GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
א' קרא: כבר דיברנו על חקלאות.
א' קרא: האם ברצונך לדבר?
א' קרא: - בסדר, לא צריך.
א' קרא: עמי אוליאל, אני מבקש לא לחזור על דברים.
ע' אוליאל: אני עמי אוליאל מארגון מגדלי הפירות, ולא אחזור על שום דבר.
ע' אוליאל: לפני חודשיים ישבנו, במסגרת הוועדה הזו, והבענו את המצוקה הגדולה בה נמצאת החקלאות.
ע' אוליאל: כבוד השר, השמיים סגורים לחקלאות לא מה-1 בינואר אלא מה-1 באוגוסט.
ע' אוליאל: זה חמישה חודשים לא נכנס לפה עובד זר אחד חדש בטענה שעושים קריטריונים.
ע' אוליאל: אנו מכבדים את הקריטריונים והכל טוב ויפה, אך, בפועל, כשחמישה חודשים לא נכנסים לפה, לפחות 5,000 עובדים עזבו את הארץ ולא נכנסו אחרים במקומם.
ע' אוליאל: זהו הנתון האמיתי.
ע' אוליאל: כל חודש יוצאים כאלף איש.
ע' אוליאל: אם יש בסך-הכל 20 או 22 אלף, זה כאלף לחודש, והם מחולקים לשנתיים.
ע' אוליאל: משמעות הדבר הזה היא, שקרוב ל-5,000 עזבו את הארץ ולא נכנס אחד במקומם.
ע' אוליאל: כלומר, אין 22 אלף.
ע' אוליאל: אתה ביקשת קודם שלא יפריעו לך כשאתה מדבר.
שלמה בניזרי: ברצוני רק לתקן.
שלמה בניזרי: ההיתר ניתן עד ה-31 בדצמבר.
שלמה בניזרי: לכן, לא הבנתי למה יוצאים באמצע השנה.
ע' אוליאל: עובד מגיע לשנתיים מהיום שהוא הגיע, וכל חודש יוצאים, מכיון שכאשר הוא סיים את השנתיים הוא חייב לצאת והוא יוצא.
ע' אוליאל: מה-1 באוגוסט לא נתנו להכנס.
ע' אוליאל: הוי אומר, יש לנו מחסור אמיתי.
ע' אוליאל: הצגנו זאת בפני הוועדה לפני חודשיים.
ע' אוליאל: היושב-ראש קרא לכם להיענות לבעיה שלנו.
ע' אוליאל: לגבי ענף ההדרים, התפוזים ופרי ההדר נשארים על מעט העצים שנשארו בארץ הזו, ואין מי שיקטוף זאת.
ע' אוליאל: אנו עכשיו בענף הפירות ניסינו להתריע לפני חודשיים, כדי לא להגיע למצב אליו הגענו עכשיו שהגיזומים, הדילולים והזמירות של הכרמים - הכל מתעכב והכל נתקע, כי אין לנו עובדים.
ע' אוליאל: האם אנו ממציאים את זה שאין לנו עובדים?!
ע' אוליאל: אנו במצב חמור מאד.
ע' אוליאל: אין לנו בעיה: תביאו ישראלים - ניקח ישראלים.
ע' אוליאל: אינני רוצה לחזור על דברי חברי.
ע' אוליאל: עשו קריטריונים וקבעו בתוכם 4,000 מנויידים.
ע' אוליאל: אתה אומר שאנו רוצים למנוע את כל השחיתויות.
ע' אוליאל: מה הם 4,000 האלה אם לא שחיתויות?
ע' אוליאל: מה זה אם לא להשאיר חמש חברות קבלניות?
ע' אוליאל: יש לקבע אותם ולתת אותם לחקלאים.
ע' אוליאל: אנו יודעים לקטוף ולעשות את העבודה; קטיף של תפוחים וקטיף של כרובית הם אותו הדבר מבחינת העונתיוּת.
ע' אוליאל: אם כך, למה בכרובית לא צריך מנויידים ובפירות צריך מנויידים?
ע' אוליאל: תחסלו את הדבר הזה.
ע' אוליאל: נגמר המכרז - כל הכבוד, מכבדים.
ע' אוליאל: אנו יודעים וקראנו את כל הכותרות - כל העסק הזה כולו שנוי במחלוקת.
ע' אוליאל: למה לנו להמשיך עם זה?
ע' אוליאל: עכשיו, כשנגמר המכרז, תְקַבּעו אותם.
ע' אוליאל: תנו אותם לחקלאים, כדי שנוכל לעשות את העבודה, ולא לעכב את הכנסת העובדים וגם כדי שלא תהיינה כך התופעות האלה עלינו.
ע' אוליאל: ביקשת הצעות, ויש לי הצעה.
ע' אוליאל: אחת הסיבות לכך שישראלים לא באים לחקלאות היא לא רק בגלל שקשה לעבוד בחקלאות, לא רק בגלל שהישובים נמצאים רחוק ולא במרכז הארץ ולא בגלל הבעיות הקשות - זה בגלל התדמית.
ע' אוליאל: כל ממשלות ישראל בעשרים השנים האחרונות פגעו בתדמית החקלאות, כדי להשיג מטרות אחרות, כדי להשיג מטרות תקציביות.
ע' אוליאל: עד היום מכפישים אותנו כעוכרי ישראל, כזוללי המים.
ע' אוליאל: תנו קצת כבוד לחקלאים - גם הישראלים יבואו לעבוד.
ע' אוליאל: נולדתי בירושלים ולא במושב, והלכתי להיות חקלאי כי חשבתי שלהיות חקלאי זה להיות גאה בישראל.
ע' אוליאל: הממשלות הכפישו אותנו כל הזמן.
ע' אוליאל: תשפרו את התדמית ותסייעו.
ע' אוליאל: תעזור לנו להשקיע בתדמית ולהחזיר עטרה ליושנה.
ע' אוליאל: ואז, תראה שגם ישראלים ירצו לעבוד בחקלאות.
ע' אוליאל: שר העבודה והרווחה ש' בניזרי:     	ראשית, יש לך שר חקלאות מושבניק.
ע' אוליאל: תפנו אליו לגבי שיפור תדמיות.
ע' אוליאל: לא נהייתי עכשיו יועץ תדמית.
א' קרא: גם יושב-ראש הוועדה הוא בוגר בית-ספר חקלאי.
שלמה בניזרי: שנית, אמרתי לכם ואני חוזר שוב: השר שלכם היה מעורב מהרגע הראשון, וכך משרד החקלאות, המנכ"ל וכל היועצים.
ע' אוליאל: השר שלנו ממליץ לבטל את המנויידים ולהפוך אותם לקבועים.
שלמה בניזרי: אי אפשר לעשות פה יו-יו בהתחלה.
שלמה בניזרי: הוא בא ודיבר איתנו על מנויידים.
שלמה בניזרי: הוא דיבר על המיכסה.
שלמה בניזרי: הוא קבע יחד עם הוועדה, עם כל אנשי המקצוע שלכם.
שלמה בניזרי: אי אפשר לשחק את המשחקים.
שלמה בניזרי: אם אין לכם אמון בשר שלכם או במשרד שלכם, אני לא הכתובת.
ע' אוליאל: יש לנו אמון.
ע' אוליאל: לפעמים, עושים טעויות.
ע' אוליאל: אפשר לתקן אותן.
שלמה בניזרי: אני לא יודע.
שלמה בניזרי: אני פעלתי.
ע' אוליאל: אפשר לתקן את הדבר המעוּות הזה שאתה יודע בדיוק כמוני שהוא מעוּות.
שלמה בניזרי: אני פעלתי איתכם, והכל בשיתוף פעולה מהרגע הראשון; הכל היה יד רוחצת יד.
ע' אוליאל: אם כך, בוא ונמשיך בשיתוף הפעולה.
שלמה בניזרי: המכרזים יצאו לפעולה.
שלמה בניזרי: בוא וננסה אותם.
שלמה בניזרי: זכו בהם חמישה, ונראה איך זה ילך.
א' קרא: ברצוני לגמור את נושא החקלאות, כי יש פה כל מיני תחומים, ולא בדיוק אחד יכול ליצגם.
א' קרא: אברהם דניאל, בבקשה ובקצרה.
א' קרא: א' דניאל:     	אני דניאל אברהם מאיגוד מגדלי הפרחים ותנועת החקלאים העצמאים.
א' קרא: אדוני השר, אני חייב להסביר דבר אחד שכולם הבינו אותו ואנו חייבים להורידו מסדר-היום - עניין העסקת ישראלים.
א' קרא: כאיגוד מגדלי הפרחים, פעלתי להכשיר עובדים ישראלים לענף הפרחים יחד ובשיתוף אולי עם האגף להכשרה מקצועית.
א' קרא: הלכתי לכיוון מנהלי עבודה בענף הפרחים, כי אמרתי: "אם יהיה מנהל עבודה, יבוא העובד אחריו" כי תדמיתנו היא עובדי שטחים ותאילנדים.
א' קרא: אמרתי: "העובד הרגיל הישראלי לא ילך לעבוד בחממות.
א' קרא: נכשיר אותו שיהיה מנהל עבודה".
א' קרא: אין ספק, שיש לנו משקים גדולים בחקלאות שיכולים להעסיק מנהל עבודה.
א' קרא: אין לי ספק, שגם ניתן לשלם לו יותר משכר המינימום כי זה גם תפקיד ניהולי.
א' קרא: לצערי הרב, העסק הזה ירד מסדר-היום בהודעה מאד פשוטה שזה עלה כמה לירות, והיו מעורבים בעניין הזה השר לשעבר יעקב צור, רפול ומי לא.
א' קרא: העסק הזה ירד מסדר-היום, ובעקבות שאילתא של חבר-הכנסת דאז, והיום הוא שר, שלום שמחון, אמרו: "ישראלים לא יעבדו בחקלאות" - שר הפנים, אלי ישי, הודיע.
א' קרא: אין לי ספק שגם הוא צדק, כי אין היענות לדבר הזה.
א' קרא: אנו עשינו הכל על מנת לקלוט אותם.
א' קרא: לא היה לנו שיתוף פעולה מצד הממשלה.
א' קרא: בזמנו, עם דוד לפלר שהיה מנכ"ל שירות התעסוקה ואורה נמיר שרת העבודה, אנו התחלנו בזה.
א' קרא: דרך אגב, אדוני השר, באיזור חדרה חיים בר שיתף פעולה בעניין הזה וכל יום עלה איתי לאוטובוס והורדנו את העובדים במשקי החקלאים.
א' קרא: מה קרה?
א' קרא: הם עבדו שבוע או שבועיים ונעלמו.
א' קרא: נוצר מצב שאפילו לא הספקנו ללמד את הישראלים את העבודה והם עזבו אותנו.
א' קרא: לכן, באנו לתכנית של הכשרת עובדים, והיא ירדה מסדר-היום.
א' קרא: יש לי הרגשה, שאנו עוסקים בעניין הזה כמו הגשש החיוור - אותן שאלות ואותן תשובות.
שלמה בניזרי: אני רוצה להבין.
שלמה בניזרי: נושא עובדים זרים התחיל להתחזק בערך בשנת 1993.
א' דניאל: נכון.
שלמה בניזרי: מה קרה?
שלמה בניזרי: מי עבד עד 1993?
א' דניאל: פלשתינאים.
שלמה בניזרי: כשאני אומר "ישראלים", זה לא בהכרח יהודים.
שלמה בניזרי: "ישראלים" זה לא בהכרח פלשתינאים.
שלמה בניזרי: "ישראלים" זה גם אזרחים ערבים של מדינת ישראל שעליהם דיברו איתי חברי-כנסת וגם דיברו איתי ערבים ישראלים שהם רוצים לעבוד.
שלמה בניזרי: למה הם לא מגיעים אליכם?
שלמה בניזרי: איפה החץ?
א' דניאל: שאלת אותי.
א' דניאל: תשאל את חיים בר.
א' דניאל: שיתפנו פעולה גם עם שירות התעסוקה של בקה אל-גרביה ואום אל-פאחם.
א' דניאל: הם לא הגיעו לעבוד, מלבד זה שביקשו את הפתקים שהם לא מתאימים, וזאת ב-99% מהם.
שלמה בניזרי: כלומר, יש כוח עבודה ישראלי שמסוגל לעשות את העבודה, ורק הבעיה איתנו היא שאנו לא אוכפים מספיק ונותנים להם בקלות יתירה את אותו פתק.
שלמה בניזרי: דובר:     	בין היתר.
שלמה בניזרי: יש כאלה שמסוגלים לעבוד, והם אינם עובדים זרים.
א' דניאל: אני, בהחלט, טוען שאם ישנה אבטלה כזו, אז בהחלט ישנו את הכוח- - -     	אסיים בעוד מלה אחת.
א' דניאל: אדוני השר, אין לי ספק שכוח העבודה הזה קיים, ואין לי ספק שהם לא מגיעים למקומות העבודה.
א' דניאל: אבל, אנו, כחקלאים לא יכולים לחכות לתכנית הממשלה עד שיביאו אותם לעבודה, כי אנו ניעלם.
א' דניאל: בסך-הכל, החקלאות הולכת ונגמרת.
א' קרא: אברהם דניאל, תודה רבה.
א' קרא: לגבי הסיעודיים, אני מבקש משמחה בניטה לומר את דברה בקצרה ולעניין.
ש' בניטה: ראשית, ברצוני לברך על ההחלטה שלכם.
ש' בניטה: ברצוני לברך את הממשלה ואותך, שהחלטתם באמת לגרש עובדים זרים--
א' קרא: לא-חוקיים.
ש' בניטה: --רק לא-חוקיים.
ש' בניטה: מאז התחלתם להכריז על המלחמה הזו, לפתע מציפים את רוב חברות כוח-האדם עובדים שבאו לסיעוד, עבדו בכפר-שמריהו, בסביון ובמשק בית כמו שזה נקרא, והתחילו לחפש עבודה אצלנו.
ש' בניטה: אני רוצה להגיד לכם, שהם כבר שנה ושנתיים ללא רשיון והם מקבלים תשובה שאנו לא יכולים לסדר להם ויזות כי הם כבר למעלה שנתיים ויש כאלה גם ארבע שנים ללא ויזה והם בשהייה בלתי-חוקית כבר מעבר לזה, כך שאפילו אם אנו רוצים להעסיקם אנו לא יכולים לסדר להם את הויזות.
ש' בניטה: אני אומרת לך באופן גלוי, שבחברה איתה אני עובדת כל יום פוקדים את המשרד בין 10 ל-15 עובדים שמתעניינים.
ש' בניטה: לנו זה סוגר הרבה מאד פקקים של עובדים שברחו ועוד לא התכוננו לחוק החדש.
ש' בניטה: כאמור, אני מברכת על הצעד הזה.
ש' בניטה: שנית, אנו, קבוצת נכים, הפצנו מכתב, ואני חושבת שרוב חברי-הכנסת קיבלו זאת באי-מיילים, בנושא הבריחה והעידוד של האדון שישב פה וגירשתם, שהם נותנים את הלגיטימציה לבריחה.
ש' בניטה: הם מדברים פה על כולם שעושים הון עתק על העובדים, ומה הוא עושה?
ש' בניטה: חבל שאתם לא יודעים את המשכורות שלהם.
שלמה בניזרי: מי זה "הוא"?
שלמה בניזרי: ש' בניטה:     	הוא מ"קו לעובד".
שלמה בניזרי: הם אלה שנותנים לגיטימציה לבריחה.
שלמה בניזרי: אני קוראת לזה: בריחה, כי נטישת חולה חסר ישע בלי הודעה מוקדמת והשארתו במיטה זה פשע.
שלמה בניזרי: זה לאמלל אנשים חסרי ישע.
א' קרא: שמחה בניטה, האם יש שאלות?
ש' בניטה: דיברו פה על שכר מינימום.
ש' בניטה: יש מאבק בחוץ של נכים, ואתה, אדוני השר, יודע כמה אנו מקבלים בחוק סיעוד - 150% זה המכסימום שלנו וזה 2,600 שקל.
שלמה בניזרי: 2,611 שקל.
ש' בניטה: זה אפילו 2,630  - אתן לך מתנה.
ש' בניטה: אנו מדברים פה בדולרים.
ש' בניטה: הוא מתחיל ב-550 דולר.
ש' בניטה: כשהדולר עולה, שכרנו וקצבתנו לא עולים.
ש' בניטה: השכר שלהם עולה.
ש' בניטה: כאשר מדברים על 5,000 שקל ששר האוצר מציג, אז עם 2,600 שקל ו-1,700 שקל הוא מגיע כמעט ל-5,000, והוא צריך להוסיף לו כי הוא צריך להגיע כבר כמעט ל-4,000 שקל.
שלמה בניזרי: תסבירי לי איך.
שלמה בניזרי: זה סתם מעניין אותי.
ש' בניטה: הגימלה בתיקרה היא 2,600 שקל, וכל הנכים שאני מדברת עליהם הם 150% שירותים מיוחדים.
ש' בניטה: רק המשכורת של עובד זר בלי דמי הכיס היא 550 דולר התחלה.
ש' בניטה: הבאתי לכם תחשיב.
ש' בניטה: גם אתה קיבלת מכתב עם פירוט כל ההוצאות.
ש' בניטה: נכה במכסימום, 150%, גימלתו הכוללת היא 5,900 שקל, כלומר 1,700 שכר מינימום, הגימלה שלו, 2,600 שקל סיעוד ועוד 1,600 שקל בתקרה שזה ניידות.
ש' בניטה: אינך יכול לקחת כסף של ניידות ולשים בו אוכל.
ש' בניטה: אינך יכול לקחת אוכל ולשים במשכורת.
ש' בניטה: אם 5,900 שקל, שהעובד מרויח בלי כלכלה - ואני אומרת לך שזה בלי כלכלה, בלי לינה ובלי קורת גג- -
שלמה בניזרי: כמה הוא מרויח?
ש' בניטה: 550 דולר.
ש' בניטה: בנוסף, יש בין 80 ל-100 שקל דמי כיס לשבוע, כלומר זה עוד 100 דולר.
ש' בניטה: ביום ראשון אתה צריך עובד חלופי, שכן אני לא יכולה להשאר שעה לבד, וזה עולה בין 200 ל-250 שקל: לגבי עובד חדש זה 200 שקל שזה 50 דולר, ולגבי עובד ותיק, שנה שניה, זה כבר 60 דולר.
ש' בניטה: הם מדברים איתך בדולרים.
ש' בניטה: דמי ההבראה הם בערך 1,300-1,400 שקל לשנה, והביטוח הרפואי הוא 560 דולר לשנה שזה 45 דולר לחודש.
ש' בניטה: תעשה את השיקלול.
ש' בניטה: כלומר, 200 כפול 4 זה 800 שקל.
ש' בניטה: לי יש 3.5 שנים, ואז כבר 300 שקל היא לוקחת ליום חופשי.
ש' בניטה: מבחינת החגים שלהם, זה 14 יום, וזאת בלי החופשה השנתית: יש להם פה חג, פה כריסטמס ושם פסחא.
ש' בניטה: יש להם את כל מה שהם רק יכולים.
ש' בניטה: זה 14 יום מחוץ למה ש"קו לעובד" אומר לך לתת עוד 9 ימים.
ש' בניטה: אתה קונה מהם את 14 הימים פלוס 9 הימים.
ש' בניטה: אני אומרת לך, שאצל נכה מתחיל עלות עובד חדש היא למעלה מאלף דולר, ואני עדיין לא מדברת איתך על כלכלה ועל כל צרכיהם האישיים.
ש' בניטה: אפילו את התחבושות ההיגייניות אתה משלם להם.
ש' בניטה: לכן, אומר מה אני מציעה, והצעתי זאת כבר כמה פעמים.
ש' בניטה: הנכים האלה - לא רק שהעובדים שעובדים אצלם בורחים ושנה נעלמים עקבותיהם, אלא אחרי שנה הם מקבלים תביעות מ"קו לעובד".
ש' בניטה: נכים עם נכות של 150%, שלא יכולים להזיז את הראש, נתבעו ב-120 אלף שקל על זה שהעובדת חמש פעמים בלילה הפכה אותם.
ש' בניטה: אתה תראה את השעות הנוספות, וזה כאילו כונן לילה.
ש' בניטה: לא רק שהנכים משלמים כבר את מה שהם יכולים, אלא הם נתבעים בסכומים לא הגיוניים.
ש' בניטה: העובד במשך שנה 'דפק' כסף במשק בית ועשה 1,000 או 2,000 דולר וקיבלו גיבוי מ"קו לעובד", ואחרי שנה, כי הוא היה צריך לחדש ויזה או משהו או הלך פתאום לקבל ויזה עכשיו, אז הוא פתאום תבע את הנכה ב-120 אלף שקל; הוא נעלם, ואז הוא לא קיבל את המשכורת האחרונה.
ש' בניטה: הוא לא קיבל ויזה, כי הוא נעלם אחרי עשרה חודשי עבודה וגם סובב את הנכה חמש פעמים בלילה, וכך מגיעים לתביעות של למעלה מ-120 אלף שקל.
ש' בניטה: אני חושבת, שנכה לא יכול להיות מעסיק.
דובר: והוא עוד נוטש אותו.
ש' בניטה: כבוד השר, ברגע שנכה הופך להיות מעסיק, הוא חשוף לתביעות.
ש' בניטה: נכה שחי מגימלאות הביטוח הלאומי, מהמכסימום שהוא מקבל הוא לא יכול לשלם על עורכי-דין ועל התביעות האלה.
ש' בניטה: אתה צריך לשנות את הנושאים של חקיקה במשרד העבודה בדיני העבודה לגבי העסקת סיעודיים שחיים מביטוח לאומי.
ש' בניטה: אתה חייב להבין שהדולר עולה, משכורתם עולה, ומשכורת הנכה לא עולה.
ש' בניטה: אתם צריכים לשנות את השכר הזה, את גימלת שירותים מיוחדים, ולהעלותה ל-4,000 שקל, כדי שזה לפחות יחפוף את אחזקת העובד הזה.
ש' בניטה: אתם צריכים לקבוע שאתם אלה שמעסיקים איזה שהן חברות, והן יביאו את ה-POOL של העובדים.
ש' בניטה: אם עובד בורח, הנכה מיד יוכל לקבל עובד אחר והוא לא יוכל להשאר במיטה שלו.
שלמה בניזרי: כל הדברים שאת אמרת נשמעו בקשב, ורק לגבי שביתת הנכים - וזה תמיד נכנס באיזה שהוא מקום - במסגרת העוגה הקטנה שהאוצר נתן לי, שהיא לא קטנה, 400 מליון שקל, הצעתי דוקא לתגמל את ה-150 שר"מ שאת מדברת ב-100% שר"מ.
א' י' סלומה: זה לעג לרש.
ש' בניטה: בעוד 150?
שלמה בניזרי: לא אמרתי: 150 שקל.
שלמה בניזרי: אמרתי לתגמל את הקיצבה שלהם ולהגדילה בצורה המשמעותית ביחס לאחרים.
שלמה בניזרי: כלומר, הגענו ל-711 שקלים.
שלמה בניזרי: הייתי מעדיף לתת להם את רוב הסכום שניתן.
שלמה בניזרי: אבל מטה המאבק לא מסכים.
שלמה בניזרי: הוא רוצה שנפרוש זאת על כולם, וזו הבעיה.
ש' בניטה: אני רוצה להגיד לך עוד דבר אחד.
ש' בניטה: היו"ר א' קרא:     	שמחה בניטה, זה נגמר!
ש' בניטה: עתה, מנכ"ל התאחדות הקבלנים, האלוף במילואים יודק'ה שגב, שיש לו שתי שאלות לשאול את השר.
י' שגב: אדוני השר, אנו לא נותנים גיבוי לשום דבר שהוא לא חוקי.
י' שגב: שמענו שיש פה 150 אלף עובדים לא-חוקיים וסדר-גודל של 100 אלף חוקיים ובענף הבניה - 45 אלף.
י' שגב: אדוני השר, אנו מציעים לך: אנא, תטפל ב-150 האלף הלא-חוקיים.
י' שגב: יש פה עבודה להרבה שנים ולא לשנה.
י' שגב: בוא ובזמן הזה נעשה עבודה ונבחן את צרכי כוח העבודה בענף הבנייה.
י' שגב: אנו בעד להכניס ישראלים לענף הבנייה.
י' שגב: אנו גם מכריזים שאנו מוכנים להעלות את השכר.
י' שגב: צריך לעשות הכשרה.
י' שגב: רכשנו בית-ספר מיוחד כדי לעשות הכשרה.
י' שגב: באדיבות המנכ"ל שלך, הוא גם אישר לנו להתחיל לעשות קורסים.
י' שגב: אני שומע שישבת עם החקלאים, עם האיכרים ועם הגורמים האחרים.
י' שגב: אנא, שבו איתנו.
י' שגב: תעשו איתנו עבודת מטה איך נכון באמת להביא ישראלים, ולא רק לומר אלא לעשות זאת.
י' שגב: אנו התחלנו לפני שבוע.
י' שגב: התחלנו השבוע.
י' שגב: אנו מתכוונים ועושים.
י' שגב: אבל, בוא ונעשה זאת בצורה מדורגת.
י' שגב: נכניס ישראלים ונוציא עובדים זרים חוקיים.
י' שגב: לגבי הבלתי-חוקיים, יש פה הרבה עבודה.
י' שגב: הערה אחרונה - גם כאשר אנו יושבים פה, נעצרים אנשים חוקיים ויושבים בבתי-כלא ויש לי פה שמות.
דובר: שלילי.
י' שגב: יושבים אנשים שיש להם ויזות, אשרות, עד ה-31 בדצמבר.
דוברת: הם ברחו.
דוברת: ברגע שהם ברחו, הם לא - - -
י' שגב: זה לא הרבה.
י' שגב: זה מעט.
י' שגב: אבל, זו סוגיה משנית ואינני רוצה להכנס לזה.
דוברת: מי שבורח לא יכול להיות חוקי.
ע' סיב: אני ערן סיב, יושב-ראש איגוד קבלני השיפוצים.
ע' סיב: מדברים כאן על חקלאות, פרי הדר ואיכרים.
ע' סיב: על קבלני השיפוצים מלה אחת לא אמרתם.
ע' סיב: אנו 45 אלף איש במדינה, שעבדנו עם פלשתינאים.
ע' סיב: 90 אלף פלשתינאים היו באים אלינו דרך לשכות התעסוקה לעבוד איתנו.
ע' סיב: איש לא אמר מלה לגבינו.
ע' סיב: מה איתנו?
ע' סיב: האם הדם שלנו שונה?!
ע' סיב: היום, אין לנו עם מי לעבוד.
ע' סיב: אנו לא מקבלים היתרים לפועלים זרים.
ע' סיב: מבחינת המדינה, איננו קיימים ואף אחד לא מתייחס אלינו או מדבר איתנו.
ע' סיב: התאחדות הקבלנים היא גוף מוכר, והם מקבלים פועלים זרים.
ע' סיב: אנו 45 אלף איש במדינה ואנו פי עשרים- - -  היו"ר א' קרא:     	האם אתם רשומים?
ע' סיב: אל תפסיק אותי.
ע' סיב: לא הפרעתי לך.
א' קרא: האם אתה רשום בהתאחדות הקבלנים?
ע' סיב: אנו עמותה רשומה כדת וכדין, ויש לנו 45 אלף קבלני שיפוצים.
א' קרא: יש את רשם הקבלנים.
ע' סיב: לא. רשם הקבלנים זה מי שבונה שלדים.
ע' סיב: אנו רק משפצים.
ע' סיב: אנו עושים דירות, חנויות וחדרי אמבטיה.
ע' סיב: אנו לא שייכים לאלה שבונים.
ע' סיב: יש סיווג ברשם הקבלנים.
ע' סיב: גם לנו יש זכויות במדינה, גם לנו מגיעים פועלים זרים חוקיים, גם אנו צריכים לעבוד וגם לנו יש כוח שאנו רוצים לעבוד.
ע' סיב: ברגע שאין לנו פועלים, גם אנו נהיה מובטלים ולא נוכל לעבוד.
ע' סיב: ואז, יהיו לכם עוד 45 אלף מובטלים במדינה.
ע' סיב: האם מישהו חשב על כך?!
ע' סיב: האם מישהו התייחס?!
ע' סיב: האם מישהו דיבר על זה?!
ע' סיב: בא משרד העבודה, קונס אותנו ורודף אותנו.
ע' סיב: מדברים כאן על העלאת הקנסות.
ע' סיב: מדברים סגירת העסקים שלנו.
ע' סיב: אנו גוף גדול במדינה.
ע' סיב: עד היום לא היה לנו פה, ואף אחד לא התייחס אלינו.
ע' סיב: אנו רק רוצים לעבוד בשביל הלחם, ולא בשביל הקויאר.
ע' סיב: דובר כאן על החקלאות ועל הכל.
ע' סיב: אני רוצה עכשיו ששר העבודה יתן לי פתרון.
ע' סיב: מה היא האלטרנטיבה היום?
ע' סיב: מה הם נותנים לנו?
ע' סיב: אנו מקבלים פועלים זרים?
ע' סיב: פנינו ללשכות התעסוקה.
א' וילן: במקום להתלהם, הסבר לנו רגע את המבנה המשפטי שלכם.
א' וילן: כלומר, האם אתה נבחרת ע"י 45 אלף איש?
ע' סיב: לא. בעמותה שלנו כיום יש 450 איש, ואנו מייצגים את קבלני הטיח, הריצוף, האינסטלציה והחשמל.
ע' סיב: מדובר בקבלנים הקטנים, ולא בקבלני הבניין הגדולים.
דובר: הוא לא רשום ברשם הקבלנים.
א' קרא: זה לא הנושא.
א' וילן: תסלח לי, אך גם אם מחר אני חבר-כנסת מחר שרוצה לעזור שלך, אין לי שום דרך חוקית.
א' וילן: ע' סיב:     	אנו עמותה רשומה.
א' וילן: תבין שאם אינך רשום בשום מקום, אי אפשר להתייחס, וזו הבעיה.
א' וילן: אתה שיכנעת אותי.
א' וילן: כל זמן שאינך רשום במדינת ישראל בגוף כלשהו מוסדר, אי אפשר לטפל בבעיה שלך.
ע' סיב: ברשם הקבלנים יש סיווג: קבלן שיפוצים והרחבות, וזהו הסיווג הנמוך ביותר.
ע' סיב: לפי סיווג זה, אתה צריך לדעת לבנות שלד.
ע' סיב: אנו לא בונים שלדים.
ע' סיב: אנו עושים בביתך את האמבטיה, המטבח, השירותים והחנויות.
ע' סיב: אנו משפצים, ולא בונים.
ע' סיב: האם מישהו בא ונתן לנו אלטרנטיבה?
ע' סיב: רודפים וקונסים.
דובר: האם אתה יודע כמה כסף אנו יכולים להכניס למדינה?
דובר: עשרה מליוני דולרים כל חודש.
א' קרא: אבל, זו לא השאלה.
א' קרא: אנו מסכימים איתכם.
ע' סיב: אף אחד לא- - -
א' קרא: שמעת שהוא רוצה לעזור לך, ובלי שתהיה גוף מוכר- - -
ע' סיב: אני רוצה לפנות לשר העבודה, כי אני פניתי ללשכות התעסוקה כמה וכמה פעמים גם לבוכריס וגם ללשכה בתל-אביב ושלחתי פאקסים וביקשתי פועלים ישראלים.
ע' סיב: האם אתה מוכן שבנך יעבוד בערבוב טיט?
ע' סיב: אני יודע שזה קל ופופוליסטי להגיד "פועלים ישראלים".
ע' סיב: כולנו רוצים פועלים ישראלים, ואני 'מת' לפועלים ישראלים.
ע' סיב: חבר-הכנסת וילן, האם אתה מוכן שבנך יעבוד בפינוי פסולת?
ע' סיב: זהו מצב נתון.
ע' סיב: לא רצינו להגיע לזה.
ע' סיב: אנו רוצים פועלים ישראלים.
ע' סיב: אנו מוכנים גם לשלם יותר.
ע' סיב: מה היה לפני שנה וחצי?
ע' סיב: הערבים עבדו בזה, ולא ישראלים.
א' קרא: תודה רבה.
ח' אבידור: אני מבקש לדבר.
ח' אבידור: אני מייצג 54 אלף דונם.
א' קרא: בבקשה, אך בקצרה.
א' קרא: דוברת:     	אבל, כבר יצגת.
ח' אבידור: אני לא ייצגתי את ההדרים.
א' קרא: עמי דיבר - לא?
ח' אבידור: הוא מארגון הפירות, וזה בכלל ארגון אחר.
א' קרא: בבקשה, אם יש לך משהו להוסיף על מה שאמרו בחקלאות.
ח' אבידור: אני חיים אבידור, מנהל חברה שלה 54 אלף דונם הדרים ומטעים מסוג טרופי.
ח' אבידור: יש לנו בתי-אריזה בכל הארץ ובעיקר בעיירות פיתוח.
ח' אבידור: אנו מעסיקים בשיא העונה כ-1,200 עובדים, שכולם ישראלים, בבתי-האריזה: מבררות, אורזות, מכונאים, סבלים וכל הסוגים.
ח' אבידור: אנו מעסיקים את העובדים האלה בבתי-האריזה שלנו.
ח' אבידור: פרט לזה, ישנם עובדי קטיף - עובדים שצריכים לקטוף את הפרי ולהביאו לבתי-האריזה.
ח' אבידור: רק החברה שלי בשיא העונה צריכה בין 1,500 ל-2,000 עובדים, כדי לקטוף רק את 54 אלף הדונם שלנו.
ח' אבידור: אנו מייצאים 70% מתפוזי ה-JAFA של מדינת ישראל.
ח' אבידור: אנו מייצאים את רוב תפוזי ה-JAFA של מדינת ישראל, ומרבית התוצרת שלנו הולכת לייצוא.
ח' אבידור: החברה שלנו נטעה באזור אופקים, בשער הנגב, באיזור חבר הבשור, פרדסים.
ח' אבידור: לאחרונה, היא נטעה עשרים אלף דונם פרדסים, על מנת שבין היתר יביאו תפוזים וגם שיעצרו את המדבר כדי שלא יגיע לאשקלון ולתל-אביב.
ח' אבידור: מבחינת שמירת איכות הסביבה, זהו אחד הדברים הבסיסיים.
ח' אבידור: אנו משתמשים אך ורק במי שפדן באיזורים האלה.
ח' אבידור: אנו לא זוללי מים ולא שודדי מים.
ח' אבידור: אנו היום במצב שאנו צריכים לקטוף את התפוזים האלה ולייצאם.
ח' אבידור: אנו צריכים לקטוף אותם אך ורק עם עובדים תאילנדים או עובדים זרים תאילנדים, ואסביר למה.
ח' אבידור: פנינו בקיץ, ומר בוכריס יודע, ואישרנו בפניו 850 בקשות לעובדים ישראלים בשירות התעסוקה ופיזרנו אותם בכל הלשכות.
ח' אבידור: לאחרונה, הלכנו לכל הלשכות ומיחזרנו את הבקשות האלה וביקשנו וריאיינו עובדים וסיכמנו עם עובדים שיגיעו, וכל יום בכל מקום היו חמישים עובדים שאמרו שיבואו.
ח' אבידור: הבאנו למחרת אוטובוס של חמשים עובדים, ובאו שלושה עובדים.
ח' אבידור: הסענו שלושה עובדים עם אוטובוס של חמשים עובדים לפרדסים, וכל שלושת העובדים האלה הלכו באמצע היום.
ח' אבידור: אנו רוצים להעסיק את הישראלים, מחפשים את הישראלים, ולא מצליחים להעסיקם.
ח' אבידור: הם לא רוצים לעבוד.
ח' אבידור: הם באים לפרדס ויושבים מתחת לעץ.
ח' אבידור: סיכמנו עם ההסתדרות שהנורמה של עובד, על מנת שהוא יקבל שכר מלא, תהיה פחותה מעובד תאילנדי, וזה חתום ע"י הסתדרות העובדים; עובד ישראלי, לצורך תפוקה, הוא נחות מעובד תאילנדי.
ח' אבידור: אנו מוכנים לעשות זאת.
ח' אבידור: הם לא באים.
ח' אבידור: הם לא מוכנים.
ח' אבידור: תבין, אם הוא יעבור את הנורמה - הוא מקבל פרמיה, אותו עובד תאילנדי.
ח' אבידור: אני מבקש רק דבר אחד.
ח' אבידור: היה מכרז, נקבעו כבר אותם עובדים שזכו במכרז ונקבעו קריטריונים.
ח' אבידור: למעשה, נגמר התהליך.
ח' אבידור: איפה העובדים?
ח' אבידור: האם אתה רוצה שניקח את העובדים הסינים?
ח' אבידור: אדוני, לקחנו עובדים סינים, וביקשנו אותם לבוא - אותם עובדים שמסתובבים בפינות רחוב - והיינו במצוקה.
ח' אבידור: צר לי להגיד לך, שהעובדים הסינים הם טייחים, הם טפסנים והם כל מיני דברים.
ח' אבידור: פנינו גם לארגון הקבלנים: "תביאו לנו את העובדים האלה".
ח' אבידור: הם לא מוכנים לעבוד בקטיף, ולא יעזור שום דבר.
דוברת: כי הם עצלנים.
ח' אבידור: הדבר היחידי שהם יעשו הוא שהם יקלקלו את התאילנדים.
ח' אבידור: זה לא 'ילך'.
ח' אבידור: אתה לא תוכל להעביר ממקצוע למקצוע.
דוברת: תאמין לי, שהם מטומטמים.
א' קרא: לפני שהשר יתייחס, אני רוצה לתת רשות דיבור לחבר-הכנסת הרב גפני לומר שני משפטים.
א' קרא: מאחר ובחרתי בו להיות הרב שלי בכנסת, אינני יכול לסרב לו.
משה גפני: אדוני יושב-ראש הוועדה, אני מודה לך.
משה גפני: כבוד השר, אני מבין את המצוקה שיש לחקלאים ולקבלנים.
משה גפני: מדובר על נושאים כלכליים בעיקרם.
משה גפני: הרב בניזרי, אני חושב שצריך להיענות לבקשותיהם, ובתנאי אחד שמלבד זה שהם יצטרכו לשלם לעובדים האלה יותר ממה שהם משלמים לעובדים ישראלים, על כל התנאים הנילווים, הם יצטרכו גם לשלם מס למדינה.
משה גפני: עם המס הזה יצטרכו לפעול עם כל כוח-האדם, כדי לגרש את מי שלא חוקי.
משה גפני: כלומר, צריך לשנות את המדיניות.
משה גפני: מבקשים קבלני השיפוצים ששים אלף עובדים זרים - ששים אלף עובדים זרים.
משה גפני: קודם כל שכר ששים אלף העובדים הזרים והתנאים הנילווים יעלו כמעט כפול.
משה גפני: זה לא משנה אם מדובר בששים, במאה ועשרים אלף או בשני מליונים, אלא שזה יעלה כפול מעובד ישראלי, כולל התנאים הנילווים.
משה גפני: מעבר לזה, אתם תצטרכו לשלם מס למדינה.
משה גפני: המדינה, במשאביה הנוכחיים, לא יכולה לגרש את הלא-החוקיים או שאיננה מצליחה להגיע לכולם.
משה גפני: אחד שנמצא אצלך בעבודה ויוצא החוצה מיד יהיה מישהו שיתפוס אותו עם הכסף שלך - המס שאתה תשלם.
דוברת: זה ברור מי ישלם זאת.
דובר: זה מקובל במאה אחוז.
דוברת: את שמעת מה שהוא אמר?
דוברת: זה פי שניים לעובד.
דוברת: כבר אני מתקוממת.
דובר: זה מקובל.
דובר: זה מתחיל בכסף ונגמר בכסף.
דובר: ש' בניטה:     	לא יהיה להם על מי להגן.
דובר: הרב גפני, תיתן לנו להיות חקלאים עם כלכלה חופשית.
דובר: ואז, יהיה צודק להגיד מה שאתה אומר.
א' קרא: הרב גפני, צריך לסיים.
ש' בניטה: מה עם הסיעוד?
משה גפני: הנושא האחד, שאיננו כלכלי וגובל בפיקוח נפש, הוא נושא הסיעוד.
משה גפני: נושא הסיעוד צריך לצאת מהקטגוריה הזו.
משה גפני: גם אין מציאוּת היום.
משה גפני: כשבאות, למשל, חברות ואומרות להתאים את נושא הסיעוד: קשישה שמקבלת את הפרוטות העלובות מהביטוח הלאומי או נכה או נכה שצריכים להחזיק- - -
א' קרא: אבל, הבעיה היא איך אנו מתמודדים עם הברחנים.
משה גפני: מי שעוסק בנושאים הכלכליים ורוצה עובדים זרים - ישלם כדי שהמדינה תוכל לעמוד במטלות ששר העבודה והרווחה קבע, שהממשלה קבעה.
משה גפני: מי שבורח מנכה או נכה, מקשיש או קשישה או מכאלה שאצלם זה פיקוח נפש, יתפסו אותו ויעיפו אותו מפה.
משה גפני: ואז, הוא יחשוב פעמיים אם כדאי לו לברוח.
ש' בניטה: כל הכבוד.
ש' בניטה: מר גפני, אני מצדיעה לך.
ש' בניטה: אתה מאה אחוז.
משה גפני: את מצביעה לי או  מצדיעה לי?
משה גפני: אל תצדיעי - תצביעי.
ש' בניטה: אתה יכול להאמין לי, שאצלי אין סיכוי לליכוד או למערך.
ש' בניטה: זה רק ש"ס או אגודה.
א' קרא: יעקב בוכריס, האם אתה רוצה להוסיף משהו?
י' בוכריס: כן, אני מבקש.
א' קרא: מנכ"ל שירות התעסוקה, בבקשה ובקצרה.
ש' בניטה: אני אוהבת את ש"ס.
משה גפני: תאהבי את ש"ס ותצביעי ליהדות התורה.
א' י' סלומה: חבר-הכנסת קרא!
א' קרא: לא דיברת.
א' קרא: נתתי לה במקומך.
י' בוכריס: ברצוני להתייחס בעיקר לדברים שנאמרו פה בסוף.
י' בוכריס: אני חושב, ששירות התעסוקה עושה עבודה גדולה מאד בנושא שילוב ישראלים בבניין ובחקלאות.
י' בוכריס: לצערי הרב, את אותו מאמץ שאנו עושים אנו לא מגלים מהצד השני, ואתן לכם דוגמא.
י' בוכריס: אמרו פה חקלאים שעשו מיחזור של איזה 850 בקשות לעובדים ישראלים.
י' בוכריס: זה היה מיחזור של בקשות שהיו באוגוסט.
י' בוכריס: ביקשנו את הבקשות האלה עוד פעם.
י' בוכריס: אנו גייסנו עובדים גם במסגרת ירידים.
י' בוכריס: אנו גם יצרנו קשר עם המעסיקים עצמם.