GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעקב כץ: אני הייתי רוצה לדעת מי נמצא פה ומאיזה משרדים, כדי שנוכל לדון על הדברים.
יעקב כץ: נמצא אתי גלעד נתן ועוזרי, הראל כהן.
יעקב כץ: אנחנו בסך-הכל, אני חושב שבכנסת בכלל, יש מאמץ גדול אחרי כל מה שקרה ואחרי הקשיים הנוראיים שהציבור הזה עבר דרכם, לנסות ולהקל ולראות במה ניתן לתקן כמה שניתן, אם בכלל ניתן, את המעוות ולנסות להקל על חייהם של אלו שעברו את הטראומה הנוראה הזו של הגירוש, ואיבדו את מקור פרנסתם ועכשיו בציפורניהם בונים את ביתם מחדש, בגיל לא צעיר ולכן אני אבקש קודם כל להתחיל בך, או נתחיל במינהלת תנופה.
יעקב כץ: אני רוצה פשוט לדעת את המצב, נתחיל במינהלת תנופה, שתיתן לנו מצב עדכני כדי שנדע על מה אנחנו דנים למעשה, בפועל, לנסות להגדיר את הבעיה ואז נראה עם המשרדים, איך אנחנו כוועדה נותנים את ה- Push האחרון, את הגושפנקה האחרונה, ומוודאים גם במפגשים נוספים, לראות שבאמת הדברים שאנחנו נחליט פה, באמת ייעשו.
יעקב כץ: אז תן לנו קודם כל סקירה מה קרה, מה קורה, ומה יקרה.
אוריאל אבני: נושא העובדים הזרים טופל בסמוך לפני הפינוי.
אוריאל אבני: היתה החלטת ממשלה שהקציבה כ- 300 עובדים לטובת תגבור החקלאים אחרי הפינוי, לפי קריטריונים שנקבעו במשרד החקלאות.
אוריאל אבני: מתוך ה- 300 עובדים, נוצלו 123,
יעקב כץ: היו 300 עובדים שעבדו רק בחקלאות?
יעקב כץ: אנחנו יודעים, אגב, שהיה לנו עוד איזה, גם פועלים ערבים שעבדו מחאן יונס.
אוריאל אבני: אותם 300 עובדים, הם יועדו לתגבר את התקנים הסטנדרטיים שנקבעו לכל חקלאי.
אוריאל אבני: מה הכוונה?
יעקב כץ: כשבה
יעקב כץ: נחה שלחק
יעקב כץ: לאי הזה יש עובדים מקומיים שהגיעו לעבודה.
אוריאל אבני: לא, אחרי הגירוש, אותו חקלאי חזר לעבוד, הקים את החממה שלו.
אוריאל אבני: פנה למשרד החקלאות.
אוריאל אבני: משרד החקלאות בדק.
אוריאל אבני: כמו כל חקלאי רגיל, הגיע לצורך העניין חמישה עובדים, כי זה התקן הרגיל של חקלאי בתוך ה, במדינה.
יעקב כץ: אנחנו לא דנים כיום אבל על אלה שכבר קיבלו.
אוריאל אבני: מכיוון שרצו לעודד את זה, אז הוסיפו עוד 300 תקנים להוסיף לחקלאים המפונים, מעבר לתקן הרגיל.
יעקב כץ: קודם כל, כמה חקלאים נפתרה בעייתם בכלל, שהם היום עובדים, לא נמצאים פה, יש להם את העובדים, יש להם את התקנים והם מסודרים.
יעקב כץ: מתוך אלו שהיו, מתוך המגורשים.
אוריאל אבני: כל החקלאים שחזרו כבר היום לעבוד בהקשר של העובדים הזרים, בהקשר של התקנים, הם קיבלו את התקנים שלהם.
יעקב כץ: כמה מתוך, באחוזים?
אוריאל אבני: יש סדר גודל, סדר גודל היום של חקלאים שחזרו כ- 80 חקלאים.
אוריאל אבני: מתוך סך-הכל.
יעקב כץ: כמה חקלאים היו?
אוריאל אבני: סדר גודל של חקלאים שעבדו בפועל, סדר גודל של 250.
אוריאל אבני: היו קרוב ל- 350 בעלי נחלות.
אוריאל אבני: מה שקורה כרגע, וזאת הפנייה, מכיוון שאותם 300 או אותה החלטת ממשלה הגיעה לסיומה, ותהליך השיקום התארך וזה נזכר רבות בדו"ח של ועדת החקירה ואין לי מה להרחיב, אז אנחנו כרגע מטפלים קדימה, כרגע חקלאי שחוזר, אין אפשרות לתגבר אותו בעובדים זרים, מעבר לתקן הרגיל.
יעקב כץ: מעבר לתקן הרגיל, הכוונה היא מעבר למה שמדינת ישראל הקצתה, 26,000 עובדים.
אוריאל אבני: כן.
יעקב כץ: זאת אומרת שהם כולם מחולקים, לא משנה כמה יש בארץ.
אוריאל אבני: לתוך התקן, כן.
אוריאל אבני: זה משרד החקלאות, לפי התקן הרגיל שלו.
יעקב כץ: ואם אין עובדים כי כבר כולם "נאכלו" ויש רק נניח במקום 26,000, רק 22 או 23 או 24?
אוריאל אבני: יהודית תענה על זה הרבה יותר מדויק ממני.
אוריאל אבני: אבל חקלאי שחוזר, יש התחייבות של משרד החקלאות, שהוא מקצה לו את העובדים הזרים, בהתאם לתקן.
יעקב כץ: אגב, עוד שאלה אחת.
יעקב כץ: אני חייב להגיד שנאמר לי לפני הישיבה שבימים האחרונים הגיעו פה לאיזה שהוא הסדר, זה אולי גם מה שאתה כותב לי, מר פז, שהדברים לקראת סידור.
יעקב כץ: אני רוצה לדעת, על כמה חקלאים מדובר כרגע, שצריך להביא להם עובדים לתת להם עובדים תאילנדים, מהיום למחר, זאת אומרת שאין להם וצריך לתת להם.
יעקב כץ: לא מדבר על אלה שעדיין המשק שלהם לא מוכן ויהיה מוכן בעוד שנה או בעוד שנתיים.
יעקב כץ: אני מדבר על מי שכבר הקים את המשק והוא תקוע היום כי הוא לא יכול לעבוד כי אין לו עובדים.
יעקב כץ: על כמה חקלאים מדובר, ועל כמה עובדים מדובר?
יעקב כץ: מי יכול לתת לי תשובה לשאלה הזו?
יעקב כץ: כדי שנדע על מה אנחנו מדברים.
אוריאל אבני: אין מצב שחקלאי אין לו עובדים זרים.
יעקב כץ: אין מצב כזה?
אוריאל אבני: אין מצב, למיטב ידיעתי.
יהודית כרמי: יש, יש מצב.
אוריאל אבני: של מפונים.
יהודית כרמי: למפונים?
אוריאל אבני: למפונים.
יהודית כרמי: מפונים הם בעדיפות.
אוריאל אבני: לא, אמרתי – מפונים, לא חקלאים אחרים, זה לא.
אוריאל אבני: חקלאי מפונה שחוזר לעבוד, מקבל את העובדים הזרים שלו, לפי התקן.
אסף עסיף: השאלה מה זה מפונה.
יעקב כץ: אסף, מה אתה יכול לחדש לנו שלא שמענו?
אסף עסיף: מה שאני יכול לחדש הוא כמה דברים.
אסף עסיף: קודם כל, אני התחלתי את הנושא.
אסף עסיף: אני מגני טל.
אסף עסיף: אני היום יכול להגיד גני טל, עד עכשיו הייתי אומר גני ז"ל, אבל מכיוון שכבר הקמנו את גני טל, אז זה גני טל מחדש קמה.
אסף עסיף: אני התחלתי את כל העניין שלי עם החקלאות קצת לפני כן, ולכן אני יכול להעיד על מה גם היו כל התכנונים.
אסף עסיף: כאשר באמת, באנו לתכנן איך אנחנו יכולים להקים את המשק, היתה ועדה במשרד החקלאות, שמולה עמדנו כדי לראות איך אנחנו עומדים עם התכנון של המשק.
אסף עסיף: הוועדה הזאת אמרה – תראו, אני לא יכולה לתת לא כסף, לא שום דבר, רק עניינים סטטוטוריים.
אסף עסיף: אחד מהעניינים הסטטוטוריים היה הנושא של עובדים זרים.
אסף עסיף: אנחנו יכולים לארגן לכם את הנושא של עובדים זרים כדי שלא תיפגעו מכיוון שאתם הולכים למקום חדש, למקום שבו תצטרכו להתרגל לתנאים של עובדים אחרים.
אסף עסיף: בשלב הראשון, אנחנו נקל עליכם עם העובדים הזרים.
אסף עסיף: ומה זה בשלב הראשון?
אסף עסיף: יוסי ישי מנכ"ל משרד החקלאות לא נמצא פה, אבל הוא אמר בזמנו והצהיר בזמנו שלוש שנים הראשונות של העסק, אנחנו נקל עליכם עם הנושא של העובדים הזרים.
אסף עסיף: גם על-ידי מניעת קיצוצים וגם על-ידי תוספת עובדים.
אסף עסיף: בכל צורה, אנחנו נעזור לכם, כי אתם צריכים איזה שהיא עזרה, גם כדי להתרגל מכוח העבודה הפלסטינאי שגם הלך לכם וגם כי אתם מגיעים למקום חדש, עד שתתחילו להתארגן עם עובדים זרים.
אסף עסיף: אני בשנייה אעשה רגע קפיצה לסוף – זה יכול לעזור הרבה מאוד.
אסף עסיף: היום יש לי 20 עובדים ישראליים מתוכם 15 עובדים מהגוש לשעבר, וכל זה בזכות זה שהתחלנו ושניסיתי להיעזר בעובדים הזרים והיה חשוב ומי שלא הצליח, היתה לו בעיה.
אסף עסיף: אבל גם לנו יש בעיות, כי לאחר שהתחלנו, אחרי שנה אמרו לנו – די, סטופ, מגיע לכם סיוע לשנה.
יעקב כץ: מה שנה?
יעקב כץ: שנה ממתי?
אסף עסיף: כשאמרו לנו שכבר לא מגיע עובדים זרים יותר, זה כבר היה, עוד לא קיבלנו בינתיים את הפיצוי.
אסף עסיף: כלומר – איך?
אסף עסיף: עוד לא הקמנו את המשק.
אסף עסיף: אתם עוד לא גרמתם לכך.
יעקב כץ: אני לא מבין שום דבר.
יעקב כץ: מי יכול לומר לי על כמה עובדים אנחנו מדברים כרגע שצריך אותן ולמי?
יעקב כץ: אני מדבר כרגע, תגידו לי את כל הצרות שעברתם, זה לא מעניין אותי.
יעקב כץ: אני רוצה לדעת עכשיו.
יעקב כץ: אני רוצה לדעת שאלה מעשית שנדע איך מקדמים אותה.
אסף עסיף: משרד החקלאות מגדיר כמפונים כאלה שהתחילו לפני עד שנה את העסק.
אסף עסיף: אתה לא בונה בשנה עסק, לכן אתה מוציא פה.
יעקב כץ: אתה יכול להגיד לי, אתה יודע, אתה מדבר בשם החבורה לבוא ולהגיד לי על כמה מדובר?
יעקב כץ: מי יכול להגיד לי?
אוריאל אבני: אני רוצה.
יעקב כץ: אני צריך לדעת על מה אנחנו מדברים.
אוריאל אבני: אני חושב שיש פה שתי סוגיות.
אוריאל אבני: יש סוגיה שמעלה אסף והיא סוגיה בפני עצמה, אבל לדעתי זה לא כרגע הסוגיה שאנחנו התבקשנו לדון בה.
אוריאל אבני: הסוגיה היא החקלאים שחוזרים מהיום קדימה, לא חקלאים שכבר חזרו.
אוריאל אבני: סדר גודל של חקלאים שאמורים לחזור בחודשים הקרובים, זה מספר הסעות, יש פרויקט של גני טל שאמורים לחזור חקלאים, יש פרויקט ביסודות, יש חקלאים באזור זיקים, והם יחזרו ולהם אנחנו צריכים למצוא פיתרון, כמו שמצאנו פיתרון בזמנו לאותם חקלאים.
יעקב כץ: מדברים על 100 עובדים שצריך להביא אותם?
יעקב כץ: ל- 200?
יעקב כץ: ל- 50?
אוריאל אבני: לא, אנחנו פנינו ל- 50.
יעקב כץ: על 50 כרגע?
אוריאל אבני: 50 לשנה הראשונה, כדי להתמודד עם סוגיית התוספת של עובדים זרים מעבר לתקן.
יעקב כץ: על 50 מדובר?
אוריאל אבני: לשנה, כן.
אוריאל אבני: אנחנו פנינו, יש פנייה שלנו לשר, פנינו ל- 50 עובדים לשנה, על-מנת לתגבר את התוספת.
אסף עסיף: יש עוד בעיה, אתם פה יושבים ודנים, לא, סליחה, יושבים ודנים, מקצים עובדים, אבל גם כשהקצו לי את העובדים, כשנתנו לי בזמנו את העובדים, לוקח שנה עד שאתה משיג אותם כי השמיים סגורים וכי אי-אפשר להביא עובדים וכל מיני דברים כאלה.
אסף עסיף: כשיכולתי להביא עובדים – די, נגמר, אתה כבר לא זכאי יותר לסיוע.
אסף עסיף: יש פה בעיה.
יעקב כץ: אז אתה מדבר על מי שכבר היה בתוך זה.
אסף עסיף: גם מי שיתחיל עכשיו, צריך לתת לו את העובדים ולא להסתכל מרגע שהקציתי לו, מרגע שמרים כרמי הקצתה לו וזה עבר לשירות.
יעקב כץ: בסדר, הבנתי, לא צריך לחזור.
יעקב כץ: הוא מתכוון לומר שכשאנחנו באים לפתור את הבעיה, צריך להיות מספיק רגישים כדי שהבעיה תיפתר, באמת, ולא כשאדם יגיע, הוא יקבל, הוא יגיע כבר למצב שהוא יכול לקבל אותם, בגלל שהשמיים סגורים, בגלל סיבות בירוקרטיות אחרות.
יעקב כץ: קיבלנו, שמענו.
יעקב כץ: וזה גם אמור לגבי אנשים, יכול להיות שצריך תוספת נוספת.
יעקב כץ: בואו נאמר 75, 100 עובדים, אנחנו מדברים על מסגרות שאנחנו לא מדברים פה לא על אלפים ואפילו לא על מאות, מדברים פה בעצם רק על עשרות.
יעקב כץ: מי מהחקלאים, יכול לתת לי עוד איזה מבט שאני אדע על מה מדובר.
יעקב כץ: כן-?
עוז קדמון: אני מכפר דרום.
עוז קדמון: אנחנו גורשנו לפני חמש שנים, כמה ימים אחרי הגירוש, קפצנו למים והתחלנו לעבד, לצורך העניין עיבדנו בשטחים שלא שלנו.
עוז קדמון: שכרנו אדמות, כי עקרונית לא הוקצו, האדמות שהוקצו לטובת קבוצת כפר דרום, זה ממש בימים אלה רק מוקצים הקרקעות.
עוז קדמון: קיבלנו תגבורת, כי עקרונית עצם בניית המשק, גובה כוח-אדם יותר גדול.
עוז קדמון: אנחנו רק בימים אלה, אני חקלאי כבר פעיל לצורך העניין, חזרתי לחקלאות כבר לפני חמש שנים.
עוז קדמון: אני עכשיו הולך לעבור, להעביר את החממות שלי, מכפר מימון לטובת, בעזרת השם שזה יסתדר סופית, בניר עקיבא, ליד מבועים, ניר משה.
עוז קדמון: כל המעבר הזה, דורש ואנחנו דורשים.
יעקב כץ: איפה זה מבועים, איפה זה ניר משה?
עוז קדמון: בין איפה שצומת בית הגדי לצומת בית קמה, דרומית לשדרות חמישה ק"מ מזרחית לנתיבות מזרחית צפונית חמישה ק"מ.
יעקב כץ: מדובר ליד נתיבות, ליד שדרות.
עוז קדמון: עוטף עזה, נגב.
עוז קדמון: אני אומר את זה, אנחנו הולכים לנקודה הזאת.
יעקב כץ: לא בטווח הטילים?
עוז קדמון: בטווח שצריכים ממ"דים, שאנחנו נחשבים עוטף עזה.
עוז קדמון: אבל אני אומר את זה, לא יעלה על הדעת שיגידו לא, אתה קיבלת כבר בעבר, עבר הזמן, אנחנו מדברים שגם חקלאי, גם לצורך העניין מישהו שבינתיים עד שהוא קיבל את הקרקע שלו השכיר משק בבני ראם והוא הולך למקום אחר, המעבר הזה דורש את כוח-האדם.
עוז קדמון: לא יכול להיות.
עוז קדמון: אני גם לא חושב שמדובר בעשרות.
עוז קדמון: אני חושב שעקרונית, את הקיצוץ הרוחבי שהיה לגבי כל החקלאים, שיש להם לצורך העניין מעבר נוסף, חייבים לתת להם את האופציה כאילו הם מקימים את המשק שלהם מחדש.
יעקב כץ: בהנחה שלגבי המגורשים הטיפול הממשלתי והטיפול הוא עם עין טובה.
יעקב כץ: אתה מדבר על עוד עשרות.
עוז קדמון: כן.
יעקב כץ: אז אנחנו מדברים בסך-הכל על כמות של Big deal, של 100 עובדים זרים, שצריך אותם, שמדינת ישראל צריכה או לאשר את הבאתם, או לדאוג שמתוך המלאי שיש, ולדאוג שהם יהיו.
יעקב כץ: מי יכול לתת על זה תשובה איפה זה עומד, משרד החקלאות?
יהודית כרמי: אני רוצה לעשות קצת סדר ולהסביר את מה שדיברו כאן, שנתנו את התוספת.
יעקב כץ: לא, כי נאמר לי, סליחה, עוד דקה, כרמי.
יעקב כץ: נאמר לי שהדברים באו לידי פיתרון שיש הסכמה.
יעקב כץ: רק השאלה היא מאיפה, בין מי למי.
יהודית כרמי: אני לא כל-כך הבנתי על מה המדובר ולא הבנתי שאתה אומר חקלאים חדשים, מתי הם אמורים להיכנס?
יהודית כרמי: אני רוצה לעשות טיפה סדר כדי שיבינו שאר האנשים שנמצאים ובטח הקהל הנכבד מאחוריי.
יהודית כרמי: יש לנו את המכסה הממשלתית שהממשלה קבעה.
יהודית כרמי: מ- 2006 או 2007, יש יתרה נוספת למפוני גוש קטיף של עוד 300 עובדים מעבר.
יהודית כרמי: כשאנחנו מקצים את העובדים הזרים, אז יש לנו את ההקצאה הבסיסית, כמה עובדים זרים מגיעים לחקלאי, בלי שום קשר למודל הקיצוץ.
יהודית כרמי: לאחר מכן אנחנו בונים את מודל הקיצוץ כדי להתאים את זה למכסה הממשלתית.
יהודית כרמי: ה- 300 תוספת שהיו בשלוש השנים האחרונות, הם בעצם באו לתת את הפיתרון למפוני גוש קטיף, שלא יהיה להם קיצוץ.
יהודית כרמי: זאת אומרת שאם לדוגמה אסף מגדל ואני סתם זורקת גידול, עשרה דונם עגבניות שרי ומגיע לו ארבעה וחצי עובדים ואחרי הקיצוץ הוא ירד לשלושה עובדים, אז את הקיצוץ של ארבע וחצי פחות שלוש, את הקיצוץ הזה, אנחנו מעגלים את זה או לאחד או לשניים, הוא מקבל את זה מתוך המכסה של ה- 300, שזו מכסה נפרדת, היא מעבר ל- 26,000.
יהודית כרמי: המכסה הנפרדת היתה עד שנת 2009, 2010 לא נקבעה מכסה נפרדת, נחתם ההסכם ההיסטורי, נקרא לזה, עם הממשלה, של קיצוץ בעובדים זרים, כל שנה, עד 2015 ואין מכסה נפרדת לגוש קטיף.
יהודית כרמי: אבל יחד עם זאת, אם כיום, גם כיום כשאנחנו כבר בסוף השנה, מגיע מפונה חדש למשרד, מגיש חוברת בקשה לעובדים זרים, אנחנו נקצה לו את העובדים.
יהודית כרמי: כמובן, בהתחשב בכמה יתרת עובדים שיש לנו.
יהודית כרמי: אנחנו נשתדל לפחות, לפחות, להקצות לו את העובד האחד, ואני בקשר רציף עם ברזני כדי לבדוק אם לדוגמה ניקח מצב היפותטי שכרגע אין עובדים זרים, הקצינו את כולם, אני אבדוק עם ברזני, האם יש חקלאי שוויתר על ההיתר.
יעקב כץ: אני רוצה להבין משהו, רק אני רוצה לדעת.
יעקב כץ: והיה ואין עובדים, כדי לקבל החלטה שלחזור למתווה הקודם של 26,000 פלוס, זה החלטה ממשלתית?
יהודית כרמי: כן.
יעקב כץ: זאת אומרת זו צריכה להיות החלטה, חוק, מה?
יהודית כרמי: לא 26 פלוס.
יעקב כץ: החלטת ממשלה?
יעקב כץ: כי אני יוצא מתוך נקודת הנחה, לצערי הרב, שבתוך המסגרת הקיימת, כי כבר היום יש גירעון גדול מאוד.
יעקב כץ: אם חבלין מתקשר אלי בערך 800 פעמים ביום, 801, והוא אומר שכבר ירדנו, אמר את זה גם בתקשורת, נאמנים עלי דבריו כי הוא בחור מקצועי, שמ- 26,000 בפועל, אנחנו עם 22 או 23,000 ולא עם 26,000, וכל חקלאי נאבק על כל עובד כמו שנאבקנו, לבוא ולגזול מהם, המצב הוא קשה.
יעקב כץ: השאלה אם יכולים לקבל החלטה.
יעקב כץ: כדי לקבל החלטה אם תבוא קריאה מפה, ודרישה מפה, מהוועדה שלנו, שהתווספו מספר עובדים שלא תלויים במאגר.
יעקב כץ: כי אני חושש מאוד במאגר.
יעקב כץ: במאגר את לא יכולה להבטיח.
אוריאל אבני: יהודית, הפנייה שלנו היתה שתוספת 50 עובדים לשנה, לצורך התגבור.
אוריאל אבני: במקום ה- 300 או כתוספת ל- 300.
יהודית כרמי: אבל במקום המכסה, לא על חשבון המכסה הקיימת.
יהודית כרמי: אני לא יכולה לעשות.
אוריאל אבני: לא, לא על חשבון, אלא בתוספת, כמו ה- 300.
יהודית כרמי: זה התוספת.
עוז קדמון: לצורך העניין, אני קיבלתי מכסת עובדים זרים של שמונה עובדים זרים.
עוז קדמון: לצורך העניין, שניים מתוכם, מתוך המכסה שמשרד החקלאות הקצה לי, שתיים מתוכם שמדינת ישראל נתנה לשניים אישור פליט כי הבאתי, כי היו נפאלים, כי לא רצו להיכנס לגוש קטיף, רק נפאלים, ברחו שני נפאלים, קיבלו במדינת ישראל או מרשויות ההגירה אישור שהם פליטים.
עוז קדמון: עכשיו הם נמצאים היכן שלא יהיו, אני נמצא עם שישה עובדים.
עוז קדמון: קיצצו לי, היה לי בעצם במכסת ייצור שלי סדר גודל של 11 עובדים.
עוז קדמון: קיצצו לי לשמונה.
עוז קדמון: עכשיו אני אומר – אני רוצה את 11 העובדים האלה, מינימום, אני לא מדבר על מעבר לזה.
יעקב כץ: הבעיה הזו של הברחנים, או איך קראנו להם?
קריאה: נוטשים.
עוז קדמון: לא, לא ברחנים, הוא לא ברחן, הוא לא ברחן, הוא קיבל, הוא לא ברח.
עוז קדמון: הוא בא אלי יום אחד, אומר לי – עוז, חתום לי פה אישור ממדינת ישראל, לא לעבוד אצלך.
עוז קדמון: הוא לא ברחן.
יעקב כץ: אבל אני לא רוצה להתייחס לבעיה הפרטית.
יעקב כץ: כעת יש לך שישה עובדים, יש גם כאלה שאין להם את זה.
עוז קדמון: פושט רגל היום.
יעקב כץ: בסדר, אני אומר, כדי שלא תפשוט יד, בשביל זה אנחנו התאספנו פה.
יעקב כץ: בשביל זה התאספנו פה.
יעקב כץ: אנחנו בשביל זה, לכן דנים.
יעקב כץ: אני שואל אותך, כרמי, שאלה.
יעקב כץ: האם זה מעשי, לפתור את הבעיה של החקלאים, שזקוקים לידיים עובדות, של ידיים של עובדים זרים, מתוך המאגר שאיננו.
יעקב כץ: אם זה אמיתית, לא, לא לצורך הפרוטוקול, אני אפילו מכבה את השידור.
יעקב כץ: האם יש לנו את זה בתוך המערכת או אין לנו את זה בתוך המערכת?
יעקב כץ: האם כשבא היום באמת חקלאי ואומר – אני עכשיו פותח משק מגני טל ואני צריך, הוא יכול לקבל או שצריך להתחיל לחפש לו ולא מוצאים והוא נשאר תלוש?
יהודית כרמי: אם כיום הוא מגיע, אנחנו מסתכלים מה המספר שיש במאגר.
יהודית כרמי: לדוגמה, היום אהרון, למה, היום עדכנת שיש 45, זאת אומרת שאני אוכל לתת לו מכאן.
יעקב כץ: את ה- 45 האלה צריך למצוא.
יהודית כרמי: זה לא מהמאגר, סליחה, זה בתוך המכסה הקיימת.
יעקב כץ: בואו נשמע.
אהרון ברזני: המכסה ל- 2010 היא 26,000.
אהרון ברזני: נותרה לנו לחלוקה עוד 48 היתרים שלא מימשנו אותם.
אהרון ברזני: שר הפנים פנה למשרד החקלאות וביקש לממש את ה- 48 לטובת גוש קטיף.
אהרון ברזני: הוצאתי מכתב אתמול לממש את זה, וזאת החלטה של שר הפנים.
אהרון ברזני: נכון שאנחנו מדברים עד סוף השנה, אבל צריך למצוא פיתרון לשנה הבאה.
אהרון ברזני: הפיתרון לשנה הבאה הוא – או שייתנו את זה מתוך המכסה, או שתהיה החלטת ממשלה לתת תוספת של עוד 50, 100, בנוסף למכסה הרגילה.
אהרון ברזני: וזה מה שצריך לעשות.
יעקב כץ: זאת אומרת הפיתרון של המבקשים כרגע, של החקלאים, חמוטל, אנחנו מדברים על כמה חקלאים שעולים על הקרקע עכשיו, בימים אלה?
יעקב כץ: מי יודע?
יעקב כץ: שקיבלו את המשקים שלהם.
אוריאל אבני: בגני טל יש 64 ועוד 40 ביסודות זה 100 ועוד סדר גודל של עשרה, 15, באזור זיקים, אנחנו 115 חקלאים יכולים לחזור במהלך השנה הקרובה.
יעקב כץ: במהלך השנה הקרובה.
יעקב כץ: אבל 48 הם פיתרון למי שעולה ממש בימים אלו.
יעקב כץ: לכולי עלמא, כרמי, אנחנו מבינים שאם אנחנו לא נפנה ונבקש תוספת, כי גם היום כשאתה בא לפתור את הבעיה, אתה מבקש את ה- 48 להביא אותם במסגרת המכסה שלא מומשה.
יעקב כץ: זאת אומרת שאנחנו שולחים את המכתבים, אנחנו מבקשים אותם מחוץ לארץ והם מגיעים בדרך המקובלת.
יעקב כץ: זאת אומרת, אנחנו לא הולכים לחפש אותם בין חקלאים.
אהרון ברזני: קודם כל, זה מתן היתר לחקלאים שזקוקים ל- 48 והם יש שתי אופציות.
יעקב כץ: זאת אומרת, אנחנו מפה, קודם כל, פה תצטרך, עמית, לראות איך אנחנו.
עמית סדן: אשמח להגיד את עמדתנו.
יעקב כץ: תשמח.
יעקב כץ: אתה יודע שדעתי, דעה ארוכת טווח, שהנושא של החקלאות זה פנינה, זו פנינה, זה אחד מענפי הייצוא היותר מוצלחים שלנו, החקלאים שלנו עושים עבודה נפלאה, אני מדבר בעיקר, גם על חקלאי גוש קטיף, אבל גם חקלאי הערבה, שמייצאים במיליארדי שקלים למדינת ישראל.
יעקב כץ: אילו אני הייתי ראש ממשלה, אולי זה יהיה פעם, אז אני הייתי, הגישה שלי היתה הפוכה.
יעקב כץ: אני הייתי מחפש כל דרך גם להגדיל את הכמות של העובדים, כל עוד שזה מדובר בתאילנדים שבאים במסגרת של חמש שנים ועוזבים בזמן, לא מתחתנים פה ולא נישאים פה וחוזרים לביתם וזה מדובר על התאילנדים, לא על הפיליפינים ולא על נפאלים, ולא על הסודאנים ולא על האחרים שמגיעים לארץ.
יעקב כץ: אני מדבר רק עליהם.
יעקב כץ: היה צריך לראות איך פותרים את הבעיה בצורה אמיתית, כך שאף חקלאי לא ירגיש מחסור כאשר הוא מייצר ומביא למדינת ישראל טובה.
יעקב כץ: בעתיד, אני רואה את כל הבחורים האלה, עוסקים בחקלאות.
יעקב כץ: אתם כולכם רוצים לעסוק בחקלאות, נכון?
יעקב כץ: נכנסים לחממות עם 46 מעלות בוודאי, נכון?
יעקב כץ: ואתם חפצים בעבודה הזו, אבל זה עניין של חינוך, עמית.
יעקב כץ: אנחנו עדיין זקוקים למזגנים.
יעקב כץ: אני גם מודע לכך שיש מתווה יורד מבחינת החלטת הממשלה.
יעקב כץ: אבל אני רואה בעיה שאם נזדקק לידיים עובדות נוספות, אם לא נבוא עם איזו שהיא הצעה שלגבי מפוני גוש קטיף, מגורשי גוש קטיף, ניתן להם את האפשרות לקבל את הדרישות שלהם, שלא מדובר פה מי יודע במה, אלא בכמה עשרות, חריגה כזו יכולה להתקבל גם על-ידי הממשלה.
עמית סדן: העמדה של אגף התקציבים כמובן כן לתמוך בהפחתה הזאת של מספר העובדים הזרים ולעודד תעסוקת ישראלים ולעודד את המיכון ואת התפתחות הענף שאנחנו רואים את העובדים הזרים כגורם מעכב שבעצם מפחית, מגביל את ההתפתחות של הענף.
עמית סדן: שני הדברים צריכים להיעשות במקביל.
יעקב כץ: אגב, גם אחרי המיכון וגם אחרי ההתפתחות עד 2015, מדובר שיישארו 18,000.
עמית סדן: אז אנחנו לא מדברים כמו בענף הבניין שבאמת נוריד, להפך, אנחנו מבינים.
יעקב כץ: למה מחליטים להשאיר 18,000, אם המגמה היא, למה לא להגיע לאפס, כמו בבנייה?
עמית סדן: נכון לעכשיו זה מה שהוסכם עם החקלאים.
יעקב כץ: שהוא יגיד בעצמו, שיש דברים שהישראלים לא יעשו.
עמית סדן: זה ההסכם שהגענו עד 2015, אחר-כך נצטרך לחשוב, למפות את המצב, לראות איפה הדברים עומדים, אם אפשר להפחית עוד – להפחית עוד.
יעקב כץ: זה עניין של חינוך.
עמית סדן: ובמקביל צריך להיכנס עובדים ישראלים.
עמית סדן: כל עוד נמשיך להעסיק עובדים זרים, אז לא ייכנסו ישראלים, לא יעלו רמות השכר ולא תהיה התפתחות של הנושא, של הענף.
עמית סדן: לגופו של עניין, לגבי מפוני גוש קטיף.
יעקב כץ: הבקשה הקטנה הזו של ה- 100 עובדים שנצטרך אותם לשנה הקרובה.
יעקב כץ: שנבקש את החריגה הזו מאגף התקציבים, שימליץ לאפשר למגורשים לקבל במידה ויזדקקו הם עוברים עכשיו אחרי חמש שנים של ייסורים, אחרי שהתעללו בהם כל-כך הרבה שנים, אחרי שגררו אותם מהבתים שלהם, אחרי שהרסו את החיים שלהם, והם סוף-סוף עוברים לאיזה שהוא מקום, אחרי חמש, שש שנים, מקבלים והם זקוקים לאיזה יד עובדת, אז אין להם את הידיים ואין להם את הרגליים והם עוד פעם תקועים באדמה.
יעקב כץ: 100 עובדים, Big deal.
עמית סדן: אז לגופו של עניין.
יעקב כץ: תגיד לי שאתה ממליץ, אני אפעל.
עמית סדן: אני לא אגיד, אתה יודע שאני לא אגיד כזה דבר.
עמית סדן: אנחנו ממליצים להישאר.
יעקב כץ: אתם צריכים להבין, ילדים או תלמידים, מדובר במשרד האוצר, תמיד אומרים נערי האוצר, תראו אותו, הנה, אתם רואים?
יעקב כץ: בחור נחמד, יפה, הם עושים את כל המאמץ שאנחנו ככה, לצמצם לנו את החיים.
יעקב כץ: אני פשוט רוצה להסביר לבחורים.
עמית סדן: לא מדויק הדבר הזה, אבל בוא, זה דמגוגיה, זה לא מדויק.
עמית סדן: אנחנו רוצים להמשיך במתווה שהוסכם עם התאחדות החקלאים, מכיוון שכל פריצה של המתווה תהווה בעצם איזה שהוא משהו שיפתח את ההסכם ואחר-כך לחזור אליו, להתכנס אליו חזרה יהיה בעייתי.
עמית סדן: יש בקשות גם ממפוני גוש קטיף, גם מהחקלאות בערבה ומעוד כל מיני מקומות אחרים, להחריג אותם בהיבט של ההיתרים.
עמית סדן: מתן עדיפות מסוימת בתוך ההיתרים, בתוך מסגרת מכסת ההיתרים הקיימת.
יעקב כץ: אני לא רואה בה סיכוי.
יעקב כץ: אני אומר את האמת.
יעקב כץ: מהקבילות ומהבקשות שאני מבקש היום מהחקלאים הקיימים, על המצב הקיים שהם עומדים לקחת את הסחורה שלהם ולשפוך אותה עוד פעם בצמתים הראשיים של הערבה, משום שאין להם ידיים עובדות ואין מי שיעשה את העבודה, אז אני לא רואה שמתוך המצבת הקיימת, פשוט אתם מכריחים אותנו ואני בטוח ואני אומר לך שאם אני אבוא מחר עם הצעת חוק, אני אחתים בה את רוב חברי הכנסת, של מפוני, מגורשי גוש קטיף, מפוני גוש קטיף, יקצו מספר עובדים חקלאים חריגה מעבר לכמות המיוחדת, אתה תראה שנעביר את התיקון בחוק, למה צריך להביא את זה לחקיקה ולהכריח את האוצר לעשות בדבר הזה ככה, וזה יבוא מכם ותגידו – אנחנו מציעים לממשלה להעלות את זה ל- 100.
עמית סדן: אני חושב הדרך הנכונה יותר לעשות את זה, זה לקחת בתוך המתווה הקיים ולחשוב איך מחלקים את זה מבפנים אחרת.
עמית סדן: אם רוצים להקים איזה שהיא ועדה שתדון בחלוקה.
יעקב כץ: עכשיו בנימין נתניהו הקים ועדה שגם תדון בזה.
אסף עסיף: אני רוצה להעיר לך בתור נציג האוצר.
אסף עסיף: אתה חושב שהעובדים הזרים לוקחים את מקומם או כולם, יש כזאת מחשבה, שהעובדים הזרים לוקחים את מקומם של העובדים הישראליים ולא היא, להפך.
אסף עסיף: אם אתה תוריד לי היום עובדים זרים, יאבדו את מקום עבודתם עוד פי שניים, עובדים ישראליים.
אסף עסיף: היום יש לי 20 עובדים ישראליים וזה בזכות אותם שהתחלתי עם אותם עובדים זרים שנתנו לי יותר.
אסף עסיף: ברגע שאתה עכשיו תיקח לי את העובדים, יש עבודה שרק העובדים הזרים יעשו.
אסף עסיף: והיא המינימום, הבסיס של המשק.
אסף עסיף: בלי אלה, אי-אפשר להשיג את הישראלים.
אסף עסיף: ואת זה צריך לתפוש, תבוא לסייר, תראה ותראה את זה בעיניים.
יעקב כץ: שמענו.
יעקב כץ: אני רוצה לשמוע את האישה המקצועית.
נחום יפה: ביום חמישי הולך להיות חמסין, הייתי רוצה לקחת את הטלפון של הבחור, להביא אותו לחממה שלי ביום חמישי, שיהיה שם שמונה דקות, לא שמונה שעות.
נחום יפה: אם הוא נשאר שמונה דקות, אני לא רוצה עובדים זרים.
יעקב כץ: אני נתתי לזה תשובה ואני אמרתי גם במסגרת, במתווה היורד, עמית, אז הגיעו למסקנה ש- 18,000 בסופו של יום יישארו.
יעקב כץ: או 19,000, נכון?
יעקב כץ: למה הגיעו למסקנה ש- 19,000 כן יישארו.
יעקב כץ: פה באה התשובה של הבחור הזה, שאומר לך שיש לצערנו דברים, עבודות, בנינו חממות כאלה חמות, יכול להיות שאם יעברו לעבודות לגדל גידולים אחרים, שיש בהם גם 30 מעלות או 25 מעלות בצל, יכול להיות שאז אנשים יחזרו.
יעקב כץ: אבל ב- 46 מעלות בתוך החממה ואנחנו ירדנו, חברי הכנסת, לסיור, ונכנסנו לתוך החממות יחד עם יושב-ראש הכנסת, והזענו כהוגן ונתנו דוגמה אישית ועבדנו.
יעקב כץ: אני הולך לקחת עכשיו, בפעם הבאה תזכירו לי לקחת גם את עמית, שגם הוא ייהנה קצת מהחמימות של החממה.
יעקב כץ: אז אני אומר – גם לדעת המחמירים, בסופו של יום כולם הגיעו למסקנה ש- 19,000 כן יישארו.
יעקב כץ: ואני אומר מדין ה- 19,000 אני למד על האחרים.
יעקב כץ: אבל אני רוצה לשמוע ממך, כרמי, יש סיכוי שאם מחר, ובזה, זו השאלה שעליה צריכה להינתן התשובה שהמגורשים שהקימו סוף סוף את נחלתם, באים לעבוד בעבודה חקלאית ופתאום מתברר שאין להם ידיים או יש להם ידיים.
יעקב כץ: את יכולה למצוא להם את העובדים מתוך המסגרת, או את לא יכולה.
יהודית כרמי: אני מזכירה שאני רק מקצה, ממליצה, כמה היתרים להקצות לגבי אם יש עובדים, אין עובדים.
יעקב כץ: מי יכול להגיד יש או אין?
יעקב כץ: הוא יאמר שאת ה- 48, הוא מביא אותם מחוץ לארץ.
יהודית כרמי: אני רוצה להוסיף עוד משהו.
יהודית כרמי: אני רוצה להזכיר לכולם שאנחנו במתווה הורדה, במתווה הפחתה.
יהודית כרמי: עם זאת, גם כיום יש איזה שהיא עדיפות למפוני גוש קטיף, אם הוא מגיע גם באיחור ולא הגישו את חוברת הבקשה בזמן, עדיין אנחנו נעשה את מירב המאמצים לעזור לו ולהקצות לו לפחות עובד אחד.
יהודית כרמי: ברגע שיש עובד אחד, ניתן לנייד, ניתן להיעזר, ויש לו עדיפות על פני חקלאי אחר שאיחר בבקשה או חקלאי חדש שהחליט היום להקים את המשק.
יהודית כרמי: אנחנו מאוד נשמח, משרד החקלאות, אם תהיה מכסה נפרדת של 50, 100, לא יודעת מה הכמות, אנחנו נשמח לעזור.
יעקב כץ: הכמות כל-כך מזערית.
יהודית כרמי: כמובן נצטרך לגבש קריטריונים מה הוא מפונה.
יעקב כץ: אני הייתי מציע, עמית, שאם אתה היית יכול לסייע לנו.
יעקב כץ: אני אביא את זה בחוק ואני אומר לך שאני אחתים על זה את כל חברי הכנסת, שיהיה תיקון לחוק שאומר שבנושא של המכסה היורדת, למרות המתווה היורד ותודה רבה לכם.
יעקב כץ: מי שרוצה להיות חבר כנסת ורוצה להחליף אותי, אני מוכן לפנות לו את מקומי.
יעקב כץ: אני רוצה רק לומר שאם היינו מקבלים פה החלטה וזה היה על דעת עמית שאנחנו בנושא המתיישבים מגוש קטיף, אנחנו פותרים את הבעיה במידה והדבר ניתן מתוך המתווה, אהלן וסהלן.
יעקב כץ: אבל אם יקרה מצב שפתאום אני אמרתי יקרה מצב, שפתאום יהיה מצב, יקרה מצב שאין לנו מתוך המכסה והוא לא יכול להקים את נחלתו, אז מדינת ישראל במקרה הזה תתיר להביא את הכמות הנדרשת כי מדובר פה על כמות מזערית.