GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
חיים אורון: אני יודע שיש אנשים שאומרים, בואו נתחיל את הדיון מהתחלה, בואו נעשה רפורמה חדשה.
חיים אורון: אני מודה, אני לא מרגיש מספיק בטוח בשביל לומר אמירות מן הסוג הזה.
חיים אורון: אני גם יודע שזה סוג אמירה שאפשר להגיד אותה ואחר כך להישאר תקועים עם המון דברים נוספים שיכול להיות שהתפקיד שלנו כרגע הוא לקדם אותם ולפתור אותם ויכול להיות שהדיון הכללי צריך להתקיים בפעם אחרת.
חיים אורון: אני בכל אופן לא העליתי פה דיון גנרלי.
חיים אורון: אני העליתי פה דיון על התמודדות עם שורה של נושאים שאני מאמין שפתרון להם ישפר מאוד את המצב בכמה וכמה תחומים.
יעקב כץ: מר משה נקש, אולי תסביר לנו קצת לגבי נושא המאגר, הנושא של הלשכות הפרטיות, תיתן הסבר.
יעקב כץ: הרי קליטת העובדים הזרים בתחום הסיעוד היא בלתי מוגבלת.
יעקב כץ: היא לפי הצרכים.
יעקב כץ: איך בדיוק התקדמתם בנושא הרפורמה ומתי הדבר הזה אמור להסתיים מבחינתכם.
משה נקש: לגבי המאגר.
משה נקש: אנחנו התחלנו ב-15 למרץ 2010 להקים את מאגר הסיעוד.
מאיר שפיגלר: היו ניסיונות גם במהלך 2009 להקים מאגר.
מאיר שפיגלר: הקימו מאגר ונכנסו לתוך המאגר אפילו אלפים.
מאיר שפיגלר: הבעיה שלא היתה מערכת לוגיסטית מסביב כדי ללכת ולתת בסופו של יום את השירות הנדרש בגין כל אלה שנרשמו במאגר.
מאיר שפיגלר: היום גם בעיות שאלה שהיו במאגר בחלקם הלא מבוטל, היו שמות עם פרטים, אי אפשר היה לאתר אותם, אי אפשר היה בעצם לקלוט אותם ולבצע בעבורם השמה.
מאיר שפיגלר: זו היתה הבעיה.
מאיר שפיגלר: כרגע הדברים נעשים לגמרי אחרת גם מבחינת הבסיס.
משה נקש: כרגע המאגר מחולק לשני שלבים.
משה נקש: השלב הראשון הוא באמת השלב שהתחיל במרץ וקראנו לכל העובדים באמצעות פרסומים בעיתונות שלהם ובכתבות וברדיו, קראנו לעובדים הזרים להירשם במאגר.
משה נקש: מי שנמצא בישראל פחות מ-50 חודשים ואין לו אשרה כרגע בתוקף או שיש לו אשרה ואין לו מעסיק שיגיע לעבודה בענף הזה.
יעקב כץ: אין לו אשרה, זאת אומרת שעברו ה-5 שנים?
משה נקש: לא.
משה נקש: אשרה מקבלים כל שנה.
משה נקש: אם הוא עבד במשך שנה אצל מעסיק ובאמצע השנה עזב, לא חידש את האשרה, היום נמצא בישראל, הוא הגיע לעבודה בענף הסיעוד, הוא פחות מ-4 שנים בארץ.
יעקב כץ: הויזה נמצאת אצלו או בלשכה?
משה נקש: האשרה היא של העובד.
משה נקש: העובד מקבל אשרה כל שנה.
משה נקש: זה הכול של העובד.
חיים אורון: זו היתה הטבה גדולה לעובד אבל עכשיו זה יצר בעיה בצד של הנזקקים.
חיים אורון: וזה המתח שקיים כל הזמן.
משה נקש: אז קראנו לעובדים להירשם במאגר.
משה נקש: מה ששונה במאגר שהקמנו הפעם מהמאגר שהוקם בפעם הקודמת זה שיש שלב ב' למאגר.
משה נקש: בעצם ניהול המאגר.
משה נקש: החל מה-1 ליוני אנחנו המאגר ינוהל בצורה כזאת.
משה נקש: כל העובדים הזרים שנרשמו במאגר יגיעו אלינו לראיונות.
משה נקש: אנחנו נראיין אותם, ניקח מהם את כל הפרטים, נוכל ליצור איתם קשר במידת הצורך.
יעקב כץ: אתה מדבר על העובדים הזרים החדשים שנכנסים ארצה?
משה נקש: העובדים הזרים שעומדים בשלושת התנאים של המאגר שהגיעו להירשם עד ה-31 במאי.
יעקב כץ: אם הם יגיעו.
יעקב כץ: כי עד עכשיו נרשמו עשרות בודדות לפי המ.מ.מ.
עידית ליבוביץ: אני חייבת לציין בעניין המאגר שאתמול קיבלתי טלפון ממרכז ההסברה של רשות האוכלוסין ושאלו אותי, למה לדעתי הצטרפו כל כך מעט אנשים למאגר.
משה נקש: האשרות שניתנות לעובדים הזרים בשלב הראשון הם עד 31 למאי.
משה נקש: ב-31 למאי הם יבואו לראיונות, ניתן להם אשרה נוספת.
יעקב כץ: אתם יודעים איפה הם מסתובבים כולם?
יעקב כץ: מדובר על עשרת אלפים.
משה נקש: לא מדובר על עשרת אלפים.
משה נקש: הפוטנציאל של העובדים שיכולים להירשם במאגר זה כ-3000 עובדים.
יעקב כץ: למה רשמת עשרת אלפים?
גלעד נתן: יש הרבה עובדים זרים שמסתובבים בארץ ומעמדם אינו מוסדר.
משה נקש: יש עובדים שנמצאים כאן מעל ארבע וחצי שנים ולכן הם לא יכולים להירשם.
משה נקש: בשלב השני כמו שאמרתי נזמין אותם לראיונות, ניתן להם אשרות נוספות ל-90 יום ובמהלך ה-90 יום האלה נזמין את העובדים.
יעקב כץ: ואיפה 3000 איש האלה?
יעקב כץ: אתם יודעים?
משה נקש: אנחנו קוראים להם לבוא ולהירשם.
יעקב כץ: איך אתם קוראים להם?
יעקב כץ: בפיליפינית?
יעקב כץ: באנגלית?
יעקב כץ: דרך רדיו?
משה נקש: אנחנו קוראים להם בפיליפינית, בנפאלית, באנגלית וגם בעברית.
משה נקש: פנינו לארגונים, פנינו לשגרירויות.
משה נקש: בימים הקרובים אנחנו מוציאים עלון שיחלקו אותו בתחנה המרכזית ובכל הריכוזים שנמצאים בהם עובדים זרים.
משה נקש: כשהעובדים יגיעו אלינו לראיונות אנחנו נזמין במקביל את הלשכה הפרטית שמבקשת להביא עובד מחו"ל ובשלב זה היא לא יכולה כי אנחנו רוצים שהיא תמצה את מאגר העובדים הקיים בארץ.
יעקב כץ: מה תעשה בסופו של יום אם מתוך 3000 יירשמו לך רק מאה אנשים?
משה נקש: כבר היום עברנו את המאה.
משה נקש: בשביל זה אנחנו מגבירים עכשיו את כל הפרסום.
יעקב כץ: מה תעשה אם נניח אלף לא יירשמו?
יעקב כץ: אלף חמש מאות לא יירשמו, מה תעשה אז?
משה נקש: כל מי שלא יירשם מתוך ה-3000 אלפים האלה,
יעקב כץ: ייתפס מחר על ידי יחידת עוז ויורחק.
משה נקש: הוא יורחק.
משה נקש: כן.
משה נקש: בישיבה יהיה נציג של המשרד שלנו עם לשכה פרטית, עם העובדים הזרים שנזמן לביצוע הראיונות ומשם אנחנו מקווים שהלשכה תמצא את העובדים המתאימים ויקחו אותם להשמה בבתי המטופלים.
יעקב כץ: אולי צריך לשקול כאשר אתם מגיעים לסוף שלושת השבועות האלה, אם לא הגעתם למספרים המתאימים, אולי כדאי להאריך את זה בעוד פרק זמן.
משה נקש: צריך לשקול את זה.
מאיר שפיגלר: זה לא צד אחד של המתרס, זה שני צדדים.
מאיר שפיגלר: מצד אחד הסיפור של המאגר הוא בעצם בניית אורגן שהוא מעין שירות תעסוקה בשליטה ובפעילות של הממסד כדי לדאוג לכך שמירב האנשים שנמצאים במאגר בסופו של יום ימצאו מעסיק חוקי.
מאיר שפיגלר: ובמקביל וזו הנקודה הכי חשובה, זה הגברה אינטנסיבית של האכיפה.
מאיר שפיגלר: הרי ברור שאם לא תהיה אכיפה יעילה אנשים כדרך הדרך לא ירצו להירשם במאגר.
מאיר שפיגלר: טוב להם כנראה במסגרות אחרות.
יעקב כץ: כמה מורחקים מדי חודש?
מאיר שפילגר: אני לא יודע להגיד כרגע.
מאיר שפילגר: אבל הרעיון הוא לבצע אכיפה כדי שהעובד שנמצא בארץ ולא רוצה לעזוב את הארץ יחשוב פעמיים אם כדאי לו להמשיך להיות בסטטוס שהוא נמצא בו כעת שזה סטטוס לא חוקי שמסכן את המשך שהייתו בארץ.
עמוס ארבל: גם האנשים שהם מעל ל-3000 הם כנראה זו אוכלוסייה שאינה ברת השמה ולא רלוונטית.
עמוס ארבל: היא וודאי צריכה לצאת החוצה.
גלעד נתן: המספרים הם מספרים של רשות ההגירה.
גלעד נתן: זה מה שהתקבל ממערכת מחשוב שלכם, וכרגע סביר להניח שהמספרים יותר גדולים.
גלעד נתן: יותר מעשרת אלפים.
גלעד נתן: השאלה החשובה שצריך לשאול, כל הזמן שומעים שהאנשים האלה הם לא ברי השמה, אז למה הם ברי הכנסה למדינת ישראל מראש?
יעקב כץ: יש הרבה שהם לא ברי השמה.
יעקב כץ: זה כבר אחרים.
יעקב כץ: אבל מסתובבים מעבר לשלושת האלפים מר נקש, עוד שבעת אלפים.
משה נקש: אני מניח שאלה הם עובדים שנמצאים בארץ מעל ארבע וחצי שנים ולכן לא ניתן לשים אותם אצל עובד חדש.
יעקב כץ: מישהו מיחידת עוז יכול להגיד איפה הם?
יעקב כץ: איפה הם מסתובבים?
מאיר שפיגלר: גם בנושא הזה יש מחשבה.
מאיר שפיגלר: זה אחד הדברים שרמזתי עליו ולא יכולתי לומר אותו בריש גלי.
מאיר שפיגלר: כיצד בכל זאת להיעזר באותו כוח אדם שנמצא כאן מעל 51 חודשים ועל פי החוק אי אפשר לבצע לו השמה, בטרם מלאו לשהייתו 63 חודשים, שזה הזמן שהוא צריך לעזוב את הארץ כדי לתת מענה לכל מיני סוגיות שכרגע נמצאות על הפרק.
חיים אורון: אני רוצה לבקש מהיושב ראש, בואו נתמקד היום בבעיית הסיעוד.
חיים אורון: אם נעסוק עכשיו בכל השאלה מה קורה עם עובדים שהם לא נמצאים ושהם היו פה והיו שם, נושא חשוב מאוד.
חיים אורון: יש נושא ספציפי על תחום שלכאורה אין עליו מחלוקת.
חיים אורון: לכן אין גם מכסה.
חיים אורון: זה לא חקלאים, זה לא בניין.
חיים אורון: אין עליו מכסה.
יעקב כץ: עשרת אלפים הקיימים זה רק סיעוד.
יעקב כץ: האנשים האלו נכנסו לסיעוד, לא לחקלאות.
יעקב כץ: נעבור את שבעת האלפים.
יעקב כץ: תדבר על שלושת האלפים בהנחה שתצליח את רובם להכניס פנימה לתוך העסק.
משה נקש: השלב הבא יהיה זריקת רעיונות עם לשכות פרטיות, עם העובדים האלה שאנחנו נזמין אותם אלינו למשרד.
משה נקש: הלשכות הפרטיות יראיינו.
יעקב כץ: ואז נניח שרשמת אותם, ויש לנו זקנים או חולים שזקוקים למישהו ופונים אל העובד הזה ואומרים לו תלך לפלוני, הוא אומר לא.
יעקב כץ: אומרים לו, תלך לאלמוני, אומר לא.
יעקב כץ: הוא עובד במסעדה, הוא מרוויח פי 10.
יעקב כץ: כמה פעמים הוא יכול להגיד לא עד שנועצים אותו?
שלום קוטשר: בגלל זה יש נטישה של חולים ונכים.
שלום קוטשר: עדיף להם להגיע על ויזה של סיעוד וללכת לעבוד בניקיון.
משה נקש: עובד כזה אחרי שהוא מסרב 3 פעמים סירוב בלתי סביר אז הוא מורחק.
יעקב כץ: קרה לכם מקרה שאחד סרב 3 פעמים?
משה נקש: לא היה מאגר.
משה נקש: אנחנו מדברים על מרץ.
יעקב כץ: אני לצערי הרב כיוון שאני מציאותי ואני כמעט שנה וחודשיים בבניין והיו לנו הרבה ישיבות בנושא הזה הערכתי היא יותר ספקטית.
יעקב כץ: אני לא חושב שיהיו יותר מ-500-600 שיירשמו.
יעקב כץ: הלוואי, מתוך ה-3000.
יעקב כץ: לצערי הרב.
יעקב כץ: לך תחפש אותם.
יעקב כץ: דינם של אחרים יהיה כמו אותם עשרת אלפים שאתה לא יודע איפה הם נמצאים.
יעקב כץ: ואותם 500 או 600 שיירשמו אני לא יודע אם תצליח ליישם.
יעקב כץ: יש לנו בעיה.
יעקב כץ: מה לגבי השאלה, היות וג'ומס נמצא פה, אלה דברים שהטרידו אותו והוא ביקש את כינוס הוועדה, הנושא של הלינה.
יעקב כץ: מי מטפל בנושא הזה?
אריה רוטשטיין: אני מנכ"ל משען.
אריה רוטשטיין: משען היא הרשת הגדולה בארץ של דיור מוגן בבתי אבות.
אריה רוטשטיין: אנחנו מבקשים להחריג את הדיור המוגן מהכורח של לינת לילה משתי סיבות.
אריה רוטשטיין: סיבה אחת, לשמור על זכויות הזקן.
אריה רוטשטיין: סיבה שנייה, לשמור על חופש העיסוק.
אריה רוטשטיין: דיור מוגן הוא דיור בקהילה.
אריה רוטשטיין: למעט ההבדל שזאת קהילה סגורה.
אריה רוטשטיין: במחיצה אחת, בכפיפה אחת חיים מאות אנשים שחלקם בדירות חדר, חלקם בדירות שני חדרים.
אריה רוטשטיין: כששאלנו למה בכלל עושים את כל הסיפור הזה, שמכריחים את המטפלים לישון עם הזקן?
אריה רוטשטיין: שאלנו את זה.
אריה רוטשטיין: לפני מספר חודשים פנינו בקשר לזה ולא קיבלנו תשובה.
אריה רוטשטיין: אמרו לנו תשמעו, אנחנו לא רוצים שם יסתובבו ויעשו עבודה נוספת.
אריה רוטשטיין: אז אנחנו מאפשרים לדיירים להיעזר במטפלים זרים מהבוקר עד הערב.
אריה רוטשטיין: אין להם שום אפשרות, אין להם כוחות לעבוד יותר מזה.
אריה רוטשטיין: אבל מה?
אריה רוטשטיין: אם הדייר גר בדירת חדר של 20 מטר מרובע הוא לא יכול להלין, לעומת מי שגר בשני חדרים.
יעקב כץ: גם עם שני חדרים.
יעקב כץ: אשתו רוצה לגור בחדר השני.
יעקב כץ: יש מקומות מוגנים שדורשים שרק בעל ואישה ייכנסו.
אריה רוטשטיין: אז יש מצב שבו בא אדם עם דירת שני חדרים ואומר, אני יכול להלין, אבל בדירת חדר הוא לא יכול להלין, אז יוצא מצב, כמו שאמר חבר הכנסת אורון, מי שיש לו כסף, אין בעיה, הוא ילין.
אריה רוטשטיין: מי שאין לו כסף ובקושי נכנס לדיור מוגן, מתקפחת זכותו.
אריה רוטשטיין: זה פשוט בלתי אפשרי.
אריה רוטשטיין: לא מסוגלים להלין בדיור מוגן.
יעקב כץ: מה באמת עושים כאשר אין מקום להלין?
יעקב כץ: מה עושים עם אדם שזקוק ל-24 שעות ביממה?
אריה רוטשטיין: יש מחלקות סיעודיות.
אריה רוטשטיין: יש מחלקות לתשושים.
יעקב כץ: מה אתם עושים עם העובדים הזרים שאמורים לטפל בהם?
אריה רוטשטיין: אנחנו לא מאפשרים להם לישון.
יעקב כץ: איפה הם ישנים?
אריה רוטשטיין: בבתים שלהם ובאים בבוקר בשעה 8 לעבודה.
יעקב כץ: ובלילה אם בן אדם זקוק לאיזשהו טיפול?
אריה רוטשטיין: אז יש מרפאה.
אריה רוטשטיין: יש מרפאה 24 לשעות.
יעקב כץ: אדם שזקוק למישהו לידו כל הזמן.
יעקב כץ: כל שנייה שהוא קם הוא זקוק למישהו.
אריה רוטשטיין: מדינת ישראל בנתה מוסדות.
אריה רוטשטיין: משרד הבריאות אחראי על מחלקות סיעודיות.
אריה רוטשטיין: ודיור מוגן נועד לעצמאים.
אריה רוטשטיין: עכשיו אף על פי שהדיור הוא מוגן לעצמאים בלבד לאנשים מגיע חוק סיעוד.
אריה רוטשטיין: אנחנו מאפשרים לקבל טיפול.
אריה רוטשטיין: אבל, וזה חופש העיסוק, זה הפן השני.
אריה רוטשטיין: אם יכריחו את את הדיורים המוגנים להלין את המטפלות בבתים ונניח שלא היתה בעיה של דירת החדר אבל יש בעיה אחרת.
יעקב כץ: כשמדובר באדם פרטי שאינו בדיור מוגן אז הוא כן מחויב.
אריה רוטשטיין: בסדר.
אריה רוטשטיין: אנחנו מבקשים להחריג את הדיור המוגן וזאת קבוצה לא גדולה.
אריה רוטשטיין: דיור מוגן מיועד בעיקרון לעצמאים.
אריה רוטשטיין: עכשיו תאר לעצמך שהמדינה תכריח את הדיורים המוגנים להלין את המטפלים בדירות.
אריה רוטשטיין: הרי כאשר הם יהפכו לסיעודיים הם יישארו.
אריה רוטשטיין: נגמר דיור מוגן.
אריה רוטשטיין: הפך לבית חולים סיעודי.
אריה רוטשטיין: כל העסק יתמוטט.
אריה רוטשטיין: אז גם מצד זכויות הזקן, גם מצד חופש העיסוק זה בלתי אפשרי ולכן אנחנו מבקשים החרגה.
אריה רוטשטיין: פנינו לרשויות על הדיורים המוגנים בארץ.
יעקב כץ: בשונה מהמעסיקים האחרים שהם בבתים הפרטיים.
אריה רוטשטיין: הבתים הפרטיים זה בית פרטי של האדם.
חיים אורון: כל כמה אנשים אתם מדברים בערך?
אריה רוטשטיין: כעשרת אלפים איש, 12 אלף איש בכל הארץ שגרים בדיורים מוגנים.
אריה רוטשטיין: עכשיו אנחנו פה מדברים על מאות.
חיים אורון: כמה הם בסיטואציה שהוא גם סיעודי, הוא גם קיבל אישור להעסקת עובד זר?
אריה רוטשטיין: אני חושב שבכל הארץ זה מגיע לשלושת אלפים איש.
יעקב כץ: אני רוצה לשמוע את גברת סולל.
יפעת סולל: הבעיה היא לא כל כך בדיור המוגן.
יפעת סולל: הבעיה היא קודם כל אנשים בבתים.
יפעת סולל: צריך לקחת בחשבון שכאשר אנשים מעסיקים עובד סיעודי זר זה לא אומר שהם באמת חייבים שיהיה איתם מישהו 24 שעות ביממה דקה דקה.
יפעת סולל: אם הם חייבים שיהיה איתם מישהו 24 שעות ביממה דקה דקה הם לא יכולים להעסיק עובד סיעודי זר אחד משום שזה לא סביר שעובד אחד יטפל במישהו 24 שעות ביממה דקה דקה.
יפעת סולל: זה הלוא אבסורד.
יפעת סולל: המצב החוקי כרגע אומר שיש בעצם מצב אבסורדי.
יפעת סולל: לפי פרק סיעוד של חוק הביטוח הלאומי אפשר לקבל עד מקסימום 22 שעות ביממה, והאופציה האחרת היא בעצם עובד זר ועכשיו עם זה שהוא חייב ללון בבית המטופל, עובד צריך להיות בעצם 24 שעות.
יפעת סולל: כל אופציות הביניים, נגיד אדם צריך טיפול של 40 שעות בשבוע.
יפעת סולל: אין לו איך לממן את זה.
יפעת סולל: הדרך היחידה שלו זה בעצם להעסיק עובד זר והדרך היחידה שהוא יכול לממן את זה באופן סביר.
יפעת סולל: אבל המצב האבסורדי שאומר אדם חייב להלין את העובד הזר אומר מה?
יפעת סולל: אנשים שאין להם יכולת, אין להם חדר נוסף בשביל להלין את העובד הזר, והם זקוקים לטיפול סיעודי, שמגיע להם, שהוכרה זכותם, האופציה היחידה שלהם זה בעצם לוותר על החיים בקהילה וללכת לבית חולים סיעודי כי אז המדינה תממן את זה.
יפעת סולל: זאת אומרת המצב מגיע לרמות בלתי סבירות.
יעקב כץ: אם אתה רוצה להישאר בבית, פריוילגיה שהאחר לא לקח אותה אז אתה צריך...
חיים אורון: יפעת, בית חולים סיעודי שום מדינה לא מממנת.
חיים אורון: אם הוא בקוד אז כן, ואם הוא לא בקוד?
יפעת סולל: אבל אנחנו מדברים על אדם שאין לו הכנסות.
חיים אורון: אשפוז סיעודי במדינת ישראל הוא לא בסל אלא אם כן הוא בקוד.
יפעת סולל: אנחנו מדברים בדיוק על אלה שאין להם יכולת כספית.
יפעת סולל: משום שאם יש להם יכולת כספית הם יוכלו לשכור בית שיש בו עוד חדר.
יפעת סולל: המצב הזה שאומר עובד זר חייב לגור בבית, קודם כל קונספטואלית להגיד עובד זר בהגדרה צריך להיות צמוד 24 שעות זו כבר הגדרה בעייתית.
יפעת סולל: יש אנשים שחייבים את זה.
יפעת סולל: אבל יש אנשים שלא חייבים את זה.
יפעת סולל: הם צריכים 40 שעות בשבוע.
יעקב כץ: את אומרת שבמסגרת הרפורמה הצעתך היא שיחליטו ברפורמה שחייבים להפסיק שעל המעסיק להחזיק אותו.
יפעת סולל: צריך לבדוק פגיעה ובעלי הכנסות הכי נמוכות ואנשים שאין להם יכולת כלכלית להחזיק בית גדול.
יפעת סולל: זו פגיעה בזכות הבסיסית שלהם לחיים בקהילה.
יעקב כץ: העובדים הזרים מעדיפים בדרך כלל מבדיקות שלכם להיות צמודים בביתם של המטופלים או שהם מעדיפים לגור במקומות אחרים?
יעקב כץ: מעדיפים לגור אצל המטופל כי זה חוסך להם כסף.
גדעון בן ישראל: אנחנו מדברים על אנשים שמראש הם בעלי אמצעים.
גדעון בן ישראל: כל העניין.
גדעון בן ישראל: כל הרפורמה.
גדעון בן ישראל: אגב זה באוצר קורה לעיתים קרובות.
גדעון בן ישראל: האוצר מוביל בעניין הזה.
גדעון בן ישראל: כשמדובר על ראיית דברים אז בדרך כלל יש העדפה של אנשים אמידים.
גדעון בן ישראל: אנשים עניים יש להם בעיה.
גדעון בן ישראל: הכרחי את זאת לשנות.
גדעון בן ישראל: לא ייתכן כפי שצויין מקודם.
גדעון בן ישראל: מהבחינה של האדם עצמו, יש לו חדר אחד.
גדעון בן ישראל: אני מכיר את העניין היטב, יש לי אחות בבית אבות.
גדעון בן ישראל: אני מסתובב לא מעט בבתי אבות.
גדעון בן ישראל: הרבה מאוד אנשים אין להם אפשרות ליותר מחדר אחד.
גדעון בן ישראל: אז מה הם יעשו?
גדעון בן ישראל: לכן אני מציע שהעניין ייבחן שוב מנקודת ראות גם חברתית סוציאלית.
גדעון בן ישראל: לא רק מנקות ראות של שיקולים שמראש רואים את האדם האמיד שהוא האובייקט בעניין.
גדעון בן ישראל: אדם אמיד פותרים לו את הבעיה.
גדעון בן ישראל: לא.
גדעון בן ישראל: אנחנו מעוניינים, קודם כהסתדרות הגמלאים בדאגה לאדם שאין לו.
גדעון בן ישראל: כי אדם שיש לו אז הוא כבר לפעמים לא הולך לבית אבות.
גדעון בן ישראל: יש לו בית, הוא מסתדר.
גדעון בן ישראל: יש לו חדר נוסף והדברים מסתדרים.
גדעון בן ישראל: פה יש טעות ברפורמה.
גדעון בן ישראל: טעות בסיסית בראיית הבעיה משני הכיוונים.
גדעון בן ישראל: לכן צריך לבחון מחדש את העניין הזה ולחפש פתרונות עממיים אמיתיים ולא פתרונות שהם טובים לאמידים אבל לא טובים לאחרים.
יואב קריים: הדברים של יפעת וגדעון בעניין הזה די מסכמים.
יעקב כץ: כמה עולה לנכה או לקשיש בממוצע לחודש להחזיק עובד זר בצמוד אליו?
גדעון בן ישראל: 10 אלפים שקל.
יואב קריים: כשאתה לוקח בחשבון את פדיון ימי החופשה או מחליף אתה מגיע ל-7000 שקל בחודש בקלות.
יעקב כץ: מר נקש, כמה המדינה משלמת סך הכול לזקן כדי להעסיק עובד זר?
משה נקש: 50%.
יואב קריים: הסכום הגבוה ביותר לנכה הוא 7200 שקל.
יואב קריים: לקשיש עוד פחות.
יעקב כץ: זאת אומרת שהוא צריך להשלים מכיסו עוד 3000 או 4000 שקל לפחות.
שמחה בניטה: נכון.
שמחה בניטה: כי חברת כוח האדם מתחלקת בהוצאות.
יואב קריים: משהו שאתה אמרת, שמי שיש לו עובד סיעודי כנראה יהיה זקוק ל-24 שעות.
יואב קריים: יש מקרים מאוד קשים של אנשים שצריכים במהלך היום הרגיל יותר מעובד אחד.
יואב קריים: הם לא יוכלו להלין את שני העובדים.
יואב קריים: לכן צריך להוריד בכל הרמות, גם בבית וגם בדיור מוגן.
יואב קריים: כל מי שיכול שילין, כי זה עדיף.
זהבה וייזר: אני ממשרד הרווחה ואני חברה בוועדה המייעצת לוועדת חריגים.
זהבה וייזר: אני רוצה להתייחס לדיור המוגן, לגבי העובד הזר, לגבי living out שהם מבקשים לא לגור בביתו של המטופל.
זהבה וייזר: הגמלה הזאת ניתנת לאנשים שזקוקים לה מבחינה תפקודית ותלויים בזולת 24 שעות.
זהבה וייזר: אדם מבוגר שגר בדיור מוגן והוא עצמאי כמובן לא יקבל את הגמלה הזאת.
זהבה וייזר: לגבי הדיורים המוגנים במרבית המקרים העובד הזר גר בחדר ויש התנאים.
זהבה וייזר: דיור מוגן זו דירה שמתאימה למגורים לאדם שהתבגר והוא זקוק לו בלילה מן הסתם.
זהבה וייזר: אנחנו מאשרים עובדים, ומי שזקוק לעובד נוסף, אנחנו נותנים את השירות הזה עם עובד מהמדינה שיכול להשלים את השעות.
זהבה וייזר: אבל אנחנו מבקשים, עובד בתוך הדיורים המוגנים המטופל זקוק בשעות היום ניתן לתת לו את זה במענה בתוך השירות מתוך השירותים של הקהילה, מהשירותים של הביטוח הלאומי, מהגמלה, 42 שעות בשבוע.
עמוס ארבל: אני נציג משרד הפנים, מנהל אגף מרשם ומעמד בהיבט של הויזות והטיפול בלשכות של הרשויות והקשר בין המעסיק והעובד הזר.
עמוס ארבל: כשאנחנו מדברים על הסיעודיים אנחנו מדברים לגבי הקבוצה הרלוונטית להשמה למעסיקים חדשים.
עמוס ארבל: כל מי שאינו בר השמה הוא לא בכללי המשחק והוא לא רלוונטי לשום דבר אחר ומבחינת המדינה הוא בלתי חוקי והוא לא צריך להיות כאן.
יעקב כץ: אתה מדבר על ה-7000 מעבר ל-3000.
יעקב כץ: הוא לא בר השמה רק מעצם העובדה שהוא נמצא פה מעבר לזמן המוקצב?
עמוס ארבל: הוא בלתי חוקי.
עמוס ארבל: לפי חוקי מדינת ישראל אנחנו מאפשרים להשים אותו למעסיק חדש במגבלות הזמן.
עמוס ארבל: בהתאם לכך הוא לא צריך להיות פה.
יעקב כץ: אבל אתה לא יודע להסביר מדוע מסתובבת כאן כמות כזו גדולה של אנשים.
עמוס ארבל: כי לא היתה אכיפה טובה ולא טיפלו באנשים האלה והם מסתובבים בפיצריות, במסעדות, באופרים, בכל מיני מקומות כאלה וזאת קבוצה שלא צריכה להיות פה.
עמוס ארבל: כשהמעסיקים הישראליים האחרים, לא הסיעודיים יפסיקו לתת להם יד ולשתף איתם פעולה בהיבט הזה אז מן הסתם החבר'ה האלה יצטרכו לעזוב.
עמוס ארבל: לגבי ה-3000 שהם רלוונטיים היינו מאוד שמחים שעד ה-1 ביוני כולם יהיו כאן, יבואו אלינו, יירשמו, כי הם רלוונטיים להשמה.
יעקב כץ: הם רלוונטיים להשמה.
יעקב כץ: זאת אומרת שאם מחר אנחנו מוצאים מישהו שהביא עובד והעובד הזה מאיזשהו סיבה עזב ואין כבילה, שהוא יוכל לפנות למאגר הזה ולקבל מתוך השלושת אלפים האלה.
עמוס ארבל: אמת ויציב.
עמוס ארבל: כי הם רלוונטיים להשמה.
עמוס ארבל: כל אדם כזה נותן פתרון מיידי מול הלשכה הפרטית או למעסיק מעכשיו לעכשיו כדי לבוא ולעבוד אצלו.
עמוס ארבל: כל אחד שכזה מונע מאחד אחר להיכנס כנוסף חדש למדינת ישראל.
עמוס ארבל: כולנו כאן חפצי חיים.
יעקב כץ: יש לנו מידע גלעד לכמה עובדים זרים מדינת ישראל פונה מדי שנה להביא מחוץ לארץ כתוצאה מהצורך לסיעוד?
גלעד נתן: המספר עולה מדי שנה עם הזדקנות האוכלוסייה.
גלעד נתן: אבל יש פערים.
גלעד נתן: אריאלה בן צור: 1200 עובדים חדשים לחודש.
גלעד נתן: מן הנגזרת הזאת אנחנו מתייחסים שכ-500 מטופלים נפטרים כל חודש.
גלעד נתן: קרי, יש בערך צורך ב-600 עובדים חדשים כל חודש.
גלעד נתן: עכשיו, חלק באים מתוך המאגר וחלק אנחנו צריכים להביא מחוץ לארץ.
יעקב כץ: אבל אין מאגר.
יעקב כץ: אנחנו לא מדברים על מאגר.
יעקב כץ: בשלב זה מביאים אותם מחוץ לארץ.
אריאלה בן צור: נכון לעכשיו אנחנו עובדים עם יחד עם מקבלי החלטות, עם הרשויות לנסות לראות איך המאגר הזה ירקום עור וגידים למרות שגם אנחנו קצת סקפטיים, כי אנחנו כבר מכירים, אנחנו רואים מה קורה בשנה האחרונה.
אריאלה בן צור: נכון שאוכלוסיית העובדים היא אוכלוסייה חלשה אבל אוכלוסיית המעסיקים היא לא פחות חלשה.
אריאלה בן צור: לצערנו הרפורמה באופן מאוד טוטאלי מדברת על העצמת העובד הזר ולא על המטופל הסיעודי.
אריאלה בן צור: מבחינת הרשויות מנסים למצוא דרך לשיתוף פעולה.
אריאלה בן צור: הרעיון העיקרי של הרפורמה היה מלכתחילה לבדוק איך אפשר לעצור את זרימת העובדים הזרים מחו"ל.
אריאלה בן צור: זה היה הרעיון הראשוני.
אריאלה בן צור: מזה התחילו הדברים.
יעקב כץ: ולמרות הרפורמה בשלוש השנים האחרונות מ-2006 עד עכשיו אנחנו לא רואים עצירה.
גלעד נתן: זה לא מדוייק להגיד שאין עצירה.
גלעד נתן: יש תופעות מאוד קשות שנלוו ליבוא של עובדים זרים כמו flying visa שיכול להיות שהרפורמה סייעה מאוד להוריד אותה.
גלעד נתן: הרבה מאוד עבירות שנעברו נעצרו.
אריאלה בן צור: אנחנו בונים הרים וגבעות על הקטע של המאגר.
אריאלה בן צור: גם אם המאגר הזה יהיה באמת 3000 ואם אנחנו רואים את הנגזרות של כל כך הרבה היתרים, תוך חודש, חודש וחצי, אנחנו אומרים עכשיו יש לכם 3000.
אריאלה בן צור: יהיו לנו כאלה עובדים.
אריאלה בן צור: אנחנו מוכנים לקחת אותם מיידית.
אריאלה בן צור: לצערנו הרב גם העובדים עצמם לא ממש פנויים.
אריאלה בן צור: גם אם המאגר יהיה על 3000 זה לא יספיק.
עידית ליבוביץ: לגבי המאגר.
עידית ליבוביץ: ראשית, מתוך מאה עובדים שהפנינו בעקבות הפרסום למשרד הפנים קיבלו פחות מ-10%.
עידית ליבוביץ: ואני מדברת על מאה עובדים שעמדו בכל שלושת התנאים שפורסמו שהם, נכנסו לארץ באשרת סיעוד, נמצאים כאן פחות מ-50 חודשים ואין להם כרגע מעסיק.
עידית ליבוביץ: הם קיבלו סירובים מסיבות שונות ומשונות.
עידית ליבוביץ: מפתיע אותי שמשרד הפנים שואל אותי למה אני חושבת שנרשמו כל כך מעט אנשים?
יעקב כץ: למה הם מקבלים סירובים?
עידית ליבוביץ: בחור אחד קיבל סירוב כי משרד הפנים טען שהוא החליף יותר מדי מעסיקים בתקופה שהוא כאן.
עידית ליבוביץ: בחור אחר קיבל סירוב כי הוא כבר חצי שנה רצוף לא עובד.
עידית ליבוביץ: בחור אחר קיבל סירוב כי המעסיק הקודם שלו שהוא עזב אותו אחרי שהמעסיק התעלל בו, הגיש נגדו תלונה במשטרה שגנב לו, התלונה מופיעה בגלל שהלשכה דיווחה על התלונה, ואמרו אנחנו לא יכולים עכשיו לתת לך אישור להירשם במאגר כי התלונן עליך מעסיק.
עידית ליבוביץ: בחורה היתה חולה 3 חודשים ומאושפזת.
עידית ליבוביץ: יש לה את כל האישורים הרפואיים שהיא יכולה לחזור לעבודה, שהיא בריאה לחלוטין.
עידית ליבוביץ: אבל לא.
עידית ליבוביץ: היית חולה, לא עבדת 3 חודשים, לא תיכנסי למאגר.
עידית ליבוביץ: ויש לי עוד הרבה הרבה מקרים כאלה של עובדים שכשירים לעבוד, מסוגלים לעבוד, מכירים את העבודה, מתאימים לעבודה ומשרד הפנים סירב לתת להם להירשם.
עידית ליבוביץ: זה בעניין המאגר.
עידית ליבוביץ: מעבר לזה שהמאגר, מעבר למה שכתוב בנוהל צריך לתת מענה לבעיות נוספות כמו עובדים שנוסעים לאינטר ויזה.
עידית ליבוביץ: בהרבה מקרים מעסיקים צריכים עובד מחליף.
עידית ליבוביץ: העובד שלהם חלה.
עידית ליבוביץ: הוא לא יכול לעבוד שבוע.
עידית ליבוביץ: עובד שיעבוד ביום החופשי של העובד שלהם.
עידית ליבוביץ: עובד יוצא לחופשה של שבועיים.
עידית ליבוביץ: עובד יוצא לביקור מולדת של שבועיים.
עידית ליבוביץ: הנוהל נתן מענה רק להשמה של מעל 21 יום וגם אז לא חייב את הלשכות.
עידית ליבוביץ: הוא אמר שהן יכולות לסייע בהסדרה כזאת.
עידית ליבוביץ: לדעתי הנוהל כן צריך לתת פתרון, מאחר ובונים מאגר ויהיו רשומים בו עובדים, יש לתת פתרון למעסיקים גם במקרים שהעובד שלהם לא נמצא לתקופה קצרה.
יעקב כץ: יש קריאה לשלושת אלפים אנשים כדי לעבוד בתחום הזה ומסיבה כזאת או אחרת הם לא נמצאים היום עם המעסיק שלהם.
יעקב כץ: יש איזושהי מניעה לקבל מישהו?
יעקב כץ: אז על מה היא מדברת?
יעקב כץ: היא לא מדברת סתם.
יעקב כץ: 30 מקרים לא היו, 20 מקרים לא היו, 5 מקרים אולי כן היו.
משה נקש: אז לגבי המקרים הספציפיים האלה צריך להעביר את זה לעמוס שהוא אחראי על הרישום של הלשכות.
משה נקש: תאמינו לי לא יהיה אחד שעומד בקריטריונים ולא יירשם במאגר.
משה נקש: תיתן את האי מייל שלך.
משה נקש: אני גם מבקש לקבל העתק באי מייל שלי.
משה נקש: אז הבעיה הזו נפתרה.
משה נקש: את החלק הזה נבדוק.
עידית ליבוביץ: הערה אחרונה.
עידית ליבוביץ: דובר כאן על פרסום ב-4 שפות בעיתונות המקומית, בקהילות.
עידית ליבוביץ: זה רעיון מצוין.
עידית ליבוביץ: הבעיה שעשו את זה היום.
עידית ליבוביץ: המאגר הזה קיים מתחילת חודש מרץ.
עמוס ארבל: מאיפה את מביאה את זה?
עידית ליבוביץ: בדקתי ברשות האוכלוסין.
יעקב כץ: עמוס ומר נקש ומר שפיגלר מעל, יש אפשרות להאריך את זה בעוד חודש כדי שהמאגר הזה יתמלא?
יעקב כץ: אני מדבר בצורה ריאלית.
יעקב כץ: אני חושש מאוד שאם אתם נותנים רק עוד 3 שבועות הידיעה לא תגיע לכל העובדים שמסתובבים.
יעקב כץ: צריך לאפשר לאנשים להירשם.
יעקב כץ: מה אכפת לכם להאריך את זה בעוד כמה שבועות?
עמוס ארבל: זה לא עניין של מה אכפת לנו.
עמוס ארבל: העניין הוא מהותי.
עמוס ארבל: ראשית נתנו זמן מיום הפרסום עד לסוף המבצע כמעט חודשיים וחצי שזה זמן סביר.
יעקב כץ: גלעד אומר שנרשמו רק עשרות, אתם אומרים מאה.
יעקב כץ: מאה מתוך שלושת אלפים.
יעקב כץ: כמה זמן נשאר לנו עד סוף זמן ההירשמות?
עמוס ארבל: עד ה-1 ליוני.
עמוס ארבל: עוד 20 יום.
יעקב כץ: אז אם עד עכשיו כשמדובר על חודשיים לא הגענו אלא למאה ויש שלושת אלפים מה אתם מצפים?
עמוס ארבל: הרי אין לזה סוף.
עמוס ארבל: גם אם ניתן עד ה-1 ליולי.
יעקב כץ: ואז הנותרים שלא נרשמו הם במעמד של בלתי חוקיים.
יהורם הל: אני מכן לזקן.
יהורם הל: נתון אחד, בבקשה ד"ר גלעד נתן העברתי לו לפני חודש נתון כספי שמנתח את העלויות של העסקת עובד זר במחירים לפי החוק.
יהורם הל: שכר מינימום וכולי.
יהורם הל: זה מגיע ל-9046 שקלים לחודש.
יעקב כץ: בוא נאמר בין 4000 ל-10000, תלוי במי מדובר.
יעקב כץ: זה גם הרבה מאוד.
יעקב כץ: זה גם 3000 שקל מעבר למה שאדם מקבל בין אם הוא נכה ובין אם לא.
יהורם הל: אבל זה יותר.
יהורם הל: הכוונה שלנו במדינת ישראל היא שהזקן גם אם הוא סיעודי יישאר בקהילה ולא ילך לאשפוז סיעודי.
יהורם הל: הקו הזה צריך להוביל אותנו.
יהורם הל: לכן אני לא מסכים עם הדברים שאמרה נציגת משרד הרווחה מבחינת אם אדם צריך 24 שעות טיפול סיעודי.