GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יוסי שבת: קודם כל, אין כל אפשרות לאייש 20,000 עובדים, או קיצוץ של 50% מההיקף של הפועלים בענף הבנייה בעובדים חלופיים - אני לא יודע על איזה עובדים מדובר, עובדים ישראליים?
יוסי שבת: 20,000 עובדים ישראליים?
יוסי שבת: עובדים מהשטחים?
יוסי שבת: מאיפה יבואו עובדים?
יוסי שבת: אין אפשרות כזו.
יוסי שבת: מכסימום אנחנו מדברים על צמצום הדרגתי מ45,000- ל40,000-, גם כאן צריך לראות אם יש עובדים חלופיים - זה לא רציני להגיד שיהיה קיצוץ כזה, בוודאי לא כשאומרים שבחקלאות נשאר אותו דבר, ומה שיישאר ענף הבנייה יצטרך להסתדר.
יוסי שבת: היו יכולים גם להגיד ש30,000- יהיו לחקלאות וענף הבנייה יישאר עם 15,000.
יוסי שבת: דבר שני הכשרת ישראלים - היה ניסיון לעשות הכשרה של ישראלים חיילים, ואנחנו יודעים את הנתונים - רובם לא החזיקו מעמד בענף.
יוסי שבת: זו עבודה קשה בשבילם, הם לא מחזיקים מעמד.
יוסי שבת: הפעילות היום היא באמת נמוכה מאד, בעיקר בשלבים הראשונים, התחלות בנייה.
יוסי שבת: מדובר בהיקפים של 30,000 התחלות בערך - היקפים כאלה לא היו ב10- שנים אחרונות.
יוסי שבת: אם נגיע למצב של עלייה מסוימת בהיקפים בפעילות - אין עובדים.
יוסי שבת: לא יהיו עובדים.
יוסי שבת: זאת אומרת, היקף העובדים יצטרך לגדול.
יוסי שבת: בנוסף לזה, הבעיה המרכזית צריכה להיות בהיבט של הלא חוקיים.
יוסי שבת: ברגע שמקצצים בעובדים החוקיים - אני כבר רואה בנתונים של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה גידול בעובדים לא חוקיים בענף הבנייה, וזה סביר - לא יכול להיות שפתאום יגידו לכל הקבלנים: תשמעו, תוציאו את כל העובדים מהארץ והם יפסיקו את כל הפעילות באתרים.
יוסי שבת: יש חלק שבכל זאת ממשיכים לבנות, אז יגיעו עובדים לא חוקיים.
יוסי שבת: ושוב, צריך להדגיש שהיו 60,000 עובדים מהשטחים, העובדים האלה לא נמצאים וכל ההיקפים שיש היום זה לא מפצה כנגד ה60,000- האלה.
יוסי שבת: אולי ההיקפים של הפעילות הם נמוכים, אבל אם נחזור להיקפים יותר גבוהים, ברור שאי אפשר בכל מקרה להסתדר עם קיצוץ של 50%.
יצחק לוי: מה המשרד שלך, כמי שמופקד על ענף הבניין, עושה בנדון?
יצחק לוי: איזה פעילות אתם נוקטים מול הקבלנים, מול משרד העבודה - מה אתם עושים כדי לקדם את העניין?
יוסי שבת: אנחנו מנסים לקדם נושא של תיעוש - יש ועדה וצריכים להגיש המלצות, אבל עדיין, ההיבטים האלה זה לא מהיום למחר - תיעוש, בכוונה שייכנסו ישראלים לענף הבנייה - אתה לא יכול בשום מקרה להגיד שאנחנו נבוא ונתעש את הענף ונכניס 20,000 עובדים ישראלים.
יצחק לוי: אתה לא מייצג את עמדת השר, כי השר שלך החליט לקצץ את העובדים הזרים בארץ ל45,000- כשהמשמעות שייוותרו 23,000 לענף הבניין.
יוסי שבת: ההחלטה על 23,000 זה של שר העבודה.
יצחק לוי: לא, סליחה, זו החלטת ממשלה.
יוסי שבת: חקלאות ובנייה היה 45,000.
יוסי שבת: בכל מקרה ההצעה להגיד ש50%- מהעובדים הזרים בענף הבנייה, היא החלטה לא - אי אפשר לאייש את זה, מאיפה יבואו העובדים?
איוב קרא: אדוני, אני מבקש - לגבי המכרזים - לכם יש יד בזה - איך לפי הדיווחים פה לא היה אף מכרז, למרות שההצהרה וגם חוק ההסדרים דיבר על מכרזים חדשים, עם סעיף של ישראלים - פה אומרים שלא היה אף מכרז, חוץ ממכרז אחד.
יוסי שבת: מכרזים זה לאו דווקא משרד השיכון.
איוב קרא: או שאין מכרזים, או שהקבלנים לא יכולים לעמוד בזה, אז תתייחס לזה.
יוסי שבת: חוץ מזה שהיקף המכרזים הוא מאד נמוך, יש גם היענות נמוכה יותר של קבלנים.
יוסי שבת: אם בעבר היו ניגשים לכל מכרז 10%, היום בשנת 2002 התבטלו 25%, קבלנים לא ניגשו.
איוב קרא: אני רוצה, לצורך הפרוטוקול, שתגיד לנו - האם ההחלטה הזאת היא שרירותית או ריאלית?
יוסי שבת: ההחלטה על הקיצוץ?
איוב קרא: לא, המכרזים לישראלים.
יוסי שבת: תראה, בפועל יש ירידה עוד לפני שהייתה החלטה להעסיק רק ישראלים - יש ירידה במכרזים.
יוסי שבת: להגיד לך בדיוק מה הבעיה בצנרת של המכרזים - אני לא יודע להגיד לך למה מכרזים לא יוצאים.
יצחק לוי: יש פה פרויקט שנקרא פרויקט וואי - שוב אני חוזר אליו - נעשים לחצים באחרונה, לחצים מכל מיני דרגים כדי שניתן היתרים לעובדים זרים.
יצחק לוי: למה שלא יעשו מאמץ ודווקא בפרויקט הזה יגלו מחויבות עצמית ויעסיקו ישראלים?
יצחק לוי: כמה עובדים ישראלים מועסקים בענף היום?
יצחק לוי: יש לכם נתון?
איוב קרא: תכף יתנו את הנתונים.
איוב קרא: סליחה, אני רוצה את נציג משרד החוץ שיתייחס, מר מתי הכהן.
מתי הכהן: יש בידי מכתב של השגריר הסיני בישראל, שהופנה גם ליושב ראש הוועדה.
מתי הכהן: בין היתר, במכתבו הוא טוען שמגיעים ארצה סינים עם אשרת עבודה - וכולנו יודעים שהסינים באים לבניין - הוא טוען חד וחלק: מגיעים ארצה עובדים סינים עם אשרת עבודה, אך אין מה לעשות איתם.
מתי הכהן: זאת אומרת - וגם נציגי משרד הפנים בשדה, בנמל התעופה בן גוריון, אמרו לי - אחרי שהעובדים עוברים את התהליך של רישום והכל, יורדים למטה, מישהו מחכה להם ומפזר אותם.
מתי הכהן: זאת אומרת, במילים אחרות - אם העובדים האלה מיועדים לאיזה חברה קבלנית מסוימת - במקום שיהיה בשדה נציג החברה הקבלנית שאושרו לו העובדים האלו, לקבל אותם ולהביא אותם לאותו ענף שאליו הם אושרו, מגיע מישהו אחר, איזה מאכר אחר, לוקח אותם והם מסתובבים - או שיש להם עבודה או שאין להם עבודה, כאשר הם היו מיועדים לקבלן מסוים.
יהודה שגב: אנחנו העברנו למשרד העבודה ניתוח של כל הרשימה של הקבלנים שמופיעים באינטרנט - יש שם 19 כאלה שלא רשומים כקבלנים.
יהודה שגב: אז אני מציע שאת העניין הזה שמישהו אחר בודק אותו - שימשיך לבדוק אותו.
יהודה שגב: לכן אני מציע לא להגיד קבלנים.
מתי הכהן: לא אמרתי אתכם.
יהודה שגב: לא, אמרת קבלנים.
מתי הכהן: אתם באים וטוענים שיש לכם חוסר.
יהודה שגב: אבל זה לא אנחנו.
מתי הכהן: סליחה, עכשיו דיברתם שעה וחצי והתרעתם על חוסר בכוח אדם.
מתי הכהן: מצד שני, יש לי פה פניה שאומרת: הסיני מגיע עם אשרת עבודה ואין לו עבודה.
יהודה שגב: אתה בדקת את הנתונים?
יהודה שגב: אתה צודק, העובדות נכונות, אני מציע שתבדוק את הכל.
מתי הכהן: אל תזרוק את הכדור אלי.
נתן פרנקל: יש פה נציג משרד לביטחון פנים, שהוא ייקח ויבדוק את העובדות.
אפרים כהן: סליחה, מה שאומר מר מתי הכהן - הוא משרד החוץ.
אפרים כהן: אם הדבר הוא כך, יש מערכת שעובדת במסגרת הממשלתית - אותו קבלן שקיבל היתר להביא 100 והוא נתן אותם למישהו אחר, צריך מיד לתפוס אותו ולקחת את ההיתר.
אפרים כהן: דבר שני, במידה וישנו עוד מאכר אחד אשר לקח עובדים חוקיים - צריך לטפל בו.
אפרים כהן: זה עניין ממשלתי.
אפרים כהן: מי שחוגג מזה זה קו לעובד, שלוקח את האנשים האלה, מצלם אותם.
איוב קרא: מר יהודה שגב, לפני הסיכום תן לנו את הנתונים שביקשת.
יהודה שגב: הייתה ישיבה בכנסת לפני כ3- שבועות על ענף הבנייה - השתתפו 14 חברי כנסת, ופה אחד התקבלה החלטה שקוראת לממשלת ישראל לעשות דיון רציני על ענף הבנייה - לא בוצע.
יהודה שגב: נקודה שניה שאני רוצה לומר אותה - אני בא מוועדת הכספים ואני הולך עכשיו לוועדת הכספים.
יהודה שגב: אדוני יושב ראש הוועדה, שם דנים על שקל וחצי פטור ממס.
יהודה שגב: אי אפשר לקבל החלטה על פטור ממס, אם זה לא עובר תהליך חקיקתי.
יהודה שגב: לקצץ 50% מענף הבנייה, שמייצר 8% מהתל"ג במשק, שמבריח הון של 5 מיליארד שקל בשנים האחרונות לחוץ לארץ.
קריאה: לא מבריח - מעביר.
יהודה שגב: מעבירים, סליחה, הערה נכונה.
יהודה שגב: 5 מיליארד שקל בשנים האחרונות - בדולר.
יהודה שגב: אנחנו עשינו סקר קבלנים, אני רוצה להגיד לך אדוני - 30% מהקבלנים אמרו שהם הולכים להתעניין או להעביר את הפעילות שלהם לחוץ לארץ, כי אי אפשר לעבוד פה.
יהודה שגב: לקצץ 50% מענף הבנייה - המחוקק בכלל לא בתהליך.
יהודה שגב: יושבים, מדברים, שותים מיץ, אוכלים סנדוויצ'ים, אין שום תהליך שהמחוקק קובע מה יהיה.
יהודה שגב: הממשלה קובעת כל 4 חודשים בממוצע: להוסיף 20,000 עובדים זרים, להוריד 20,000 עובדים זרים.
יהודה שגב: אף אחד לא בדק את הצרכים.
יהודה שגב: הוועדה האחרונה שבדקה את הצרכים - ועדת בוכריס מטעמו של שר העבודה - קבעה 45,000 עובדים זרים, וירידה הדרגתית ב5,000- כל שנה.
יהודה שגב: אנחנו חותמים על העניין, רק דבר אחד - תעשו תכנית לעידוד ישראלים.
יהודה שגב: כל שנה תורידו 5,000, תביאו ישראלים.
יהודה שגב: איפה הישראלים?
יהודה שגב: דיברנו על הצד השני של המשוואה - אין תמריץ למעסיק, אין תמריץ לעובד, אין תמריץ לאף אחד.
יהודה שגב: אנחנו מיוזמתנו אמרנו: אין תמריץ, הממשלה לא עושה כלום - פתחנו בית ספר.
יהודה שגב: אפילו רשיונות להתחיל ללמד שם לא נותנים - אתה היית שם, נרשמו 240 איש, הם יושבים בבית, מחכים ללמוד - לא קיבלנו עוד רשיונות ממשרד העבודה להתחיל להפעיל את בית הספר הזה.
יהודה שגב: אני אומר לך אדוני, במציאות שהממשלה מובילה את הענף - כליה, קריסה ומספיק כבר לדבר בפתוסים - זה יקרה.
יהודה שגב: עד שלא תראו קבלנים שעושים דברים רעים - אני לא רוצה להגיד מעבר לזה - אף אחד לא יתעשת פה במדינה.
יהודה שגב: קבלנים הולכים לפי התאום ואנשים לא מתעשתים, לא מבינים את זה.
יהודה שגב: מתי יבינו את זה?
יהודה שגב: כשתהיה כותרת בעיתון?
יהודה שגב: תודה רבה.
יצחק לוי: משך שנים הייתה חגיגה בנושא של העובדים הזרים, אז כולם שמחו ואף אחד לא הקים קול צעקה.
יצחק לוי: בא שר שמנסה לעשות סדר - כל העולם קופץ.
יצחק לוי: והוא חייב לעשות סדר.
יצחק לוי: הרי איך הגענו למצב של 100,000 עובדים חוקיים ו180,000- עובדים בלתי חוקיים?
יצחק לוי: כי כל שנה הכניסו עוד ועוד ועוד.
יצחק לוי: רוצים לעשות סדר - כל העולם קופץ.
ניסן צ'ליק: מה זה שייך אחד לשני?
ניסן צ'ליק: סדר זה לחתוך לך 50% מהמכסה?
יצחק לוי: זה כואב, אני מבין.
ניסן צ'ליק: אתה לא מבין.
איוב קרא: אני רוצה לסכם את הדיון בכמה דברים: ראשית כל, אני חושב שכל הוועדה פה רואה בדאגה את הניסיון לצמצם את העובדים הזרים בענף הבנייה ב50%- בצורה שרירותית.
איוב קרא: אני חושב שצריכה להיות הבנת הנושא הזה ולא שרירותית ללכת בהחלטה כזו.
איוב קרא: אם היו מורידים כל שנה 10%, 15% ומנסים לשלב במקביל ישראלים - אני הייתי מקבל את ההחלטה הזו, אבל כשאני מדבר על מצב שהיה לנו קרוב ל50,000- והיום אנחנו יורדים ל23,000-, הרי זה לא חוכמה על הנייר ללכת למלחמה בתופעת העובדים הזרים, כשבדלת האחורית אנחנו מעלים את מפלס הלא חוקיים במדינת ישראל.
איוב קרא: זה לא חכם.
איוב קרא: אני חושב שאם צריך ללחום - המלחמה צריכה להתמקד סביב הזרים בכלל, ולא ללכת להציג נתונים על הנייר ובדלת האחורית אין לנו שליטה על הנעשה בעקבות פעולה מסוימת - וזה מה שקורה, לצערי, בפועל.
איוב קרא: אני מברך את השר שעושה מלחמה כזו, אבל המלחמה הזו היא חד סטרית ולא דו סטרית.
איוב קרא: לצערי, במלחמה על הברחנים ועל הלא חוקיים, אין ישועה, אין תשובה נכונה ולא מענה נכון, ולכן מי שיוצא בעצם נפגע מכך זה המעסיקים שבפועל היקף הבנייה שלהם יורד, אנחנו מגיעים למצב שיש לנו בריחת הון - וזה הכי מדאיג אותי פה בכל הקטע הזה - שחברות ישראליות ילכו להשקיע בחוץ לארץ.
איוב קרא: אנחנו מדווחים פה על 5 מיליארד דולר שעוברים בחמש שנים האחרונות להשקעות בחוץ לארץ.
איוב קרא: זאת אומרת, מיליארד דולר שעובר בשנה מישראל למדינות אחרות, וזה לדעתי דבר שאף אחד - אני חושב שכל מי שאכפת לו מה שקורה פה, לא יכול להשלים עם תופעה כזו.
איוב קרא: אני חושב שהממשלה ושר העבודה והרווחה, שעושה עבודה גדולה כדי למזער, או למגר את תופעת הזרים פה - זה צריך להדאיג אותו, הוא צריך לתת תשובות.
איוב קרא: אי אפשר ללכת ולחשוב שהדבר הזה נכון ולא להסתכל על חצי הכוס השניה, שצריך לראות איך האנשים הללו ממשיכים לחיות וסביבם עוד הרבה ישראלים.
איוב קרא: הרי כשאתה מוריד את ההיקף, אתה פוגע בעוד ישראלים שמתעסקים בזה - קבלני משנה, אלומיניום, צנרת וכל מיני דברים.
איוב קרא: צריך להסתכל על הקונספציה באופן כולל ולא רק להסתכל על חצי הכוס המלאה.
איוב קרא: אני קורא לממשלה - אני מבקש שיצא מכתב - לזרז את מתן התמריצים לעובדים הנכנסים לענף הבנייה ולקבלנים שמעסיקים ישראלים.
איוב קרא: אני קורא לשר האוצר - גם אליו יצא מכתב - לבדוק בשנית את נושא המכרזים המחייבים העסקת ישראליים בלבד, לאור הירידה התלולה בהשתתפות קבלנים במכרזים מסוג זה.
יעקב ניזרי: תרשה לי רק הערה - אנחנו בדקנו את זה, גם פנינו לגורמים המתאימים באוצר - אין מנגנון היום במדינת ישראל שיכול לגבש מכלול של כל המידע הזה, על מנת שיקלו עלינו - יש בעיה עם הדבר הזה.
יעקב ניזרי: פנינו ולא קיבלנו תשובה.
איוב קרא: אני אדבר עם ראש הממשלה, אבל אני גם מבקש שיצא מכתב שהוועדה קוראת לממשלת ישראל לקיים דיון דחוף סביב נושא ענף הבנייה והאילוצים שהוא עובר.
איוב קרא: אני מבקש לתאם סיור אצל מר איברהים ג'ברין בצפון, כדי לעמוד מקרוב אם באמת ניתן לגייס עובדים במגזר הערבי, או האם לא ניתן.
איוב קרא: פעם אחת ולתמיד צריך לראות, לשמוע ולעקוב מקרוב.
איוב קרא: אני בדעה של מר איברהים ג'ברין, שהיום במגזר הערבי כולם רוצים להיות עורכי דין ורואי חשבון.
איוב קרא: אף הורה לא רוצה לראות את הבן שלו עומד ובונה.
איוב קרא: לצערי, אני לא אומר את זה לשמחתי, כי אנחנו צריכים גם עורכי דין וגם תפסנים וגם רואי חשבון, אבל מה שקורה בפועל - מה לעשות, המדינה שלנו מתחילה להיתפס כקפיטליסטית, לצערי הרב, ובגלל זה נוהרים לפה זרים מכל העולם, ולאו דווקא כאלה שקיבלו רשיונות - אני יכול לומר לך שביקרתי בגשר אלנבי לפני כמה ימים - זורמים לפה בכל מיני צורות אנשים וממלאים את הארץ.
איוב קרא: עם כל הכבוד, גם אם נקים עוד 100 בתי סוהר, הם יתמלאו באנשים לא חוקיים, ולאו דווקא מאלה שקיבלו רשיונות להיות פה.
איוב קרא: לכן צריך להבין את המשמעות של הדבר הזה.
איוב קרא: אנחנו נסייר בצפון, הוועדה וכל הגורמים, אנחנו נבוא, נהיה האורחים שלך, נשמע את הבעיות.
איברהים ג'אברין: אין בעיה, ברצון.
איוב קרא: בהמשך לדיון שאנחנו דורשים בממשלה, אנחנו עומדים על כך שייבדק בשנית נושא צמצום היקף העובדים הזרים לבנייה, שלדעתנו שרירותי - אנחנו קוראים לצמצם את היקף העובדים הזרים בהדרגתיות, תוך כדי שילוב ישראלים ולא כפי שקרה, שיש צמצום של 50% במכה אחת - זה אסון לענף - אנחנו רואים בכך אסון לענף, אסון למי שסובב את הענף, ואנחנו חושבים שצריך לצמצם את העובדים הזרים בהדרגתיות בענף זה.
איוב קרא: תודה רבה לכולם, הישיבה נעולה.
איוב קרא: אני  פותח את ישיבת הוועדה.
איוב קרא: נדון כאן היום על השהייה הבלתי-חוקית בעיקר של ערבים פלשתינים מאיו"ש בתוך הכפרים הערביים והטיפול בהם.
איוב קרא: הגיעו הרבה תלונות מגורמים שונים מתוך המגזר הערבי, על כך שזה הפך להיות נטל ומטרד.
איוב קרא: בכפרים מסוימים יש כמעט 20% מתושבי המקום שהם שוהים בלתי חוקיים, או אנשים שמסיבות שונות נמצאים שם, כשהם לא אמורים להיות שם.
איוב קרא: אני מעריך שלמרות שבחודשים האחרונים ישנם יחסית יותר מעצרים מבעבר – זו לא התשובה למיגור התופעה של שוהים בלתי-חוקיים בתוך הקו הירוק.
איוב קרא: אני חושב שצריך לראות את הקונספציה הזאת בראייה של רווחת אזרחי ישראל, ערבים כיהודים, ולראות איך מתמודדים עם הבעיה הזאת.
איוב קרא: נמצאים פה ראש מועצה והצד של המשרד לבטחון פנים.
איוב קרא: כמובן שהשכר שלהם הוא יחסית זול, והשעות שהם יכולים להקדיש הם גורמי-מפתח להרבה מעסיקים להעסיק אותם.
איוב קרא: בישובים באיו"ש זה הביא לידי כך שלא פעם, בדרכים שהן לא דרכים, מנסים בכל מצב להשיג את התושבות והאזרחות בישראל.
איוב קרא: אנחנו מקבלים תלונות כאלה, אי אפשר לעבור על כך לסדר-היום, וצריך לדעת איך לטפל בתופעה כזאת.
איוב קרא: אני רוצה לשמוע את סלימאן עזסי, ראש מועצת ברא.
איוב קרא: זהו אחד הכפרים היפים, לדעתי ה"סביון" של המגזר הערבי, שדואג מאוד לרווחת תושביו, והישוב נמצא בסטטוס מאוד גבוה.
איוב קרא: מאוד חשוב לנו להגיע לפתרון של הבעיה הזאת, שהיא מאוד רגישה בעיניי, בכיוון חיובי.
איוב קרא: אנחנו לא מחפשים אף אחד, אין לנו כוונה להיות מדינה עם מחשבה שמרנית, אך יש בעיה שמתלוננים עליה, ואנחנו רוצים לשמוע מה קורה שם.
סלימאן עזסי: צריך לדבר על הבעיה בצורה כוללת יותר.
סלימאן עזסי: הבעיה הזאת מתרחשת בכל הארץ, ולא רק במגזר הערבי.
סלימאן עזסי: בארץ יש הרבה עובדים זרים – מהשטחים או מחו"ל – אך משום מה הדגש מושם על המגזר הערבי.
סלימאן עזסי: הבעיה במגזר הערבי היא, שיש הרבה בחורות נשואות בשטחים.
סלימאן עזסי: חלק גדול מהבעלים שלהן לא קיבלו תעודות זהות ישראליות.
סלימאן עזסי: בזמנו, כשלא היה סגר ממושך ומצב קריטי כמו היום, היתה אפשרות שההורים של הנשים יעזרו בשליחת כספים ומזון, כי הבעלים לא יכולים לצאת אל תוך הארץ לעבוד.
סלימאן עזסי: ההורים דאגו לבנותיהם, והרבה פעמים הנשים גרו אצלם, עם הילדים.
סלימאן עזסי: יש בעלים שנשארו בשטחים, ויש שהיו באים בסתר לאשה.
סלימאן עזסי: יש בקשות לאיחוד משפחות, הגישו למשרד הפנים בקשות כאלה לאיחוד משפחות, וזה נמשך עד היום.
סלימאן עזסי: הרי אי אפשר למנוע מבעל לבוא לאשתו!
סלימאן עזסי: זו תופעה מאוד נפוצה.
אבשלום וילן: באיזה הקף של תופעה אתה מעריך שמדובר ברמה הכללית?
סלימאן עזסי: זו תופעה גדולה, מעל 15-10 אחוזים.
סלימאן עזסי: בכפר ברא יש 30 בחורות שהתחתנו בשטחים, חלקן הגדול חזרו, והבעלים שלהן לא יכולים לבוא.
סלימאן עזסי: הבעיה היא לא עם האשה והילדים שלה, כי הם ישראלים, ולכן הם אצלנו.
סלימאן עזסי: הבעיה היא עם הבעל, המפרנס.
סלימאן עזסי: יש משפחות גדולות, עם 12 ילדים, וזה קשה.
סלימאן עזסי: גם המועצה עוזרת להם לעבוד.
סלימאן עזסי: אני מסתכל על זה גם לטווח הארוך.
סלימאן עזסי: סיפרתי לעלמה גרוס, מנהלת מחוז משרד העבודה והרווחה, שאני רואה את זה כסיכון עתידי, כי הילדים האלה, שחיו בגדה בשטחים, והתרגלו לזריקות אבנים וחיים במצב כלכלי קשה מאוד, וכאן בארץ, רואים בתים גדולים, עם אבות שמפנקים את הילדים שלהם, לבוש שונה – הם רואים תרבות אחרת, וזה מעורר אצלם נקמה.
סלימאן עזסי: לכן בכפר שלי אני סובל כבר כמה שנים מבעיות-אלימות; לילדים האלה יש מנהיגות מסוימת, וחבורות של ילדים עושים מעשי-ונדליזם בכביש, בבית הספר.
סלימאן עזסי: כלומר, כבר ניתן לראות את התוצאות השליליות.
סלימאן עזסי: ביקשתי ממנה לעשות סקר מיוחד עבור האנשים האלה, היא נענתה וערכה אסיפה לכל מיני מנהלי-מחלקות במשרד העבודה והרווחה במחוז, יצאה עם סקר, ואני יכול לשלוח אותו אליכם.
סלימאן עזסי: יש שם ממצאים ברורים.
סלימאן עזסי: שלחנו את זה למשרד הרווחה, והבעיה היתה רק חוסר תקציב – איך ליישם את זה.
סלימאן עזסי: צריך לשים את האנשים האלה במסגרות מיוחדות.
סלימאן עזסי: הסכנה היא לטווח הארוך יותר; הסכנה היא שהילדים האלה, שחיו בתרבות מסוימת ועברו לתרבות אחרת, אין להם את המסגרות כמו לשאר הילדים המקומיים.
סלימאן עזסי: אין להם בית משלהם, אבא שידאג להם ומי שיתן להם, אמא בקושי לוקחת כסף כדי לפרנס, ונוצרת תחושה של נקמה, שמסוכנת לטווח הארוך.
סלימאן עזסי: על זה אני מתריע.
סלימאן עזסי: כפר ברא ידוע ככפר הכי שקט בארץ, כפר נאמן ביחסים בין התושבים, עם העולים, וביניהם לבין היושבים מסביב.
סלימאן עזסי: אנחנו הכפר הכי יפה בארץ, שמקבל חמישה כוכבים פלוס – מבחינת ניהול תקציבים – ניהול תקין.
סלימאן עזסי: יש בו 3,000 תושבים המורכבים משתי משפחות בכפר – שתי משפחות שהן ביחסים טובים ביניהן, גם עם יחסי נישואין.
סלימאן עזסי: אבל בחמש השנים האחרונות יש לי תחושה שהילדים הצעירים האלה, בגילאי 10 ומעלה, במיוחד אלה שבאו מהשטחים, והם ישראלים…
איוב קרא: יש גם נשים נשואות וגם גברים נשואים?
סלימאן עזסי: אין בעיה עם הגברים הנשואים.
סלימאן עזסי: מה שחשוב הוא הבעל, שהוא המפרנס.
סלימאן עזסי: הבעיה היא עם הבחורות הישראליות, שהתחתנו עם בחורים מהשטחים.
סלימאן עזסי: הם נשואים מספר שנים, יש להם מספר רב של ילדים, וצריך לבדוק איך אפשר לבדוק את הבעיה הזאת, ולעזור.
סלימאן עזסי: יש פה מצב חברתי, אנושי.
סלימאן עזסי: זה גם טוב למדינה: במקום שהבעל יבוא במסתור ויחזור במסתור, והאשה תהיה בלי בעל ובלי פרנסה…
סלימאן עזסי: יש פה על מיני בעיות, שהמדינה לא יכולה לקבל.
סלימאן עזסי: למה שהאשה תיענש?
סלימאן עזסי: היא לא אשמה, היא התחתנה עם מישהו, שעכשיו יש ביניהם מרחק.
סלימאן עזסי: אי אפשר לסבול את זה, והלחץ תמיד בא על ראש המועצה עם הבקשות.
איוב קרא: אתה אומר שיש אצלכם שתי משפחות.
איוב קרא: 3,000 התושבים הן שתי משפחות?
סלימאן עזסי: כן, שתי משפחות גדולות.
סלימאן עזסי: אחת - 55% מהתושבים, והשנייה 45%.
סלימאן עזסי: מה שמאפיין את כפר ברא, הוא שאנחנו לא קולטים אנשים מבחוץ בכלל.
סלימאן עזסי: אנחנו נמצאים במרכז הארץ, ואתם מוזמנים לבקר את הכפר.
סלימאן עזסי: צריך להתחשב במצב האנושי הזה, ולהסתכל לטווח הארוך.
סלימאן עזסי: יש בערך 90 ילדים מהבחורות האלו, והבעלים לא כאן.
סלימאן עזסי: זה אסון חברתי עתידי.
סלימאן עזסי: יש לזה אפקטים שליליים רבים, ואנחנו מנסים להשתלט על הבעיה.
סלימאן עזסי: אני מאוד סובל מזה, ונותן גם מכספי שלי.
סלימאן עזסי: הילדים הם בני 5-4 עד 18-17, בגילאים שצריכים תשומת לב מיוחדת, כדי שלא ידרדרו.
איוב קרא: הממסד מכיר בהם?
סלימאן עזסי: אני לא מקבל עבורם כלום.
סלימאן עזסי: הם תושבים של הכפר, אבל צריכים תגבור מיוחד.
סלימאן עזסי: משרד העבודה והרווחה הכיר בתגבור הזה, וצריך לעשות מסגרות מיוחדות לנשים ולילדים שלהן מבחינת תגבור, עבודה, לימוד וחינוך מיוחד.
סלימאן עזסי: יש להם צרכים מיוחדים.
סלימאן עזסי: המחקר על זה נמצא אצלנו, ואם תצטרכו אותו, אני מוכן לשלוח אותו אליכם כדי שתוכלו לעזור.
סלימאן עזסי: מנהלת המחוז אומרת שאין להם כסף בגלל הצמצומים.
סלימאן עזסי: לכן אני מתריע, כדי שחס וחלילה לא יקרה משהו.
סלימאן עזסי: אני את שלי עשיתי, והשאר לא בידי.
אבשלום וילן: משטרת ישראל פעלה לעצור הורים של ילדים כאלה בתוך הישוב?
סלימאן עזסי: לא, לא היו מקרים כאלה, אבל במשטרה יש בעיית כוח אדם.
סלימאן עזסי: בקושי מגיע סיור אחד בלילה.
סלימאן עזסי: אבל יחסית המקום שקט, ואין תופעות חריגות כמו בשאר המקומות הגדולים.
חגי הרצל: יש עובדים פלשתינאים ששוהים באופן בלתי-חוקי בכפר ונשארים לישון?
סלימאן עזסי: לא, אין.
איוב קרא: אתה רוצה להגיד לי, שאף אחד מהאבות של 90 הילדים האלה לא נמצא?
סלימאן עזסי: הם בטח באים בסתר.
סלימאן עזסי: רוב העבודות שלהם הן בחוץ; בתל אביב, בכפר-סבא, בראש-העין, בפתח-תקווה ובאזורי התעשייה, כי בכפרים אין עבודה.
איוב קרא: הם לקחו בעבר עבודות של אנשים מקומיים, במפעלים הקטנים בכפר שלכם?
סלימאן עזסי: אתה ראית בעצמך בביקור, שבמפעלים שלנו עובדים תאילנדים.
סלימאן עזסי: יש לנו מפעל לפרחי נוי, מפעל משותף – ערבי ויהודי.
סלימאן עזסי: בזמנו עבדו שם מהשטחים וישראלים.
סלימאן עזסי: עכשיו עובדים שם מקומיים ותאילנדים.
איוב קרא: אבל לפני כן היו שם פלשתינים?
סלימאן עזסי: כן, בטח, ולכולם היו אישורים.
אבשלום וילן: הבעיה היא פה לא של כפר ברא.
אבשלום וילן: אני חושב שראש המועצה צודק בכל מילה, בכך שילדים כאלה גדלים לבעיית אלימות, בעיות ארוכות-טווח, וזה נמשך אל דורות שלמים שלא משתלבים בחברה אחרי זה, עם כל הסיבוכים - החל מאלימות ומדברים קטנים וכלה בכל מה שאתם לא רוצים.
אבשלום וילן: אבל הבעיה היא פה, שאי אפשר להוציא מההקשר.
אבשלום וילן: הבעיה היא קודם כל נושא השוהים הבלתי-חוקיים.
אבשלום וילן: יש הפרדה, אין הפרדה, יש גבול, אין גבול, או מדינה מסודרת או מדינת בלגאן.
אבשלום וילן: אנחנו כרגע בבלגאן, ובגלל האילוץ הפוליטי – אין שום גבול.
אבשלום וילן: אם יש גבול, אז למה הם לא חיים בכפר?
אבשלום וילן: אבל בעצם יש גבול, כי הם לא אזרחים ישראליים.
אבשלום וילן: אנחנו לא רוצים שוהים בלתי-חוקיים.
אבשלום וילן: כלומר, יש פה דוגמה קונקרטית לבלבול הגדול שיש במדינת ישראל, ולאיך זה מתבטא בחיי היום-יום בכפר מסודר, מאורגן ונקי.
אבשלום וילן: לכן, לפי הערכתי, צריך לתקוף את הנושא  הזה בהבט היותר רחב שלו; אם מחליטים להתלבש על השוהים הבלתי-חוקיים, ואם מחליטים, כפי שאמר ראש הממשלה, לבנות גדר הפרדה ולמקם גבול, מוכרחים לטפל גם בנושא הזה של איחוד המשפחות – לראות איפה שמים את הגבול, איך עוזרים למי במה, ואני אומר כבר מראש: אני יודע שבעצם איחוד המשפחות יש טרמפ של הכנסת עשרות אלפי אנשים אל תוך מדינת ישראל, וזה מאוד בעייתי.
אבשלום וילן: יש לי פתרונות לזה בתחום הפוליטי: להחזיר במזרח ירושלים 210,000, ופותרים חלק גדול מהבעיה.
אבשלום וילן: קובעים גבול, קו הפרדה, אבל המצב שבו 200 אנשים משלמים ברמה האישית הוא מצב מאוד קשה.
אבשלום וילן: זה הרבה מאוד עבודה, זה לא פשוט.
סלימאן עזסי: אם אנחנו לוקחים בחשבון שבכפר ברא יש עשרות פועלים, אז בכל שטח מדינת ישראל יש עשרות אלפים כאלה!
אבשלום וילן: אני לא מניח שבנצרת או בגליל יש אותה כמות שלהם.
איוב קרא: זה יכול להיות גם הרבה יותר!
איוב קרא: כפר ברא הוא מקום שלא נוח לגור בו, לא נוח לזר להופיע שם, כי חיות שם שתי משפחות.
איוב קרא: זאת סוגיה מאוד קשה ובעייתית בתוך המגזר עצמו.
סלימאו עזסי: שלשום עשיתי אסיפה לנציגים של כלל התושבים, ודיברתי איתם על הבעיה הזאת – של האלימות והסמים.
סלימאו עזסי: עד לפני 8 שנים לא היתה בכלל בעיית סמים.
סלימאו עזסי: המשטרה כבר מודעת לזה, שבקרב הצעירים יש בעיית סמים, מה שלא היה שם בחיים.
סלימאו עזסי: כך גם עם אלימות.
סלימאו עזסי: מחר תהיה לי ישיבה עם האחראי במשטרה הקהילתית אצלנו, עם מחלקת הרווחה, הפסיכיאטר ומחלקת החינוך כדי לדון בנושא הזה - איך למגר ומה לעשות.
סלימאו עזסי: זה כבר בעיה, ועוד 10 שנים זאת תהיה בעיה יותר גדולה.
סלימאו עזסי: צריך להסתכל על כל ההיבטים, וככל שאנחנו מתעכבים בפתרון ונתינת מסגרות מיוחדות לאנשים בעלי מצב מיוחד, הבעיה תגדל.
סלימאו עזסי: עוד שנתיים נשב לפתור בעייה חמורה יותר.
סלימאו עזסי: אם לא ניתן תרופות מיידיות – כולם יסבלו בסוף.
ציפי שנקמן: גם אנחנו שמענו על התופעה הזאת.
ציפי שנקמן: מה שהאדון מדבר עליו, זה הנושא של הילדים והאנשים עם תעודות זהות.
ציפי שנקמן: אנחנו מדברים באופן כללי, לאו דווקא על הכפר בכלל.
ציפי שנקמן: קודם כל, לא קיבלנו בכלל בשנה האחרונה תלונות מכפרים ערביים.
איוב קרא: גם לא תקבלי.
איוב קרא: הרבה לא מוכנים לדבר, כמו שסלימאן בא לדבר פה.
ציפי שנקמן: טוב, אבל אני מביאה לתשומת לבכם שלא קיבלנו תלונות, אבל באופן יזום היינו במספר כפרים.
ציפי שנקמן: מתחילת השנה בדקנו 335 עובדי-שטחים, לאו דווקא בכפרים.
ציפי שנקמן: ניתנו 90 דוחות למעסיקים, ובסך הכל הועסקו שלא כחוק 273 עובדים.
ציפי שנקמן: יש הרי סגר לסרוגין; לפעמים אנחנו בודקים, ורואים שיש לעובדי שטחים רשיון.
ציפי שנקמן: בתקופות מסוימות יש להם רשיונות.
איוב קרא: איך השאר חוקיים?
איוב קרא: הסגר כבר קיים חודשים.
ציפי שנקמן: אני אומרת לכם, שיש עובדים שיש להם רשיון!
איוב קרא: אז זה בלוף!
ציפי שנקמן: אנחנו בודקים כל עובד כזה מול המינהל.
ציפי שנקמן: הם נבדקים.
ציפי שנקמן: אני לא מדברת על מגזר מסוים.
ציפי שנקמן: חלק מהם נבדקו גם בחקלאות.
ציפי שנקמן: מתוכם מוגבלי-כניסה – שב"כ ומשטרה: 51.
גלית לוי: אני רוצה לנסות להבחין בין שתיים או שלוש תופעות נפרדות.
גלית לוי: יש את העניין של האנשים שנכנסים מהרשות הפלשתינאית לשהות או לעבוד בישראל באופן בלתי חוקי, והם לא קשורים לאף אחד…
גלית לוי: אין לאף אחד מספר סופי לגבי זה.
גלית לוי: אני רוצה להתייחס למה שאמר ראש המועצה: עניין בקשות האחמ"ש למיניהן.
גלית לוי: משנת 94', בהחלטה של הממשלה דאז, רבין ז"ל, אשה יכולה לבקש איחוד משפחות עבור בעלה בדיוק כמו שגבר יכול לבקש איחוד משפחות עבוד אשתו.
גלית לוי: שתי הבקשות נבחנות בדיוק באותו אופן; בודקים מרכז-חיים בישראל, בודקים את כנות-הנישואים, בודקים העדר-מניעה פלילית או בטחונית לשני הצדדים, בעיקר לצד המבוקש, ובהנחה שהכל מאושר ומתקיים – מאשרים את מתן המעמד לגבר או לאשה הזרים בתוך ישראל.
גלית לוי: לכן אני לא מבינה למה אצל הגברים בכפר אין בעיה, ואצל הנשים דווקא יש; אם הם באמת הגישו וביקשו בקשת איחוד-משפחות מסודרת, נבדקו שלושת הדברים שציינתי, וזה הליך שלוקח בין חצי שנה לשנה עד שנותנים את האישור בגלל כל הבדיקות שצריך לעשות, הרי שאותם גברים יכולים כבר לקבל אישור כניסה לישראל.
גלית לוי: זה אישורי מת"ק -  ל- 27 חודשים במקרה של תושבי ישראל, במקרה של אזרחים – לחצי שנה, ומייד אחר כך – א' 5, שזה מעמד של תושב עם תעודה ישראלית כחולה.
גלית לוי: לא ברור איפה יש את הבעיה של אותן נשים, שהבעלים שלהן לא מצליחים לבוא ולקבל אישור כדין בישראל.
איקר: זה לוקח זמן.
גלית לוי: זה פרק זמן מאוד קצר, לצורך הבדיקה.
גלית לוי: צריך לבדוק אם אין שם מניעה אחרת, שהבקשה סורבה מטעמים כאלה או אחרים.
גלית לוי: אבל פרט לאלה שסורבו ופרט לאלה שמתעכבות בגלל המצב הבטחוני הקשה היום, שקשה לגורמי הבטחון לתת אישור לכאן ולכאן, אני לא רואה סיבה למה הם לא הצליחו לקבל אישור בישראל.
איוב קרא: יש החלטה של הקפאה, כמו שפורסם?