GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעקב כץ: אנחנו צריכים להחזיר את הגאווה, אבל אנחנו נדבר על עבודה ישראלית ולא עבודה עברית, כי תושבי מדינת ישראל יש לנו מכל הסוגים ומכל המינים, וכשאנחנו מדברים על ישראל, אנחנו רוצים שכל המגזרים, חרדים, חילוניים, דתיים, ערבים, יהודים, וכל תושבי המדינה יהיו שותפים במפעל הגדול של המגמות שעוד צפויות לנו, מעבר למשקי הבית.
יעקב כץ: כמו כשדיברנו על עלייה.
יעקב כץ: בכבוד, מר אודי ענפי, ענף הבניין.
אודי ענפי: הדברים מתחברים יחד.
אודי ענפי: אני מנהל את מיזם שיב"ה, שילוב ישראלים בענף הבנייה, כולל הקונוטציה של לשוב למה שאבא שלי היה, שהיה צבע בשנות ה-50 וה-60, ולצערנו העבודה הזאת כמעט נעלמה מהישראלים והפכה לעבודה שעושים אותה פועלים זרים בעיקר.
אודי ענפי: אני מדבר כרגע על מקצועות השלד בעיקר.
אודי ענפי: הנושא הזה אמנם הבשיל לכלל מיזם משותף גם של ההסתדרות והתאחדות ומשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה ומשרד הביטחון, אבל אנחנו התחלנו לטפל בו במסגרת בדיקת היתכנות כבר שנתיים לפני זה, במסגרת חברת בנייה.
אודי ענפי: חצי שנה ערכנו בדיקת היתכנות כדי לבחון שישראלים, בניגוד לכל הציטטות כאילו הם לא מוכנים לעבוד, מוכנים לעבוד ובתנאי שהם יכולים להתפרנס בכבוד.
אודי ענפי: ישראלים מחפשים מסלול ואופק שירות, מה שאנחנו קוראים במערכת הביטחון, שאני באתי ממנה, הם רוצים לדעת שיש להם אפשרות להתקדם, להיות מנהל עבודה, להיות אחר כך אפילו עד כדי מנהל אתר, לצאת ולהתקדם בלימודים, הם מחפשים מסלול.
אודי ענפי: מאחר והמסלול הזה והעבודה הזאת היא מאוד מאוד קשה, זאת עבודה בחוץ, המון שעות, גם בימי שישי, הם מחויבים לתמורה ראויה עבור העבודה הזאת והם לא יעבדו בשכר מינימום ואנחנו, לצורך העניין, קודם כל באמת בנינו איזה שהיא תכנית וערכנו בדיקת היתכנות בשנת 2007.
יעקב כץ: צריך לציין, לפי המחקר של מרכז המידע והמחקר, שבתחום הבנייה המשכורות הן ממוצעות, הן 7,000 שקל לעובד.
יעקב כץ: אמנם זה פחות מהממוצע, כפי שכתבנו, במשק, אבל זה עדיין הרבה יותר גבוה מהרבה בעלי מקצועות אחרים שעובדים במקומות אחרים, משכורת של בין 7,000 ל-8,000 שקל.
גלעד נתן: אבל ההיצע בבניין, זה גם יותר שעות וגם בגלל הנוכחות של זרים או פלשתינים שמושך את המשכורת למטה.
אודי ענפי: בעיקר מאחר והם נדרשים לעבוד הרבה יותר שעות.
אודי ענפי: באתרים עובדים כעשר שעות ביום באמצע השבוע ועובדים בימי שישי עוד כשבע שעות, ואם אתה תחבר את המספרים האלה אתה תבין ממה נגזרת השורה התחתונה של השכר שלהם.
אודי ענפי: ובכל זאת הרבה ישראלים מוכנים.
אודי ענפי: אנחנו הגדרנו את זה כפרויקט ציוני, אני לא מתבייש לומר את זה, אני חושב שזה חשוב למדינה וזה חשוב למשק.
יעקב כץ: צריך להיות גאה.
יעקב כץ: למה צריכים להתבייש כשאומרים 'פרויקט ציוני', צריך להיות גאים כשאומרים 'פרויקט ציוני'.
אודי ענפי: נכון, ואנחנו רואים את זה כתהליך שהוא נדרש כתהליך משולב.
אודי ענפי: אמר כבר הרמב"ם, אי אפשר ללכת מן ההיפך אל ההיפך, ולכן תהליך כזה צורך זמן ותהליך של שינוי מהסוג הזה שבו עובדים נכנסים לתוך הענף, שורדים, מתקדמים, אנשים רואים אותם כדמויות למודל, כדמויות לחיקוי ונכנסים אחריהם וחבר מביא חבר, זה תהליך ארוך, תהליך רב שנתי, ולא בכדי כשערכנו בשנת 2008 את תהליך העיבוד, עם כל הגופים שהיו שותפים לו, והגדרנו אותו כתהליך מערכתי ששותפים לו גם משרדי ממשלה יחד עם הסתדרות הבניין ויחד עם התאחדות הקבלנים, הגדרנו את זה כתהליך רב שנתי, אמרנו נצא לתכנית של חומש, הגדרנו והגענו להסכמות עם כל המשרדים על התכנית שמורכבת קודם כל משנתיים כשבחצי השנה הראשונה באמת אנשים לומדים בקורס סדור במסגרת משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, לאחר מכן את פרק הסטאג' הם לא עושים במסגרת בית הספר, אלא עושים את זה בחברת הבנייה.
אודי ענפי: צריך להבין שחברות הבנייה זה לא כמו עוד מפעל שכולם נראים אותו דבר בצורה שטנצית.
אודי ענפי: עובדים בבנייה מתועשת, יש הרבה מאוד סוגים של תבניות, יש הרבה מאוד צורות של בנייה, יש הרבה מאוד טכניקות, ותהליך הלמידה, כדי להתאים לארגון שבו אתה עובד, נדרש להתבצע בתוך הארגון.
אודי ענפי: בשנתיים האלה הגדרנו עלייה מדורגת בשכר של העובדים ותהליך ליווי באמצעות מענקי התמדה לכל העובדים, חלקם---
יעקב כץ: גם ראינו שסיימו 50, רצינו לדעת כמה התחילו.
אודי ענפי: אני אגיע לזה עוד מספר דקות.
אודי ענפי: אני רוצה קודם כל את העקרונות ואני אלך אל המיזם עצמו.
אודי ענפי: כל מה שאני רוצה להגיד זה שמלווה את זה גם תהליך של מתן מענקי התמדה, גם ליווי, גם בקרה, גם לחיילים משוחררים, דלתות שניתן להקצות להם כדי לעודד אותם להיכנס לתוך הענף הזה.
אודי ענפי: המיזם לא נועד רק לחיילים משוחררים.
אודי ענפי: חיילים משוחררים שאיתם התחלנו במסגרת בדיקת ההיתכנות, אבל מאחר וחבר'ה צעירים, חלק גדול מהם עדיין רוצים ויש להם את החלום של נסיעה לחוץ לארץ, או שהם רוצים לצאת ללימודים, קבוצה משמעותית זה דווקא החבר'ה בגילים 25 עד 40, אנשים שכבר גמרו את הסיבוב שלהם והתחילו להתארגן והם בונים משפחה ורוצים להתקדם בתוך ארגון.
אודי ענפי: אני רוצה לדבר על המיזם עכשיו.
אודי ענפי: בפברואר פתחנו את המיזם דרך זה שבנינו מוקד גיוס בקרן לעידוד ופיתוח ענף הבנייה, שזו זרוע הביצוע של התאחדות הקבלנים והסתדרות עובדי הבניין, בנינו מוקד גיוס, בנינו אתר, בנינו מערך לגיוס, ובמקביל התחלנו סבב כדי לשכנע את חברות הבנייה.
אודי ענפי: אנחנו למדנו את כישלונות העבר והיו כישלונות בעבר.
אודי ענפי: היו לא מעט מיזמים, בשנות ה-80 ובשנות ה-90 וגם כשהיתה החלטה לפני מספר שנים לבטל את העובדים הזרים, היו ניסיונות להקצות כל מיני מענקים.
אודי ענפי: התהליכים האלה בלשון המעטה לא צלחו.
אודי ענפי: ניסינו ללמוד מה הסיבות ולכן בנינו את המודל במטרה לענות על הדברים.
אודי ענפי: יצאנו ב-15 למרס בקורס ראשון וב-2 למאי בקורס שני.
אודי ענפי: כל קורס כזה זה בין 25 ל-30 עובדים.
אודי ענפי: סיימו 50 עובדים את ההכשרה, מתוכם 43 נקלטו בחברות, 7 עשו את הקורס אבל קיבלו את ההחלטה בתוכם, למרות תהליך מיון מאוד מאוד משמעותי, אני חייב להגיד, פנו אלינו תוך מספר ימים 3,100 אנשים, אבל כבר בראיונות הטלפוניים---
יעקב כץ: כמה התחילו את הקורס?
אודי ענפי: התחילו את הקורס 56, בתוך הקורסים נשרו, או שאנחנו הוצאנו אנשים שכבר איתרנו במהלך הקורס שהם לא מתאימים, 6 אנשים וסיימו 50.
אודי ענפי: דרך אגב, אני חייב לומר, אנחנו עושים תהליך שיש בו כל הזמן למידה והפקת לקחים.
אודי ענפי: בקורס הראשון נכנסו פחות ועזבו במהלך הקורס יותר, בקורס השני החלו 29 וסיימו 28.
אודי ענפי: זאת אומרת היה פה איזה שהוא תהליך של למידה שאנחנו מקיימים אותו כל הזמן.
יעקב כץ: אבל זה עדיין לעג לרש, אנחנו צריכים בערך אלף או אלפיים בשנה.
אודי ענפי: אני מיד אגיע לזה.
אודי ענפי: אני רוצה לציין שבגלל שהעבודה הזאת קשה, אצל חלק גדול מאוד מהאנשים בתוך תהליך המיון אנחנו מבינים שזה לא מתאים להם, אבל יש עדיין רבים מאוד, ישראלים, חבר'ה מלח הארץ, רובם חבר'ה יוצאי צבא, אנשים בוגרי תיכון, זה לא אותם פועלי בניין שהם בוגרי בית ספר יסודי או מקסימום בית ספר מקצועי, מה שהכרנו בשנות השישים והשבעים, אנשים ראויים שהם גם מתאימים למסלול של התקדמות שגם כן בתוך התהליך בנינו עם יכולת לקצר, גם לבצע למידה תוך כדי השנים, וגם לקצר את התהליך עד שהם יהיו מנהלי עבודה.
אודי ענפי: מה שקרה בפועל זה שאנחנו הפנינו את העובדים האלה לחברות, הם התחילו לעבוד, ובמקביל ניסינו לסכם ולהפוך את ההסכמות שהיו לנו עם משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה ועם משרד הביטחון להסכמים משפטיים.
אודי ענפי: הנושא הזה התארך מאוד, התארך והועלו בו כל מיני סוגיות שלא איתן יצאנו לדרך, שאנחנו צריכים ליצור שינויים מול מה שהובטח.
יעקב כץ: הבעיה הזאת עדיין לא נפתרה.
אודי ענפי: אני הייתי רוצה להגיד, אני מעריך.
אודי ענפי: ..
אודי ענפי: עם משרד הביטחון סיכמנו כבר.
יעקב כץ: משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, הם הבעיה.
יעקב כץ: אני גם מוחה על שממשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה לא הגיעו לפה.
יעקב כץ: נראה שידידנו, מר שלום בן משה, פחד להופיע פה משום שהם לא מילאו את חלקם.
יעקב כץ: אני שמעתי שדווקא התאחדות הקבלנים היא היתה זו שנתנה, ההסתדרות עזרה, משרד הביטחון עזר, היחידים שהיו צריכים להיות הראשונים שמסייעים בלתת כתף זה משרד התעשייה ואני פה לעיני עם ישראל מוחה כנגד ידידנו שלום בן משה, אם אני לא טועה, ואם אני טועה, לגבי ההוראה שלו שהוא הנחה את האנשים שלא להגיע לפה כי פחדו מהטענות שיישמעו כלפיהם.
יעקב כץ: אני מצטער, אבל נראה לי שזו היתה הנחיה של מר שלום בן משה שלא יגיעו לישיבת הוועדה.
יעקב כץ: אנחנו נבקש מיושב ראש הכנסת שיישלח מכתב למשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, שמוחה על כך שנציגיו לא הגיעו לישיבה למרות שהוזמנו, כי זו הוראה שכשיש כינוס של ועדה בנושא מסוים, כל משרדי הממשלה מחויבים להגיע לפי תקנון עובדי המדינה.
אודי ענפי: לאחר מספר חודשים כשראינו שזה מתארך ומאחר ואנחנו במחויבות שלנו מול העובדים, לתת להם את כל הכספים שמגיעים להם ולחברות, כולל את המענקים והדברים האלה, נתנו עד היום, אבל רק על ידי הקרן לעידוד.
אודי ענפי: כלומר באמצעות הקרן, ההסתדרות והתאחדות, כל הכספים הועברו.
יעקב כץ: כאשר הממשלה את חלקה עדיין לא נתנה.
אודי ענפי: אנחנו עוד לא קיבלנו שום דבר מאף גורם אחר.
אודי ענפי: אני רק מציין, סיימנו את ההסכם עם משרד הביטחון.
אודי ענפי: משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, אנחנו בתהליך, ממש בדברים האחרונים, אני משער שמר מויאל עוד ישלים את ההסבר, אבל בחודש יולי, כשהיו מיועדים לקורס שלישי, כשכבר אספנו, מיינו, אנשים ידעו שהם הולכים אליו ובתחילת אוגוסט קורס ראשון בבאר שבע...
אודי ענפי: אני רוצה לציין שהבעיה בפריפריה הרבה יותר חריפה.
יעקב כץ: לא התחיל הקורס?
אודי ענפי: לא התחילו, היתה החלטה להקפיא ואנחנו עד היום, במשך שבעה חודשים.
אודי ענפי: זה נזק עצום למיזם, רק אתמול הודיעה לי חברת בנייה מכובדת שמחזיקה שבעה עובדים אצלנו בשני אתרים, שהיא מפטרת שני עובדים כי הם קראו בעיתון בשבוע שעבר, היה פרסום בעיתון, שבעצם הפרויקט מת.
אודי ענפי: תראו, אני רץ מרתון, אני באתי כדי לנסות וליצור שינוי בשליחותם של ההסתדרות וההתאחדות, ואני אומר בידיעה ברורה מתוך השטח, זה קשה, יש אחוז יותר גבוה של ישראלים שיעזבו תוך כדי ולא יתמידו ואולי השיקול שלהם הוא באמת עם המענקים ועם השכר ולא כולם יעשו את זה, ועובדה היום, מתוך 43 אנשים, אחרי חצי שנה מהקורס האחרון שהסתיים, ותשעה חודשים מזה שלפניו, יש לנו עדיין 35 מתוך 43.
אודי ענפי: זאת אומרת בעצם 8 בסך הכל עזבו כששניים מהם זה חבר'ה שיצאו מתוך החברה כבר ללימודי הנדסת בניין, בגלל שהפוטנציאל שלהם הוא מצוין וזה בתיאום עם החברה והם באים בחופש לעבוד.
אודי ענפי: זה כיוון שאנחנו רוצים.
יעקב כץ: אני מודה לך מאוד.
יעקב כץ: אני רק רוצה לסכם את הדברים שאתה אמרת, מר ענפי, שהכמות הנדרשת, כפי שאני מבין, כדי להגיע להישגים של זה שיושב לשמאלך, מר גורביץ, אנחנו צריכים בערך אלף אנשים שיוכשרו בשנה.
יעקב כץ: וההתנהלות של מדינת ישראל, לא מצד התאחדות הקבלנים וההסתדרות, אלא מצד הגורמים שהיו צריכים להיות ראשונים.
יעקב כץ: בדברי הסיכום נוציא הודעת ועדה שאנחנו רואים בחומרה רבה את ההתנהלות הממשלתית.
יעקב כץ: אתה מדבר פה על שני פועלים, כשהיה צריך להיות מדובר על מאות ואלפים שעבדו, שאי אפשר אפילו להבטיח להם הבטחת עבודה, כאשר הכל מתנהל על פיילוט ראשון שבמקום שהפקידים ירוצו וידאגו שאלה שיצאו לשטח ועובדים בחום ומוכנים להיות טייחים ורצפים, ותפסנים, אנשי שלד בעבודות רטובות, לעודד אותם, הם משתרכים אחורה והיום אפילו לא מגיעים לוועדה.
יעקב כץ: מר שלום בן משה, שהיה צריך לתת הסברים מדוע הדבר חמור כל כך, לא נמצא פה, ואנחנו מוחים על כך מחאה גדולה ומרה.
יעקב כץ: וכמובן אנחנו מתוך הוועדה נעשה מאמצים גדולים לקרוא לממשלה ולוודא אפילו בחקיקת חוק שהדבר הזה.
יעקב כץ: בשבועות הקרובים אני אעביר חוק שאני אחתים עליו הרבה אנשים, כי הרבה חברי כנסת רואים בדבר הזה שחוזר ונשנה שהממשלה נמצאת תמיד תמיד תמיד בפיגור בדברים האידיאליסטיים, בפרויקטים הציוניים, גם כשגופים אחרים עושים את כל המאמצים ומכספם מממנים.
יעקב כץ: אני גם מבקש מכם, גם אם זה קשה לכם, שתמשיכו לממן, ותחזיקו ותדאגו שהקורסים ייפתחו, ואנחנו מצדנו, כחברי כנסת, נעשה את כל המאמצים כדי שהדבר הזה המעוות שלא יוכל לתקן הזה, יתוקן.
אודי ענפי: רק הערה.
אודי ענפי: אתה ציינת אלף, זה לא אלף, עד שנת 2012 היינו צריכים להוציא מהארץ 8,000 פועלים זרים ולהכשיר עובד, עד שהוא יודע לעבוד לבד זה שנתיים.
יעקב כץ: בבקשה, מר מויאל.
יצחק מויאל: אני יושב ראש הסתדרות ענף הבנייה והעץ בישראל.
יצחק מויאל: אני רוצה לחבר את הדברים שאמרו גם מר יצחק גורביץ וגם מר אודי ענפי.
יצחק מויאל: ההסתדרות החליטה בסוף 2008 להתחיל במיזם להחזרת ישראלים וחיילים משוחררים לעבוד בענף הבניין.
יצחק מויאל: בהסתדרות אנחנו הצלחנו לבנות תהליך ומהבדיקות שלנו, בניגוד למה שהצגתם פה, לגבי הנושא של השכר, ממוצע השכר הוא מאוד גבוה ובהתחשב בזה שאנשים עובדים הרבה שעות, מעבר לשעות המקובלות, השכר בענף הבניין הוא נמוך וכתוצאה מהבדיקה שאנחנו עשינו, חילקנו את הדברים לכמה חלקים.
יצחק מויאל: החלק הראשון, קודם כל כדי לחזק את העובדים שעובדים בענף, מעבר למקצועות הרטובים, שאתייחס בכמה מלים, החלטנו, ביחד עם המעסיקים, לשנות את כל מבנה ההעסקה בענף הבניין.
יצחק מויאל: משנת 1993, וכנהוג במדינת ישראל, המון דברים קרו בענף הבניין, הוא נהיה היום חצי היי-טק, אבל כל ההכשרה, כל הנהלים, כל מה שקשור להטמעות ההתפתחות שקרתה בענף הבניין, במקומות או במוסדות שמכשירים או התכוונו להכשיר את האנשים, המרחק הוא רב.
יצחק מויאל: אני אתן דוגמה.
יצחק מויאל: ב-1993 כל לוח הסיווג עדיין מתאים לתקופה ההיא, ועברו למעלה מעשרים שנה ועולם כמנהגו נוהג.
יצחק מויאל: יש פיתוח, יש נושא של הכשרה מתקדמת ביותר בתחום העסקת הבנייה---
יעקב כץ: במי זה תלוי?
יצחק מויאל: במשרדי הממשלה, משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה.
יעקב כץ: אלה שלא נמצאים פה.
יצחק מויאל: חלק מהתהליך שהציגו כאן, אנחנו, ביחד עם ההתאחדות, לחצנו והצלחנו לפתוח את בית ספר ענף הבניין שהוא קיים והיה סגור, אבל שילמו מסים ושילמו שכר.
יעקב כץ: על בית הספר הזה אני שומע---
יצחק מויאל: במלת"ב, זה בית ספר לבנייה, שאנחנו וההתאחדות גרמנו לפתוח אותו, שם עושים את ההכשרה.
יעקב כץ: יש עוד קורסים שמתנהלים כל השנה.
יצחק מויאל: לא בענף הבנייה, לא במקצועות הרטובים.
יעקב כץ: כי אני ראיתי שריצוף, קרמיקה.
יצחק מויאל: יש מספר קורסים, אנחנו מדברים על המקצועות הרטובים והנה לך דוגמה, חלמאות, שמצד אחד הממשלה החליטה להוציא את העובדים הזרים מישראל.
יצחק מויאל: מה עושים במקום?
יצחק מויאל: כלום.
יצחק מויאל: זאת אומרת אם עכשיו יש גירעון של 10,000 יחידות דיור, אם ישלחו את העובדים הזרים היום, שאני לא בעד שיישארו, שלא יבינו מדבריי שאני בעד שיישארו, אבל מה עושים במקום?
יצחק מויאל: אז היוזמה של המעסיקים ושל ההסתדרות היא לנסות, פעם אחת לשפר את השכר ואנחנו הולכים ומשנים אותו ואנחנו לקראת חתימת הסכם שמשנה את השכר כדי שיביא יותר ישראלים.
יצחק מויאל: זה מבדיקה שעשינו, לא שהמצאנו את זה.
יצחק מויאל: עשינו בדיקה ואם משלמים לעובדים שכר הולם, הישראלים, או האזרחים הישראליים, יבואו לעבוד בענף הבניין.
יצחק מויאל: הדבר השני, בעקבות הפרויקט שאנחנו הובלנו, זה לעמוד במלה ובהתחייבויות.
יצחק מויאל: כשאנחנו יצאנו למיזם הודענו לכל אלה שבאו לעשות את ההכשרה, יש תחנות, בנינו תחנות מותאמות ומסוכמות עם משרדי הממשלה.
יצחק מויאל: להפתעתי הרבה, משרד הביטחון, התאחדות הקבלנים והבונים, האגף להכוונת חיילים משוחררים, כולם עמדו בהתחייבויות שלהם, ומי שאמור הוא הראשון לעמוד בהתחייבות, הוא הראשון שלא עמד בזה וזה משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה.
יצחק מויאל: לאורך כל התהליך, והדוגמה הטובה ביותר, הנה, עכשיו מר איציק שפיגלר הצטרף אלינו, שנכון להיום לא מצליחים לסכם את הדברים וההבנות של להניע את התהליך.
יצחק מויאל: כי יכולנו להגיד בואו נעשה הסכם ואחר כך נניע את התהליך.
יצחק מויאל: אם היינו עושים כך, אני חושב שהמיזם בכלל לא היה יוצא לפועל.
יצחק מויאל: אנחנו הוכחנו למשרדי הממשלה, כל הגורמים, שיש ישראלים שמוכנים לבוא לעבוד בענף הבניין, כי בענף הבניין השתנה.
יצחק מויאל: הדבר השלישי, אנחנו היום עשינו הסכם שבא להסדיר, ויש שוויון זכויות של כל העובדים שעובדים בענף, ישראלים, פלשתינים וזרים.
יצחק מויאל: הדוגמה שאחד הדברים שמשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה עשה, ואנחנו ביקשנו ורוצים לשנות את זה, כשנותנים שכר יותר גבוה לעובד זר---
יעקב כץ: מי האיש בתעשייה, מסחר ותעסוקה שמעכב?
יעקב כץ: הרי אתם עומדים מול מישהו, זה לא השר עצמו.
יצחק מויאל: מי שפרסם את הנהלים להעסקת עובדים זרים---
יעקב כץ: לא, האם העובדים נמצאים תחת מר שפיגלר?
יצחק מויאל: אבל הוא לא עשה את הנוהל.
יצחק מויאל: הנוהל בתעשייה, מסחר ותעסוקה נותן שכר...
יצחק מויאל: רוצים להרחיק מפה את העובדים הזרים, אבל מעודדים אותם לקבל יותר כסף.
יעקב כץ: לא, אני מדבר עכשיו על הקטע של הפיילוט שהיה צריך לשלם את הכסף, מי בתעשייה, מסחר ותעסוקה מעכב?
יעקב כץ: הלוא זה הסכם שנחתם בין כל הגופים, פיילוט שיצא לדרך, קורסים שיצאו לדרך, פעם ראשונה על המקצועות הרטובים, ולהזכיר עוד פעם לצופים בבית, המקצועות הרטובים זה טייחות, רצפות, תפסנות, עבודה שלדית קשה של אנשים, ישראלים שיש לנו, בחורים גיבורים, אנשי חיל, שונאי בצע, שבאים מהצבא ורוצים להשתלב בעבודה, ודווקא התאחדות הקבלנים וההסתדרות.
יעקב כץ: .. מי האיש במשרד התעשייה שמפריע?
יעקב כץ: תגיד בשם, אני רוצה שיהיה כתוב בפרוטוקול.
יצחק מויאל: אני לא יודע אם להגיד לך את השם.
יעקב כץ: מה, אתם עומדים מול האוויר?
יצחק מויאל: אני לא יודע להגיד לך את השם, אבל בשבוע שעבר נפגשנו עם---
יעקב כץ: מי הנציג?
יעקב כץ: סגן המנהל הכללי?
יצחק מויאל: מר שלום בן משה הוא מוביל את המיזם, ביחד איתנו.
יעקב כץ: הוא לא מוביל את המיזם, זאת אומרת הוא אפילו לא בא לפה.
יצחק מויאל: מטעם משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה.
יעקב כץ: הוא היה אמור להוביל את המיזם.
יצחק מויאל: הוא מוביל את המיזם, אבל---
יעקב כץ: אבל המציאות היא שהוא לא נתן את חלקו.
יצחק מויאל: כן.
יצחק מויאל: הדוגמה שנתן פה מר אודי ענפי, תאר לך איזה אבסורד, שאתה יושב עם חייל שחצי שנה לפני זה הוא נלחם בעופרת יצוקה, מלח הארץ, החבר'ה האלה שבאו לענף הבניין, ואנחנו יושבים מולו, מתחייבים על נושא של מענקים, והחייל הזה לא מקבל את הכסף.
יצחק מויאל: ואנחנו, ההסתדרות וההתאחדות, הכנסנו את היד עמוק לכיס, וזה לא התפקיד שלנו, וכדי לעמוד בהתחייבות, אנחנו... נכון להיום, המיזם הזה נתקע ולא מתקדם היות ומשרד התעשייה המסחר והתעסוקה הציב כל מיני נהלים שלא ניתן ליישם אותם כדי לקבל את המענקים האלה.
יעקב כץ: אני כבר קורא עכשיו גם לך, וגם לגב' בת שבע פנחסי, ואני מבקש בעוד שבועיים ישיבה נוספת, ולהזמין את שר התעשייה, המסחר והתעסוקה, מר פואד בן אליעזר, בגלל שמדובר בחיילים ובגלל שמדובר בהרבה בוגרי צבא, וכפי שאמרת, מר מויאל, אנשים שנלחמו במלחמה האחרונה, בעופרת יצוקה, וזה פיילוט ראשון שיצא, ומשרד התעשייה היה צריך להיות הראשון שצריך לדאוג לכך שהחיילים האלה יטופלו בכפפות של משי , באהבה, בחיבה ובהערכה כדי לגרום גם לחברים שלהם לרצות ולהגיע.
יעקב כץ: הלוא חבר מביא חבר, לא רק בבית המשפט העליון, גם פה חבר מביא חבר, וכל אחד צריך לדאוג שגם החברים שלו ירצו להגיע, גם בגלל שכר טוב, אהבה וחיבה, ולא שיישבו פקידים וייתנו לחבר'ה לעבוד בשטח ואף אחד לא מטפל בהם.
יצחק מויאל: תרשה לי להשלים, למען הסדר הטוב.
יצחק מויאל: בשבוע שעבר היינו בפגישה אצל שר התעשייה, המסחר והתעסוקה, והוא הודיע שהוא מבקש תוך שבוע לקבל תשובה להנעת התהליך.
יצחק מויאל: אני רוצה להשלים ברשותך.
יצחק מויאל: כשאנחנו יצאנו לתהליך, ואמרו את זה אודי ואיציק ברמיזה, אנחנו בנינו אופק רציני למי שיבוא לעבוד בענף הבניין.
יצחק מויאל: 24 חודשי הכשרה, עם מענקים.
יצחק מויאל: היום, כדי להיות מנהל עבודה שהשכר כמנהל עבודה בענף הבניין הוא מאוד גבוה, זה מגיע לסכומים של עד 20,000 שקל, היום כדי להיות מנהל עבודה הוא צריך לעשות כמה שלבים, צריך חמש שנים ותק בענף, בעצה אחת עם משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, הולכים להקטין את זה לשלוש וחצי שנים כדי שהוא יוכל להישאר לפחות שלוש וחצי שנים והוא יוכל ללכת להיות מנהל עבודה.
יצחק מויאל: בהסכם העבודה הקיבוצי, לצערי הרב גילינו שאין קרן השתלמות בענף הבניין.
יצחק מויאל: בהסכם החדש יהיה, ואז קרן השתלמות משולמת לשש שנים, זאת אומרת שאם העובד נשאר שש שנים, מי שיוצא לפני מפסיד בערך 35% מהסכומים המופרשים עבורו, ואז אם אנחנו בונים שהוא מקבל מענקים אחרי 24 חודש, ואחרי שלוש וחצי שנים הוא יילך להיות מנהל עבודה, ואם הוא נשאר שש שנים מקבל...
יצחק מויאל: מי שנשאר בתקופה הזאת לעבוד בענף הבניין, אנחנו יוצאים מנקודת הנחה שהוא יבנה את עתידו בענף הבניין.
יצחק מויאל: לכן המיזם הזה חייב לנוע.
יצחק מויאל: ההסתדרות וההתאחדות---
יעקב כץ: מר שפיגלר לא היה פה, הוא איש משרד הפנים והוא בוועדה של העובדים הזרים מאוד מאוד מסייע לנו בראותו את הדברים באופן מאוד כולל וצריך לציין את זה לשבחו.
יעקב כץ: אני רק רוצה בכמה מלים להסביר, כיוון שהגעת מאוחר.
יעקב כץ: הסבירו פה האנשים שמתעסקים בענף הבנייה שמדי שנה מתווסף לגירעון הבנייתי במדינת ישראל כ-10,000 יחידות דיור נוספות.
יעקב כץ: בונים כ-30,000 יחידות דיור, זה עוד בלי הקפאה של מר נתניהו, אבל כשהמצב הוא נורמלי 30,000 בשנה, כאשר משקי הבית שמתווספים, בלי עין הרע, בעקבות הלידות של הילדים שלך ושלו ושלי ושלנו, 40,000, עולים חדשים, שוכרים וכדומה, 10,000 יחידות דיור.
יעקב כץ: הוא אומר, גם אם השר אטיאס ייתן מחר הוראה וישחרר במינהל מקרקעי ישראל, 5,000, 10,000, 20,000, 30,000, אין ידיים עובדות.
יעקב כץ: אין מי שיעשה את העבודה.
יעקב כץ: מחד, הערבים מהרשות הפלשתינאית לא רשאים להיכנס.
יעקב כץ: מצד שני, עובדים זרים פוחת והולך, ירד מ-80,000 ל-8,000, ולפי התכנית ביולי הקרוב זה צריך לרדת ל-5,000 וב-2012 להיעלם לגמרי.
יעקב כץ: מאידך, הפיילוט שהכינו במאמצים מרובים, התאחדות הקבלנים, יחד עם הסתדרות, שמשרד הביטחון שיושב פה הסכימו לחתום וחתמו, ונציג משרד התעשייה והמסחר, שלא נמצא פה, מעכב מר שלום בן משה, מפריע ולא מאפשר---
קריאה: עכשיו הוא יכול לרוץ כבר לכנסת, אחרי שהוא מוזכר כל כך הרבה.
יעקב כץ: אני בכוונה אומר את שמו, כדי שכל עם ישראל יידע שמי שמפריע לחיילים לקבל עבודה.
יעקב כץ: אולי כתוצאה מכך מחר הוא יחתום במהירות.
יעקב כץ: המצב הוא שאל"ף בכלל יש בעיה גדולה, שגם אם מחר ישחררו, אין מי שיעשה את העבודה.
יעקב כץ: אולי צריך לשקול להגדיל את כמות העובדים הזרים, כמו בחקלאות, ל-20,000, או ל30,000 או 40,000, כל עוד שמדינת ישראל לא מכשירה, ומאידך, אם היא לא מכשירה, צריכים לעשות מאמצים גדולים כדי שתהיינה ידיים עובדות, כי צריך מישהו שיבצע את העבודה.
יעקב כץ: בלי ידיים עובדות, גם אם תכריז על 100,000 יחידות דיור, לא יהיה מי שיבצע.
יעקב כץ: הם העלו עוד בעיה, שעכשיו בעקבות בניית עיר בסיסי ההדרכה בדרום, ששם יוכלו לעבוד רק מסווגים ביטחונית שיכולים להיכנס, יישאבו לתוך העסק הזה, ואז עוד בכלל הבנייה תרד.
יעקב כץ: בקיצור, אלה הנקודות העיקריות, שאולי אתה תגיד איך אנחנו פותרים את הבעיה עם העובדים הזרים, אולי כדאי להגדיל אותם ל-15,000 או 20,000.
יעקב כץ: אני לא בעד זה, אבל אם אין לך תוצאה, אתה צריך לדאוג שאנשים יוכלו.
יעקב כץ: .. מחירי הדירות עולים ומאמירים, כי ככל שהגירעון הולך וגדל, המחירים רצים לשמים, וגם אם השר אטיאס יגיד מאה פעמים שהמחירים יירדו, ועוד מעט יש פה את נציג משרד השיכון, מהמציאות שאני מכיר בשטח, גם כמי שקונה מפעם לפעם דירות, אומר לך שהמחירים רק רצים כלפי מעלה ולא יורדים כלפי מטה.
יצחק מויאל: אני רוצה להשלים ולסיים.
יצחק מויאל: אנחנו מבחינתנו כשהתחלנו בפיילוט ואמר את זה מר אודי ענפי, כמי שמנהל את המיזם, עשינו מחקר מאוד מאוד רציני ואנחנו מאוד מופתעים, בניגוד למה שאומרים במשרדי הממשלה---
יעקב כץ: על כמה חבר'ה רוצים לבוא.
יצחק מויאל: כן, וזה מאוד מפתיע, הנתונים הם מאוד גבוהים, אני מדבר על חיילים משוחררים.
יצחק מויאל: למה?
יצחק מויאל: במסלול שבנינו אנחנו מציעים שכר שמתחיל ב-7,000, בחצי שנה מגיע ל-8,000 ומגיע ל-9,000 וירוויחו הרבה יותר.
יצחק מויאל: הנתונים שאני אומר עכשיו הם נתוני אמת, לא השכר הממוצע שמשולם בענף הבניין, הנתון הזה פשוט לא נכון, הממוצע בשכר הבניין לפני הסכם העבודה הקיבוצי לעובד ישראלי הוא מאוד מאוד נמוך.
יעקב כץ: לפני שאני אבקש ממשרד הביטחון, אני רוצה עוד פעם להגיד מלה, כי מדובר בחיילינו, ובאנשים שנשלחו על ידינו לפיילוט.
יעקב כץ: אני מאוד מבקש מהתאחדות הקבלנים ומההסתדרות, תכניסו את היד לכיס עוד פעם, תדאגו קודם כל שכל הפועלים שנכנסו לעבודה ימצאו את מקומם ושהפיילוטים, הקורסים הבאים ימשיכו.
יעקב כץ: אני מתחייב פה, כיושב ראש הוועדה, שאני אעשה ככל יכולתי, יום ולילה, לדאוג לכך שהעסק הזה עם משרדי הממשלה ייסגר במהירות האפשרית, יחד עם נציג משרד הביטחון, שעוד מעט יאמר את דברו, ונציג משרד השיכון, אנחנו נפעל בכל הכח, עם הכנה אפילו של חוק שיחייב את מדינת ישראל לעמוד במסגרות של הכנת קורסים כל שנה בהכשרה של כאלף.
יעקב כץ: הוא אמר שצריך למעלה מאלף כי אם תוך שנתיים לא יהיו לנו פה עובדים זרים, אז אנחנו פוחתים בעוד 8,000 ולוקח שנתיים להכשיר אותם.
יעקב כץ: בבקשה, איש משרד הביטחון.
חיים אומן: אני יושב פה על שני כובעים, כובע אחד, אני מנהל הקרן לקליטת חיילים משוחררים, והכובע השני זה ראש היחידה להכוונת חיילים משוחררים במשרד הביטחון.
חיים אומן: קודם כל אני מדבר בשם עובד מדינה.
חיים אומן: אנחנו בתור משרד הביטחון יושבים פה בפורום מלא, כך שהנזיפה צריכה להיות לכיוונים אחרים, לא לכיווננו.
יעקב כץ: לא, זה לא לכיוונכם, גם לא הושבתי אתכם על כיסא נמוך.
חיים אומן: אני רק מציין את זה, כי קודם דובר על משרדי הממשלה.
חיים אומן: לפני שאני אגע בנושא הספציפי הזה, אצלנו המיזם של הבנייה הוא אחד מתוך מספר מיזמים בכל התחומים שבכל ענפי המשק.
חיים אומן: צריך להבין, אם אנחנו נכנסים לנושא הבנייה, נושא הבנייה עלה על השולחן שלי לפני לפחות ארבע שנים ואנחנו הטרחנו את עצמנו להתאחדות הקבלנים, בזמנו עוד ישב שם יודקה שגב, באנו אליו בהצעה, 'בוא נרים מיזם לחיילים משוחררים', כאשר הפרופיל של המיזם הוא כזה; אנחנו נגייס את החיילים, אנחנו ניתן את חלקנו למיזם הזה, התנאי הוא בסוף, הכשרה והעסקה בשכר הולם של החיילים.
חיים אומן: המודל הזה עובד לגבי כל מיזם ומיזם שאנחנו עושים.
חיים אומן: הקמנו צוות.
חיים אומן: לפני ארבע שנים או שלוש שנים הייתי אצל מר שרגא ברוש, נשיא התאחדות התעשיינים, אמרתי לו 'בוא תגיד לי מה אתם צריכים, מה המשק צריך', הוא אמר לי, 'אנחנו צריכים 4,500 עובדי CNC', CNC זה מכונות לעיבוד שבבי ממוחשבות.
חיים אומן: אמרתי 'עלינו.
חיים אומן: אנחנו נעשה את הגיוס של החיילים, אנחנו נעשה כל מה שצריך, אנחנו נתמוך גם בנושא של שכר, אתה צריך להבטיח לי דבר אחד, שמי שמסיים את הקורס נכנס להשמה לעבודה'.
חיים אומן: בקיצור, מתוך ה-4,500, אנחנו עשינו גיוס כפיילוט של 125, וכשהבאנו את האנשים, נכון שזה היה בזמן המפץ הכלכלי, ההתאחדות באה ואמרה 'אנחנו מתחייבים לעבודה ל-25 מתוככם', בכנס שעשינו לחיילים, כשאנחנו הבטחנו לאותם 125 חיילים בפיילוט 'תדעו כולכם, מי שמסיים את הקורס, הולך לעבוד', ההתאחדות התחייבה בסוף על 24---
יעקב כץ: אתה מדבר על מר גורביץ?
חיים אומן: לא, אני מדבר על התאחדות התעשיינים.
חיים אומן: אני נותן את זה כדוגמה.
חיים אומן: כי בסיכומו של דבר מדברים על חסר בידיים עובדות כחול-לבן וכשאתה בא ואתה מבצע גיוס והיוזמות באות אצלנו למתן תעסוקה לחיילים משוחררים והכשרות, וכשאתה בא לנושא של השמה, מהבטחה של 4,500 בתחום הזה---
יעקב כץ: אני בכוונה אמרתי מר גורביץ, כי צריך לדבר על העסק שלנו פה ולא על שבבים.
יעקב כץ: זו היתה כוונתי.
חיים אומן: אז הנה, אנחנו עושים את אותו---
יעקב כץ: זה דוגמה.
יעקב כץ: אצלך, מר גורביץ, כל אחד שיגיע, אתה תקבל אותו באהבה.
יצחק גורביץ: לא רק זאת, המיזם שכרגע מתנהל מי שמוכשר מיועד לחברה.
יצחק גורביץ: זאת אומרת יש לנו חברות שקולטות.
יצחק גורביץ: זה לא שתלמידים מסיימים את הכשרתם, לצורך העניין, ואז אין חברות.
יצחק גורביץ: לא, יש חברות ש---
יעקב כץ: שמחכות לעובדים.
חיים אומן: וזה חשוב מאוד, כי בסיכומו של דבר, על מה שמתחייבים צריך לנסות לבצע.
חיים אומן: אנחנו עושים את אותו דבר בנושא של טבחות אתנית.
חיים אומן: בגלל ידיים עובדות.
יעקב כץ: אבל אם ניקח את הפיילוט הזה בתור דוגמה, של ה-50 עובדים, כולם התקבלו---