה משתמש בעובדים ישראליים.
יעקב כץ: בזה אתה מסכים איתי?
יצחק גורביץ: לא. הצגתי השוואה לפי שעות.
יצחק גורביץ: מול 211 שעות, שזה המינימום שאפשר לשלם לעובד זר, עובד זר הוא לא יותר זול, אין מציאות כזו.
יעקב כץ: אבל היום הקבלנים מוכנים לשלם כל מחיר וסכומים גדולים מאוד לתפסנים ולרצפים---
גלעד נתן: הם לא מוכנים לשלם כל מחיר.
גלעד נתן: משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה עשה מחקר שבדק במשך שנתיים את המשכורות.
גלעד נתן: למרות שיש מקצועות כמו רצפים ועובדים בלתי מקצועיים בבניין, וגם מסגרים ורתכים, שהם נחוצים, המשכורות בהם לא גבוהות, הן נמוכות מהשכר הממוצע.
יעקב כץ: אתה לא יודע כמה רצף מרוויח.
גלעד נתן: אני יכול להגיד לך בדיוק, אבל הממוצע של כל המשרות הנדרשות הוא 5,849.
יעקב כץ: תמצא לי אחד כזה שעובד ב-5,000 שקלים.
יצחק גורביץ: אני מזמין את כולם לראות מי קיבל אצלנו את הרצף בבית ולא שילם לו 50 שקל ביד למטר.
יצחק גורביץ: אני רוצה אחד כזה, שאתה קונה קרמיקה, מה אומרים לך?
יצחק גורביץ: עלות הקרמיקה פלוס 50 שקל.
יעקב כץ: בנק ישראל עובד לפי מחקרים, אתם עובדים לפי מציאות ואלה ואלה דברי אלוהים חיים.
יעקב כץ: אני רוצה לסיים את הישיבה.
יעקב כץ: תגידו יישר כח לדוברת החדשה, תאחלו לה שתצליח, שה' יברך אותה.
יעקב כץ: לא נרדמת פה היום.
לירון וייס: לא היתה אפשרות.
יעקב כץ: תודה רבה לכם שבאתם, אנחנו נעשה מעקב על זה.
יעקב כץ: אני מאחל לכולם הצלחה ובעזרת ה' שבבניין ארץ ישראל ננוחם.
יעקב כץ: האמת היא ששאלו אותי היום בנושא הזה של כניסת המסתננים וכבר היו אצלי לבד בוועדה עשרות דיונים.
יעקב כץ: כפי שאמר היום בבוקר יוסי אדלשטיין ושמעתי לפחות בשמו שבשנה הזאת צפויים 15 אלף מסתננים.
יעקב כץ: יש מידע מהמ.מ.מ שנכנסו עד אמצע דצמבר 13 אלף מסתננים.
יעקב כץ: כלומר 13 אלף מסתננים ידועים.
יעקב כץ: וההערכה היא שעד סוף דצמבר זה יגיע לסביבות 14 אלף שזו כמות מפחידה.
יעקב כץ: והיא פחות או יותר עומדת בהערכות שאנחנו הערכנו לפני שנה כאשר שמענו את רמ"ט פיקוד דרום גם בדיון שהיה עם האלוף גלעד שהעריך שבין מיליון למיליון חצי מסתננים הם בדרכם למדינת ישראל.
יעקב כץ: אני אמרתי תמיד שצריך לקחת את המספרים האלה כמספרים ודאיים ורק ככה להתמודד איתם, ולא לתת הקלות והנחות בנקודה הזאת.
יעקב כץ: לצערי הרב אפשר לומר למרות שכמזה שנתיים אנחנו מתריעים על הדבר הזה, על התופעה הבלתי נסבלת שמדינת ישראל פרוצה בגבולה הדרומי לכל דיכפין ייתי ויכול, וכל מי שחפץ יכול להיכנס.
יעקב כץ: כמות של 15 אלף מסתננים בשנה, אני קורא לזה טרור דמוגראפי.
יעקב כץ: פשוט לא יעלה הדעת ש-15 אלף אנשים נכנסים ללא זהות, ללא שם, וחוצים את הגבול.
יעקב כץ: בכל מדינה בעולם הדבר הזה היה יוצר פאניקה.
יעקב כץ: אני קראתי לראש הממשלה כבר בעבר להכריז על משטר חירום ולהודיע על מינוי שר מיוחד לדבר הזה כאשר כל מה שקשור למסתננים יועבר לטיפולו של איש אחד.
יעקב כץ: גם שמעתי את מה שאמר יוסי אדלשטיין בבוקר שרק 4 מתוך 4000 שנכנסו היו רשאים לקבל מקלט.
יעקב כץ: שניים מתוך 4000 עמדו בקריטריונים, על כל פנים שרשאים להיכנס על פי חוקי מדינת ישראל.
יעקב כץ: ומדינת ישראל נמצאת במתקפה נוראה.
יעקב כץ: אני הקשבתי היום לראיונות ברדיו מה אמרו בעקבות ההפגנה שהיתה שם אתמול.
יעקב כץ: אמרתי, היום מפגינים כמה מאות בדרום תל אביב, בעוד שנה יפגינו כמה אלפים במרכז תל אביב, ובעוד שנתיים וחצי, שלוש שנים כאשר כבר יהיו מאה אלף מסתננים בתל אביב יפגינו כמה עשרות אלפים בצפון תל אביב.
יעקב כץ: העיר תל אביב מבחינת היא העיר העברית הראשונה.
יעקב כץ: ואני רוצה שתבינו דברים ברורים.
יעקב כץ: אני אין לי שום דבר נגד הסודנים או נגד האריתראים או נגד הקמרוני או הגאנאי שמחפש להגיע למדינת ישראל.
יעקב כץ: מבחינתו זה די מובן.
יעקב כץ: מדינת ישראל נתפשת כנווה מדבר.
יעקב כץ: יש בה הרבה ארגונים שמטפלים כמו מסילה ואחרים.
יעקב כץ: אנחנו עם של ביישנים, רחמנים וגומלי חסדים.
יעקב כץ: הטיפול במסתננים לא מתחיל רק על ידי מסילה ורק על ידי ראש עיריית תל אביב.
יעקב כץ: הטיפול מתחיל כבר שצה"ל קולט אותם, מאכיל אותם, משקה אותם, בודק אותם רפואית, מפזר אותם בארץ.
יעקב כץ: דואגים שתהיה להם עבודה.
יעקב כץ: לא קונסים את המעסיקים שלהם.
יעקב כץ: לא עושים שום דבר מעשי כדי לפגוע בהם.
יעקב כץ: אז למה שלא באי מיילים ובפקסים ובטלפונים, למרות ההתעללות שהם עוברים על ידי הבדואים בדרך, שאנחנו לא שומעים את יפי הנפש צועקים נגד ההתעללות הזו של אלה שאנחנו רוצים לחיות איתם פה בשכנות אבל שאונסים נשים ומתעללים בגברים לאורך הציר, בכמויות אדירות של אנשים, כמות הנשים שנאנסת בדרך, ואיך יכול להיות עם כזה שמקבל 2500 דולר לראש אונס את כל הנשים בדרך ואין פה צעקה וזעקה של הפגנה של כל יפי הנפש והטובים והיפים מול הבדואים בדרום, איך אתם נותנים לאחיכם לנהוג ככה באנשים שמשלמים לכם לעבור את הגבול.
יעקב כץ: זה דבר שהוא מזעזע.
יעקב כץ: אבל כאשר אנחנו מדברים על זה שהערבים הם טובים והיהודים הם רעים, כאשר זה מגיע לגבול, אז תראו איך שהיהודים מטפלים ואיך האחרים מטפלים.
יעקב כץ: שנדע קצת לדבר על עצמנו יותר באהבה ויותר בחיבה וקצת יותר בכבוד, על הציבור הישראלי, על הדרך שהוא מטפל.
יעקב כץ: יש כאלה שחושבים שאין בזה שום רע כל עוד יש אנשים באפריקה שסובלים וחפצים לבוא לישראל, אנחנו חייבים לקלוט אותם.
יעקב כץ: והעם היהודי שעבר את השואה חייב לנהוג, חייב לנהוג בהם במידת חסד, גם אם יהיו פה מחר שניים או שלושה מיליון פליטים, וגם לא תהיה פה מדינה יהודית.
יעקב כץ: יש כאלה שחושבים עד הקצה הזה.
יעקב כץ: אני חושב שאנחנו בוועדה הזאת פה מייצגים משהו אחר, לפחות אני כיושב ראש ועדה מייצג את דעתם של רוב תושבי מדינת ישראל שלמרות שאנחנו רחמנים, ביישנים, גומלי חסדים וצריכים לנהוג בהגינות, במתינות, באהבה ובחיבה ולעשות את כל המאמצים להישאר בני אנוש, אנחנו צריכים לזכור שלקח לנו הרבה שנים, אלפיים שנה עד שבנינו את המדינה היהודית, ואסור שהמדינה היהודית תפוספס או תיעלם לנו מתחת לידיים בגלל שכל אפריקה רוצה להגיע למדינת ישראל.
יעקב כץ: אותם אני מבין.
יעקב כץ: אותנו אני לא מבין.
יעקב כץ: לכן אני ביקשתי לכנס את הישיבה היום כדי לדעת בנקודה המרכזית שהיא בעצם הנקודה המכרעת, כל עוד וצריך בנושא הזה להיות קשוחים.
יעקב כץ: כל עוד מדינת ישראל לא קונסת ומאפשרת למעסיקים להעסיק את המסתננים אנחנו לא נראה פה פחות אנשים שמגיעים.
יעקב כץ: אני טענתי ואני עומד על דעתי שגם אם מדינת ישראל היתה מקימה עיר לתפארת עם ישראל, פתוחה, בלי גדרות ובלי שמירה, ומאפשרת מגורים, ומאכילה אותם מהבוקר עד הערב אבל הם לא היו עובדים, ונותנת להם את כל הטיפול כולל בנייה של תיאטרון לאומי סודני או אריתראי בעיר היפה הזאת, ברגע שלא היתה להם עבודה הם היו אומרים לאנשים שלהם לא לבוא כי אין פה עבודה.
יעקב כץ: אנשים צריכים לעבוד.
יעקב כץ: ברגע שאין להם עבודה, אנשים לא קוראים לאחיהם להגיע.
יעקב כץ: גם אם היו אוכלים ושותים, אף אחד לא אוהב להיות פליט, אף אחד לא אוהב לאכול ולשתות על חשבון של אחרים.
יעקב כץ: אנשים אוהבים לעשות ולעבוד.
יעקב כץ: וגם אם מדינת ישראל היתה מאכילה אותם ומשקה אותם, וכל עוד שהם תחת ידינו אסור לגרום לכך שחס וחלילה מישהו מהם יסבול, אבל מאידך צריך להפסיק את התופעה הזו על הכדאיות של ההגעה למדינת ישראל.
יעקב כץ: אני רק רוצה להזכיר שאמר בזמנו מיכאל בבלי שהוא נציב הפליטים של האו"ם פה בישראל.
יעקב כץ: הוא אמר שמדינת ישראל היתה צריכה להגיע להסדר עם המצרים בנקודה הזו.
יעקב כץ: להגיע ולעשות מאמצים לסדר את העניינים האלה בדרכים דיפלומטיות.
יעקב כץ: למיטב ידיעתי זו היתה אחת מהנקודות שאתה הזכרת אותן כנקודה מרכזית, בייחוד מדינות ששוחרות שלום ויש ביניהן הסכם שלום, היתה צריכה להיות מצרים נושא לתביעה מדינית שלנו ולגרום לכך שמצרים תפסיק את האפשרות של הנהירה של המסתננים.
יעקב כץ: אבל זה נראה אחרת, לפי, על כל פנים הדיווחים של הקצינים, שגם אם  מצרים חפצה בדבר, המציאות היא שהיא לא מצליחה.
יעקב כץ: כמו שהיא לא מצליחה לעצור את ההברחות, אני יוצא מתוך נקודת הנחה שהיא חפצה לעצור את ההברחות של הנשק לתוך רצועת עזה והיא לא מצליחה.
יעקב כץ: היא גם לא מצליחה לעצור מסיבות כאלה ואחרות, גם של מבנה של בקשישים ושל שוחד, ודברים שנגועים שמה.
יעקב כץ: חציית הסואץ שקשורה במתן אישורים לחצות מצד אחד של מצרים לסיני, אנחנו יודעים השומרים שמה, כנראה לשוחד יש יותר כוח ולבקשיש יש יותר כוח, ומדינת ישראל למרות כל המאמצים שלה, כי אנחנו שהצליחו להוציא מפה 150 איש בהסכמה של מדינות אחרות ולהחזיר אותם עם הסכמתם בחזרה לארצותיהם.
יעקב כץ: אני לא רואה את זה.
יעקב כץ: לכן הייתי רוצה קודם כל לשמוע ממך יוסי אדלשטיין.
יעקב כץ: ראשית, מה מתקדם עם העיר?
יעקב כץ: ומה מתקדם עם הנושא של ההעסקה והתעסוקה?
יעקב כץ: אחר כך אני אתייחס לזה מנקודת מבט של בתי המלון וכל הדברים, באילת, אלה שעוסקים שמה בזה, ומי יעסוק במלאכות האלה במקומם, אבל כל הדברים הללו צריך לתת רק נתונים.
יעקב כץ: לפי הערכת הנתונים של מרכז מחקר ומידע של הכנסת יש בארץ החל משנת 2005 נכנסנו 32 אלף או 33 אלף מסתננים ידועים.
יעקב כץ: אין לנו את הידיעה כמה מסתננים שאינם ידועים נכנסו.
יעקב כץ: יכולים להעריך אותם לפחות ב-10% עד 15%.
יעקב כץ: אנחנו מדברים על 40 אלף מסתננים שכבר נמצאים בארץ כאשר רובם גרים בתל אביב.
יעקב כץ: למעלה מ-6% מתושבי תל אביב היום הם מסתננים.
יעקב כץ: למעלה מ-12% מתושבי אילת הם מסתננים.
יעקב כץ: הקצב הזה ילך ויגבר וצריך לקחת את הדברים האלה לפי הנתונים שמראים לנו פה וההתייחסות צריכה להיות לגבי העתיד של מדינת ישראל, איך מדינת ישראל מתמודדת?
יעקב כץ: בבקשה יוסי אדלשטיין.
יולי יואל אדלשטיין: על פי החלטת הממשלה ויישום החלטת הממשלה כפי נקבע על הקמת מתקן השהייה מונה סמנכ"ל משרד הביטחון להוביל את הצוות.
יולי יואל אדלשטיין: הצוות הזה הוקם והוא עובד בצורה אינטנסיבית.
יולי יואל אדלשטיין: מתקיימים שתי פגישות בשבוע על מנת להתחיל ולאפיין את המתקן.
יעקב כץ: אתה מדבר על המתקן בדרום.
יולי יואל אדלשטיין: בדרום, כן.
יעקב כץ: תוך כמה זמן אתם מעריכים שהוא יהיה גמור?
יולי יואל אדלשטיין: על פי הערכות כרגע זה יהיה בטווח של חצי שנה בערך.
יולי יואל אדלשטיין: אלה ההערכות כרגע אם כל האישורים יהיו.
יעקב כץ: כמה מקומות אמורים להיות שמה?
יולי יואל אדלשטיין: בשלב הראשון 8000 מקומות.
יולי יואל אדלשטיין: לכן הצוות עובד.
יולי יואל אדלשטיין: חלק מהצוות יצא ביום ראשון בלילה וחזר אתמול בלילה.
יולי יואל אדלשטיין: הוא נסע לספרד ולאיטליה לראות מתקנים כאלה על מנת ללמוד ולהעשיר את הצוות בתחום הזה.
יולי יואל אדלשטיין: אני עוד לא דיברתי איתם מאז שהם חזרו.
יעקב כץ: יש לכם מושג איך מתקן כזה אמור להיראות?
יולי יואל אדלשטיין: בוודאי שיש לנו מושג איך מתקן כזה אמור להיראות.
יולי יואל אדלשטיין: יש מתקנים רבים כאלה באירופה.
יולי יואל אדלשטיין: לכן הצוות נסע ביומיים האלה לראות מספר מתקנים כך שהם יוכלו להתרשם ולקבל מושג על חלופות למתקנים כאלה.
יולי יואל אדלשטיין: המתקן הזה אמור לתת את המענה ההומניטארי למבקשי המקלט האלה.
יולי יואל אדלשטיין: הם יקבלו שם מקומות לינה, אוכל, שירותי בריאות, שירותי חינוך, את כל הסעדים הבסיסיים שבן אדם צריך כמבקש מקלט.
יולי יואל אדלשטיין: במקביל לשהותו בתוך המתקן אנחנו נעשה את כל הפעולות המתבקשות על מנת לבדוק את טענותיו להיותו מבקש מקלט.
יולי יואל אדלשטיין: וכל זה יבוצע במתקן הזה.
יולי יואל אדלשטיין: וכיוון שמבקש מקלט שמקבל את כל הסעדים שלו הן ההומניטאריים והן אחרים, אין לו צורך לעבוד.
יולי יואל אדלשטיין: לכן אנחנו לא נרשה להם לעבוד כי הם גם לא צריכים לעבוד.
יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מניחים שאנחנו ככה נוכל בצורה יותר אינטנסיבית גם לבדוק את טענותיהם כמבקשי מקלט, כי היום יש לנו בעיה של זרים, לזמן אותם, כל התהליכים יותר מורכבים.
יולי יואל אדלשטיין: ככה הם יהיו במקום אחד.
יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נשים שם צוותי עבודה מתוגברים על מנת שהם יוכלו לעשות את כל העבודה בצורה הכי יעילה שאפשר.
יעקב כץ: זה יחולק?
יולי יואל אדלשטיין: כן, כן, זה בוודאי.
יולי יואל אדלשטיין: זה יחולק.
יולי יואל אדלשטיין: תהיה וועדה שם.
יעקב כץ: יהיו שם מתקני ספורט שהם יוכלו לשחק כדורגל וכדומה?
יולי יואל אדלשטיין: מתקני ספורט, כדורגל, כדורסל.
יולי יואל אדלשטיין: תרבות.
יעקב כץ: יהיו דיווחים שפה נהנים בישראל.
יולי יואל אדלשטיין: תראה, אני אומר לך שיהיו.
יעקב כץ: אנשי מרצ יוכלו לקבל דיווחים.
יולי יואל אדלשטיין: בתכנון יהיו להם שם מתקנים.
יעקב כץ: נמצא פה איש משרד ראש הממשלה?
יעקב כץ: אני זוכר שלפני שנה שוחחנו על הכמות של מבקשי מקלט שיש פה בארץ.
יעקב כץ: אנחנו צפינו מה שיהיה, וזו ידיעה שאני מניח שאתה בקי בה, שבשנה האחרונה נכנסו, מספרים מדויקים, עד אמצע דצמבר למעלה מ-13 אלף וההערכה היא שעד סוף דצמבר כ-14 אלף ייכנסו.
יעקב כץ: צפינו את ההתפתחות הזאת.
יעקב כץ: כן יוסי.
יעקב כץ: הלוא בחצי השנה הקרובה עד שהמתקן יהיה מוכן ייכנסו עוד 7000 -8000 איש.
יעקב כץ: זו ההערכה.
יעקב כץ: אני מדבר על הערכה.
יולי יואל אדלשטיין: אם זה הקצב של השנה,  אני לפחות מקווה שזה לא יהיה קצב מוגבר בשנה הבאה.
אילן קרוב: ההערכות הן שהקצב יתגבר.
יעקב כץ: ההערכות הן שהקצב יתגבר, בלי עין הרע.
יעקב כץ: אז בואו נאמר שייכנסו עוד 8000 איש, כן ירבו, ואז אנחנו אומרים שגם המכשול, גם הגדר, זה לא ייגמר בשנה, שנתיים הקרובות, זה ייקח עוד זמן, לפי הידיעות שלכם?
אילן קרוב: בהחלט.
יעקב כץ: וזה רק על 150 קילומטר ולא על 250 קילומטר.
אילן קרוב: אני אומר בואו נגמור את 150 הקילומטר הראשונים.
יעקב כץ: אתם בונים עכשיו 150 קילומטר.
יעקב כץ: מה הבעיה ללכת קצת יותר צפונה?
יעקב כץ: נניח שהגדר מפריעה.
אילן קרוב: יש משעול.
אילן קרוב: התוואי המקורי שהוצג בממשלה היה שונה.
אילן קרוב: צריך היה לבנות 13 קילומטר בחולות.
אילן קרוב: אז כרגע זה שונה.
יעקב כץ: אין שום פעולה אחרת?
יעקב כץ: הם ימשיכו להגיע בעצם?
אילן קרוב: מה זה ימשיכו?
אילן קרוב: במקומות שלא תהיה גדר הם ייכנסו.
יעקב כץ: נניח שיגיעו השנה 15 אלף, כמה מתוכם יגיעו לתל אביב?
יולי יואל אדלשטיין: אין לנו הערכות ורישומים.
יעקב כץ: אני לא אומר את זה כמשהו קנטרני.
יולי יואל אדלשטיין: לא. אני אומר לך, בניגוד לשנת 2007-2008 שרובם הגיעו לתל אביב הם עכשיו למדו, הם מתחילים להתפזר בכל הארץ.
יולי יואל אדלשטיין: אז אילת אנחנו יודעים, ערד אנחנו גם מכירים.
יולי יואל אדלשטיין: ראיתי איזו כתבה לפני חודש נדמה לי על אשדוד.
יולי יואל אדלשטיין: אני יודע על רעננה.
יולי יואל אדלשטיין: זאת אומרת, הם מתפזרים עכשיו, הם מחפשים.
גלעד נתן: חלק גדול מהם מגיע לתל אביב.
גלעד נתן: כשהם מגיעים לתל אביב הם מקבלים שירותים.
יולי יואל אדלשטיין: הם מקבלים שמה שירותים.
יעקב כץ: זה בשונה מערים אחרות.
גלעד נתן: רובם מגיעים לתל אביב.
גלעד נתן: אבל הם הולכים בעקבות העבודה.
גלעד נתן: אם יש עבודה באשדוד או יש עבודה בבני ברק, או יש עבודה בטבריה, הם יגיעו לשם.
יעקב כץ: מה ההסבר שלמרות שהם נאנסים בדרך והם מושפלים בדרך והם נהרגים בדרך הם מגיעים בכל זאת לארץ?
יעקב כץ: כמה נשים נאנסות בדרך?
יעקב כץ: הרי הם לא באים מסודן או מאריתריאה, הם באים ממצרים.
יעקב כץ: לפי דיווחי צה"ל יש אנשים שנשארים במצרים מספר שנים.
יעקב כץ: אז אולי הם לא מרוויחים שם את מה שהם מרוויחים בארץ אבל שמה הם לא נאנסים, נשים.
יעקב כץ: נניח נכנסות עשר נשים, כמה מתוכן נאנסות לדעתך?
תמר שוורץ: אני רוצה להגיד משהו על האונס שאתה הזכרת מקודם.
תמר שוורץ: במקרה הזה יש מה שנקרא תת דיווח.
תמר שוורץ: כי אדם עבר את הגבול כך ומגיע אלינו הוא נוטה יותר לספר אם הרביצו לו, אם לא נתנו לו מספיק אוכל, אם לא נתנו לו מספיק מים.
תמר שוורץ: על החלק הזה הם נוטים פחות לדבר משום שהאנשים האלה בתפיסה שלהם, הקורבן הוא האשם.
תמר שוורץ: נדבק בו משהו, הוא נחשב עכשיו טמא בגלל שהוא נאנס.
תמר שוורץ: לכן זה שונה מהתפיסה המערבית.
תמר שוורץ: גם בתפיסה המערבית לאישה קשה לדווח ולספר על דבר כזה אבל היא לא רואה את עצמה כאשמה.
יעקב כץ: כמה נשים נמצאות היום בתל אביב?
תמר שוורץ: ההערכות, הן לא הערכות שלי, הן הערכות של יחידת עוז, שיש 16 אלף מבקשי מקלט בתל אביב מתוך 32 אלף שהזכרת מקודם.
תמר שוורץ: אנחנו במסילה מטפלים בעיקר במשפחות ובעיקר בילדים הסובלים מאלימות והזנחה, וגם בילדים עם צרכים מיוחדים.
תמר שוורץ: ואני יכולה להגיד לך שכאשר אנחנו מראיינים אותם אז אנחנו שומעים הרבה.
תמר שוורץ: אבל אני חושבת שלא מספיק.
תמר שוורץ: לא מכולם אנחנו שומעים, על נערים שעוברים לבד ומנשים, זה נראה לי מין נוהל קבוע כזה שהן חייבות להיאנס על ידי הבדואים.
תמר שוורץ: זה מה שאנחנו שומעים.
יעקב כץ: גם נערים.
תמר שוורץ: נערים בוודאי.
תמר שוורץ: אנחנו שמענו כמה נערים.
תמר שוורץ: אני שוב אומרת, אלה שלא דיברו זה לא אומר שזה לא קרה, אלא שמענו מהאמיצים שהסכימו לספר את זה.
תמר שוורץ: הסיפורים הם מאוד קשים.
תמר שוורץ: גם אם הם לא חוו טראומה בארץ המוצא.
תמר שוורץ: ההגעה לישראל, ההברחה על ידי הבדואים היא חוויה מאוד מפוקפקת לפי הסיפורים שלהם, חוויה מאוד קשה.
יעקב כץ: בכל מקרה, פה בכנסת צריכים להתעורר בני דודינו.
יעקב כץ: הם באים לישראל והם מטופלים על ידינו.
יעקב כץ: הם באים לישראל, אנחנו צריכים לטפל, לא כולם מסכימים.
יעקב כץ: אבל במציאות מטפלים בהם בצורה של רחמנות, ביישנות וגמילות חסדים.
יעקב כץ: לאורך כל המסלול, לאורך כל הציר.
יעקב כץ: זו הסיבה שהם מוכנים להגיע לפה בכל מקרה.
יעקב כץ: אני אומר, מישהו היה צריך לצאת נגד ההתנהגות של הבדואים באופן שיטתי.
יעקב כץ: הם מקבלים 2500 דולר לראש וכל הנשים בדרך נאנסות.
יעקב כץ: נערים נאנסים.
יעקב כץ: יש פה תופעה שהיא לא תופעה יהודית.
יעקב כץ: היא תופעה שאיננה יהודית.
יעקב כץ: והיה צריך לצאת נגדם.
יעקב כץ: גם אם זה לא פוליטי.
יעקב כץ: יש בעיה כי יש לנו צבא ומשטרה.
יעקב כץ: אני מדבר על מה שקורה בדרך שאנשים מתנהגים בצורה של תת אדם לגבי אנשים אחרים.
אילן גילאון: הנשים הן חסרות אונים ונסות על נפשן בכל מקרה.
יעקב כץ: זה באמת רציתי לשמוע יוסי, כאשר אתם קובעים שרק שניים מתוך 4000 הם בהגדרה של פליטים.
יעקב כץ: לפי מה מדינת ישראל קובעת הגדרה שאתה יכולת לבוא ולומר שזה רק שניים מתוך 4000?
יולי יואל אדלשטיין: יש אמות מידה מי נכנס להגדרה.
יעקב כץ: מה אגב ההגדרות של פליט?
יולי יואל אדלשטיין: ישנה הגדרה.
יולי יואל אדלשטיין: איך הגדירו את זה שמה?
יולי יואל אדלשטיין: בן אדם פוליטי ופליט מבחינה אתנית.
יולי יואל אדלשטיין: יש איזה חמש הגדרות שעל פיהן קובעים.
יעקב כץ: אולי נציג ראש הממשלה.
יעקב כץ: דובר על כך שאחד הדברים המרכזיים...
יעקב כץ: דרך אגב יוסי אתה לא אמרת מילה על הנושא הזה של המעסיקים.
יעקב כץ: אולי תגיד איזה מילה על זה.
יולי יואל אדלשטיין: ברמת העיקרון אנחנו נתחיל לאכוף על מעסיקים אכיפה אינטנסיבית.
יעקב כץ: אבל כרגע אין אכיפה.
יולי יואל אדלשטיין: כרגע יש אכיפה כלשהי.
יעקב כץ: אבל לא אכיפה ממש, כי אין מה לעשות איתם.
יולי יואל אדלשטיין: כשיהיה המתקן אנחנו נתחיל לאכוף ממש.
יעקב כץ: אבל מה תעשה אם נניח תוכל לקלוט שמה רק 8000?
יעקב כץ: מה תעשה עם השאר?
יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נמצא את הפתרונות.
אילן גילאון: על איזה מתקן אתה מדבר?
יעקב כץ: הם הולכים לבנות מתקן כמו באיטליה, כמו בספרד, כמו במדינות אירופה היום.
יעקב כץ: מתקנים שהיום קיימים באירופה והם מיועדים למסתננים.
יעקב כץ: המתקן הוא ל-8000 בני אדם.
יעקב כץ: מה יקרה עם 30 אלף איש שכבר נמצאים פה?
יעקב כץ: הלוא רק בחצי השנה הבאה יגיעו עוד מסתננים.
יולי יואל אדלשטיין: אנחנו לא יכולים לבנות את המתקן ביום אחד.
יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נתחיל את הטיפול עם המתקן של 8000 איש.
יולי יואל אדלשטיין: במקביל אני מניח שתהיה התקדמות מסיבית עם הקמת המכשול שהוא יעצור.
יולי יואל אדלשטיין: ובמקביל אנחנו מתחילים אכיפה כנגד מעסיקים ואנחנו מניחים שכל הדברים האלה ביחד יתנו את המענה ההולם לתופעה הזאת.
יעקב כץ: אני רוצה להגיד משהו בעניין המעסיקים.
יעקב כץ: באילת ובמלונות בים המלח מעסיקים היום כאלפיים מסתננים.
יעקב כץ: בזמנו דובר, עוד לפני שהם התחילו להגיע ב-2005-2006 היה ניסיון להעסיק שם ישראלים.
יעקב כץ: הניסיון הזה לא צלח.
יעקב כץ: עכשיו נכנסו לעסק הזה אלפיים מסתננים ואם נניח מחר אנחנו נקנוס את המעסיקים אנחנו צריכים לדאוג שהמלונות באילת והמלונות בים המלח לא יקרסו.
יעקב כץ: מחר תפטרו את כל העובדים.
יעקב כץ: מישהו צריך להיות במקומם.
יולי יואל אדלשטיין: השבוע היתה ישיבה אצל שר התיירות עם כל נציגי בתי המלון באילת וים המלח.
יולי יואל אדלשטיין: במסגרת הישיבה הזאת סוכם שתתחיל פעילות במשרד האוצר לבחון אפשרויות להרחיב את הפרויקט שבוצע בשנת 2007 שלא כל כך צלח מכל מיני סיבות, להחזיר חזרה את הדיונים בנושא הזה על מנת לעודד ישראלים לחזור לעבוד בבתי המלון על מנת שלא תהיה קריסה בבתי מלון כמו שאתה אומר ברגע שמסתננים מבקשי מקלט יבקשו עבודה בבתי המלון.
יעקב כץ: אגב אני שואל את השאלה הזאת עוד פעם.
יעקב כץ: אני לא קיבלתי תשובה ברורה.
יעקב כץ: המתקן שבונים עכשיו ואשר יהיה מוכן בעוד חצי שנה יהיה מקום ל-8000 איש.
יעקב כץ: עוד חצי שנה יהיו בארץ לפי כל מיני חישובים למעלה מ-40 אלף מסתננים כאשר כמות של 15 אלף נמצאת בתל אביב.
יעקב כץ: אני מניח שאתה תכניס לשם קודם כל את אלה שמגיעים בשוטף.
יעקב כץ: נניח שתכניס לשם 6000 איש, מה תעשה עם היתר?
יעקב כץ: אני מאוד רוצה לדעת את התשובה לשאלה הזאת.
יולי יואל אדלשטיין: התשובה היא לא חד משמעית.
יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נתחיל את התהליך.
יולי יואל אדלשטיין: נתחיל כמובן להכניס לתוך המתקן הזה את אלה שמגיעים ולאט לאט נתחיל לאזן את המערכים.
יולי יואל אדלשטיין: נתחיל להזמין גם כאלה שנמצאים בתוך הארץ.
יולי יואל אדלשטיין: במקביל אנחנו נבצע שמה את כל הבדיקות לטענות של מבקשי המקלט.
יולי יואל אדלשטיין: מי שיענה לקריטריונים יזכה למעמד של פליט ויקבל מעמד במדינת ישראל, ומי שלא יזכה במעמד פליט נצטרך לבחון ולראות איך אנחנו פועלים בתוך המדינה בדרכים המקובלות.
אילן גילאון: אני רוצה להציע משהו.
אילן גילאון: אתה מסכים?
אילן גילאון: בואו נראה קודם כל על מה אנחנו מסכימים.
אילן גילאון: אנחנו מסכימים שיש לנו בעיה.
אילן גילאון: יכולנו שלא תהיה לנו הבעיה הזאת מסיבה הגיונית.
אילן גילאון: מקווים שלא תהיה לנו אבל האנשים האלה מסיגים את הגבול אצלנו.
אילן גילאון: אנחנו גם מסכימים שאין לנו איזו בעיה אישית עם הקבוצה הזאת או מי מהקבוצה הזאת.
אילן גילאון: זה נורא תמוה בעיניי שמתוך 4000 רק שניים זוכים למעמד פליט.
אילן גילאון: קשה לי להבין את זה.
אילן גילאון: אני חשבתי על זה, זה לא משהו מקורי כל כך.
אילן גילאון: אנחנו רואים גם מה קורה במקומות אחרים.
אילן גילאון: אנחנו הולכים ומסתבכים בבעיות מסוימות שאולי היה אפשר לתת להן פתרון אחד לכמה בעיות, להרוג שתי ציפורים באבן אחת.
אילן גילאון: חשבתי למה?
אילן גילאון: למשל בערבה התיכונה יש דרישה לפחות ל-8000 ידיים עובדות, ל-4000 עובדים, סך הכול יש דרישה כל כך כבדה לנושא של עובדים בחקלאות.
אילן גילאון: אז במקום דווקא ללכת על העניין שלא לתת אישורי עבודה, ופירוק המובן הזה של הגדר, כי באמת אין לתת לעיר אחת כזו ללכת לבדה להתמודד.
אילן גילאון: אני לא אוהב את המתקן הזה גם אם תתנו שם טיפולים הידרו תראפיים ו-spa ולא יודע מה, וטיפולים בשמן זית ומסאז' בגוף, אני לא אוהב את הרעיון הזה.
אילן גילאון: זה לא טוב לנו.
אילן גילאון: בלי אנלוגיות.
אילן גילאון: אני לא עושה אנלוגיות עכשיו.
אילן גילאון: אבל מדוע לתקופה המעבר הזאת, שגם אפשר לקצוב אותה דרך אגב, מדוע לא נלך בדרך ההפוכה מזה?
אילן גילאון: כלומר כן ניתן אישורי עבודה וכן נאפשר לאנשים האלה שמתוכם יכולים לעבוד, מה עוד שאולי מסיגים את הגבול, כמו שאתה אומר, בסופו של דבר, כי הם לא נרדפים על נפשם, אבל כן הם מחפשים עבודה.
אילן גילאון: מה זה פחות טוב האלימינציה בגבול מאשר כל חברת כוח אדם שצריכה לגזור קופונים גם בארץ המוצא וגם כאן, אני מדבר על תאילנדים.
אילן גילאון: האם אנחנו חייבים משהו לתאילנדים?
אילן גילאון: או שאולי אנחנו חייבים משהו לחברות כוח אדם?
אילן גילאון: זאת אומרת מדוע לא לתת לאנשים האלה עבודה?
אילן גילאון: בואו נעשה את זה הפוך.
אילן גילאון: יש צורך בידיים עובדות.
אילן גילאון: יצטרכו להתקבל אנשים אחרים ואלה גם יישארו כאן בסופו של דבר.
אילן גילאון: זאת אומרת לשלב הביניים עד שייפתר הדבר הזה, בסופו של דבר הם צריכים למצוא את הפתרון גם במדינות אחרות.
אילן גילאון: בוודאי ובוודאי.
אילן גילאון: מדוע לא לתקופת המעבר הזאת ללכת וכן לתת תעסוקה לאנשים הללו?
אילן גילאון: בוודאי שיש כזאת דרישה.
אילן גילאון: לא מזמן שבתו החקלאים כי אין להם ידיים עובדות של התאילנדים.
אילן גילאון: אנחנו שילמנו באותו שבוע על עגבניות וירקות מחיר כל כך יקר.
יעקב כץ: אני רוצה לספר לך שעלה הדבר הזה מספר פעמים לקחת אותם לעבודה הזאת והתשובה היתה שהם עזבו תוך יום יומיים כל עוד נפשם בם.
יעקב כץ: זו מציאות.
אילן גילאון: תגיד לי בחייך, כשיורים בהם, אונסים אותם, רודפים אותם, והם צריכים לקטוף פירות?
יעקב כץ: אני מספר לך שהחקלאים נאמנים עליי, אנשי ההתיישבות העובדת, הם גם מפ"מניקים הרבה מהם.
יעקב כץ: והם אמרו לי ניסינו וזה לא הלך.
אילן גילאון: אתם באתם עם רעיון כזה?
יולי יואל אדלשטיין: אני יישמתי את הרעיון הזה.
יולי יואל אדלשטיין: לא באתי עם רעיון.
אילן גילאון: איך?
יולי יואל אדלשטיין: אני לקחתי עצורים מתוך כלא קציעות.
יולי יואל אדלשטיין: הבאתי אוטובוסים של החקלאים.
יולי יואל אדלשטיין: וחילקתי אותם לחקלאים על מנת שישהו אצלם ויעבדו אצלם.
יולי יואל אדלשטיין: החקלאים הביאו להם קרוואנים, הביאו להם בגדים, הביאו להם אוכל שתהיה הפרדה בינם לבין התאילנדים שלא יהיו בעיות ביניהם.
יולי יואל אדלשטיין: ורוב המשוחררים אחרי מספר ימים קמו והגיעו לתל אביב.
יולי יואל אדלשטיין: אני עשיתי את זה והחקלאים שיתפו פעולה כי נתתי את זה מעבר להקצאות.