GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יהורם הל: אם אדם צריך 24 שעות טיפול סיעודי לא יהיה בבית.
יהורם הל: אבל אדם שזקוק לטיפול סיעודי, הוא גם ישן.
יהורם הל: אבל היא יהיה בבית ולא יוכל להלין את העובד הזר אז מישהו מבני המשפחה במקום לצאת לעבודה יצטרך לטפל בו בבית.
יהורם הל: אז מה עשינו?
יהורם הל: אני אומר כבר שנה, מאז שגיליתי את החלטת הממשלה מה-9 למאי 2009, כל המגמה של הרפורמה בהרגשתי היא להקטין את מספר העובדים הזרים במדינת ישראל.
יהורם הל: אין פה חשיבה של טובת הזקנים.
יהורם הל: מי שקרא את הדוח שד"ר גלעד נתן הכין היום לישיבה ורואה את כל הכישלונות של הרפורמה מבחינת השירותים שלשכות ההשמה היו צריכים לתת למעסיקים.
יהורם הל: מעסיקים במירכאות.
יהורם הל: מי זה המעסיק?
יהורם הל: זה אדם סיעודי.
יהורם הל: כל החשיבה צריכה להשתנות.
יעקב כץ: אולי ג'ומס ואנוכי נגבש איזושהי הצעה שתגרום להעסיק ישראלים.
יעקב כץ: אם מדינת ישראל משקיעה כל כך הרבה בסילוק האנשים האלה מהארץ, הכסף שמשקיעים בעוז והכסף שמשקיעים בבתי הסוהר, אם היו הולכים ונותנים בדרך עקיפה למעסיק שאנחנו חפצים ביקרו ומעוניינים שיישאר בקהילה, היו נותנים 7000 או 9000 שקל שזה מה שזה עולה בפועל, היינו נותנים לו את זה בדרך ישירה, אומרים לו קח, יכול להיות שהוא היה מעסיק ישראלי ולא היה מעסיק עובד זר.
יואב קריים: זה בדיוק הפתרון.
יעקב כץ: הלכו ועשו מכל הזקנים והנכים מעסיקים הם פתאום נהיו בעלי בתים גדולים.
יעקב כץ: הם גם נתבעים על מאות אלפי שקלים.
יעקב כץ: הם צריכים להיות גם בעלי דירות, גם מעסיקים, גם מיליונרים, גם להיתבע, גם להחזיק עורכי דין.
יהורם הל: לגבי הלינה של עובדים זרים.
יהורם הל: עובד זר כמו כל בן אדם יהיה לו בית מרווח, חדר משלו, מקלחת משלו אצל העשירים, הוא יגור שמה.
יהורם הל: כשהוא בא לבית של חדר, חדר וחצי או אפילו חדר לשינה וסלון ואין לו את הפינה שלו הוא יעדיף living out כי שמה הוא גר בקהילה 8 עובדים זרים בקומונה כזאת והרבה יותר טוב לו.
יהורם הל: שוב, מי האוכלוסייה שנפגעת?
יהורם הל: האוכלוסייה החלשה.
יעקב כץ: מר שפיגלר תתייחס לשאלה שג'ומס שאל בנושא ההלנה.
יעקב כץ: שנית הנושא של השכר.
יעקב כץ: שאדם מקבל במקרה הטוב 4200 שקל.
יעקב כץ: בהרבה מן המקרים זה 2500 או 2700 שקל ובמקרה הגרוע ביותר לפי הנתונים של המ.מ.מ.
יעקב כץ: זה עולה מינימום 7000 שקל.
יעקב כץ: זה יכול להגיע גם ל-9400 שקל ויותר.
יעקב כץ: מאיפה ההפרשים האלה?
יעקב כץ: האם חשבו רק איך לסלק את העובדים הזרים מפה או שחשבו גם על הזקנים?
מאיר שפיגלר: אני אתחיל קודם כל ממדיניות הממשלה.
מאיר שפיגלר: מדיניות הממשלה היא חד משמעית, לנסות ולצמצם ככל שניתן את מספר העובדים הזרים שנמצאים בארץ בכל אחד מהתחומים ולאו דווקא בתחום הסיעוד.
מאיר שפיגלר: בכל מקום.
מאיר שפיגלר: מכאן נגזרות כל אותן החלטות, ולאחר מכן גם נהלים שאמורים בצורה זו או אחרת לדאוג לכך שמדיניות הממשלה תמומש הלכה למעשה.
מאיר שפיגלר: הממשלה אומרת, רק במקרים קיצוניים שהמעסיק נדרש לעובד שיסעד אותו מסביב לשעון מעוניינים לתת לעובד זר להיכנס לארץ ולהיות עם המעסיק.
מאיר שפיגלר: זו המדיניות.
מאיר שפיגלר: ברור לכל בר דעת שאנחנו אמורים ליישם כעובדי ציבור את המדיניות של הממשלה.
חיים אורון: מאיר, זה שאתה מסביר לנו את מדיניות הממשלה אנחנו מבינים.
חיים אורון: אין לנו ויכוח שאתה מיישם את מדיניות הממשלה.
חיים אורון: אבל אנחנו פה בשביל לבקר את הממשלה.
חיים אורון: אני מקבל משכורת בשביל זה.
חיים אורון: את ההחלטה הבנתי ואני אפילו מבין את הרציונאל שלה.
חיים אורון: בנקודה מסוימת אני גם מסכים לה.
חיים אורון: אבל פתאום מתברר שזה פוגע במי שהכי לא רצינו לפגוע בו.
חיים אורון: אז יכול להיות שמה שצריך לעשות זה למצוא את ההליך, לבוא ולהגיד אנחנו מחריגים מהכלל שאתה אמרת.
חיים אורון: לא את כולם אבל מקרים מסוימים.
חיים אורון: למשל יש כן אפשרות בהליך מסוים לקבל אישור לאי הלנה.
מאיר שפיגלר: הרעיון הוא נורא פשוט.
מאיר שפיגלר: מי שלא נדרש לעובד שיסעד אותו מסביב לשעון אז יש מוטיבציה אדירה לממשלה לבצע השמות של עובדים ישראלים.
יעקב כץ: כמה עובדים ישראלים יש היום בתחום?
מאיר שפיגלר: זה הביטוח הלאומי יכול להגיד.
ארנה זמיר: יש 80 אלף עובדים בסיעוד.
ארנה זמיר: אני מדברת על הביטוח הלאומי.
ארנה זמיר: 50 אלף הם ישראלים.
יעקב כץ: כמה שעות ביום הם עובדים?
קריאה: מקסימום 4 שעות ביום.
קריאה: 50 אלף משרתים 110 אלף זכאים.
קריאה: חלק גדול מהם עובד בשני בתים.
מאיר שפיגלר: לגבי המגורים מחוץ לבית המטופל ישנה בהחלטת הממשלה ועדה שאמורה לבחון באיזה מקרים כן ראוי ונכון לתת מענה למצב שבו יש צורך לתת היתר למטופל שהעובד לא יהיה בביתו מבחינת שהייה מסביב לשעון.
מאיר שפיגלר: בשביל ההגינות עדיין אין את הקריטריונים לעניין זה.
יעקב כץ: מגיעים 600 עובדים זרים חדשים מדי שנה.
יעקב כץ: כלומר 600 משפחות בכל שנה צריכות להלין בבתיהם עובדים.
יעקב כץ: איפה תמצא 600 זקנים סיעודיים שזקוקים שיש להם את החדר ואפשרות להלין.
קריאה: אם אין קריטריונים אז אולי לפחות בתוך פסק הזמן הזה צריך לבדוק ולא לאסור ולא לשלול.
קריאה: תעשו בדיקה אבל תשללו עכשיו.
חיים אורון: מר שפיגלר, אני רוצה לעזור לך.
חיים אורון: אני מבין, הממשלה יושבת פה, ומישהו שם קיבל כותרת מה פחות עובדים זרים יותר טוב.
חיים אורון: בדרך לא ראה מה קרה.
חיים אורון: אני מציע לקבל איזושהי ואריאציה, או שאתם תתחייבו לנו שהקריטריונים האלה יגובשו בתוך חודש, ואם הם לא מגובשים בתוך חודש לנהוג באופן הפוך.
חיים אורון: אבל אי אפשר ליצור מצב שבו יהיו עשרות אנשים בני ערובה, ובעיקר מה שקורה במוסדות הסיעודיים.
חיים אורון: הקריטריונים זו לא טיסה לחלל.
חיים אורון: שתשב הוועדה ותגבש את הקריטריונים באיזה תנאים ניתן לחרוג מהכלל של חובת הלנה בתחום הסיעודי.
חיים אורון: בתוך חודש יביאו את ההחלטות האלה לכאן.
חיים אורון: אם ההחלטות האלה לא יתקבלו אני מציע שהוועדה תקבע ללכת הפוך.
חיים אורון: אם אני מבין נכון מדובר בשינוי חוק.
חיים אורון: החלטת ממשלה בלבד?
שמחה בניטה: אני מדברת מנקודת מבט של הנכים.
שמחה בניטה: אני מאוד מקבלת את זה שאי אפשר לחייב אצל קשישים שאין להם את האמצעים.
שמחה בניטה: יש כאן בעיה אחרת שבגלל שיש את העניין של מגורים מחוץ לבית אנחנו הנכים שזקוקים לטיפול 24 שעות כולל לינה, עבודה מסביב לשעון, זה נכים מונשמים, נכים עם ניוון שרירים, עם ALS שיש להם גם 4 עובדים בבית כי הם זוגות של נכים.
שמחה בניטה: אי אפשר למצוא להם מטפלים כי כולם הולכים על הסיסמה live out.
שמחה בניטה: אני מקבלת שיש קשישים שאולי לא זקוקים אבל בתחום שאני מטפלת וגם אני בעצמי, כל אלה שהם 150% נכים מקבלים את הביטוח הלאומי המלא זה אנשים שהם סיעודיים 150%.
חיים אורון: את מלינה את כולם?
שמחה בניטה: אני מלינה את כולם.
שמחה בניטה: כן .
שמחה בניטה: לי יש שתיים שלנות אצלי והשלישי בגלל שהוא גבר הוא לא יכול לישון אצלי אז הוא גר בדירה לא רחוק.
שמחה בניטה: לא ייתכן שאנחנו 3 נשים ויגור גבר איתנו.
שמחה בניטה: רק בגלל זה הוא לוקח את האוטו שלי והולך לישון במקום אחר.
שמחה בניטה: יש כאן מלכודת.
שמחה בניטה: זה מה שקו לעובד אומר.
שמחה בניטה: העובדים הזרים באים מראש עם רשימת מכולת מה הם מוכנים.
שמחה בניטה: לא שמסרבים להם.
שמחה בניטה: אני רוצה live out, אני רוצה נעלי בד, אני רוצה שלא יהיו ילדים, לא רוצים שיהיו בני משפחה.
שמחה בניטה: כמה נכדים שבאים לבקר בשבת.
שמחה בניטה: הדרישה היום היא מהצד שלהם, מהיבט הזכויות שלהם הן כאלה שאנחנו הנכים הצעירים לא מסוגלים לעמוד בזה.
שמחה בניטה: בגלל ביטול הכבילה, יש כאלה שאחרי יום, פעם אחת הם רואים את המשפחה, הם הולכים.
שמחה בניטה: הכי טוב שיכול להיות זה לחכות ליום שבת לחופש, הולכים ולא חוזרים.
יעקב כץ: ההחלטה שבגינה הרפורמה הופעלה שעניינה העיקרי להוציא מפה את העובדים הזרים השוותה בין נכים לזקנים, הכניסה את כולם לאותו מערך, קבעה הלנה, אם אפשר להלין או אי אפשר, מכריחה את הדיור המוגן להכניס הלנה, הכול נעשה פה בצורה לא מסודרת.
יעקב כץ: אנחנו את החלטת הממשלה הזו נשנה.
ארי וידרמן: אני מטעם הלשכות הפרטיות.
ארי וידרמן: אני מייצג 60 לשכות.
יעקב כץ: הלשכות הפרטיות גובות היום 70 שקל בחודש פלוס אלפיים שקל.
יעקב כץ: ראיתי שאתם מחויבים בהרבה טיפולים.
יעקב כץ: זה מספיק לכם הסכומים האלה?
יעקב כץ: למה אתם לא סוגרים את הלשכות הפרטיות אם זה לא כדאי?
ארי וידרמן: כי אז לא יהיה אף אחד שיטפל בנכים ובקשישים.
יעקב כץ: אתם עושים את זה מבחינה אידיאליסטית?
ארי וידרמן: לא.
ארי וידרמן: מדינת ישראל קיבלה החלטה שכל ההשמות של העובדים הזרים בתחום הסיעוד ייעשו דרך לשכות פרטיות.
ארי וידרמן: זה לא משהו שאנחנו המצאנו.
ארי וידרמן: זו החלטה של מדינת ישראל.
ארי וידרמן: אי אפשר לעשות את זה אחרת.
יעקב כץ: איך אתם עומדים בזה?
אריאלה בן צור: אנחנו לא עושים חצי מהדברים שאנחנו אמורים לעשות.
יעקב כץ: למשל מה אתם לא עושים?
אריאלה בן צור: אנחנו אמורים לתת מחליף בזמן של אינטר ויזה וכדומה.
אריאלה בן צור: אנחנו מדברים על בני אדם.
אריאלה בן צור: אנחנו לא מדברים על מוצר מדף.
אריאלה בן צור: אני רוצה לראות כמה אנשים מסוגלים לשכנע עובד זר שייכנס לאינטר ויזה להחליף מישהו לשבועיים.
אריאלה בן צור: למה שהוא יסכים?
ארי וידרמן: אנחנו מיידעים את כל הרשויות שנוגעות בדבר גם בכתובים וגם על ידי שיחות שאנחנו לא ממלאים את התפקיד שלנו.
יעקב כץ: אני רוצה לסכם את הנקודה.
יעקב כץ: הכסף שהלשכות הפרטיות מקבלות אינו מספיק.
יעקב כץ: בפועל הם מבצעים עבודה לפי היכולת והרבה מהדברים הם לא עושים שזה גם קשור לנושא הרפורמה.
יעקב כץ: עכשיו קיבלת פה מידע מאדם שמייצג 60% מהלשכות הפרטיות.
יעקב כץ: הם לא מבצעים את עבודתם.
יעקב כץ: צריך להביא את זה לידיעת הממשלה.
יעקב כץ: הלשכות הפרטיות לא מרוויחות מספיק כסף.
קריאת ביניים: אין ללשכות הפרטיות אינטרס?
ארי וידרמן: דבר אחד שנמצא בתוך הנוהל לטעמנו יכול להפיל את כל הנוהל הזה וזה עניין אחוז ההשמה.
ארי וידרמן: היום אחוז ההשמה נקבע על 97% בכל לשכה.
ארי וידרמן: כאשר יש 97% השמה בלשכה השמיים מבחינתה נסגרים.
ארי וידרמן: המספר הוא כל כך לא רלוונטי.
ארי וידרמן: כי למעשה אחרי טעויות מת"ש שגם אתם מודים שקיימות פלוס כל העובדים שבורחים לנו לנקות את הבתים של מירי בוהדנה ושר הביטחון.
ארי וידרמן: העובדים בורחים ואנחנו לא יודעים לאתר אותם.
ארי וידרמן: לא אנחנו ולא יחידת עוז.
ארי וידרמן: האחוז הריאלי אמור להיות 86% וזה דברים שהגשנו גם בכתובים.
ארי וידרמן: לכן מה שיקרה שהחל מה-1 ליוני ייסגרו השמיים במדינת ישראל.
ארי וידרמן: 600 ההיתרים שאמורים להיות מונפקים לא יונפקו ומה שיקרה זה ספסרות, שוק עבדים, שוק שחור.
ארי וידרמן: עוד פעם ייפגעו החלשים.
יעקב כץ: אני רוצה להגיד לאוצר על זה שהם מקבלים עד 4200 שקל וזה עולה להם 7000 שקל.
יעקב כץ: ואולי ההצעה של כצל'ה שניתן 7000 או 9000 שקל לנכה או לקשיש כדי שיוכל להעסיק אולי ישראלי.
יעקב כץ: זה יהיה פתרון עדיף.
רבקה מקובר: אני רוצה לדבר על מה שראיתי וחוויתי מתוך 200 לשכות פרטיות.
רבקה מקובר: אני לא מחדשת, כמה כסף גובים מעובד זר על הזכות להגיע לארץ.
רבקה מקובר: בין 8000 ל-עשרת אלפים דולר.
רבקה מקובר: יש ראיות על זה שהעובד הזר משלם סכומי כסף גבוהים מאוד על הזכות להגיע לארץ.
רבקה מקובר: זאת עובדה ועל זה אין עוררין.
רבקה מקובר: לפחות חצי מזה מתחלק בין הלשכה בחו"ל ללשכה בארץ.
רבקה מקובר: אני מדברת על לשכות שאני מכירה שעברו חקירה מנהלית.
רבקה מקובר: זה בדוק.
רבקה מקובר: ב-2004 היו 350 לשכות.
רבקה מקובר: נכון לחודש שעבר היו קצת יותר ממאה.
רבקה מקובר: כשאני שומעת פה שמדברים על 70 שקלים שגובים מהמעסיק על זה הולכים כאשר מדובר על סכומים כל כך גבוהים.
רבקה מקובר: התיק שטיפלתי בו לאחרונה המתווך שתפסו אותו משלם את הכסף ללשכה.
רבקה מקובר: הוא אמר לגברים 5000 דולר, לנשים 4000 דולר כאילו יש הבדל בין הנשים והגברים מבחינת כמה כסף גובים מהם.
רבקה מקובר: עד שנת 2007 החוק אסר באופן מוחלט לגבות כסף מעובד זר באופן טוטאלי וכולנו יודעים מה היה.
רבקה מקובר: ב-2007 יש תיקון 14 לחוק שאם יאפשרו ללשכה הפרטית לגבות משהו, שזה אומר 3000 שקלים לא כולל כרטיסי טיסה אולי זה יעזור להוריד את הכותרת של 4000 דולר.
רבקה מקובר: בתכל'ס פשוט הלבינו את הכסף הזה.
רבקה מקובר: לקחו והלבינו את הכסף הזה.
יעקב כץ: זו האשמה.
רבקה מקובר: זאת לא האשמה.
רבקה מקובר: אנחנו מדברים כרגע בתוך המאגר אם יש לי מאה פניות בחודש 85% אני מיישמת מתוך הארץ.
רבקה מקובר: על מה מדברים כאן?
רבקה מקובר: היות והאינטרס של החברות היה להביא עובדים זרים האינטרס לא היה ללקוח אלא להעצים את הרווחים.
רבקה מקובר: לכן אין תימה שהרפורמה הזאת היתה עם הפנים לעובד כי הם היו הקרבנות הראשונים של הדבר הזה.
רבקה מקובר: לגבי ה-flying visa יש שני דברים למה זה הפסיק.
רבקה מקובר: זה הפסיק כי הויזה הזאת היתה מקור לשלילת רישיונות.
רבקה מקובר: היה פחד מן העניין הזה.
רבקה מקובר: סגרנו גם את השמיים.
רבקה מקובר: המהפכה צריכה להתחיל הרבה קודם.
רבקה מקובר: ואם היא תתחיל במחוללים אין ספק שגם למעסיקים יהיה קל יותר, גם לעובדים.
רבקה מקובר: כולם ירוויחו.
דנה רשף דנוטה: קו למעסיק.
דנה רשף דנוטה: 3 דברים.
דנה רשף דנוטה: אחד, כאן מדובר הרבה על כן להלין, לא להלין.
דנה רשף דנוטה: העובדים הזרים שנמצאים פה שנתיים שלוש עייפים, שחוקים.
דנה רשף דנוטה: אם אנחנו רואים התעללות בזקנים או בנכים חלק מזה זה עייפות כרונית של העובדים.
דנה רשף דנוטה: השחיקה הזאת פוגעת במעסיקים וגם בעובדים.
דנה רשף דנוטה: בגלל שכל העיניים היו לטובת העובד, העובדים שנמצאים פה שנתיים שלוש לא רוצים לעבוד.
דנה רשף דנוטה: אתה מסתובב בלשכות, באים עשרות אנשים לחפש עבודה והם לא רוצים לא לעבוד.
דנה רשף דנוטה: כשדיברו על סגירת השמיים מה שיקרה שהמחירים יעלו עוד יותר.
דנה רשף דנוטה: כבר היום בתל אביב ובירושלים אומרים עובדים, תן לי 5000 שקל נטו, אני הולך לכל עבודה.
דנה רשף דנוטה: ויש משפחות שמשלמות.
דנה רשף דנוטה: אנחנו שוכחים שתחום הסיעוד זה לא רק תחום משפטי.
יעקב כץ: זאת אומרת הרפורמה כמות שהיא לא מוכיחה את עצמה.
דנה רשף דנוטה: היא תחום טיפולי.
דנה רשף דנוטה: מישהו צריך לתת חוות דעת על תפקודו של העובד.
דורית ארנפלד: לצערי לקחתי עובד זר לא בגלל שאני מפונקת.
דורית ארנפלד: בעלי נפצע בפיגוע לפני 8 שנים.
דורית ארנפלד: היה שוטר במשטרת ישראל.
דורית ארנפלד: נשארתי לבד עם הילד.
דורית ארנפלד: נאלצתי לקחת עובד זר.
דורית ארנפלד: לא ידעתי שאני אכנס לעולם מטורף.
דורית ארנפלד: המצב הוא אבסורדי.
דורית ארנפלד: אנחנו חשופים.
דורית ארנפלד: אין אף גוף היום, לא חברת כוח אדם, לא אף אחד שיכול להגן עלינו.
יעקב כץ: למה היית צריכה עובד זר?
דורית ארנפלד: הילד קשה התנהגותית, ילד קצת אלים.
דורית ארנפלד: אני צריכה עזרה גם פיזית גם טיפולית.
דורית ארנפלד: אחרת צריך להעביר אותו להוסטל של המדינה.
דורית ארנפלד: עלות אחזקה בהוסטל היא 12 אלף שקל.
דורית ארנפלד: אנחנו מקבלים 2000 שקלים בבית וזה לא לעובד זר.
דורית ארנפלד: אני צריכה להוסיף עוד 6000 שקלים כדי להחזיק את העובד.
דורית ארנפלד: אין לי ברירה.
דורית ארנפלד: אני נתקלתי בעובדים איומים.
דורית ארנפלד: לא מצא חן בעיניהם שאני משגיחה.
דורית ארנפלד: הם לא יכלו לעשות מה שהם רוצים.
דורית ארנפלד: נכון להיום אין לי אף גוף שאני יכולה לפנות אליו אם יש לי בעיה עם העובד.
דורית ארנפלד: יש את קו לעובד.
דורית ארנפלד: העובדים הזרים משתמשים היום כשוט בקו לעובד.
דורית ארנפלד: אני נתבעתי באופן אישי.
דורית ארנפלד: עבד אצלי פיליפיני כשנתיים.
דורית ארנפלד: הוא קיבל הכול.
דורית ארנפלד: חוץ מהמשכורת זה כלכלה, זה לינה, זה יציאות החוצה.
דורית ארנפלד: אנחנו ממש משתחווים אפיים ארצה כי אין לנו ברירה.
דורית ארנפלד: הוא השתמש באלימות מילולית.
דורית ארנפלד: הגשתי תלונה במשטרה.
דורית ארנפלד: בקו לעובד הזדרזו להגן עליו.
דורית ארנפלד: הגישו לי תביעה בסכום של 90 אלף שקל.
דורית ארנפלד: אני משפחה שכולה.
דורית ארנפלד: אני נאלצת לעמוד בבית משפט.
דורית ארנפלד: תובעים אותי כמו פושעת.
דורית ארנפלד: כתבו בתביעה, הפרות חמורות בהעסקת העובד.
דורית ארנפלד: אני מבקשת מהוועדה, תקימו גוף שיגן עלינו, על המשפחות.
דורית ארנפלד: אנחנו לא משפחות מיליונריות מקיסריה.
יעקב כץ: יש כמה צדדים לעניין.
יעקב כץ: באים לפה עובדים שמקבלים מטופלים, קשה להם לפעמים מאוד מאוד.
יעקב כץ: עניינו פה הוא לאזן ולדאוג שהדברים יבואו לידי תיקון.
יעקב כץ: עכשיו נשמע מהאוצר.
קרן טרנר: אני רכזת פנים לעובדים זרים באגף התקציבים במשרד האוצר.
קרן טרנר: הזכרנו פה את האוכלוסייה הסיעודית, הנכים, הקשישים ולעומתם העובדים.
קרן טרנר: אנחנו צריכים לחשוב גם על העובדים הישראלים.
קרן טרנר: חלקם גם משכבות חלשות שלא הצליחו לרכוש השכלה.
קרן טרנר: לעובדים דואג קו לעובד.
קרן טרנר: בג"ץ נתן דחיפה לעובדים.
קרן טרנר: אנחנו מנסים לאזן בין הסיעודיים לבין התעסוקה הישראלית.
קרן טרנר: לעניין המאגר.
קרן טרנר: גם אם בסופו של דבר לא יירשמו עובדים זרים לא חוקיים במאגר כשיחידת עוז תתפוס אותם ותרצה להרחיק אותם הטענות שבתי המשפט ישמעו, הם שילמו דמי תיווך, תנו להם כבר לעבוד אצל איזשהו קשיש.
קרן טרנר: הטענות האלה יהיו פחות חזקות כי נבוא ונגיד, נתנו להם הזדמנות לעבוד במקצוע לשמו הם הגיעו ארצה.
קרן טרנר: עובד שרוצה לעבוד יעבוד ועובד שרוצה לנטוש את הנכה הסיעודי ולנקות בתים בתל אביב כי זה קל יותר יעשה את זה.
קרן טרנר: הקמפיין בטלביזיה נועד להעלות את המודעות בקרב האוכלוסייה הישראלית.
קרן טרנר: הקמפיין פונה מול המעסיקים ואומר, אתם מעסיקים באופן לא חוקי, זה פוגע במישהו.
קרן טרנר: עניין המגורים בחוץ.
קרן טרנר: אנחנו רוצים שעובדים זרים יגיעו למקום שהם באמת נדרשים.
קרן טרנר: הלינה בבית המטופל היא איפה שמטופל זקוק לסיוע של עובד גם בשעות הלילה.
קרן טרנר: הוא מטופל סיעודי.
קרן טרנר: אם העובד לא צריך לישון שם ומספר השעות מוגבל, אדרבא, עבודה ישראלית.
יעקב כץ: תגיעי לנקודה של הכסף.
יעקב כץ: הכסף שמדינת ישראל מוציאה על יחידת עוז ועל בתי הכלא אם היא היתה נותנת בין 7000 ל-9000 שקל לנכים או לזקנים יכול להיות שבאמת היו מעסיקים ישראלים.
יעקב כץ: מדינת ישראל מוציאה אותם סכומים כדי להחזיק עובד זר במחיר זול.
יעקב כץ: אז יש את הבעיה שהסכום לא מספיק, הוא מחפש כסף יותר גדול, הוא נוטש.
יעקב כץ: בקיצור הסיפור בכללותו יוצא עקום.
קרן טרנר: למה אנחנו מאשרים בכלל עובדים זרים בתחום הסיעוד?
קרן טרנר: כי למצוא לאדם סיעודי שרוצה להמשיך להתגורר בביתו ונדרש להשגחה 24 שעות נתקשה להשיג ישראלים שיעזבו את החיים שלהם ויעברו לישון בבית המטופל.
קרן טרנר: גם לנושא הרתעה שעובדים זרים ידעו שאם הם נוטשים את המטופל הסיעודי ועוברים לעבוד בתל אביב וליחידת עוז שתתפוס אותו ותרחיק אותו גם אם הוא שילם דמי תיווך ובחר לא לעבוד אליו הוא הגיע גם להרתעה הזאת יש אלמנט כדי לנסות להיאבק בתופעה המזעזעת הזאת.
קרן טרנר: אם נאפשר לינה בחוץ רק נגביר את תופעת הנטישה.
ארנה זמיר: אני מנהלת אגף סיעוד בביטוח הלאומי.
ארנה זמיר: בקטע שבין ישראלים לזרים הפער בעלויות הוא הרבה יותר גדול.
ארנה זמיר: זה לא מגיע ל-7000 או 9000 שקלים.
ארנה זמיר: משרד הביטחון והביטוח הלאומי יודעים כמה הם משלמים כשהם נותנים של 24 שעות ביממה לנפגעי פעולות איבה ולנפגעים אחרים.
ארנה זמיר: משלמים 30 אלף שקל לחודש.
ארנה זמיר: בשביל לתת כיסוי של 24 שעות 7 ימים בשבוע צריך להעסיק 4 אנשים במשרה מלאה.
יעקב כץ: כמה עולה יחידת עוז?
יעקב כץ: כמה עולים בתי הכלא?
יעקב כץ: הם עולים מיליוני שקלים.
יעקב כץ: כשלוקחים עובד ונותנים לו פחות משכר מינימום תמיד יקומו קבוצות שחרדות לאיש המנוצל.
יעקב כץ: יש מגמה להגיד לאנשים לא לעבוד בעבודה הזאת.
יעקב כץ: הסיכוי שעובדים זרים מותשים מהעבודה 24 שעות ביממה בשכר מינימום זה טבעי שאף אחד לא יישאר בתחום העבודה שלו וירצה לנטוש ולעבוד 8 שעות במסעדה ולקבל פי שתיים כסף.
ארנה זמיר: כל המחשבה שניתן לפתור את הבעיות של הסיעודיים בזכות עובדים זרים ושהמדינה תחסוך עלויות אמיתיות ולנסות באמצעות העובדים הזרים לתת לכולנו ארוחות חינם זה יצר מצב שכולנו עוברים בלי סוף עבירות מסוגים שונים.
ארנה זמיר: לא צריך לתקן תקנות של העסקת עובדים זרים לכיוון כזה או אחר.
ארנה זמיר: הפתרון הוא לא בעובדים זרים.
ארנה זמיר: צריך שהשוק הזה יהיה שוק של ישראלים ולתת לזה תקצוב מתאים.
יעקב כץ: שפיגלר יסכם את הישיבה.
מאיר שפיגלר: הנוהל הושק ב-1 לספטמבר 2008.
מאיר שפיגלר: הנוהל זה לא דבר אידיאלי.
מאיר שפיגלר: זה תהליך שקורם עור וגידים וככל שנוקפים הימים אנחנו מגלים דברים שצריך לתת להם פתרון.
מאיר שפיגלר: זה נוגע ללשכות הפרטיות, למעסיקים, לעובדים הזרים.
מאיר שפיגלר: הכוונה שלנו כרגולטור לעשות את הכול כדי שהמערכת תתפקד כדי שאלה שזקוקים לסיעוד של עובד ישראלי או עובד זר יקבלו אותו ושהלשכות כזרוע ארוכה של המדינה יוכלו לעשות את זה.
מאיר שפיגלר: אף אחד לא מחפש פילנטרופים.
מאיר שפיגלר: אף אחד לא מעלה על דעתו שאנשים יעבדו קשה בשביל לתרום כסף מכיסם.
מאיר שפיגלר: הרעיון הוא שכל הגורמים הקשורים יוכלו להתקיים בכבוד בהתאם להוראות המחוקק והנהלים של הרגולטור.
מאיר שפיגלר: יש בעיות.
מאיר שפיגלר: אני לא מסתיר את זה.
מאיר שפיגלר: אנחנו מנסים לקדם פתרונות אם זה לעניין העלויות הנדרשות לשלם ללשכות הפרטיות, כל אחד מהמעסיקים, אם זה המטלות שאנחנו משיתים על הלשכות הפרטיות ושהן לא תעשנה את הדברים שכל אחד יודע שהם עושים אותם מחוסר ברירה.
מאיר שפיגלר: אנחנו מנסים למזער את התופעות השליליות כלפי כל אחד מהשותפים לעניין.
מאיר שפיגלר: לכן בימים אלה אנחנו יושבים על הנוהל של הלשכות הפרטיות מתוך כוונה להקל ככל שניתן עם הלשכות מבלי לפגוע בצרכים של המדינה לגבי השליטה על הבאת העובדים הזרים ובמקביל לסייע ללשכות הפרטיות לתת טיפול ושירות טוב למטופלים.
מאיר שפיגלר: אכן נוצרה כרגע סיטואציה שגם עליה צריך לתת את הדעת שבג"ץ הכבילה תרם רבות לזכויות העובד אבל יצר בעיה אחרת של המטופל.
מאיר שפיגלר: גם בהקשר הזה אנחנו מנסים למצוא פתרונות.
מאיר שפיגלר: אנחנו עובדי מדינה, כפופים להוראות המחוקק והחוק.
מאיר שפיגלר: אנחנו מקווים למצוא פתרון ראוי שיתן למערכת שמשלב מספר גורמים לתפקד בצורה יעילה.
מאיר שפיגלר: לעניין המגורים מחוץ לבית המטופל נשב על המדוכה בעניין זה.
יעקב כץ: הוועדה תומכת במדינות הממשלה לצמצם את מספר העובדים הזרים והעסקת ישראלים בעדיפות עליונה אלא שהוועדה סבורה שאת המשאבים שמשקיעה המדינה במנגנוני הטיפול בעובדים זרים יש להעביר באופן ישיר לנסעד על מנת שיוכלו להעסיק ישראלים וזה בנוסף לסכום המועט שמקבל המטופל מן המדינה היום.
יעקב כץ: עד שיאמץ האוצר ומדינת ישראל וממשלת ישראל הסתכלות אידיאליסטית, מוסרית ומפוכחת זו קוראת הוועדה למשרדי הממשלה להביט על טובת הנזקקים ולמנוע מצבים אבסורדיים כגון דרישת הלנה של עובד זר בבית זקן או נכה שאין לו מקום, כגון שינוי הסטטוס של הנזקק ממעסיק החשוף לתביעות מצד העובדים הזרים והארגונים התומכים בו.
יעקב כץ: הפכו את כל הנכים והזקנים למעסיקים.
יעקב כץ: כשאתם מטפלים במסירות נפש בעובדים זרים מקופחים אתם עומדים לפעמים מול זקן או נכה וגם את זה אתם צריכים לשים על לוח ליבכם.
יעקב כץ: אני מודה לכולכם שבאתם.
יעקב כץ: אנחנו ניתן מספיק זמן לשפיגלר ולנקש לטפל בעניינים.
יעקב כץ: עד אז אני מסיים את הישיבה ומודה לכולם.
יעקב כץ: בוקר טוב לכל הנוכחים, אני מתכבד לפתוח את הישיבה.
יעקב כץ: אנחנו מאוד שמחים שיושב ראש הכנסת, חבר הכנסת מר ראובן ריבלין, מכבד אותנו בישיבה החשובה הזאת.
יעקב כץ: זו ישיבה מקצועית בה אנו רוצים בעקבות גם ביקורו של כבודו בערבה התיכונה, וכתוצאה מכך, וכמו אמרנו בכנסת "מי ראה את משה ולא יוצא אחריו", יצאה משלחת של כמעט עשרה חברים שהגיעה באמצע הקיץ בחום הנורא והלכה בעקבותיו, וכתוצאה מהפעילות רבה נוספת הייתה החלטה על עבודה של איזון תיקים ונעשתה עבודה מקצועית של הנוגעים בדבר להוסיף עוד 3,700 עובדים.
יעקב כץ: בעזרת ה' יוסיפו כוח וחיל לעבודה ובעזרת ה' בערבה התיכונה, ואנחנו מקווים שגם במקומות האחרים בארץ, ושהכל יתפתח ויבוא על מקומו בשלום.
יעקב כץ: נמצאים כאן גם נציגים ממשרדי הממשלה החשובים וגם ידידינו שקיבלו את כבודו בערבה מר עזרא רבינס, חיים חדד וחבורה של אנשים, שגם הביאו לכאן ממיטב פרי הארץ.
יעקב כץ: הכל מעושר?
יעקב כץ: הרב צבי יהודה שהיה בנו של הרב הראשי של מדינת ישראל, הרב קוק זכר צדיק לברכה היה אומר "יש מצוות התלויות בארץ, לא ארץ שתלויה במצוות".
יעקב כץ: הארץ כל כך חשובה שהמצוות תלויות בה ולא להיפך, אלו מסימני ארץ הקודש, לא ארץ שתלויה במצוות כמו שאימצנו לעצמנו במשך 2,000 שנות גלות, אלא המצוות תלויות בארץ.
ראובן ריבלין: רק אם עמנו יושב בארץ.
יעקב כץ: אנחנו נבקש מיושב ראש הבית, שכיבד אותנו בנוכחותו להשרות מטובו ושכינתו, מטוב ליבו כדי שהישיבה היום תקבל כוח ותלך לתנופה גדולה יותר.
ראובן ריבלין: מצאתי לנכון להשתתף בישיבה שכמו רוב הישיבות הן ישיבות חשובות שתכליתן לבוא ולבדוק נושאים מסוימים אשר פעמים רבות אנחנו תמהים מדוע לא נמצא לגביהן פתרון מהטעם הפשוט שהדבר משווע לפתרון, שאין כאן קפריזה של מישהו אלא צורך וכורח בעליל לא יגונה.
ראובן ריבלין: לנו בזמנו נזדמן לנו בפגרת האביב לבקר במקום כדי להתרשם, וזכינו.
ראובן ריבלין: זכינו לראות עבודה של אנשים שיצאו לפני המחנה והפכו את הערבה לגן פורח.
ראובן ריבלין: בהזדמנות זו בביתנו כאן בירושלים אני רוצה להודות לכם על הסיור.
ראובן ריבלין: בסיור לא נגעתם בכלום רק הראתם את הדברים כפי שהם.
ראובן ריבלין: כתוצאה מהסיור בדקנו ועמלנו ברשות המבצעת להבין מדוע דבר שהוא כל כך ברור ומובן מאליו, הרי האזורים שמעובדים על ידי המתיישבים מדברים בעד עצמם ולא היו צריכים סיבה נוספת כדי שנשאל מדוע הנציג מאיר שפיגלר - - -
יעקב כץ: סליחה שאני מפריע ברשותו, מר מאיר שפיגלר עושה עבודה יוצאת מגדר הרגיל.
ראובן ריבלין: ראשית, הוא יודע לעבוד בכל מקום שהוא נמצא.
ראובן ריבלין: אחרי זה אפשר להתווכח איתו או לא, אבל קודם כל הוא איש מקצוע ואין בו דבר שהוא נגד ויש לזה חשיבות רבה.
ראובן ריבלין: באנו, התרשמנו ובאותו ערב כבר דיברתי עם אותם האנשים ברשות המבצעת כדי לתמוהה שהדברים האלה באים לידי גזרה לא מובנת.
ראובן ריבלין: אם חלילה הייתם עושים דבר, מעשה שהציבור צריך לשלם עבורו ואתם יוצאים נשכרים מבלי שהציבור מקבל את חלקו הייתי גם שואל אולי.
ראובן ריבלין: כאן יש חזון לאחרית הימים, אולי איזה ניסיון להתיישב באיזה חבל ארץ שעדיין לא מניב אבל יניב.
ראובן ריבלין: התברר לנו שאנחנו נמצאים במקום שהוא פוטנציאל אדיר לחקלאות בישראל מקום שמשוועים לקיץ במקום שהחורף מצוי, ומשוועים לחורף במקום שנמצאים בקיץ.
ראובן ריבלין: כאן יש לך את הכל מסביב לשעון, כל מה שצריך לעשות זה למצוא את משאבי הטבע ולצורך כך גם צריכים להשקיע משאבים שכל כולם מתבצעים על ידי המתיישבים עצמם ומוציאים מהאדמה תוצרת כל כך חשובה למדינה, מדוע שנעמוד על קוצו של עובד דווקא באותו אזור.
ראובן ריבלין: דיברתי עם שר החקלאות, מצאתי אוזן קשבת בצורה בלתי רגילה, אני לא יודע מי מייצג כאן את משרד החקלאות.
ראובן ריבלין: שר החקלאות הבין את העניין וגם אמר לי למי לפנות ועם מי לדבר.
ראובן ריבלין: דברתי עם ראש הממשלה עצמו, דיברתי עם המנהל הכללי של משרד ראש הממשלה, דיברתי עם השר האחראי היום לענייני עבודה, שר המסחר והתעשייה וכל אותם דברים באו לידי גיבוש וביטוי.
ראובן ריבלין: אני שמח אדוני היושב שיגעת, שייגעתם חברי הכנסת, ייגעתם ומצאתם ועכשיו הם מאמינים שאכן אפשר לתת.
ראובן ריבלין: אני לא יודע אם הדברים האלה מספקים, האם הדברים האלה הם רק, אני יודע שאף פעם זה לא מספק ולכן אמרתי כבר את הדברים, האם הם מספקים והאם אלה מול אלה.
ראובן ריבלין: בשביל זה יושבת הוועדה ואני בחצי השעה הראשונה אשתתף יותר כדי לשמוע ולראות במה ניתן לסייע כדי שהדברים שהם כל כך צודקים וצידקתם כל כך בולטת והמשוועים לפתרונות.
ראובן ריבלין: אני שמח שעזרנו לכם כי לא תמיד כשוועדת הכנסת מגיעה היא גם עוזרת ולעיתים זה עושה רעש ומספק כותרות.
ראובן ריבלין: באמת אני חושב שהדברים שאנחנו הבלטנו וביקשנו לחדד, כי כשאתה מגיע ורואה את הדברים במו עינייך כשאתה מבקר במקום, אין טוב מראה עיניים יותר מכל דבר שמוגש לך בכתב או בעל פה בוועדה כזו או אחרת.
ראובן ריבלין: מה שראינו באזור הם מפלאי יכולותיו של האדם להתמודד עם הטבע ולנצל כל דבר שהטבע יכול לתת לנו כתוצרת.
ראובן ריבלין: אני שמח שבאתם הנה ואנחנו מודים לכם.