GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
משה טראוריג:
והקנסות שהוא יקבל על זה שהוא לא יעמוד בלוח הזמנים מהמזמין, 'זה לא כסף?'
משה טראוריג:
מדינת ישראל נתנה לי חוזה - וזכיתי במכרז, כי הייתי הכי זול - וצריכה את המבנה ב10- באוקטובר.
משה טראוריג:
היא תקבל בכלל טיעון שאין לי פועלים לעבוד, ואני ב10- לאוקטובר אינני מוסר את המבנה?
משה טראוריג:
הרי זה אף לא הוכר ככוח עליון, האנתיפאדה מאוקטובר.
משה טראוריג:
נאמר שמעסיק במדינת ישראל צריך להביא בחשבון בעיות ביטחון - הוא צריך לתמחר אותן פנימה.
משה טראוריג:
זה סביר שבמדינת ישראל יהיו בעיות ביטחוניות.
משה טראוריג:
או אז, הכיצד אתה אומר לי שבגלל בעיות ביטחון אין לך עובדים?
משה טראוריג:
זה בכלל איננו טיעון.
משה טראוריג:
אינני מוכן לדחות לך את תאריך הסיום.
משה טראוריג:
ואם אתה מפגר, תשלם קנסות.
משה טראוריג:
חבר'ה, אתם טועים - למעסיק אין אינטרס.
משה טראוריג:
יש אינטרס לשלם יותר היום בעבור עבודה, ובלבד למסור את הפרויקט בזמן.
משה טראוריג:
הוא יקבל קנסות שאינם שווים לו את מחיר עליית שכר העבודה.
משה טראוריג:
זה הרבה יותר גדול - כשאתה עושה מפעל להיי-טק, לאינטל, האמריקאים מטילים עליך מיליון דולר קנס על יום איחור.
משה טראוריג:
אנחנו בחוצה ישראל נשלם 50,000 דולר על יום איחור, אם לא נמסור למדינה את הכביש בזמן.
משה טראוריג:
זה כלל איננו רלוונטי, נושא שכר העבודה.
משה טראוריג:
אני אומר לך שהוא בערך 85% מהשכר הממוצע במשק, השכר בענף הבניין, ואני רוצה להגן על זכותם של פועלי הבניין - אנחנו חושבים שניקח 188,000 מובטלים שנמצאים בלשכות התעסוקה ונגיד להם: 'החל ממחר בבוקר אתם תעבדו בבניין', והם יהיו פועלי בניין – 'מה פתאום?'
משה טראוריג:
אין מושג כזה: "פועל בניין".
משה טראוריג:
יש תפסן, יש ברזלן, יש בנאי, יש טייח - כל אחד הוא מקצוע בפני עצמו, ואין אחד מחליף את האחר.
משה טראוריג:
ברזלן איננו יודע להיות טייח.
משה טראוריג:
טייח אינו יודע להיות בנאי.
משה טראוריג:
צריכים לזה קורסים.
משה טראוריג:
אנחנו מעסיקים.
משה טראוריג:
זה משק חופשי.
משה טראוריג:
איש איננו מביא כסף מהבית לממן את הפעילות שלו.
משה טראוריג:
אם לא יהיה כדאי למעסיק לעבוד - הוא לא יעבוד.
משה טראוריג:
אם הוא לא יעבוד, הוא יפסיד, והעובדים שלו יפסידו.
משה טראוריג:
אין מעסיק בלי עובדים - אבל גם אין עובדים בלי מעסיק.
משה טראוריג:
העובדים צריכים להיות מעונינים שהמעסיק שלהם יעבוד, כי רק אז יש להם עבודה.
משה טראוריג:
זה מוכרח לקבל טיפול מרכזי, ואנחנו לא נגד - אנחנו בעד.
משה טראוריג:
רק בינתיים אין  מנוס - אנחנו צריכים עובדים זרים במקום הפלשתינאים.
משה טראוריג:
ואם בעוד חצי שנה, בעוד שנה, אינשאללה, יהיה הסדר, יהיה שלום, תהיה הסכמה - לא חשוב מה יהיה, בלבד שיהיה טוב - אז נוציא אותם חזרה.
משה טראוריג:
מה הבעייה בכך?
משה טראוריג:
צריך לטפל במשק אם אין אנו רוצים שיקרוס.
קריאה:
אבל הם משתרשים פה.
משה טראוריג:
או אז, הוצא אותם.
משה טראוריג:
אתה המדינה.
משה טראוריג:
הקם מינהל הגירה כמו בארצות הברית.
קריאה:
יש לך מעל 130,000 משפחות שהשתרשו פה במדינה.
משה טראוריג:
חבר'ה, זו בעיית מדינה.
משה טראוריג:
אני אינני סובר שעמותה כזאת או אחרת תפתור את הבעיה.
משה טראוריג:
זו בעיה שצריך להתמודד בה.
משה טראוריג:
לפני שנתיים, יחידת האכיפה של משרד העבודה הוציאה סדר גודל של 12-15,000 איש.
משה טראוריג:
ב99' המספר הזה ירד.
משה טראוריג:
כיום אני מבין שיש החלטה להגביר את האכיפה ולהרחיב את המספרים.
משה טראוריג:
אני אומר - לא לפרוטוקול – חבר'ה, אני מוכן גם להבין את המדינאים.
משה טראוריג:
זאת סוגייה לא פשוטה.
משה טראוריג:
אנחנו עובדים בארצות העולם, בפעילות הבינלאומית שלנו.
שמעון מלכה:
יש לי שאלה אליך.
שמעון מלכה:
בחור שמסיים שלוש שנות שירות צבאי...
איוב קרא:
סליחה, אני מבקש.
איוב קרא:
אתה דיברת - אף אחד לא הפריע לך.
איוב קרא:
סליחה, אני אסגור את הדיון, באמת.
משה טראוריג:
היום - כמו שמדינת ישראל רוצה שאזרחיה, כשהם יוצאים החוצה, יקבלו פוזיציות ועבודה וחברות בינלאומיות - זה ייצוא למעשה - יהיו בחוץ, כך אותן מדינות רוצות את יחסי הגומלין.
משה טראוריג:
זאת הסוגיה.
משה טראוריג:
גם לא על חשבון אותם אזרחים.
משה טראוריג:
הרי צריך לראות את שני הצדדים, גם אם זה לא נעים וגם אם אין רוצים.
קריאה:
אם יש איזו מדינה שמשלמת את ה10,000- דולר לעובד, אני מוכן ללכת לאותה מדינה.
משה טראוריג:
יש מדינה, בגרמניה, שמשלמת 20$ לשעת עבודה לעובד בניין, ואין לה עובדי בניין.
קריאה:
אני מוכן ללכת לעבוד שם.
קריאה:
אני אהיה עובד זר.
משה טראוריג:
אני אינני מוכן שאתה תלך לעבוד שם - אני אומר לך את זה, ככה, כפטריוט, אבל אני אומר לך את המחירים.
משה טראוריג:
19 מארק שעת עבודה, שכר מינימום לעובד בניין בגרמניה - ואין עובדים.
משה טראוריג:
אין עובדים, לא ממזרח גרמניה, שהייתה עד לפני 10 שנים בחבר העמים, לא מתורכיה, לא מספרד, לא מפורטוגל - עובדה.
איוב קרא:
תודה רבה.
איוב קרא:
נציג משרד הביטחון, סגן אלוף יצחק גורביץ.
איוב קרא:
המשרד לביטחון פנים, בבקשה.
איוב קרא:
מר הרצל חגי.
הרצל חגי:
קודם כל, אני מאד מברך את הפעולה של העמותה;  גם נפגשתי אתם.
הרצל חגי:
אני סבור שהם עושים עבודה טובה, כי הם 'מדליקים' לנו, כרשויות, 'את הנוריות האדומות', כי אני רואה את הקלות הבלתי נסבלת, לטעמי, שבה הממשלה קיבלה החלטות - גם במתן ההיתרים על פי החלטות ממשלה – ל"סחף" הקיים היום.
הרצל חגי:
בעצם, על פי החלטת הממשלה המקורית, היינו צריכים להיות היום ב20,000- היתרים, והיום אנחנו ב100,000- היתרים - אני מדבר על היתרים כחוק.
הרצל חגי:
דבר נוסף שאני חייב לציין, וסבורני שכן חשוב שכולנו נדע - אני מכיר טוב את שוק  העבודה ויכול לציין מתוך היכרות אישית שאני כן יכול להגיד שיש היום חדירה של עובדים זרים לענפים שהם ישראליים 'פרופר', ולא הייתה לנו שום כוונה, לא שיהיו נהגי משאיות זרים, ולא שיהיו מפעילי ציון מכאני הנדסי ולא "שפים" במלונות - ענפים או תחומים שהם היו פרופר ישראליים, כתוצאה מזה שהמעסיקים - בראש ובראשונה צריך לזכור שמי שיוצר את הביקוש זה מעסיקים - ואם יש פה 150,000 אנשים הנמצאים פה שלא כחוק, בראש ובראשונה יש מישהו - יכול להיות שהוא גם בחדר הזה, יכול להיות שהוא בבניין הזה, יכול להיות שהוא חלק ממובילי דעת קהל, שאף אחד פה לא יסתיר שום דבר - זה מתחיל בזה שהנורמה החברתית היום, שתמורת 700-1000$ אתה מעסיק עבד או שפחה בתחום משק הבית, וזה מותר, וזה הכל 'עובר', והכל בסדר.
הרצל חגי:
אני גם איני מדבר על זה שהמדינה, כצרכן עיקרי של העובדים, איננה מאפשרת ליצור את ההגבלות ואת אמות המידה בשביל ליצור מצב של העדפה ברורה קודם כל לתושבי מדינת ישראל.
הרצל חגי:
אזיי, קודם כל "ניטול קורה מעל עינינו" - אני אומר זאת ללא משוא פנים בכל מקום, אני אומר את זה גם כאן.
הרצל חגי:
אני כן יכול להגיד שהתופעה הזו של כניסה של עובדים זרים לענפים ישראליים הולכת ומתרחבת, וזה צריך "להדליק" לכולנו "נורית אדומה".
הרצל חגי:
הנושא עדיין מחולק, לצערי, בין שלושה משרדים, כל הטיפול בסוגייה של העובדים הזרים.
הרצל חגי:
אנחנו חושבים שצריכה לקום רשות אחת, יד אחת מרכזית, שתטפל בכל התהליך - החל ממתן האשרות ועד החלק הבלתי נעים של הגירוש.
הרצל חגי:
היום אני יכול להגיד בוודאות, כמי שממונה על האכיפה במשרד לביטחון פנים: אין קיימת די הרתעה.
הרצל חגי:
לבי בעיקר נתון לאותם אלה שקיבלו היתרים לסיעוד, או נכים.
הרצל חגי:
בחודש הראשון המטפלים מקבלים הצעות יותר גבוהות מהמעמד הבינוני ומעלה, בעוד 200$ לחודש, והם בורחים ונוטשים את אותו קשיש או נכה; והם פונים אליי, ואני עומד חסר אונים, כי המשטרה היום, כמו בשאר התחומים - לצערי התחומים הקלאסיים של האכיפה נפגעו, גם הנושא הזה…
אבי עובדיה:
שיתחיל אצלו בבית.
הרצל חגי:
אינני  רוצה להתייחס לזה.
הרצל חגי:
יש היום פעולה מסיבית, גם כנגד שב"חים וגם כנגד זרים.
אבי עובדיה:
יש לו 60 עובדים זרים בחווה.
הרצל חגי:
אנחנו מתקשים בעומס ובים המשימות שקיים היום למשטרת ישראל, עם המצב הביטחוני הקיים.
הרצל חגי:
יש לנו קושי אמיתי, ולמרות הכל אנו עושים מאמצים אדירים.
הרצל חגי:
אין אנו מוותרים, כי יודעים אנחנו שזה חשוב ליצור את האפקט של ההרתעה במקום שאנחנו יכולים.
הרצל חגי:
קיבלנו החלטות אף בנושא של הברחנים, לעשות פעולות ממוקדות בשביל ליצור הרתעה, שיידעו שהנושא הזה מקבל טיפול בצורה כזאת או אחרת.
משה טראוריג:
מר איוב קרא, בהמשך למה שהוא אומר: בכדורגל, יש שוטרים כל משחק, בכל שבת; מממנים את זה קבוצות ההתאחדות וההתאחדות.
משה טראוריג:
אנחנו מוכנים לממן שוטרים, כמו בכדורגל.
משה טראוריג:
המעסיקים יממנו שוטרים שייקחו פועלי בניין ברחנים, יביאו אותם לשדה התעופה, וישלחו אותם הביתה.
איוב קרא:
אני אקח את זה לתשומת לבי.
הרצל חגי:
הקשב היטב למה שאני אומר: במשחק הכדורגל האחרון, ההתאחדות התקשתה להשיג שוטרים בשכר.
הרצל חגי:
השוטרים נפלו מהרגלים, לא היו מוכנים, בשכר, לבוא ולאבטח את המשחק שהיה מול ספרד - שתבינו באיזו מציאות אנחנו חיים.
משה טראוריג:
או אז, אפשר לגייס.
משה טראוריג:
זו בעיה של תקציב.
איוב קרא:
סליחה, אני רוצה להתקדם בדיון.
איוב קרא:
מי שדיבר, נגמר העניין.
איוב קרא:
יש אחרים שעדיין לא התבטאו פה.
יעקב נזרי:
אני רוצה להזכיר לנוכחים שהיה לנו שיח עם הגוף המכובד הזה.
יעקב נזרי:
הם ישבו אצלי לא אחת, היו לנו מספר מפגשים, ודיברנו כדי להחליט מה אנחנו עושים - זה גם בהקשר לרשימות שדובר בהן כאן.
יעקב נזרי:
לצערי הרב זה לא יצא לפועל, כי זה לא התבסס על מה שנקרא: פרמטרים ונתונים מקצועיים.
יעקב נזרי:
אבל לא זה הפתיח שלי.
יעקב נזרי:
כנראה שמטעמי נוחיות, חלק מהנוכחים כאן תקפו את שירות התעסוקה כ'שק' ללא אפשרות להגנה.
יעקב נזרי:
שירות התעסוקה איננו קובע מדיניות; שירות התעסוקה מבצע מדיניות.
יעקב נזרי:
אם ניתנה החלטה לצמצם את מספר העובדים הזרים, מה שהאדון פה הזכיר, הרי שאנחנו ערוכים לדבר הזה.
יעקב נזרי:
ההנחיה שקיבלנו היא החלטות הממשלה.
יעקב נזרי:
אנחנו מבצעים את החלטות הממשלה כהווייתן.
יעקב נזרי:
לסיכום אני רוצה לומר שהשר הנוכחי הקים ועדה שתבדוק את הנושא הזה של מכלול העובדים הזרים במדינת ישראל.
יעקב נזרי:
חלק ניכר מהמוטו של ההחלטות אומר שבכל מחיר יש לצמצם ככל שניתן את מספר העובדים הזרים בהיתר.
יעקב נזרי:
אני מניח שזה גם יקבל ביטוי בקרוב.
יעקב נזרי:
לכן יש לדעת שהדבר הזה הוא לא בתהליך של צמיחה כלפי מעלה, אלא זה יקבל ביטוי של צמיחה כלפי מטה.
יעקב נזרי:
אני מקווה שאכן כך יתבטא הדבר הזה.
חנה גלאי:
אחד הנושאים שבעצם אנחנו התכנסנו היום פה לדבר עליו, זה המובטלים כנגד העובדים הזרים - התנגדות המובטלים לעובדים הזרים.
חנה גלאי:
מבחינת הדברים כפי שאנחנו רואים אותם, אני מוצאת שיש פה התנגדות בלתי נכונה.
חנה גלאי:
ומדוע?
חנה גלאי:
העובדים הזרים, כרגע, באופן שבו הם מועסקים, אכן יש בהם משום פגיעה באינטרס של המובטלים, מאחר שהם מועסקים בשכר נמוך יותר, אבל לו היו משנים את תנאי ההעסקה של העובדים הזרים, והיו מעלים את שכרם, זה היה הופך את ההעסקה שלהם לבלתי כדאית, והיו חוזרים להעסיק את הישראלים.
חנה גלאי:
כל הדברים האלה שפה העובדים הישראליים חושבים שהעובדים הזרים פוגעים בהם, הם לגמרי לא מדויקים.
חנה גלאי:
אם יעסיקו את העובדים הזרים בשכר שבאמת קבוע בחוק - ואנחנו מכירים לצערנו הרב את התופעה הזאת, שאין מעסיקים אותם בשכר המינימום.
חנה גלאי:
אם יעסיקו אותם בשכר שקבוע בחוק, יוכלו להעסיק במקום זה את הישראלים.
קריאה:
אותי הורידו מאניה בגלל שהביא ב700$-  אדם.
קריאה:
אותי הורידו מאניה ביטחונית.
חנה גלאי:
שישלמו לך 1,000$.
חנה גלאי:
שלא ישלמו לאנשים פחות משכר המינימום.
חנה גלאי:
זאת הבעיה.
קרול טלפוס:
משרד החקלאות קודם כל מברך את היוזמה הזאת שאתם רוצים להעסיק את המובטלים בחקלאות.
קרול טלפוס:
אנחנו מוכנים לקלוט את כל הישראלים בחקלאות.
קרול טלפוס:
לפני כחצי שנה עשינו ניסיון לקלוט - ביוזמת משרד התעסוקה, בעידוד האוצר - לקלוט   עובדים          לענפי חקלאות.
קרול טלפוס:
לצורך כך, גם תמרצנו את הנושא ב40- ש"ח נוספים לדמי השכר שאותם העובדים מקבלים ובנוסף לכך גם דמי נסיעה.
קרול טלפוס:
מסך כל המספר שאנחנו ביקשנו - רצינו לקלוט מספר גדול מאד של עובדים - הגיעו סך הכל כ150-200- עובדים לכל הענפים במשרד החקלאות.
קרול טלפוס:
לגבי מה שצוין פה, לגבי הכוורות - כוורן מאזור מרכז הארץ הציע משכורת פי 1.5 משכר המינימום...
אבי עובדיה:
הוא לא רצה לדבר אתנו, כשביקשנו את הטלפון שלו מהרדיו, ושלחתי לו פקסים.
אבי עובדיה:
הוא לא רצה לענות.
קרול טלפוס:
ואף עובד לא הגיע לשם - אף עובד.
אבי עובדיה:
הוא לא רצה לקבל.
איוב קרא:
חברים, אני רוצה לסכם באלה הדברים: קודם כל, אנחנו בעיקרון מקבלים את טענות המובטלים ואת דברי ראשי עמותת "תנו לעבוד בכבוד".
איוב קרא:
מבחינת היישום, אני חושב שההחלטה שהייתה לגבי החקלאות בשבוע שעבר, לקלוט חיילים משוחררים ושהם יקבלו מענק תוך 90 יום - זו החלטה מאד נבונה, ואני מבקש לראות איך מיישמים אותה, כי עד עכשיו היה חצי שנה, וזה לא היה נבון.
איוב קרא:
לדעתי, אם חייל משוחרר מחליט לעבוד בחקלאות במקום להיות מובטל, אנו יוצאים נשכרים מכך.
איוב קרא:
או אז, בהחלט לגבי ההחלטה של החקלאות, אני מבקש לחזור על זה, שאנחנו ממליצים לקלוט חיילים משוחררים בענף החקלאות.
איוב קרא:
ההחלטה כבר הייתה.
איוב קרא:
אני רק חוזר על זה.
איוב קרא:
דבר נוסף: אני חושב שבמשרד ראש הממשלה עומד להתקיים דיון בסוגיות שהועלו פה על ידי המובטלים וגם לגבי העובדים הזרים, ואנחנו דורשים שמשרד ראש הממשלה, במסגרת ההכנות לדיון הזה שאמור לקבוע עובדות חדשות לגבי המובטלים ולגבי העובדים הזרים, ייצא לפועל כמה שיותר מהר, ואנחנו נדבר עם משרד ראש הממשלה עוד היום, כדי לזרז את הדיון הזה.
איוב קרא:
בעיקרון, הוועדה בעד אכיפת החוק נגד העובדים הזרים הלא חוקיים הנמצאים בישראל בצורה חד משמעית, ואנחנו רוצים מאד שהעניין ייעשה.
איוב קרא:
אנחנו מחכים לדעת מה קורה עם הפלשתינים וכל הסוגייה הפלשתינית כרגע, כי עדיין אין החלטה, ואנו מצפים שתהיה החלטה לגבי זה.
איוב קרא:
עדיין איננו יודעים - זה יכול להיות היום, מחר, מחרתיים - אבל בעיקרון אנחנו בעד אכיפה כוללת, ואנו רוצים מאד שזה יהיה כמה שיותר מהר.
איוב קרא:
אנחנו חושבים שזו הבעיה המרכזית, כמו שהועלו פה הטענות.
איוב קרא:
סבורני שבעניין של ה"דחיפה", או זירוז, או מתן עדיפות למובטלים, שהיום נרשמים בלשכות התעסוקה - צריך לתת לשלב אותם במעגל העבודה, אולי גם במחיר מתן חצי מדמי האבטלה לכל מובטל שמשתלב במעגל העבודה.
איוב קרא:
זאת אומרת, בלי ללכת להתייצב בלשכת העבודה, די שהמעסיק ידווח שהוא עובד אצלו, יקבל 50% מדמי האבטלה, וכך יוצאים המדינה והמובטל נשכרים.
איוב קרא:
אני חושב שהסוגייה הזו היא סוגייה מרכזית, ולדעתי, בדיון שיתקיים במשרד ראש הממשלה - אני אעלה את זה, כבר דיברתי עם ראש הממשלה בנושא הזה.
איוב קרא:
צריך לשלב פיצוי למובטל, יחד עם זה שהמדינה תצא נשכרת מזה, שבמקום שיישב בבית "בטן-גב", ייצא לעבוד ויקבל עבור זה בונוס, בנוסף למשכורת שלו.
איוב קרא:
מזה כולם ירוויחו.
איוב קרא:
זו הנוסחה שאני מנסה לקדם אותה.
איוב קרא:
אני מקווה שבדיון שייערך יסכימו כולם ליישם אותה.
איוב קרא:
תודה רבה על ההקשבה.
איוב קרא:
אנחנו פותחים את הישיבה המיוחדת הזאת בנושא הברחת עובדים זרים מהמזרח הרחוק ואירופה דרך הרשות הפלשתינאית, נושא שעלה באקראי בישיבה האחרונה.
איוב קרא:
אני מסתכל על הסוגייה הזאת בחומרה רבה, לאור הנסיונות למגר את תופעת העובדים הלא חוקיים בישראל, וזה עוד זרם שבעצם אנחנו לא חשבנו עליו, ועוד סוגייה של הלא חוקיים שתתפוס ממדים, אם אנחנו לא נעצור את זה כמה שיותר מהר ונמצא לזה פתרונות.
איוב קרא:
אני אשמח שכל גורם שקשור לנושא הזה יתן את מה שהוא יודע על הנושא הזה, יסביר מה שהוא יודע, מה שאפשר לעשות בעניין הזה.
איוב קרא:
נציג או נציגת השב"כ בדרך לכאן, עד כמה שאני יודע.
איוב קרא:
ברגע שהיא תגיע אני אבקש מהעיתונאים שיעזבו את הישיבה  כי זה היה התנאי איתם.
איוב קרא:
בעקרון אני רוצה לדעת באילו כמויות מדובר, מה מידת התופעה הזאת שהתפתחה לממדים כאלה שאנחנו לא חשבנו עליהם.
איוב קרא:
אנחנו מדברים בעיקר על הברחת עובדים דרך מאכערים מהרשות הפלשתינית לישראל, ואם הם קשורים עם מאכערים בישראל, איך הם עושים את זה, האם מישהו מהגורמים פה יודע.
איוב קרא:
כמובן מדובר לא בפלשתינים, מדובר בסינים, תאילנדים, אירופאים, מכל העולם.
איוב קרא:
אנחנו לא מתייחסים לצד הפלשתיני ולצד הירדני.
איוב קרא:
אני מדבר פרופר על עובדים זרים כשמם כן הם.
אורלי מלכה-רותם:
בוקר טוב לכולם,  אני נציגת מתאם פעולות בממשלה ביהודה ושומרון ועזה.
איוב קרא:
לפי הסמל את ביהודה ושומרון.
אורלי מלכה-רותם:
בימים אלה סיימתי את תפקידי ביהודה ושומרון, נמצאת בלימודים, אבל אחזור באוקטובר לשירות צה"ל, בתום הפעולות.
אורלי מלכה-רותם:
מספר מלים כדי לעשות סדר במונחים.
אורלי מלכה-רותם:
כשמדברים על זרים, כשמדברים על כניסה לרשות הפלשתינית, אז אנחנו כמובן מדברים על כניסה באמצעות רשיונות ביקור ולא באמצעות ויזה, משום שאנחנו לא הסמכות לתת ויזה, כי כידוע לכם, משרד הפנים/שגרירויות ישראל ברחבי העולם, הם הסמכות לכך.
אורלי מלכה-רותם:
רשיונות הביקור מונפקים מהרשות הפלשתינית, על פי בקשתם, ובעצם על פי סמכותם ובאישורה המוקדם של מדינת ישראל, לצורך העניין מתפ"ש/שב"כ.
אורלי מלכה-רותם:
במקרים ששב"כ קובע שיש מקום לבצע איבחון ביטחוני על פי קריטריונים שהוא קובע,  מונפקים רשיונות הביקור האלה, והם לשלוש מטרות: מטרת ביקור פרופר, לבקר משפחה; מטרת עבודה, כשאין מוגדר איזה סוג עבודה, אלא עבודה בכלל; ולנושא של הלימודים, הגבלנו את הנושא ללימודים באוניברסיטאות, דהיינו, סטודנטים, ולא לימודים ברמת בית הספר היסודי והתיכון.
אורלי מלכה-רותם:
הנושא, מבחינתנו, מאז ההסכמים, בעצם זוהה כנושא רגיש, ועל כן מטופל לא באמצעות שבע השלוחות שלנו ביהודה ושומרון, מה שנקרא מת"קים - מפקדות תיאום וקישור אזרחיות, אלא ישירות מול המשרד לעניינים אזרחיים, ורק מולו, כשהמקביל או העמית להם זה ענף מינהל ושירותים -  אני הייתי אר"נית עד לפני פחות משלושה שבועות - ישירות, דהיינו, העבודה היא ריכוזית ולא מבוזרת, על מנת לאפשר למערכת לעקוב אחר התופעה, לעקוב אחר הנתונים, ולטפל בזה בהחלט בצורה ראוייה.
אורלי מלכה-רותם:
רשיונות הביקור ברובם נכנסים דרך רפיח ואלנבי.
אורלי מלכה-רותם:
מאז פתיחת דאהנייה גם דרך דאהנייה, אלה רוב הנכנסים, כשאנחנו מאפשרים כניסה גם דרך נמל תעופה בן-גוריון, ושוב, על פי הסכם הביניים.
אורלי מלכה-רותם:
צריך לומר שכל נושא רשיונות הביקור שוב מיושם על פי האמור בהסכם.
אורלי מלכה-רותם:
הייתי רוצה לסבר את אוזני המשתתפים במספר נתונים, כפי שביקש היושב ראש,  לאוכלוסיות הבעייתיות כפי שהוגדרו, ואנחנו מדברים על אירופה, ואנחנו מדברים על המזרח הרחוק.
אורלי מלכה-רותם:
אני רוצה להקדים ולומר שיש ברשות המתפ"ש מערכת שנקראת מערכת מבקרים, זו מערכת שמנוהלת על ידינו שנים רבות מאוד.
אורלי מלכה-רותם:
לפני שנתיים פיתחנו מערכת חדשה, משוכללת, טובה יותר.
אורלי מלכה-רותם:
על פי הצרכים שנגזרו מההסכם עם הפלשתינים, על פי הפרצות שזיהינו בשנים שחלפו מאז ההסכמים, פיתחנו מערכת שהיא טובה למדי.
אורלי מלכה-רותם:
חשוב להדגיש שבשנים האחרונות,  את נתוני הכניסה בפועל, במעברי הגבול של אותם מבקרים, אנחנו מקבלים ממשטרת ישראל  ביקורת גבולות, זאת אומרת, היא מזינה את המערכת שלנו בנתוני הכניסה.
אורלי מלכה-רותם:
אנחנו מנפקים את הרשיון ומזינים את בסיסו במערכת, ומשטרת ישראל מלבישה עליו את נתוני הכניסה והיציאה.
אורלי מלכה-רותם:
באשר לנתונים, בחרנו מספר מדינות, כי לא קיבלנו פירוט של המדינות שלגביהן אתם מתייחסים, ולכן לקחנו את הודו, סין, רומניה, רוסיה ותורכיה, אבל נוכל להוציא על כל מדינה שתבחרו את הנתונים הרלבנטיים.
אורלי מלכה-רותם:
בחרנו להוציא נתונים מה-1 בינואר 1994, אחר כך אני אפרט לגבי עוזרות הבית שזה  סרילנקיות פיליפיניות ואתיופיות, כרגע אתייחס לאוכלוסייה של המדינות הנ"ל.
אורלי מלכה-רותם:
לגבי האוכלוסייה הזאת והנתונים שאני כרגע אציין, אתן נתונים לגבי כלל הנכנסים מהמדינות האלה מזה שבע שנים.
אורלי מלכה-רותם:
הודו – אישרנו בכל שבע השנים 112 הודים.
אורלי מלכה-רותם:
אני רוצה לציין שחלק מההודים, למי שלא יודע, משמשים כיועצים ומומחים בעיקר בתחום התקשורת הפלשתיני בחברות פל-טל וג'ואל.
אורלי מלכה-רותם:
רבים מהם נכנסו בצינור הזה, כך שלא מדובר בפועלים עובדי כפיים, אם אנחנו מדברים על עמדות בכירות יותר.
איוב קרא:
סליחה, כמה אחרי שבע שנים נשארו באזור?
אורלי מלכה-רותם:
אני אעשה סיכום של כלל האוכלוסייה הזאת, ואתן נתון כללי.
אורלי מלכה-רותם:
בסך הכל בשבע השנים מכל המדינות האלה איפשרנו כניסה ל-1,758.
אורלי מלכה-רותם:
נותרו היום 441.
איוב קרא:
יש לכם מושג באילו מקומות הם שוהים היום?
אורלי מלכה-רותם:
כן, ודאי.
אורלי מלכה-רותם:
צריך להבין שאנחנו לא נמצאים בתוך שטחי הרשות הפלשתינית, וגם אם היינו הדבר הוא קשה, טרום ההסכם, אבל בוודאי ובוודאי אחרי ההסכמים שטחי  A הם לא לכניסתנו, אבל בוודאי אנחנו יודעים לאילו מטרות הכנסנו אותם, זאת אומרת זה בוודאות.
אורלי מלכה-רותם:
לדוגמא, את סין הכנסנו במסגרת פרוייקט שיקום  מערכות המים בעיר יריחו.
אורלי מלכה-רותם:
לצורך העניין, נכנסו במעורבות של השגרירות הסינית תחת התחייבות של גורמים מגורמים שונים ברשות הפלשתינית, ראש עיריית יריחו ואחרים, שמנהלים את הפרוייקט במימון זר, צריך לומר, במסגרת המדינות התורמות, והם נכנסו לבצע במכרז שקיימה עיריית יריחו לעניין, בו זכתה חברה סינית שהביאה את הפועלים לצורך העניין.
איוב קרא:
האם היה פיקוח על כך שמי שבא ליריחו היה ביריחו, או שהוא גם עבר לישראל?
אורלי מלכה-רותם:
זה כמו שתגיד אם  שלושת מליון התושבים הפלשתינים שנמצאים ביהודה שומרון ובעזה, באמת נמצאים ביהודה ושומרון ובעזה.
אורלי מלכה-רותם:
אנחנו לא יכולים לבדוק את זה, משום שאין שום מנגנון, אין שום יכולת, להיכנס לתוך הערים ולחפש אותם במקומות.
אורלי מלכה-רותם:
אנחנו עוקבים אחר הנוכחות שלהם, אנחנו עוקבים מול הגורמים הפלשתינים הרשמיים, משום שמאז ההסכם אנחנו לא רשאים לעבוד מול אוכלוסייה, אלא אנחנו עובדים רשות מול רשות ולא רשות מול תושב כבעבר, והיכולות שלנו כמובן הן הרבה יותר מוגבלות מאלה שהיו טרום הסכם הביניים.
אורלי מלכה-רותם:
אנחנו עוקבים אחר כל אוכלוסייה כזאת.
אורלי מלכה-רותם:
מבחינתנו זה לא ניתן ומתוייק, זה נשאר למעקב עד לסיום הפרוייקט, ויש לנו אמצעים מאמצעים שונים לגלות אם הפרוייקט הסתיים, לא הסתיים, וכן הלאה, ואז כל מה שאנחנו יכולים לעשות זה כמובן לבוא במסגרת הוועדות הרשמיות מול הרשות הפלשתינית ולדרוש את הוצאתם מהאזור, וכן הלאה, אבל להכניס כוח ישראלי שיחפש אותם ויוציא אותם פיזית - - -
איוב קרא:
לא אמרתי את זה, אני רק שואל אם היתה לכם אינדיקציה אם ברגע שהסתיים פרוייקט אנשים עזבו.
אורלי מלכה-רותם:
בוודאי.
אורלי מלכה-רותם:
עובדה שחלקם עזבו, זאת אומרת חלקם נשארו, ויש לעתים גם תחלופה.
אורלי מלכה-רותם:
אני יכולה לתת דוגמא נוספת, תורכיה למשל.
איוב קרא:
תני את החלוקה המפורטת.
אורלי מלכה-רותם:
אני יכולה להעביר דו"ח מפורט לאדוני היושב ראש.
אורלי מלכה-רותם:
לי כרגע יש עותק בפקס, אבל אני אוכל לדאוג שמחר יגיע אליך עותק מסודר, בלי שום בעיה.
אורלי מלכה-רותם:
ניקח לדוגמה את רוסיה ורומניה.
אורלי מלכה-רותם:
ברוסיה ורומניה אנחנו לא מכניסים למטרת עבודה, ואני יכולה להעיד מהניסיון המצטבר שלי ביהודה ושומרון, שרוב הנכנסות נכנסו ביחסי קירבה של בני זוג, דהיינו, נישואין לתושבי שטחים.
אורלי מלכה-רותם:
אני יכולה גם להעיד שרבות מהן קיבלו תושבות בשטחים כתוצאה מאיחוד משפחות שניתן לרשות הפלשתינית, על פי מכסות שנקבעו בהסכמים, וכן הלאה.
אורלי מלכה-רותם:
לתורכים למשל, אישרנו כניסה של 429,  מתוכם נותרו בפועל כיום 47, ואני חושבת שקרוב ל-150 מתוכם נכנסו מלכתחילה לצורך פרוייקט מלון אינטר-קונטיננטל בבית לחם שמנוהל על ידי פדיקו, במעורבות של בכירים ברשות הפלשתינית, על פי אישורים של הדרגים הנדרשים למטרה הזאת, תוך התחייבות שבתום העבודה הם ייצאו.
אורלי מלכה-רותם:
הטיעון למשל, לגבי התורכים, היה לגבי יכולות שלהם בעבודות פיניש, ושהם ידועים ברחבי העולם בפינישים מיוחדים.
אורלי מלכה-רותם:
אז להגיד לך שבדקתי שבאמת הם יודעים?
אורלי מלכה-רותם:
אבל ניסינו לעשות את כל שאפשר, ושוב  צריך להבין שהיכולות שלנו מוגבלות, משום שאנחנו לא רואים את המבקרים, בניגוד לשגרירויות ישראל שרואות את הזר המבקש להיכנס לארץ, ואנחנו לא רואים את המזמין.
אורלי מלכה-רותם:
זאת אומרת, במקרה שזה פרטי, תושב מזמין, אנחנו לא רואים את התושב המזמין.
אורלי מלכה-רותם:
במקרים האלה, כשמדובר בעבודה זה לא תושב מזמין, אלא זו הרשות הפלשתינית מזמינה כרשות פלשתינית.
אורלי מלכה-רותם:
על פי ההסכם הם רשאים.
איוב קרא:
אני רק שואל, בעבודות פיניש חסרים פלשתינים שיעשו את זה?
איוב קרא:
צריך להביא 500 איש מתורכיה?
אורלי מלכה-רותם:
נשאלת כאן השאלה הנצחית – מאז עברו הסמכויות לרשות הפלשתינית, מה הזכות שלנו לקבוע  להם את סדר העדיפות.
אורלי מלכה-רותם:
אני מסכימה איתך, אני תוהה כמוך, וגם שאלנו רבות, אבל המענה הוא לא חלק הכרחי מבחינתם הסכמית, כך שזה נתון לשיקול דעתם.
אורלי מלכה-רותם:
הנושא השני הוא סרילנקיות, פיליפיניות ואתיופיות, שזאת אוכלוסיית היעד מבחינת הרשות הפלשתינית כעוזרות בית.
אורלי מלכה-רותם:
שואלים אותי אם הן מגרדות להם את הגב, אני חושבת שאנחנו לא אחראים על המוסר ברשות הפלשתינית, יש לנו הרבה הרבה עבודה.
אורלי מלכה-רותם:
יכול להיות שמדינת ישראל תחליט שצריך לשנות את ההסכם ולקבוע כללים אחרים, אנחנו רק נבצע, אין לנו בעיה עם זה.
אורלי מלכה-רותם:
היתה הצעה מצד משרד הפנים, שאנחנו נפעיל את אותם חוקים החלים במדינת ישראל על כניסת זרים גם ברשות הפלשתינית, אז אולי נחיל עוד כמה חוקים, זאת אומרת, זה נושא שיכול להיות, הוא צריך להיבחן משפטית ואחרת, אבל זה לא נתון לשיקול דעתי.
איוב קרא:
מבחינת הסיניות והסרילנקיות, מה היה לפני שבע שנים, האם זה היה נחוץ?
אורלי מלכה-רותם:
היה.
אורלי מלכה-רותם:
גם טרום ההסכמים היתה כניסת  עובדים זרים למה שלא היה קרוי רשות פלשתינית.
אלי פז:
בתחילת שנות התשעים,  זו לא היתה נורמה מקובלת, לא בשטחים וכמעט גם לא בישראל.
אלי פז:
אפשר לומר שהמהפכה בישראל חלה סביב אוסלו, בגלל הפיגועים, ולכן הסטטיסטיקות שלך הן רק מ-1994, לפני כן לא היה.
אלי פז:
מעטים ביותר נכנסו.
אורלי מלכה-רותם:
יש לי נתונים קודמים.
אורלי מלכה-רותם:
לא נכנסו בסדרי גודל כאלה, אבל גם זה מעיד על סדרי הגודל.
אלי פז:
אולי אפשר לדבר במושגים של מספר האצבעות.
אורלי מלכה-רותם:
אנחנו פעלנו, והיה חוק והיה צו ביהודה ושומרון, היה היתר מיוחד שנקרא היתר עיסוק, ועל פי היתר עיסוק הועסקו זרים ביהודה ושומרון ובעזה.
אורלי מלכה-רותם:
אני לא נכנסתי לסדר הגודל ולשינויים שחלו אחרי ההסכמים, או לא בחנו את הנושא הזה של לפני ואחרי, אבל זה היה.
אורלי מלכה-רותם:
אין מכסות.
איוב קרא:
סליחה, באופן תיאורטי, אני יכול גם להבין אם יש לה דרכון זר, היא יכולה לעבוד בישראל ולחזור לרשות הפלשתינית.
אורלי מלכה-רותם:
אם לא תתבצע אכיפה, כל שלושת מיליון תושבי יהודה ושומרון יכולים להיות בישראל, לעבוד ולחזור.
איוב קרא:
אני לא מדבר על פלשתינים, אלא על עובדים זרים.
איוב קרא:
אם היא לא חוקית, היא תעבוד בישראל ותחזור.
איוב קרא:
פה לא יעצרו אותה כי היא לא תושבת יהודה ושומרון.
אורלי מלכה-רותם:
אדוני היושב ראש, אין גבול בין מדינת ישראל לבין יהודה ושומרון, כולנו יודעים את זה.
אורלי מלכה-רותם:
אני ממש מקווה שגורמי אכיפה במשטרת ישראל יודעים להבחין בין אזרח ישראלי לבין תושב שטחים לבין מבקר.
אורלי מלכה-רותם:
אין לה ויזה.
אורלי מלכה-רותם:
אין דבר כזה בלי ויזה, כי הם יקבלו את הויזה בביקורת הגבולות בכניסה, כגון אמריקאים.
אורלי מלכה-רותם:
אני רוצה לחדד את הנקודה הזאת, זה מאוד חשוב.
אורלי מלכה-רותם:
רשיונות ביקור זה עולם אחר, זה לא דומה לויזה.
אורלי מלכה-רותם:
לגבי ויזה, כמו שציין מתי, יש מדינות שיש איתן הסכמי פטור מויזות, כגון ארצות הברית, ואז התייר מגיע לביקורתו ובמקום מקבל ויזה ב'2, וכתוב ב'2 לשלושה חודשים, וכולם אמורים לדעת שזה תייר, בניגוד לא'5, אשרות אחרות, וכן הלאה.
אורלי מלכה-רותם:
רשיון ביקור לשטחים, שזה נייר פלשתיני עם כותרים פלשתינים, עם חותמת כניסה, לא ויזה, לא ב'2, שונה לחלוטין, דרך גשר אלנבי או רפיח כשנכנסים, זה הנייר שלהם.
אורלי מלכה-רותם:
כמובן, שאוכף החוק צריך לפתוח את הדרכון.
אורלי מלכה-רותם:
רבים מתושבי השטחים מחזיקים דרכונים ירדניים.
אורלי מלכה-רותם:
אז לשיטה הזאת, כל תושב שטחים שמחזיק דרכון ירדני ישהה בישראל, יציג דרכון ירדני ויגידו זה תייר, זה בסדר.