GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אופיר ערן: הכל יכול להיות, אני אומר שוב שהיו מקרים, ואני לא יכול לפרט אותם, מנענו מקרים רבים של פעילות חבלנית עוינת על ידי שירות הבטחון הכללי והצבא.
אופיר ערן: אלו לא אותם מקרים.
יעקב כץ: אם זה היה בסמכותי, אני אומר שיש מידע שהמשטרה צריכה לדעת אותו ואם היא יכולה להיתקל בזה, מה הבעיה?
יעקב כץ: זה לא נראה לי הגיוני שהיא לא יכולה.
אופיר ערן: זה לא קשור אלינו.
הילל פרימן: אני מסכים איתך לגמרי לגבי העניין של המאגר וצריך לפתוח את זה גם למשטרה ספציפית לגבי המסתננים.
הילל פרימן: אני אישית בדעותיי קיצוני הרבה יותר לגבי המאגר הכללי ואני חושב שהיה צריך להשאיר אותו כמו שהוא, אבל זה לא קשור לדיון הזה.
הילל פרימן: לגבי תוספת משאבים, אני יודע שנושא המשטרה נמצא בדיון מתמיד מול אגף התקציבים, ואגף התקציבים מאוד מאוד קשוב לצרכי המשטרה.
יעקב כץ: הנושא של הגדר מטופל עכשיו בעדיפות ראשונה.
הילל פרימן: אני אישית כותב את הצעת ההחלטה לממשלה בנושא הזה.
יעקב כץ: זאת אומרת שאם אנחנו נניח נקיים כאן ישיבה בעוד חודש- - -
הילל פרימן: אני לא יודע עם בעניין הכסף הוא צודק.
הילל פרימן: יש דיון ביום חמישי - - -
אופיר ערן: אני מציע דיון בעוד חודש וחצי, חודשיים, כי אם זה מתארך והדיונים על הכסף לא נסגרים, שלא נבוא לכאן סתם.
יעקב כץ: אני מקבל את הצעתך המפקד.
יעקב כץ: אנחנו נקיים את הדיון בעוד חודש וחצי.
יעקב כץ: אנחנו מקווים שעד אז תוכל לבשר לנו, אני מקווה שלפחות בטלפון תוכל לומר לי שהעניין הזה סודר וכשאני מקליק אני מקבל את כל מה שאני רוצה.
אליעזר בר שדה: הייתי רוצה להסב את תשומת לב הוועדה והנוכחים, לרעיון שבמשך שנתיים כשהעסק הולך ומתעצם בארץ, נוצרים הרבה מאוד מוקדים במדינה, מוקדים אזרחיים ומוסדיים שמטפלים בנושא.
אליעזר בר שדה: כל אחד מצידו, אבל לא נוצר, ואולי אדוני יוביל, מוקד שאוגר את כל המידע בזמן אמת במקום אחד כדי שקבוצה ברורה של אנשים בעלת סמכות תוכל לראות את כל המידע כל הזמן, לטפל בו, לנתח אותו, להנגיש אותו לכוחות שעובדים בשטח, היום יד ימין לא יודעת מיד שמאל.
יחיאל מחדון: זה בסמכות רשות ההגירה ולכן היא הוקמה.
אליעזר בר שדה: אבל זה לא קורה כי גם רשות ההגירה לא יודעת להגיד לי כמה אנשים יש בתל אביב, בערד ולא בשום מקום.
אליעזר בר שדה: אין הסכמה בשום מקום על המספר, לא מי האנשים, כמה ולאן הם הולכים.
יוסי אדלשטיין: אתה לא יכול לדעת במפקד כמה אזרחים יש לך, אתה רוצה לדעת כמה מסתננים יש?
אליעזר בר שדה: גם היום בטיפול היומי יומי אף אחד לא יודע מי מטפל, אם זה בנושא ההעסקה, אם זה בנושא רווחה, אם זה בנושא העבריינות, אם בנושא פעילות חבלנית עוינת.
אליעזר בר שדה: יש הרבה מאוד תחומים.
אליעזר בר שדה: מגיע איש משטרה ואומר לך "אני לא יכול להתעסק איתם כקהילה, עם ההשלכות שלהם כקהילה, אני יכול להתעסק עם העבריין נקודתית".
אליעזר בר שדה: אתה מבין שיש כאן השלכות שעבורן צריכה להיקבע מדיניות אל מול מידע שלא מתאסף בשום מקום.
יעקב כץ: אני מבקש לסכם את הדיון.
יעקב כץ: הוועדה קוראת לרשויות האחראיות על אכיפת החוק לפעול במלוא המרץ, אתה איש משרד ראש הממשלה לא היית פה, קודם כל לפעול לאכיפת החוק בנושא העובדים הזרים במקומות המותרים, שיאמר לכל מי שמעסיק שכאשר אסור לו להעסיק אז אסור לו להעסיק – והם בעיקר בתי המלון.
הילל פרימן: החלטת הממשלה שהתקבלה ביום ראשון כוללת הרבה שינויי חקיקה בתחום החמרת הענישה על המעסיקים.
יעקב כץ: אני קודם כל אומר שזה יהיה בפועל, הייתי מבקש לקבל דיווח בנושא.
יעקב כץ: הוועדה קוראת לממשלה להחיש את עבודות התכנון לבניית המכשול והגדר כדי למנוע כניסה בעתיד.
יעקב כץ: הוועדה שמעה מניצב שחר אילון וניצב משנה גדי אשד על עבודת המשטרה שנעשית במסירות אך במגבלות שאינן מאפשרות לה לפעול לא תקציבית ולא מעשית, כתוצאה מכניסת המסתננים והפליטים דורשי העבודה הרבים הנמצאים היום באזור המרכז – שם מרוכזים בעיקר רובם.
יעקב כץ: הוועדה קוראת לממשלה ולגורמים המופקדים על המאגרים הביומטריים ועל התקציבים לאפשר למשטרה לפי דרישותיה, גם להתמודד מול הבעיות הביטחוניות, הבעיות הפליליות והבעיות המעשיות בשטח כדי שיוכלו למלא את תפקידם נאמנה.
יעקב כץ: תודה רבה, הישיבה נעולה.
יעקב כץ: שנכיר את האנשים היושבים סביב השולחן, שכל אחד יגיד את שמו ומאין הוא בא, כדי שיהיה יותר קל.
יעקב כץ: (סבב נוכחות).
יעקב כץ: תודה שבאתם.
יעקב כץ: כינסתי את הוועדה פעם שנייה בנושא הבנייה, אם כי גם אתמול, כשדנו בנושא של העובדים הזרים, שוחחתי ודיברתי רבות גם על הנושא של הבנייה.
יעקב כץ: אפילו השם שלך, מר בן משה, עלה עוד פעם, הזכרתי את שמך עוד פעם, וזה בהקשר לעובדה שאנחנו רואים שמחירי הדירות, גם בשנה האחרונה, האמירו ועלו להיקפים מבהילים של 14% בשנה אחת ובאזור תל אביב הופיע נתון עוד יותר מבהיל של 31%.
יעקב כץ: אני אספר לכם שלפני כשלושת רבעי שנה, ממש עם כינונה של הממשלה, ביקשתי פגישה עם שר האוצר שטייניץ, בראותי את הנתונים שקיבלנו אז על קיצוץ בכמות העובדים הזרים בתחום הבנייה, משום שהממשלה כבר אז החליטה לקצץ בתכניות שלא היו, שב-2010, תקן אותי, היינו אמורים להיות פה רק עם מומחים ובלי עובדים זרים לחלוטין, אבל באיזה שהיא צורה זה נדחה עד 2012, או 2011, ואנחנו עדיין עם כ-8,000 עובדים.
יעקב כץ: אני אמרתי לשר שטייניץ דבר כזה; לדאבוננו אנחנו לא מחנכים לעבודת כפיים, ודאי לא לעבודות רטובות כמו טייחות, רצפות ותפסנות, עבודות שהן נצרכות גם היום, בעידן המודרני, כדי להרים בית.
יעקב כץ: עדיין צריך אנשים שיעמדו בחוץ ויעשו את העבודות, אנשים שיתכופפו על הברכיים ויבנו ומדינת ישראל ודאי לא עוסקת בחינוך בתחום הזה.
יעקב כץ: שלא לדבר על כך שאז עוד לא ידעתי בבירור לגבי הקורסים שנפתחו, אבל נסכים כולנו שגם אם הקורסים יעבדו כמו שצריך, עדיין הפתרון הוא פתרון מזערי, הוא לא פתרון כולל, הוא לא יכול לענות על הצרכים הגדולים שמדינת ישראל זקוקה להם.
יעקב כץ: אם אנחנו מדברים על בנייה כשכמות משקי הבית צריכה להגיע ל-40,000 יחידות דיור בשנה ובפועל בונים רק כ-30,000 או 32,000 יחידות דיור בשנה, אנחנו נמצאים בגירעון תמידי וזה לא פלא, אמרתי לו אז, לפני שלושת רבעי שנה, והוא אמר לי 'לא, שמע, כצל'ה, זה ישתנה' ופה ושם ופה ושם, ובאה השנה וטפחה לנו על הפנים.
יעקב כץ: אתמול ניגשתי לשולחן הממשלה ואמרתי לו שהנתונים מבהילים ואני חושב שהם עוד יילכו ויעלו, זאת אומרת, מחירי הדירות יתחילו לעלות.
יעקב כץ: אני לא יודע מי מכם היה בסיור בשכונות בירושלים ועשה סיור בין החניות.
יעקב כץ: אין חנייה, כל החניות נסגרות, הן מושכרות בממוצע של 300 דולר למשפחה, לחנייה.
יעקב כץ: כדאי שתעברו ותראו את זה, כי אני עשיתי סיור וראיתי.
יעקב כץ: שלא לדבר על חנויות ושלא לדבר על מחסנים.
יעקב כץ: זאת אומרת, אדם שקונה דירה בירושלים, כשהוא קונה חנייה, הוא קונה דירה מספר 2, כשהוא קונה מחסן, הוא קונה דירה מספר 3.
יעקב כץ: אבל גם החניות תיגמרנה וגם המחסנים יתמלאו ואני חושב שהפגישה הזו, היא כממריץ לממשלת ישראל, אני גם ביקשתי מיושב ראש הכנסת לעשות פגישה עם ראש הממשלה בנושאים האלה.
יעקב כץ: ואני אומר לכם, וגם אמרתי, שאם אין לנו פתרון של פועלים כדי לבנות בניינים, הממשלה צריכה להיות מספיק אמיצה, כמו בתחום החקלאות, ולומר אין לנו פתרון לפתור את הבעיה בכמות שיש היום בשטח, וחייבים לפתוח למשך שנה, שנתיים, שלוש, עד שאנחנו ניערך מחדש עם עובדים ישראלים, נכשיר בוגרי צבא, נחייב את צה"ל להישאר ארבע וחמש שנים בצבא, ושנתיים יעבדו בבנייה, ניתן מענקים ב-10,000, 15,000 שקל לכל בחור שמסיים צבא, כדי שיילך לעבודה רטובה.
יעקב כץ: אני לא יודע מה נעשה, אבל עד אז, כדי שלא יהיה מצב שזוג צעיר או משפחה צעירה, שצריכה להתנייד ולעבור לבית יותר גדול, או חייל משוחרר שהולך ונהיה סטודנט ומחפש דירת מגורים והוא לא מסוגל לשלם את השכירות כי השכירות מגיעה ל-5,000 - 6,000 שקל בירושלים, גם ברעננה, גם באזור המרכז, והפתרונות הם לא פתרונות, ולכן בנושא הזה אני אומר את הנתונים כפי שהם ואומר, צריך להיות מספיק אמיצים.
יעקב כץ: תגיד לשר בן אליעזר (פואד), מפקדי לשעבר, שהיה קצין בצבא והיינו בסיורים ובמבצעים, הוא היה אז מאוד מקורי, כשהוא היה צעיר יותר וקצת פחות שמנמן, הוא גם היה יותר אמיץ, שצריך לראות את הדברים נכוחה, שאם אין פתרון, ואין פתרון שבא מהשמים, מותר לבוא ולהגיד שמותר לפתוח את השמים, כמו בתחום החקלאות.
יעקב כץ: אני ביקשתי את הפגישה הזאת פעם נוספת משום שהתברר שקורסים שהיו אמורים להיפתח, לא נפתחו, ולפי עדות המעורבים בדבר, גם חיילים משוחררים, שכבר היו בין המסיימים, בין ה-54 המסיימים, שמתוכם 45 נכנסו לתחום מעגל העבודה של העבודות הרטובות, כדי לעמוד בתשלומים עבורם, היה צריך משרד הביטחון, או איגוד הקבלנים, לשלם מכיסו, כדי לעמוד בתשלומים שהובטחו לחיילים, כאשר המערכות הממשלתיות, גם כשיש את הכסף ויש רצון ויש נכונות.
יעקב כץ: .. אתה רוצה לומר משהו, חבר הכנסת גילאון, או שאתה רוצה לומר אחרי שתשמע את משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה?
אילן גילאון: אני מודה לך, אני כל כך מעוניין לדעת, אני גם פניתי לשר בשאילתא, בהתייחס לעיר בסיסי ההדרכה.
אילן גילאון: אני חושב שזו הזדמנות פנטסטית עכשיו לקדם בדיוק את הנושא של הכשרה בתחום הבניין בעיקר; האם שם מתרחש משהו, אם אפשר לתת קדימות לתשובה הזו, מה קורה?
אילן גילאון: אם יש קורסים.
אילן גילאון: בכל אופן קרה משהו בשבע השנים האחרונות, היו פעם 90,000 עובדים זרים, עכשיו יש 8,000 בתחום הזה, מי אלה כל השאר?
אילן גילאון: מה עושים לקראת?
יעקב כץ: אין השאר.
אילן גילאון: לנגב יש הזדמנות פנטסטית, לדעתי, עכשיו, אז רציתי לדעת בכלל ובעיקר.
שרון קדמי: לצערי, אני לא יכול לחלוק על דבריך, אתה צודק.
שרון קדמי: עמדת שר התעשייה, המסחר והתעסוקה בנושא מאוד ברורה, הוא, כמי שהיה פעמיים שר הבינוי והשיכון, ובהחלט בהיסטוריה המרשימה שלו לפני כן, אולי האחרון שצריך להסביר לו מה החשיבות של עבודת בניין בישראל ומה החשיבות של עבודת בניין עברית בישראל, לפיכך הוא גם הנחה את כל הדרגים המקצועיים במשרד לקדם.
שרון קדמי: ואכן, בחודשים האחרונים ניסינו לקדם שורה של יוזמות ולהבנתנו, היוזמה האחרונה יכולה היתה לבוא על המוגמר לפני מספר שבועות לא מועט, אך ממחלוקות כאלה ואחרות, מול החברים שלנו בהתאחדות הקבלנים, לא הצלחנו לסגור את זה, למרות שלהבנתנו ניתן היה לעשות את זה.
שרון קדמי: אבל אני מוכן ללבן את זה גם פה.
יעקב כץ: אנחנו לא נצא עד שלא ייצא מפה עשן לבן.
יעקב כץ: בשביל זה התכנסנו.
שרון קדמי: התכניות קיימות, התכניות טובות, יש כסף.
שרון קדמי: נכון שהיתה בעבר ביורוקרטיה שלא היתה צריכה להיות, אני לא מתחמק מזה, ולצערי---
יעקב כץ: יש כסף לכמה קורסים?
שרון קדמי: יש 10 מיליון שקלים, מר בן משה?
שרון קדמי: תתקן אותי.
שלום בן משה: אין מגבלה של כסף.
יעקב כץ: כן, אבל כמה קורסים, במקרה הטוב, יכולים להיפתח בבוא העת?
יעקב כץ: אם חסרים לנו, נניח, 50,000, 60,000 פועלים, תגידו בערך כמה קורסים צריך כדי להשלים את זה, או להתקרב לכמות.
יעקב כץ: אחרת צריך לבוא עם פתרון אחר, משלים.
שלום בן משה: אני אומר לך שכרגע אין בעיה כספית.
יעקב כץ: לא, אני שואל שאלה.
יעקב כץ: תסלח לי, עוד פעם.
יעקב כץ: אתה סולח לי?
שלום בן משה: כן, בבקשה
יעקב כץ: כולנו בני איש אחד אנחנו, כמו שאמר חבר הכנסת גילאון, והעיניים של הקבלנים פשוט כמהות לידיים עובדות.
יעקב כץ: אני מניח שהם, כמו שדווח, רבים אחד עם השני כדי להשיג עוד יד ועוד יד, אז הם מתים שייפתחו קורסים.
יעקב כץ: כמה קורסים, נניח, אפשר לפתוח בבוא העת, מחר, לעבודות רטובות, שהן עיקר הבעיה, כי יש לנו הרבה פועלי בניין בתחומים האחרים, שהם ישראליים.
יעקב כץ: הבעיה העיקרית שלנו היא בעיקר בעבודות הרטובות, כמה קורסים ניתן לפתוח מהיום למחר.
יעקב כץ: נניח שלא 10 מיליון, יש 100 מיליון, כמה, בפועל, טכנית?
יעקב כץ: כמה מדריכים יש לנו, כמה עובדים יש לנו, כמה חדרים מוכנים להכשרה, כמה מבחינה מעשית?
יעקב כץ: כי לא מספיק הכסף, צריך גם כלי קיבול, צריך גם מישהו שיורה את ההוראה, ואז נראה, גם אם נכשיר בבוא העת, נניח נפתח שלושה-ארבעה קורסים במקביל, זה יפתור לנו בעיה של עוד 200 עובדים, שיהיו מוכנים בעוד שנתיים, ואז נשאלת השאלה מה עושים מחר לגבי הבנייה של הזוגות הצעירים, שרוצים להתחתן בשנה הקרובה.
יעקב כץ: אני רוצה שנהיה מספיק ישרים להסתכל אחד בלבן של העיניים של השני, זה מה שאני שואל.
שלום בן משה: אני לא יכול לתת לך תשובה מדויקת עכשיו, אבל נערכנו לכך, עם המכרז החדש שהוצאנו, שבו בחרנו זכיינים חדשים בכל הארץ, שנענו למכרז לפתוח בבנייה, מעבר למרכזים שלנו שקיימים, שהם של הממשלה.
שלום בן משה: זאת אומרת, אנחנו יכולים לפתוח בארץ במקביל, לפחות עשרה קורסים.
שלום בן משה: זה לא רק בתל"ם, כפי שעד עכשיו היה, עכשיו זה מותנה---
יעקב כץ: הכל בתחום העבודות הרטובות?
שלום בן משה: אני מדבר כרגע על השלד, שהוא התמצית של העניין.
שלום בן משה: התכנית המיוחדת שבנינו שלה באמת יש, כמו שאמר מר קדמי, תכנית מובנית, שנעשתה בשיתוף עם התאחדות הקבלנים ועם הקרן המשותפת ויש פרויקטור שעובד על זה כבר שנה וחצי והתכנית כבר יצאה לדרך וכבר פעלה.
שלום בן משה: זאת אומרת היא לא תכנית היתכנות, היא כבר נעשתה.
יעקב כץ: אבל כרגע, בפועל, אין שום קורס.
יעקב כץ: היום.
שלום בן משה: כרגע לא.
יעקב כץ: אין קורס, אבל היו אמורים להיפתח שני קורסים שלא נפתחו.
שלום בן משה: שני קורסים כבר נפתחו.
יעקב כץ: לא, נפתחו שניים שהיו אמורים להיפתח בתאריכים מסוימים, מישהו יכול לתקן אותי ולהגיד שזה נכון?
יעקב כץ: באיזה תאריכים היו צריכים להיפתח הקורסים?
קריאה: ביוני ובאוגוסט.
יעקב כץ: וגם ביוני וגם באוגוסט לא נפתחו.
יעקב כץ: מישהו יכול להגיד לי מתי הקורס הראשון ייפתח?
יעקב כץ: מה התאריך של הקורס הראשון שאמור להיפתח?
שלום בן משה: במה שקשור אלינו יכול להיפתח מחר.
יעקב כץ: אתה אומר שכרגע אתה לא יכול להגיד תאריך.
שלום בן משה: האם יש מוסד שיכול לקבל ולהתחיל להכשיר, התשובה היא 'כן, מחר'.
שלום בן משה: אותו מקום שעשה את שני הקורסים האחרים, ויש לו ניסיון, יכול לפתוח מחר קורס.
יעקב כץ: אבל בוא נברר; למה הוא לא ייפתח?
יעקב כץ: אם הוא לא ייפתח, למה הוא לא ייפתח?
קריאה: אתה רוצה שניכנס לדיון עכשיו?
יעקב כץ: אני צריך לדעת.
יעקב כץ: יש פה אנשי משרד הביטחון, יש פה איגוד הקבלנים, אתם הממשלה, הם לא הממשלה.
שלום בן משה: אני אתן לך תשובה, אנחנו שותפים אליהם.
יעקב כץ: בואו תגידו מה הבעיה וננסה לפתור אותה.
שלום בן משה: אנחנו הפעם הכנו תכנית מערכתית עם כל השותפים, ולמדנו לקחים ממה שהיה ב-2006, ששם היה ניסיון כזה והוא נכשל.
שלום בן משה: זיהינו מה היו הסיבות של הכישלונות.
שלום בן משה: בעצם הפרויקטור שהתמנה על ידי הקרן ועל ידי ההתאחדות זיהה את הכשלים יחד איתנו ואמרנו 'בואו נראה מה היו הכשלים של אז, לא נחזור על זה' ונתנו להם פתרונות.
שלום בן משה: מה הרעיון?
שלום בן משה: יש שלוש סיבות למה עובדים ישראלים לא באים לעבוד בעבודה כזאת; אחת, זה קשה.
שלום בן משה: נהיה גלויים, זה קשה, שמש, וחורף וכדומה.
שלום בן משה: שתיים, יש דימוי למקצוע הזה, דימוי לא כל כך סימפטי, עובדים זרים ופלסטינים וכדומה.
שלום בן משה: שלוש, זה הכסף, כמה כסף אני מקבל על העבודה.
שלום בן משה: ודבר נוסף, האם יש תוחלת, האם יש אפשרות להתקדם.
שלום בן משה: על הדימוי עוד אין לנו פתרון, יכול להיות שנעשה איזה שהיא תכנית טלוויזיה ונגיד 'ציונות' וכולי וכולי וכולי.
שלום בן משה: העבודה הקשה קיימת, לא נשנה אותה, על שלושה דברים נתנו פתרון.
שלום בן משה: אחד, האם בתכנית הזו יש תוחלת להמשך, למי שרוצה להתקדם מעבר לזה.
שלום בן משה: נתנו פתרון לזה.
שלום בן משה: האם מרוויחים יותר כסף?
שלום בן משה: נתנו פתרון כזה.
שלום בן משה: זאת אומרת, מי שנתן פתרון זה הקרן המשותפת שאמרה 'אני מוכנה לתת יותר כסף למעסיקים כדי שיוכלו לתת יותר כסף' וההסכם שמי שמתחיל לעבוד מקבל בהתחלה 7,000 שקלים ברוטו, הוא מתקדם ל-8,000 ול-9,000 ברוטו לעובד.
שלום בן משה: איזה אינסנטיב אנחנו נגייס את האנשים שיבואו לעבוד?
שלום בן משה: הקרן של החיילים המשוחררים נותנת סכום נכבד מאוד, מלגות קיום, אנחנו נותנים תמיכה.
שלום בן משה: במסמך ששמתי לך על השולחן, אני רוצה רק לקרוא את השורה התחתונה שאומרת כך; חייל משוחרר שייכנס לתכנית הזאת יקבל במהלך השנתיים, שהוא עשה את ההכשרה של חצי שנה ואחר כך עובד שנה וחצי, יגיע לכדי 56,000 שקלים, חוץ מהמשכורת שלו.
שלום בן משה: הוא יקבל את הכסף הזה מהקרן לחיילים משוחררים, מהקרן המשותפת ומהמשרד שלנו, מה שנקרא מענק התמדה.
שלום בן משה: אחד שהוא לא חייל משוחרר, אלא אזרח רגיל, יגיע לכדי 35,000 שקלים, חוץ מהמשכורת שלו.
שלום בן משה: זה מבחינת הכסף.
שלום בן משה: לפי דעתי לא היה אף פעם דבר כזה, סכום כזה.
שלום בן משה: המשכורת שלו תתחיל ב-7,000 שקלים ותגיע במהלך השנתיים ל-9,000 שקלים ברוטו.
שלום בן משה: כלומר עלות מעביד של הקבלן היא עוד 40% יותר.
שלום בן משה: זה לחלק של הכסף.
שלום בן משה: לחלק של התוכן של התכנית.
שלום בן משה: שינינו את התכנית ואמרנו, שלושה חודשים יקבלו תכנית מובנית במוסד.
שלום בן משה: בתום שלושה חודשים יבואו לקבלן ויעשו אצל הקבלן התנסות מעשית, כשהחל מהחודש הראשון שהם בהתנסות המעשית מקבלים משכורת, והם מקבלים מענקי התמדה, מענקי תמיכה למיניהם.
יעקב כץ: לא בשלושה חודשים שהם לומדים.
שלום בן משה: בשלושה חודשים שהם נמצאים, הם גם מקבלים.
יעקב כץ: כמה דמי הקיום שהם מקבלים?
קרעאה: 3,000 שקלים לחודש, ואם הוא חייל משוחרר הוא מקבל עוד 500 שקלים.
יעקב כץ: זה לגבי אלה שכבר סיימו.
יעקב כץ: ככה נהגו כלפיהם?
שלום בן משה: לגבי התכנית מבחינת התכנים שלה.
שלום בן משה: התכנית אומרת ככה, בניגוד לעבר, שבתום שישה חודשים סיימת את העניין, אם אתה חייל משוחרר, אתה תוכל להמשיך באופן מובנה בתכנית שסיכמנו במשך שנה וחצי, תמשיך ללמוד תוך כדי העבודה שלך---
יעקב כץ: מר בן משה, את כל זה שמענו, אנחנו אנשים מעשיים.
יעקב כץ: אנחנו מגיעים לגובה של מטר מהקרקע ולא נוחתים על הקרקע.
יעקב כץ: הלוא שני קורסים לא נפתחו ואני קורא בין השיטין שאתה לא יודע להצביע מתי ויש פה איזה שהיא בעיה שמעכבת את פתיחת הקורס הבא.
שלום בן משה: אני אגיד מה מעכב עכשיו.
שלום בן משה: מה שמעכב, שמכלל כל התמיכות שדיברתי עליהן, יש תמיכה אחת שהממשלה צריכה לתת בחודש הרביעי לקבלן, שהיא 1,000 שקל על כל עובד, ועוד 3,000 שקל לחונך, למשך שלושה חודשים.
שלום בן משה: על זה הממשלה יכולה לתת כסף, אבל היא אומרת לקבלן, 'אתה רוצה לקבל כסף?
שלום בן משה: תמלא בקשה שאתה רוצה', בקשה רגילה, אחר כך אנחנו, כמשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, שמופקדים על זה שלא יעברו על חוקי העובדים וזרים וכדומה, מבקשים 'תמלא טופס שבו אתה מצהיר שאין לך שום בעיות עם עובדים זרים ולא היו לך הרשעות ושאתה משלם שכר לפי החוקים'.
שלום בן משה: יש שישה טפסים כאלה, אומרים מהתאחדות הקבלנים 'תשמע, דיברנו עם הקבלנים, הם לא רוצים למלא טפסים בכלל, אין להם סבלנות, זה לא מעניין אותם'.
שלום בן משה: תדייק אחר כך אתה.
שלום בן משה: הרי אני מצטט כמעט אותך.
שלום בן משה: אני אגיד את זה בעדינות, לקבלן אין זמן, או לא יודע, או לא רוצה, לא יודע, תבחרו איזה פועל שאתם רוצים, אבל הממשלה אומרת, 'את הכסף זה אני יכולה לשלם, אם אתה תמלא את הטפסים האלה'.
שלום בן משה: על זה כל מה שאמרתי עכשיו, כל החבילה שאמרתי ממשיכה להתקיים ורק על זה היא מתעכבת.
יעקב כץ: זו גם הסיבה שבעבר לא יכולתם, כגוף ממשלתי, להעביר גם את ה-10 מיליון שהיו, או חלק מהם, לקבלנים בפועל, משום שאף אחד לא מילא את הטפסים, כפי שהיה צריך למלא.
יעקב כץ: אז הכסף שוכב כאבן שאין לה הופכין -אני רק קובע עובדות, ואנחנו ננסה לנתח את זה ביחד, יש לי איזה שהוא רעיון, כי שמענו את זה גם בפעם הקודמת, אני רק רוצה להגיע לתוצאה- יש כסף, אבל הכסף לא יכול להגיע לעובדים, משום שאנשי הביניים, הקבלנים, לא ממלאים את הטפסים כפי שצריך ואז אנחנו, כגופים ממשלתיים שעובדים לפי החוק, לא רשאים או לא יכולים להעביר את הכסף, ואז נוצר מצב שהם היו צריכים להוציא את זה מכספם ולכן גם לא נפתחו עוד קורסים, ובעצם אי אפשר לפתוח את הקורס הבא.
אילן גילאון: למה ההתניה הזאת?
יעקב כץ: את זה אני שואל.
יעקב כץ: שאלה מצוינת, חבר הכנסת גילאון.
יעקב כץ: אם זה תלוי בהם והסיכוי שזה יבוא מהם הוא סיכוי כמעט אפסי, אבל אנחנו נבחרנו לנהל את המדינה, השר בן אליעזר בא ואמר לעם ישראל 'תבחרו בי, כי אני הולך להביא את המשיח', או 'אני המשיח בעצמו', או 'הגאולה תבוא דרכי', כך אמרה גם הגברת ההיא וגם חבר הכנסת אילן גילאון אמר בהופעות בטלוויזיה ש'אם תצביעו לי, אנחנו נציל את האומה', לא תלינו את זה באיגוד הקבלנים, התחייבנו לדברים טובים לעם ישראל.
יעקב כץ: אני אומר, בואו נראה איך פותחים את הקורסים בלעדיהם.
שלום בן משה: ראשית, כדי שלא תהיינה אי הבנות, הקורס, אם מחר נפתח, אנחנו מממנים את הקורס במלואו, על חשבוננו, בלי שום התניות.
שלום בן משה: קורס כזה עולה לי בערך 150,000 שקלים.
שלום בן משה: ובקורס הזה, במסגרת השיפור שעשינו, גם הכנסנו, לבקשת ההתאחדות, בנייה מתועשת ובנייה לגובה.
יעקב כץ: וזה לא תלוי בהם?
שלום בן משה: המימון של הקורס הזה זה לא מימון שלנו, בשלושה החודשים הראשונים?
שלום בן משה: יש לנו אפשרות לממן את הקורס מחר, בלי שום התניה לטפסים ו---
יעקב כץ: אז אני שואל, אם יש אפשרות, למה אתה לא יכול להצביע לי על תאריך שאתה פותח את הקורס הבא?
שלום בן משה: אמרתי לך שאני יכול מחר לפתוח את הקורס.
יעקב כץ: לא אתה יכול.
שלום בן משה: אם יש מועמדים, אני פותח את הקורס מחר.
יעקב כץ: אני רוצה להבין את הסוגיה עד הפרט האחרון ואני רוצה לשאול אותך, כיוון שבסופו של יום אתה מופקד על זה ויש לך את הכסף ויש לך את הכלים ואתה אומר שאתה לא מותנה בהם היום, אתה לא מותנה באיגוד הקבלנים, אני שואל, מתי---
שלום בן משה: לא, התכנית כולה מותנית בהם.
קריאה: אתם אחראים, אתה המדינה.
יעקב כץ: למה היא מותנית בהם?
שלום בן משה: התכנית שמוצגת כאן, אם הקבלנים עכשיו לא יצטרפו לתכנית, כמשלמים מהקרן המשותפת ש---
יעקב כץ: הם לא ישלמו, כי הם לא יכולים לשלם, כי הם לא יכולים למלא את הטפסים.
יעקב כץ: הם לא ימלאו טפסים, את זה כבר ראיתי.
שלום בן משה: לא, התשלום שהם משלמים לקבלנים לא מותנה בכלל בטפסים האלה.
שלום בן משה: מה שאני יכול לשלם, ה-1,000 שקל האלה, מכל החבילה הזאת, הוא הדבר היחידי שמותנה.
שלום בן משה: כל השאר לא מותנה.
יעקב כץ: אבל ה-1,000 שקל האלה, אני אומר לך שבחיים הקבלנים לא ימלאו, קח את זה כעובדה, אז לכן לא יהיה, אז בואו נראה איך מתגברים על ה-1,000 שקל האלה.
אילן גילאון: תסביר עד כדי כך בפשטות שאפילו חברי כנסת יוכלו להבין.
אילן גילאון: הם לא קיימים עכשיו, הקבלנים לא פונקציה, אתה יכול לקיים את הקורסים האלה ולכסות את העלות שלהם במלואה, אתה, כמשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה?
אילן גילאון: כי בסופו של דבר, זה לא משנה מה השותפות שלהם, אתה תישאל את השאלות.
שלום בן משה: אנחנו יכולים לתת עלות מלאה של הקורס עצמו, כמה שהוא עולה, על חשבון המדינה, יכולים לתת לכל אחד מהעובדים מענק בזמן שהוא לומד, יכולים לתת לכל קבלן שמגיע אלינו, אם ירצה למלא את הטפסים, את ה-1,000 שקלים האלה, אנחנו יכולים לתת מענק התמדה לעובדים, כעבור 9 חודשים וכעבור 5 חודשים נוספים, 8,000 שקלים נוספים, בלי קשר לקבלנים.
יעקב כץ: אחר כך נדון גם על התוצאה, של כמה פועלים ומתי הם יהיו מוכנים ומתי הם יהיו מוכשרים, וכמה מהם ירצו באמת להיכנס לעבודה ונדון על השאלה באמת מה עושים במדינת ישראל, אבל השאלה והבקשה הראשונה, גם של חברי הכנסת שנמצאים פה, וזה בעקבות הדיון הקודם, אני חושב שאתם צריכים להציב לנו תאריכים.
יעקב כץ: הפתיחה של הקורסים לא צריכה להיות מותנית, לחלוטין, באגף הקבלנים.
יעקב כץ: אם אני הייתי השר המורה, הייתי אומר לך היום, תראה אותי לרגע כאילו אני השר בן אליעזר, ואני אומר לך 'אני מבקש ממך, מר בן משה, לפתוח כמה קורסים שאפשר ולא להתנות את זה בחתימה של ניירות, לראות איך אנחנו מעמידים את הקורסים האלה על הרגליים', וזו, לדעתי, הבעיה המרכזית שלנו כרגע, משום שמשרד הביטחון ואגף הביטחון יעשו את כל המאמצים להפנות חיילים משוחררים בתנאים כאלה לעבודות.
שלום בן משה: אז אני אתן לך תשובה.
שלום בן משה: אנחנו יכולים לפתוח את הקורס תוך שבוע ימים, אם יש מועמדים.
שלום בן משה: משרד הביטחון ייתן את כל מה שאמרתי, מול מה שמופיע במסמך הזה, בלי קשר להתאחדות הקבלנים.
יעקב כץ: לא רוצה את התאחדות הקבלנים, לא 1,000 שקל ולא שקל.
שלום בן משה: אנחנו יכולים לפתוח את הקורסים, יש לנו מימון ל---
יעקב כץ: התקדמנו, כבוד המנהל הכללי?
שרון קדמי: זה מה שרציתי לשאול, מתי אני יכול להגיד לאדוני היושב ראש שאנחנו פותחים קורס?
יעקב כץ: אני רוצה לשמוע, אני רוצה לבוא לקורס הראשון.
יעקב כץ: כיושב ראש ועדה לעובדים זרים, אני מבקש להיות מוזמן.
שלום בן משה: נזמין אותך ובכבוד.
יעקב כץ: כשהייתי בצבא, ובכל חופש שהיה לי, הייתי עובד בתפסנות והייתי עובד בבניין.
אילן גילאון: אתה יודע איך פעם היו קובעים מה העתיד של הילד.
אילן גילאון: אחרי שהיה נולד, היו זורקים לתקרה, אם נדבק, טייח, אם נופל, רצף.
יעקב כץ: אולי משרד הביטחון, תשלים לי את הקטע הזה.
יעקב כץ: אני רוצה לדעת איך אתם, שניכם, הוא נותן את כל הכסף, אתם נותנים את הכסף, הקורס הזה נפתח.
חיים אומן: פתיחת הקורס היא פחות בעייתית.
חיים אומן: שמענו, הוא יכול להיפתח מחר בבוקר.
חיים אומן: העניין הוא שאתה צריך להביא קליינטים לעניין הזה.
חיים אומן: בשביל להביא את הבחורים הצעירים, ואני מדבר כרגע על חיילים משוחררים, אתה צריך להבטיח להם חבילה וזה מה שאנחנו עושים, כשהחבילה אומרת שבקצה יש להם תעסוקה ושכר הולם.
יעקב כץ: אני עומד כנציג הממשלה, ואומר להם שכל בחור שיגמור את העבודה יריבו עליו 800 קבלנים לקחת אותו לעבודה.
חיים אומן: יריבו אולי כן, אבל הוא שואל בסוף, ואני אומר לך את זה מניסיון שלנו, 'כמה אני מקבל?' אגב, תיקון, חיילים משוחררים בפרויקט הזה שאנחנו מדברים פה, מקבלים בסוף 11,000, לא 9,000.
חיים אומן: יש פה עניין גם של עבודה מועדפת וכן הלאה.
יעקב כץ: במשך כמה זמן הם מקבלים את זה?
חיים אומן: לשנתיים.
יעקב כץ: אבל זה לא תלוי בקבלנים, זה מובטח להם.
חיים אומן: לא, זה לא תלוי בשום דבר, זה תלוי בכל עסקת החבילה.
חיים אומן: זאת אומרת, כשאני יוצא מחר בבוקר ואני מפעיל את המרכזים שלי, הרי איך אנחנו מביאים את החיילים?
חיים אומן: יש לי מרכזים שפזורים בפריפריות---
יעקב כץ: אגב, חוץ מחיילים היה עוד מישהו שלמד בקורס?
קריאה: 70% חיילים, 30% אחרים.
יעקב כץ: וה-30% גם קיבלו את ההטבות?
קריאה: כן, אבל פחות.
יעקב כץ: חוץ ממה שמשרד הביטחון נותן.
חיים אומן: מה שיפה בתכנית הזאת, מעבר לזה שהיא תכנית ציונית, זה היכולת שלנו להציע לחייל בסוף תעסוקה עם שכר הולם.
יעקב כץ: למה זה מותנה בהם?
חיים אומן: הם צריכים להתחייב פה עכשיו שהם מעסיקים אותם באותם התנאים שעליהם אנחנו דיברנו.
יעקב כץ: אם לא מדובר על קבלות ועל ניירות שאתם צריכים למלא, אתם מוכנים את ההתחייבות הזו לתת, שאתם תעסיקו את הבוגרים של הקורסים האלה?
חיים אומן: בתנאים שעליהם אנחנו דיברנו.
יוסי גורדון: זה יותר מורכב ממה שזה---
חיים אומן: ולכן צריך להציף את זה פה.
חיים אומן: זה שיהיה קורס, זה יפה, אבל צריך למלא את ספסלי הלימודים ו---
יעקב כץ: אחרי שהורדנו את הנושא של ה-1,000 שקלים, ואחרי שמשרד הביטחון אמר את מה שהוא אמר ושהם מצופים בכסף וזהב ואבנים טובות ומרגליות לשנתיים, מה מונע מכם, כשאין לכם עובדים,
יעקב כץ: להבטיח ולהתחייב על כך שתקלטו את העובדים.
יוסי גורדון: אני אתן איפה התחלנו.
יוסי גורדון: אנחנו במחסור של אלפים רבים של עובדים בעבודות הרטובות והיה פרויקט דומה ב-2006, והוא לא הצליח.
יוסי גורדון: הוא לא הצליח בגלל שהיו הרבה מחויבויות של הממשלה, בנו נהלים מאוד יפים, רק שבסופם הקבלנים שהעסיקו בהתאם לנהלים האלה לא הצליחו לפגוש את הכסף שהיה מובטח להם ושילמו מכיסם, ולכן זה נדחה.
יוסי גורדון: זה מה שקרה ב-2006.
יעקב כץ: ואם אנחנו מורידים את הנושא של הניירת והם ישלמו את הכל, ואין שום מפגש של העובד באינטראקציה ביניכם, אז פתרנו את הבעיה?
יוסי גורדון: אם אנחנו פותרים את הבעיה של הניירת, שאת ה-1,000 שקלים האלה מקבלים בלי הניירת המאוד מורכבת הזאת, שיש לי פה את הנוהל, פתרנו את הבעיה לצורך העניין.
יוסי גורדון: זה לא מה שהם אומרים.
יעקב כץ: להוסיף את ה-1,000 שקלים בלי שזה תלוי בהם.
יוסי גורדון: הנוהל כרגע, כפי שהוא מופיע באתר של משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, זה נוהל שלא מאפשר לקבלן לראות את הכסף בסופו של תהליך, תהליך שלא נסגר, דורש ממנו דרישות.
יוסי גורדון: אני יכול להקריא מתוך הנוהל, ללכת לשירות התעסוקה, להוכיח שהוא הביא משם את העובדים, אנחנו מביאים לו את העובדים, זה לא מתאים למקרה הזה.