GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יובל ליבנת: אין חולק שעל פי אמנת הפליטים מי שלא פליט יש אפשרות להחזירו למדינת המוצא שלו.
יעקב כץ: אז אני רוצה שיישמע פה שאתה האיש שאומר שנניח שגם אם לא היו שני פליטים אלא היו שלוש מאות או ארבע מאות או חמש מאות פליטים אתה את השאר היית מציע להעיף מפה.
קריאות ביניים: לא. לא.
קריאות ביניים: לא.
יולי יואל אדלשטיין: כבוד היושב ראש אני מבקש להעלות פה איזושהי סוגיה שד"ר ליבנת העלה.
יולי יואל אדלשטיין: בוא ותשאל את אותו מיקי בבלי שהוא היה אחראי על הנושא הזה עד לפני שנתיים לפני שזה עבר לרשות המדינה, הוא יגיד לך כמה פליטים הוא הכיר במהלך עשרים השנה האחרונות.
יולי יואל אדלשטיין: ואז נבדוק את היחסיות כפי שד"ר לבנת טוען.
יובל ליבנת: אני דרך אגב מבקש את הנתון הזה ומשרד הפנים מסרב להעביר לי את הנתונים האלה.
יולי יואל אדלשטיין: לא משרד הפנים, תשאל את מיקי בבלי, אותו תשאל.
יולי יואל אדלשטיין: תשאל את מר בבלי, בעשרים שנה האחרונות היו אנשים אחרים אחראים, כמה קיבלו מעמד של פליטים.
יולי יואל אדלשטיין: היו"ר יעקב כץ     	הוא הכי צעיר פה בחדר אבל הוא זוכר.
מיקי בבלי: רגע אחד להכניס סדר בדיון הזה.
מיקי בבלי: אלה שנקראים פליטים ומוכרים כפליטים על ידי הוועדה אנשים שבאים עם מקרה אישי.
מיקי בבלי: יתר הארבעת אלפים זכאים להגנה מטעם מדינת ישראל לפי האמנה בגלל הסיכון שיש להם אם הם יחזרו לארצם.
מיקי בבלי: זו הסיבה שהם יושבים פה.
מיקי בבלי: וגם אם מחר יכירו בשש מאות בראיון אינדיבידואלי והם יקבלו מעמד של פליט כי כל אחד מהם אישית עומד בפני סכנה, לא כחלק מקבוצה, אלא הוא אישית בשמו וכתובתו עומד בסכנה, האחרים כרגע לא יכולים להיות מוחזרים לארצם בגלל מה שקורה בסודן.
מיקי בבלי: וכאשר אפשר להחזיר אותם או רוצים להחזיר אותם ואין סכנה, כמו שראיתם בעיתונים שקרו דברים.
יעקב כץ: קרו דברים מעולם.
יעקב כץ: אז זה מה שהוא אמר.
יעקב כץ: ולכן מדינת ישראל לא לוקחת, אני חייב לציין ד"ר לבנת- - -
מיקי בבלי: צריך להוסיף לזה שמדינת ישראל לא מעבירה ל-RSD את ארבעת אלפים מבקשי המקלט.
מיקי בבלי: היא מעבירה בודדים בארץ.
יולי יואל אדלשטיין: אי אפשר להעביר את כולם ביום אחד מיקי.
יעקב כץ: אני יש לי רק שאלה קטנה.
יעקב כץ: אני אומר בפועל ויסכים איתי מר בבלי מדינת ישראל, מדינת ישראל את 150 האחרונים שהיא שלחה בחזרה לסודן או לאן היתה בהסכמה שלהם, בהסכמה של המדינות, על דעת המקום ועל דעת הזמן ועל דעת האנשים כך שמדינת ישראל, לא שמענו אגב ד"ר לבנת שישראל מעמיסה אנשים על טנקרים ושולחת אותם בחזרה ללב ים.
יעקב כץ: לא שמעת על זה.
יעקב כץ: אנחנו יושבים ואנחנו בוחנים את עצמנו באמת מידה כאילו אנחנו יש לנו מין טענה כזאת מזוכיסטית שאנחנו לא בסדר.
יעקב כץ: אני אומר אין.
יעקב כץ: לא שמענו ששולחים אותם בטנקרים ולא שולחים אותם במטוסים בניגוד לרצונם, לא גוררים אותם ברחובות ולא אונסים את נשותיהם ולא אונסים את נעריהם ולא את ילדיהם, זה עושים האחרים, זה עושים האחרים שאנחנו יודעים בדיוק מי הם.
יעקב כץ: שבדרך כלל מי שמגן עליהם גם מגן עליהם בהפגנות אחרות ובפעולות אחרות שהיה רוצה לראות אותם אצלנו בתוך הבתים שלנו.
יעקב כץ: אז שנדע עם מי יש לנו עסק.
יעקב כץ: וצריך להגיד את זה פה על השולחן.
יעקב כץ: שנדע עם מי אנחנו מתעסקים ומי החברים שלנו ומי בני הדודים שלנו שאותם אנחנו מחפשים לאהוב ולכבד, איך הם מתנהגים.
יעקב כץ: לכן אמרתי שיש למדינת ישראל דרכים איך לטפל בבעיה הזאת.
שרון הראל: אני רק רוצה להוסיף על דבריו של מר בבלי שהוא עיגן את כל הבקשות שנדחו.
שרון הראל: צריך להבחין במי שזכאי  להגנה משפטית ומי שלא זכאי להגנה משפטית.
שרון הראל: יש גם אלפי אנשים שהם לא זכאים להגנה משפטית והיה ובקשתם לא עומדת בקריטריונים של האמנה הם לצאת את ישראל.
שרון הראל: והם מוחזרים.
יובל ליבנת: לגאנה וניגריה וגיניאה.
יובל ליבנת: ארצות שאינן בקטגוריה של הסכנה.
יעקב כץ: מאה  אחוז.
יעקב כץ: אני אמרתי שישראל נוהגת לפנים משורת הדין לפי בית הלל ולא לפי בית שמאי.
שרון הראל: ההגנה המשפטית קיימת לגבי מבקשי מקלט מאריתריה, לגבי סודן, קבוצה קטנה של אנשים מחוף השנהב ואזרחי הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו.
שרון הראל: זה באמת מספרים קטנים לעומת הסך הכול הכללי.
שרון הראל: ספציפית לגבי סודן, רק לדייק בעניין של סודן, מי שחזר לסודן זה סודני מדרום סודן ששם הסתיימה המלחמה.
שרון הראל: אזרחי דרפור עדיין נמצאים בסכנה.
יעקב כץ: בסדר כאן אומרים סודן, סודן, סודן, עושים סלט מהכול.
שרון הראל: גם צפון סודן.
שרון הראל: הבודדים שחזרו באופן וולונטארי מרצונם האישי לא בצורה של גירוש ולא בצורה אחרת הם מדרום סודן.
הערת ביניים: זה גירוש בהסכמה.
שרון הראל: זה לא גירוש בהסכמה.
שרון הראל: זה חזרה מרצון.
שרון הראל: התקשורת עיוותה את זה לחלוטין וחשוב לדייק.
שרון הראל: האו"ם, גם בישראל, וגם בעולם כולו חש שתפקידנו כנציבות האו"ם לפליטים זה לעודד חזרה של פליטים למדינותיהם לאחר תום קונפליקט צבאי, מלחמה, משבר אחר ואנחנו עושים את זה בכל מדינות העולם.
שרון הראל: עשינו את זה בישראל עם אזרחי ליבריה וסיירה ליאונה אחרי שהסתיימה הגנה קבוצתית פה, עודדנו את חזרתם והם אכן שבו למדינותיהם.
שרון הראל: חשוב להבין שזה גם עוד תפקיד.
שרון הראל: כאשר אולי תוקם אוטונומיה בדרום סודן בעוד כחודש, והיה ו...
יעקב כץ: אנחנו מומחים באוטונומיה.
יעקב כץ: אני מציע לשלוח כמה נציגים שלנו לדרום סודן.
יעקב כץ: אנחנו יכולים לפתור את הבעיות שלהם.
שרון הראל: אנחנו רוצים לייחל שהאוטונומיה הזאת תצלח כי אז באמת אולי תתאפשר חזרה של יותר אנשים גם לדרום סודן.
שרון הראל: מילה אחת נוספת שאתה רוצה לשמוע על העניין של סיני.
שרון הראל: יש פעילות בינלאומית היום בכל מה שקורה בסיני החל מרמת נציבות האו"ם לפליטים שהוציאה הודעה לעיתונות בעולם כולו, ארגון זכויות האדם, Human Rights Watch , מבקרים את מצרים קשות על מה שקורה.
שרון הראל: יש כרגע התעוררות של הנציגויות הדיפלומטיות פה בארץ שקיבלו תדרוך בנושא הזה לנקוט צעדים במדינותיהם כדי להפעיל לחץ נוסף על מצרים.
שרון הראל: האפיפיור מעורב אישית בנושא הזה.
שרון הראל: השלטונות באריתריאה, אין להם אינטרס להגן על האזרחים שלהם.
יעקב כץ: יש דרכים אחרות שמדינת ישראל היתה צריכה להיות אחראית עליהם והיא לא אחראית.
יעקב כץ: כן בבקשה.
שבתאי שי: קוראים לי שבתאי שי.
שבתאי שי: אני מנכ"ל התאחדות המלונאים באילת.
שבתאי שי: יואב בכר הוא סמנכ"ל של ההתאחדות הארצית ישב אצלך אתמול.
יעקב כץ: שרק לא נפגע בבתי המלון שגם זה חשוב.
שבתאי שי: בשביל זה אני כאן.
שבתאי שי: אני מניח שיש קונצנזוס על זה ואני לא אתווכח על העניין שאסור ליצור מוטיבציה לאנשים האלה שיש מקור פרנסה וזה מה שמושך אותם בעצם וכל שאר הדברים לא יעזרו.
שבתאי שי: יחד עם זאת אני רוצה להזכיר שיש מקצועות לטעמי ומהניסיון שיש לי, הייתי מנכ"ל משרד ממשלתי בעברי, יש מקצועות, ואני כרגע לא מייצג את החקלאים או את פועלי הבניין ואני לא מייצג עכשיו שום סקטור אחר מלבד התיירות, יש מקצועות שלא מוצאים להם פתרונות במסגרת כוח האדם המקומי.
שבתאי שי: הנושא הזה של מבצע עובדה, מישהו אמר שזה הצליח.
שבתאי שי: הוא לא הצליח.
שבתאי שי: הוא לא הצליח גם אליבא דה שרות התעסוקה.
שבתאי שי: הוא הצליח משום שאנשים עשו קומבינות.
יעקב כץ: אגב מי עושה את העבודה הזאת, כמו שהעבודה נעשית בידי מבקשי מקלט בים המלח ובאילת, מי עושה עבודה כזאת באזור תל אביב?
יעקב כץ: הלוא עבודות מסוימות אתה אומר שאין כוח אדם שיאייש אותן.
יעקב כץ: מי מבצע אותן שמה?
שבתאי שי: אילת היא עיר שאנחנו מכירים את הגיאוגרפיה שלה.
שבתאי שי: יש בה בין 50 אלף ל-60 אלף תושבים.
שבתאי שי: יש בה 12 אלף חדרי מלון.
שבתאי שי: בתל אביב רבתי יש מיליון וחצי אנשים שגרים בה.
יעקב כץ: אגב אין בין 50 אלף ל-60 אלף תושבים באילת.
יעקב כץ: יותר זה, בין 50 אלף ל-55 אלף ועוד 8000 מסתננים.
יעקב כץ: גם את זה צריך לכלול.
יעקב כץ: אני מדבר על בני אדם.
שבתאי שי: כשאני אומר שיש בין 50 אלף ל-60 אלף תושבים יש הרבה אנשים שמסתובבים עם תעודות של תושב אילת כי הם מקבלים הנחות בארקיע ובכל מסעדות וזה, אבל מעשית הם לא גרים באילת.
שבתאי שי: ולכן אני אמרתי בין 50 אלף ל-60 אלף.
שבתאי שי: אני לקחתי בחשבון את המסתננים למיניהם.
שבתאי שי: בתל אביב רבתי, גוש דן, יש מיליון וחצי תושבים לפחות ויש בערך 7000 חדרי מלון.
שבתאי שי: 7000 עד 8000 חדרי מלון.
שבתאי שי: זאת אומרת הצורך של אילת מתוך המאגר האנושי שקיים בה להביא את האנשים לעבוד בבתי המלון הוא כזה, אנחנו צריכים באילת סביבות 8000 עד 9000 עובדים בבתי המלון בממוצע.
שבתאי שי: אם תחשבו על 50 אלף או 60 אלף תושבים שגרים בה כולל נערים, זקנים וטף, וכאלה שלומדים וכאלה שהם חיילים, אתם תראו שכוח העבודה בבתי המלון כמעט תופס אחוזים מאוד ניכרים מכוח האדם שאפשר להשיג באילת.
שבתאי שי: עכשיו המצב בכלל לא דומה לתל אביב.
שבתאי שי: אז הרעיון הוא להביא את התל אביבים לאילת וזה קרה הרבה מאוד שנים.
שבתאי שי: עכשיו זה נפסק.
שבתאי שי: מכיוון שבתל אביב הוקמו מרכזים לוגיסטיים של החברות ומסעדות וכך הלאה.
שבתאי שי: אז בחור שרצה אחרי הצבא לבוא לאילת ולעבוד בבית מלון היום הוא יכול להרוויח הרבה יותר אם הוא נשאר בתל אביב ולא מצליחים להביא אותם לאילת.
שבתאי שי: אני יכול להעיד כי אני נמצא בבתי המלונות ואני בתפקיד הזה שש שנים ואני חייתי בדיוק את המציאות הזאת.
שבתאי שי: הגעתי לשם בדיוק כאשר התחיל מבצע עובדה.
שבתאי שי: אני יכול להגיד לכם שמבצע עובדה שהציע לאנשים שנשארו בבתי המלון כ-12 אלף נוספים, כלומר אלף שקל לחודש תוספת לשכר שלו, חצי מזה מומן על ידי הממשלה.
שבתאי שי: כשהתחילו הפרמטרים והמבחנים מי יקבל ומי לא יקבל התחילו החבר'ה להסתובב בין בתי המלון.
שבתאי שי: התפטרו ממלון אחד, הלכו למלון שני.
שבתאי שי: אז פה הם הפסידו את המענק, פה הם קיבלו את המענק.
שבתאי שי: ואחר כך גם החליטו שאם אני קולט חדשים ואני משלם להם כסף אז מה קורה עם אלה שנמצאים?
שבתאי שי: למה שאני אפלה אותם?
שבתאי שי: אז היו צריכים לתת כסף לאנשים לאלה שנמצאים שם כבר ולא להפלות אותם כלפי אלה שמגיעים.
שבתאי שי: לכן אני אומר הסטטיסטיקה הרשמית היא מאתיים, היו פחות מחצי חדשים.
שבתאי שי: לא הרבה דם חדש נכנס למערכת כתוצאה ממבצע עובדה.
שבתאי שי: אז היום מדברים על לקחת פסק זמן.משרד האוצר אומר בואו נשקול.
שבתאי שי: היינו אצל שר התיירות והתפזרנו כי לא היה עם משהו אחר להתפזר  על זה שיבדקו ביחד עם משרד האוצר על איזושהי תוכנית הטבות חדשה.אני לא רואה את המצב שבו כל שוטף כלים יקבל משכורת שהיא יותר גבוהה ממנהל המלון.
שבתאי שי: וכך נביא אנשים לאילת.
שבתאי שי: אז ישלמו עוד אלף שקל וישלמו פחות 500 שקל.
שבתאי שי: אני לא רואה מצב שבו נצליח לקלוט 1500 עובדים במקצועות האלה.
שבתאי שי: כמו שהם ברחו מהחממות ב-46 מעלות ולא מצאנו ישראלים שיחליפו אותם גם לא נמצא כאלה באילת.
שבתאי שי: וזה קרה.
שבתאי שי: אני רוצה להזכיר משהו בהיסטוריה.
שבתאי שי: עד שנת 2006 היו מכסות של עובדים זרים באילת.
שבתאי שי: המכסות היו מסודרות.
שבתאי שי: אנחנו עקבנו אחרי כל בן אדם.
שבתאי שי: הם הגיעו מתאילנד, מציילון, מנפאל.
שבתאי שי: היו אנשים מכל מיני מקומות.
שבתאי שי: אבל הם היו מתועדים.
שבתאי שי: הם הגיעו, הם קיבלו תעודות, ידענו מי הם, עקבנו אחריהם, הם קיבלו טיפול רפואי, הם קיבלו את כל ההטבות הסוציאליות וכשרצו להוציא אותם הוציאו אותם.
שבתאי שי: לא היתה בעיה בגלל שידענו בדיוק מי הם.
שבתאי שי: עכשיו כל הבלגן התחיל ברגע שהפסיקו את 500 המשרות האלה.
שבתאי שי: עכשיו אני אומר 500 משרות.
שבתאי שי: העובדים האלה, כל אחד מהם עבד שתי משרות.
שבתאי שי: בשביל לחסוך את הכסף ולשלוח אותו הביתה הוא עבד את המשרה שלו ואחר כך עבד שעות נוספות ועבד בשבתות.
שבתאי שי: ואנחנו יודעים זה 125%, זה 150%.
שבתאי שי: היו עורכי דין ישראליים שנתנו להם את כל העצות.
שבתאי שי: אנחנו שילמנו את כל הכסף והעסק הזה דפק יוצא מן הכלל טוב.
שבתאי שי: כך זה היה עד שנת 2007.
שבתאי שי: בשנת 2007 כשנולד מבצע עובדה התחיל הבלגן, בגלל שלא קלטנו במקום החמש מאות האלה, קלטנו בקושי כמה עשרות.
שבתאי שי: ואז מה שקרה הוא שנשארנו בלי עובדים.
שבתאי שי: המזל שהיה לנו שהיה משבר בדרפור.
שבתאי שי: ואז התחילו להגיע דרפורים.
שבתאי שי: עכשיו כולם צריכים לדעת את זה כאן.
שבתאי שי: הדרפורים הגיעו לאילת על פי בקשת הרשויות הישראליות שלנו.
שבתאי שי: משרד הביטחון, משרד הפנים.
שבתאי שי: מה שאתם רוצים.
שבתאי שי: הם הגיעו, משמורת האלוף קראו לזה.
שבתאי שי: במקום לשים אותם בקציעות, בתי מלונות, תיקחו את  זה.
שבתאי שי: שמו אותם על משאיות, הביאו אותם.
שבתאי שי: הם עבדו בבתי המלון במקום לשבת בקציעות.
שבתאי שי: זה היה הפתרון.
שבתאי שי: והיו עוד כל מיני ויזות עבודה שנתנו להם.
שבתאי שי: בבקשה.
שבתאי שי: אמרו להם אל תעבדו בין גדרה לחדרה.
שבתאי שי: אם לא בין גדרה לחדרה לאן הולכים?
שבתאי שי: הולכים לאילת או לערד.
שבתאי שי: עכשיו באילת קלטו אותם בצורה מסודרת ופתאום התחילו הקנסות.
שבתאי שי: פתאום התחילו האיומים.
שבתאי שי: לפני עשר שנים היה אותו סיפור, התחילו הקנסות.
שבתאי שי: אנחנו נפטרנו מהקנסות לפני חצי שנה כאשר משרד המסחר והתעשייה החליט שהוא מוריד את התביעות, מבטל אותן בגלל שהלכנו לבית משפט.
שבתאי שי: כי אמרנו רבותיי, זה לא ייתכן שמצד אחד ייתנו לנו אותם, ייתנו לנו אישורים ובניזרי אמר ככה ואחרת.
שבתאי שי: ובקיצור רוב הקנסות בוטלו בגין העובדים האלה.
שבתאי שי: אנחנו באילת זקוקים לסדר גודל של בין 1000 ל-1500 אנשים שיעבדו במקצועות האלה.
שבתאי שי: זה צריך להיות בצורה מסודרת.
שבתאי שי: אני הייתי מבקש מאוד שתיקחו את הנושא הזה בחשבון.
שבתאי שי: משום שבניסיון לפתור את הבעיה של ה-15 אלף או 30 אלף או 50 אלף אנחנו עלולים לגרום פה נזק בלתי הפיך לבתי המלון.
שבתאי שי: כי בתי המלון, לא תהיה ברירה, הם יורידו את רמת השירות כי לא יהיה מי שיעשה את העבודה הזאת.
שבתאי שי: אני לא רואה את הישראלים יורדים בהמוניהם לאילת לשטוף כלים ולנקות חדרים.
שבתאי שי: אז התוצאה תהיה שהחדרים יהיו מפונים רק בערב במקום בשעות הצהריים, רמת השירות תרד.
שבתאי שי: אני יודע שזה לא פיקוח נפש.
יעקב כץ: הבהרת את הדברים.
יעקב כץ: מה התשובה שלך גלעד לטענה שישראלים לא ירדו לאילת.
יעקב כץ: היתה פעולה עד שנת 2007 שהגיעו אנשים.
יעקב כץ: החליטו לעשות את מבצע עובדה.
יעקב כץ: והיה ולא יבואו ישראלים, מה תעשה אז?
יעקב כץ: מה תהיינה הטענות?
גלעד נתן: בשנת 2003 התחיל המבצע.
גלעד נתן: גם באילת.
גלעד נתן: נכנסתי למועצת הפועלים ולשירות התעסוקה.
גלעד נתן: ראיתי שם מאות תיקים של עובדים ישראלים שמפוטרים כל שנה בסוף העונה.
גלעד נתן: הם לא עובדים עונתיים.
גלעד נתן: אי אפשר לפטר עובדים ישראלים על ימין ועל שמאל ואחר כך לצעוק שרוצים עובדים ישראלים.
גלעד נתן: עובדים ישראלים נכנסו במבצע עובדה והתחילו להיכנס עוד עובדים ישראלים במבצע עובדה      ואז הגיעו הסודנים.
גלעד נתן: כל מי שהגיע במבצע עובדה פיטרו אותו.
גלעד נתן: אתה תכניס זרים יפטרו את הישראלים.
גלעד נתן: ומחר תהיה לך בעיה עוד יותר חמורה.
גלעד נתן: בבתי המלונות של ים המלח כן המשיכו כל הזמן צעירים מאזור ערד, מאזור הדרום, חיילים משוחררים, יהודים ובדואים.
גלעד נתן: איך שנכנסו הסודנים פיטרו את כולם.
גלעד נתן: ועד היום יש מצוקה קשה שבגללה עוזבים אנשים צעירים את אזור באר שבע והולכים למרכז כי אין עבודה בגלל הסודנים במלונות.
גלעד נתן: ולהכניס סודנים למלונות, עובדים זרים למלונות פירושו דבר אחד, ישראלים לא עושים את העבודה.
גלעד נתן: עכשיו אני יודע נראה שהקיבוץ הקטן זה מין גן עדן.
גלעד נתן: יש שם רק 11 תאילנדים לעומת 20 ישראלים שעובדים בחקלאות.
גלעד נתן: בתיירות שלנו עובדים רק ישראלים.
גלעד נתן: אני עבדתי בזה כשעשיתי תואר ראשון.
גלעד נתן: אני לא יודע מה זה ישראלים שמוכנים לעבוד 20 שעות גם היום.
גלעד נתן: ישראלים עובדים בניקיון של חדרים.
גלעד נתן: מה זה?
גלעד נתן: אילת זה מין מקום קסמים?
גלעד נתן: יש עלות כמו שצריך.
גלעד נתן: לא היו תיקים במועצת הפועלים של אלפי אנשים שעבדו, פוטרו, לא שילמו להם כמו שצריך, לא עמדו בתנאים, הביאו אותם לעבודה מועדפת, פיטרו אותם אחרי 5 חודשים כשצריך  6 חודשים לעבודה מועדפת.
גלעד נתן: אנשים יעבדו.
גלעד נתן: אבל אי אפשר לקחת לאנשים את הזכויות, לפטר אותם כל הזמן ולהגיד רק זרים.
גלעד נתן: בכל ענף.
שבתאי שי: יש לי שאלה פשוטה.
שבתאי שי: אם זה כל כך טוב אז למה זה לא קורה?
גלעד נתן: זה קרה.
גלעד נתן: מבצע עובדה.
יעקב כץ: הוא אומר שגם הישראלים שנקלטו, שהגיעו, הדרפוריסטים אפשר היה להשיג אותם במחירים יותר זולים, הישראלים היו הראשונים להיות מפוטרים.
יעקב כץ: נניח במבצע עובדה נקלטו במקום 1500 עובדים נקלטו מאה, מאתיים ישראלים אבל גם הם פוטרו.
יעקב כץ: גם הם נזרקו החוצה.
שבתאי שי: מי אמר את זה?
שבתאי שי: נציג הקיבוצים מצפון רמת הגולן?
שבתאי שי: מה השטות הזאת?
שבתאי שי: אני חושב שאתה לא מכיר את העובדות.
גלעד נתן: אני מכיר את העובדות.
גלעד נתן: ישבתי איתך.
גלעד נתן: עברו שלוש שנים.
גלעד נתן: כן?
גלעד נתן: ישבתי איתך, ישבתי עם לשכת התעסוקה המקומית, ישבתי עם הרשות המקומית.
שבתאי שי: פרחי אמר אצל ראש העיר וראש היה אצלך ודיבר איתך.
שבתאי שי: הוא אמר שהוא לא מסוגל למצוא פתרון ל-1200 עובדים.
אילן קרוב: אני מסכים עם גלעד לשם שינוי.
יעקב כץ: זה  מתאים לאג'נדה שלך.
אילן קרוב: לי אין אג'נדה.
אילן קרוב: יש ממשלה שקובעת מדיניות.
אילן קרוב: לי אישית ממש אין אג'נדה.
אילן קרוב: יש ממשלה שיש לה מדיניות של צמצום עובדים זרים בכל הענפים.
אילן קרוב: יש שר תיירות דרך אגב שמעולם לא הגיש הצעת החלטה להביא 1500 עובדים זרים.
אילן קרוב: זאת אומרת זה מתחיל אצלו.
אילן קרוב: למה הוא אף פעם לא פנה בבקשה להביא עובדים זרים?
יעקב כץ: כי יש להם עובדים זרים.
אילן קרוב: יש להם מסעדות אתניות, יש להם תקרות שכר.
אילן קרוב: תאמין לי.
אילן קרוב: עושים להם תקרת שכר.
שבתאי שי: היה מבצע עובדה.
שבתאי שי: התברר לו שהוא טעה.
אילן קרוב: יופי.
אילן קרוב: זה היה כמה שנים אחורה.
אילן קרוב: אני לא יודע.
אילן קרוב: היום יש שר תיירות אחר.
אילן קרוב: לא ראיתי אותו מגיש הצעת החלטה להביא עובדים זרים.
אילן קרוב: זאת השאלה שלי.
אילן קרוב: מה קורה מחר עם קם המרכז, הראשונים שיבואו זה מאילת.
אילן קרוב: אתה תעסיק ישראלים.
אילן קרוב: אתה תמצא ישראלים כי זה ביקוש והיצע.
אילן קרוב: אתה מעלה את המחיר, אתה תעלה את השכר עד שיגיע הישראלי שיעבוד.
אילן קרוב: ככה זה עובד.
שבתאי שי: גם אני למדתי באוניברסיטה ואני שמעתי את התיאוריות האלה.
שבתאי שי: תראו, זה שמפטרים לפעמים אחוז מסוים עונתי זה קורה בכל מקום.
שבתאי שי: אבל אני יכול להגיד לך שאם אתה מסתכל לאורך שלוש השנים האחרונות על אחוזי התפוסה במלונות של אילת אתה לא יכול, אחוז התפוסה במלונות באילת לא יורד לממדים כאלה שאתה יכול לקחת עובדים ולפטר אותם.
שבתאי שי: אז יש לי בקיץ, באמת כשבתי המלון עובדים במאה אחוז תפוסה אז יש לי מספר עובדים שהם עונתיים וזה נכון.
שבתאי שי: כשאני יורד ל-80% תפוסה אז אני יורד במספר מסוים של עובדים.
שבתאי שי: זה אין ספק.
שבתאי שי: אבל אחוז התפוסה במלונות באילת לאורך כל השנה, ואתה יכול לבדוק את הנתונים, הוא הגבוה ביותר בארץ.
שבתאי שי: אנחנו עובדים בין 70% ל-80% תפוסה.
שבתאי שי: בעלי בתי המלון לא יכולים להרשות לעצמם לפטר אנשים.
שבתאי שי: זה לא יעזור.
יעקב כץ: את השאלה הזאת צריך ללבן בצורה יותר רצינית במובן זה שלא נעשה פעולה אחת מצד אחד ופעולה הפוכה מצד אחד.
יעקב כץ: אני בעד זה שיפטרו את הזרים ויעסיקו ישראלים.
יעקב כץ: רק צריכה להיות אחריות כדי שלא נשפוך את המים  עם התינוק, שלא נגיע למצב שאנחנו עושים איזושהי פעולה, שמצד אחד צמצמנו את מספר העובדים הזרים ולא דאגנו שיבואו אחרים במקומם.
יעקב כץ: למשל החקלאים.
יעקב כץ: הם נאבקים בצורה מאוד שיטתית ועניינית שיהיו מספיק אילתים שיישארו בעבודה אחרת הם חוששים לבאות.
יעקב כץ: אני למשל הייתי בדעה, ואני מתעקש עליה, זו דעתי, שכתוצאה מההבנה שלי בנושא הבנייה, כתוצאה מזה שסילקו מפה 75 אלף עובדים זרים, ועומדים לסלק את 8000 שנשארו, אז הקבלנים במקום לבנות בקצב.
יעקב כץ: היום זה לוקח 30 עד 32 חודש לבנות בניין הם בונים ב-40 או 50 חודש משום שאין ידיים עובדות אין מי שיבנה.
יעקב כץ: הביקוש הוא גדול וההיצע הוא קטן ואין מי שיבנה את הבניינים, לא יעזור מאומה.
יעקב כץ: מי שפתח את הקורסים בבניין לעבודה עברית זה עבדך הנאמן.
יעקב כץ: הצלחנו לחבר פה בוועדה אחרי מאמצים אדירים, לחדש את הקורסים לעבודה עברית.
יעקב כץ: משרד התמ"ת היה מעורב בזה.
יעקב כץ: זה היה למעשה משהו כעין נס.
יעקב כץ: אבל גם בתוכנית החומש, בתמ"ת מדובר על 5000 פועלים לעבודה של הבנייה שיהיו ידיים עובדות של ישראלים, כולל בדואים, כולל ערבים, כולל הכול.
יעקב כץ: עושים מאמצים גדולים.
יעקב כץ: אז המציאות היא, עוד פעם, אנחנו צריכים לראות את המציאות.
יעקב כץ: שכשישבנו עם גופים דורי ואחרים.
יעקב כץ: המציאות היא, הוא אומר, אני היום מספק את הבתים חצי שנה, שנה אחרי זה.
יעקב כץ: במקום 18 חודש זה לוקח לי 33 חודש לבנות בניין.
יעקב כץ: אני אם אין לי ידיים עובדות אני לא מסוגל לבנות.
יעקב כץ: אז אפשר גם להוציא את 8000 העובדים הזרים שנותרו.
יעקב כץ: אבל אני אומר בכל דבר צריכים להיות זהירים ולא לחזור על טעויות.
אילן קרוב: במקרה הנוכחי של עובדים זרים בבניין אנחנו אכן רוצים להוציא את שמונת אלפים העובדים הזרים שנותרו.
יעקב כץ: אני טוען שזו טעות נוראה.
אילן קרוב: אז עושים צעדים אחרים.
יעקב כץ: צעדים אחרים אני עושה היום עם הקבלנים.
יעקב כץ: פה על השולחן הזה, פה נחתמו ההסכמים אחרי עשרות ישיבות שהצלחנו לחבר בין כל הגורמים ולחדש את העבודה העברית, ולחדש את הקורסים.
יעקב כץ: אבל גם אין מספיק מורים שילמדו.
אילן קרוב: אני אומר לעשות צעדים אחרים בשביל לעודד את הדיור.
יולי יואל אדלשטיין: בואו נחזור למלונאות.
יולי יואל אדלשטיין: על פי רוח הדברים שסוכמו ביום ראשון, השתתף שר התיירות והוחלט על הקמת צוות שיבדוק.
יולי יואל אדלשטיין: אף אחד לא רוצה לעבוד במלונאות.
יולי יואל אדלשטיין: זו עבודה, במשותף עם משרד התיירות ועם משרד האוצר.
יעקב כץ: אני הבאתי את האנלוגיה של הבנייה מסיבה אחת, למה?
יעקב כץ: כי הקבלנים היום בפועל במקום לגמור בניין ב-18 עד 20 חודש בין 32 ל-36 חודש.
יעקב כץ: זה שעכשיו השמיים כחולים אין על זה עוררין.
יעקב כץ: אני אמרתי יש פתרון אחד מציאותי.
אילן קרוב: הפועל מקבל 6000 שקל בחודש.
אילן קרוב: עושים מהפועל עבד בשכר מינימום וזה בסדר.
יעקב כץ: הבנות שלי ואשתי עובדות בתור מורות והן מקבלות 4000 שקל לחודש.
יעקב כץ: הן עובדות סביב השעון והן לא עבד.
יעקב כץ: הן נהנות מאוד מהעבודה שלהן.
אילן קרוב: הוא עובד בשתי משרות.
אילן קרוב: הנה הוא אמר הוא עובד בשתי משרות.
שבתאי שי: הוא מקבל על זה תגמול.
שבתאי שי: הוא מקבל תגמול.
שבתאי שי: הוא עובד את מה שמותר לו במסגרת החוק.
יעקב כץ: דירה של שלושה חדרים עולה עכשיו בין מיליון לשני מיליון שקל.
יעקב כץ: המחירים ימשיכו להאמיר כי אין מי שיבנה.
יעקב כץ: נבדוק עם קבלנים שקיבלו שטחים לבנייה כמה מהם על ידי הממשלה, אנשים שזכו במכרזים, כמה מהם יכולים לצאת לבנייה, אם יש להם ידיים עובדות.
יעקב כץ: בוא איתי לשטח, נפגוש את הקבלנים, ותשאל כמה מהם יוצאים לשטח וכמה מהם לא יוצאים לשטח כי אין להם מי שיבצע את העבודה.
יעקב כץ: א. דורי נלחם איתי ביחד.
יעקב כץ: הוא לא שקרן והוא לא רמאי.
יעקב כץ: הוא אדם שגם יש לו מספיק כסף לחיות.
יעקב כץ: הוא אמר, פעם הייתי גומר לבנות בניין ב-18 חודשים, היום אני גומר לבנות ב-32 חודשים.
יעקב כץ: תוציאו את 8000 העובדים הזרים, אני אדחה את הבנייה.
יעקב כץ: ואני כסף יהיה לי לחיות.
יעקב כץ: אני אחיה.
יעקב כץ: אין לי בעיה.
יעקב כץ: אני אמשוך את הבנייה לעוד חצי שנה.
יעקב כץ: מי ייפגע?
יעקב כץ: ייפגע מי שצריך לקנות את הדירה.
יעקב כץ: במקום לקבל דירה בתאריך מסוים זה יתעכב.
יעקב כץ: הלוא זו מציאות.
יעקב כץ: על מציאות אתה לא יכול להתווכח.
יעקב כץ: המציאות היא שזה הזמן שצריך כדי לבנות.
יעקב כץ: כל עוד אתה לא מכשיר ידיים אחרות אין מי שיבנה.
יעקב כץ: אתה בונה, אני בונה, אנחנו מנסים לעודד את האנשים שלנו להיכנס לענף.
יעקב כץ: זה נעשה לאט לאט.
יעקב כץ: אבל צריך להיזהר כאשר באים עם רעיונות והם רעיונות יפים צריך לראות שהם גם תופסים מים.
יעקב כץ: לא שאחר כך פתאום נמצאים במצב שכל זוג צעיר בשביל לקנות דירה צריך לשלם מיליון שקל.
יעקב כץ: אפשר להגיד, ייכנסו ישראלים, ייכנסו ישראלים לענף.
יעקב כץ: צריך לבדוק, הם נכנסים, הם לא נכנסים.
יעקב כץ: כל דבר צריך להיות גם ענייני.
יעקב כץ: כי המציאות על פני מי טופחת בסופו של יום?
יעקב כץ: היא טופחת בפני הזוג הצעיר.
יעקב כץ: בן אדם שמתפרנס היום 4000 או 5000 שקל, זה דבר יפה מאוד ואל לנו לזלזל בזה.
יעקב כץ: העובד הזר אם הוא מרוויח 4 דולר לחודש במצרים, הוא מרוויח היום 600 עד 700 דולר פה.
יעקב כץ: אני חושב שהגישה שלנו צריכה להיות רצינית.
יעקב כץ: זה מה שאני אומר.
יעקב כץ: אנחנו מסכמים את הישיבה שלנו בכך שבפועל אנחנו יודעים שכרגע אנחנו לא יכולים מסיבות אובייקטיביות לאכוף את הקנסות.
יעקב כץ: אנחנו גם יודעים שייקח פרק זמן של לפחות חצי שנה עד שהמתקן הראשון יוקם בתקווה שזה יעזור להתחיל להניע את המערכת.
יעקב כץ: שמענו את משרדי הממשלה שחפצים מאוד מאוד, רובם ככולם מבינים שאנחנו נמצאים בתוך בעיה קשה שהתמודדות שלה היא גם קצרת טווח וגם ארוכת טווח.
יעקב כץ: אני אומר שאנחנו צריכים הרבה תפילה והרבה סיעתא דשמיא.
יעקב כץ: אולי פתאום יתגלו משאבים גדולים בקמרון, בגאנה, בגינאה, בחוף השנהב וכדומה והם יישארו שמה ולא ירצו לבוא לפה.
יעקב כץ: לעומת זאת אנחנו מברכים את אחינו בית ישראל שיושבים  בצרפת, באמריקה שיעלו לארץ ישראל.
יעקב כץ: אותם אנחנו חפצים באהבה ובחיבה.
יעקב כץ: אני רק הודעתי לתושבי תל אביב, הפליטים היהודים העתידים שאנחנו עושים מאמץ ביהודה ושומרון להיערך לקליטה אבל לא נראה לי שנוכל לקלוט כל 400 אלף פליטי תל אביב.
יעקב כץ: אם לא נעשה מאמצים גדולים להיערך גם ביהודה ושומרון אז מצבנו יהיה קשה.
יעקב כץ: בוקר טוב לכולם.
יעקב כץ: ברוכים הבאים, תלמידי בית-הספר.
יעקב כץ: אנחנו בוועדה לבעיית העובדים הזרים ואני מקווה שתיהנו מהישיבה.
יעקב כץ: אני רוצה לומר משהו שאני לא בטוח שה- מ.מ.מ. מסכים אתי, ד"ר גלעד ואני לפחות רוצה לומר שבשנים האחרונות אנחנו לא יודעים, אנחנו רואים שיש לנו, גם היום לפי המחקר שעשינו ולפי הטבלה שהמחלקה המחקרית של הכנסת הכינה, שב- 2010 גדלה הכמות של העובדים הזרים שנמצאים בישראל ללא אשרה.
יעקב כץ: אבל אם אנחנו שמים לב שמ- 2001 יש כמות שהולכת ופוחתת, ב- 2007 אנחנו רואים שזה מתחיל לעלות, 2008 עלייה יותר גדולה, וזה הולך ופוחת.
יעקב כץ: אני חושב שאין לנו כרגע מחקר מדעי, לגבי אנשים שנכנסו לישראל במהלך השנים האחרונות וכמה מתוכם, מתוך ה- 101,000 שקיימים היום, הם אנשים "ממוחזרים", זאת אומרת, אנשים שנמצאים פה כבר הרבה שנים, זאת אומרת שהם מרכיב שהיה גם ב- 2002, ב- 2003, ב- 2004, 2005.
יעקב כץ: למה אני אומר את זה?
יעקב כץ: משום שמספר דברים נעשו.
יעקב כץ: הדבר החשוב ביותר שנעשה, שאפשרות אשרת הכניסה מרוסיה, שמאפשרת היום לתיירים רבים או תיירות רבות, שבאו לישראל בדרך לא דרך, הוברחו או הוגנבו לישראל, היום יכולות לבוא באשרת תייר, להישאר פה כמה חודשים, לחזור ולבוא פעם נוספת וחוזר חלילה, לא בהכרח הם מאבדים את הפספורטים שלהם.
יעקב כץ: נראה לי, לפחות מהביקור שעשינו בבתי-הכלא, שחלק גדול מהאנשים שנתפשו שם, שהצליחו לתפוש אותם, מדובר על אנשים שכבר יושבים פה 15 ו- 20 שנה ועשר שנים.
יעקב כץ: אנחנו ראינו את זה גם עם המאבק על הילדים, שמדובר במשפחות שנמצאות פה הרבה שנים.
יעקב כץ: אז יש להניח שכל שנה יש ברחנים וכל שנה יש כאלה שסיימו את החמש שנים, שהיו צריכים לחזור בחזרה ולא חזרו, אבל אין לנו ידיעה עדיין מבוססת להגיד בצורה ודאית, איזה אחוז הוא כבר מתוך ה- 101, זה אנשים שנמצאים פה הרבה שנים, וזה חוזר.
יעקב כץ: זאת אומרת, כשאתה מונה את העובדה שהוא נכנס לפה ולא יצא מהארץ.
יעקב כץ: אנחנו יודעים שנכנסו לארץ, לפי ה- מ.מ.מ., בשנים האחרונות, חמש-שש השנים האחרונות, כ- 32,000 מסתננים מאפריקה.
יעקב כץ: אנחנו כן יודעים שרובם הם חסרי תעודת זהות או חסרי פספורט, אנחנו לא יודעים בדיוק מאין הם מגיעים.
יעקב כץ: אנחנו כן יודעים שלפחות חמישית או שישית מהם נקלטה בשוק העבודה באופן ידוע.
יעקב כץ: אנחנו לא יודעים על הרבה מהם שנקלטו בתחום העבודה והם לא ידועים, זאת אומרת שמעסיקים מעדיפים להעסיק אותם ולא להכריז על כך ולא להודיע על כך.