GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעקב מרגי:
אורך שנת לימודים, אורך יום לימודים, הכיתה קטנה ואובייקטיבית זה כבר משהו אחר.
אורלי לוי אבקסיס:
מרגי, אנחנו לא מדברים על זה.
יעקב מרגי:
אז חוץ מזה לא.
יעקב מרגי:
יש לי יצר התאבדות ואני רוצה להתרסק לקיר.
אורלי לוי אבקסיס:
אני מפחדת שיהיו הורים שייאלצו להוציא את הילדים שלהם מתוך המסגרות האלה לא בגלל שזה טוב לילד, אלא בגלל שאין להם אופציה להשלים לו את זה מהכיס הפרטי שלו.
אורלי לוי אבקסיס:
כך, רק מי שיוכל להרשות לעצמו, רק האוכלוסיות החזקות, יהיו בשילוב.
אורלי לוי אבקסיס:
יהיו שילוב לחזקים ולחלשים.
יעקב מרגי:
קודם כל, החשש הזה תמיד קיים.
אורלי לוי אבקסיס:
אבל כשאנחנו באים לחוקק משהו בכתב, כדאי לעשות את התיקונים.
יעקב מרגי:
קודם כל, החשש הזה תמיד קיים והוא יישאר קיים.
יוסי יונה:
זו מציאות, אדוני.
יעקב מרגי:
אני חושב שזה חשש.
יעקב מרגי:
בסוף זאת בחירת ההורים ולא כל הורה חושב אותו דבר.
יעקב מרגי:
אני אומר חד-משמעית שהייתה כוונה, והשר הסכים לבקשת הארגונים, להכניס בחקיקה את הסעיף שאומר שהתקציב הולך אחרי הילד.
יעקב מרגי:
אם התיקון הזה היה מגיע לדיון בוועדה, אני, יעקב מרגי, הייתי שואל: תפרטו לי מה זה כולל.
יעקב מרגי:
ואז היינו נכנסים לדיון.
יעקב מרגי:
מהבהלה שרק זה יהיה, ויתרו על הדרישה הזאת.
יעקב מרגי:
אבל הכוונה נאמרה לפרוטוקול עשרים פעם.
יעקב מרגי:
ואני, אם תסכימו, אני מוכן להתעקש ולממש את הבטחת השר.
יוסי יונה:
אבל בפעם האחרונה היה כאן דיון ונאמר שלא.
יוסי יונה:
שמעבר לתקציב הסטטיסטי לא יעבור עוד תקציב.
רחל אברמזון:
מי אמר?
יוסי יונה:
ככה נאמר בדיון.
יעקב מרגי:
יוסי, היית נותן לי לסיים.
יעקב מרגי:
אורלי, התקציב הולך אחרי הילד פרט לאותם דברים שציינת.
יעקב מרגי:
נקודה, מיצינו.
יעקב מרגי:
אנחנו ממשיכים, בבקשה, גברתי.
מירב ישראלי:
הסעיף הבא הוא פסקה 3 באותו עמוד.
קטן יבוא:
(ב1) הוועדה רשאית להזמין, בהתאם לצורך, אנשי מקצוע מתחומים שונים להשתתף בדיוני הוועדה, ובין השאר, רופא מומחה או עובד סוציאלי כהגדרתו בחוק העובדים הסוציאליים, התשנ"ו-1996; הוועדה תזמין רופא מומחה או עובד סוציאלי כאמור לדיון, אם ביקשו זאת הורי התלמיד עם הצרכים המיוחדים.
קטן יבוא:
"
מירב ישראלי:
זה בעקבות בקשה שעלתה בדיון הקודם.
מירב ישראלי:
סעיף 13, תיקון סעיף 20ד – זה הנושא של הצוות הרב-מקצועי.
אילן שי:
החלפת כותרת סעיף 20ד.
אילן שי:
13.
אילן שי:
"בכותרת סעיף 20ד לחוק העיקרי, במקום "ועדת שילוב", יבוא "צוות רב-מקצועי".
אילן שי:
תיקון סעיף 20ד.
אילן שי:
14.
אילן שי:
"במקום האמור בסעיף 20ד לחוק, יבוא: (א) במוסד חינוך רגיל יפעל צוות רב-מקצועי שתפקידיו יהיו: (1) לקבוע את הזכאות של תלמיד במוסד החינוך הרגיל שהוא ילד עם צרכים מיוחדים, למענה פרטני או קבוצתי מסל המוסד החינוכי, כמפורט בתוספות הראשונה והשנייה לחוק.
אילן שי:
(2) לתכנן ולהחליט על חלוקת סל השירותים לתלמיד הזכאי למענה פרטני או קבוצתי בלבד וזכאותו נקבעה בצוות הרב-מקצועי, כמפורט בתוספות הראשונה והשנייה לחוק.
אילן שי:
(3) לתכנן ולהחליט על חלוקת סל השירותים שנקבע בוועדת זכאות ואפיון, כמפורט בתוספת השנייה לחוק, בהתאם לצרכיו של התלמיד.
אורלי לוי אבקסיס:
סל המוסד החינוכי הוא סל קבוע, ומתוך זה בעצם המוסד צריך, או שביחס לילדים עם הצרכים המיוחדים, הסל הזה גדל?
אילן שי:
סל המוסד החינוכי זה מה שנקרא היום הסל הסטטיסטי.
רחל אברמזון:
אבל יש עוד סל, שהוא סל לילדים בנפרד.
אורלי לוי אבקסיס:
זאת אומרת שהתקציב שלהם הוא בנוסף לזה, או שאתם אומרים: אנחנו גילמנו בתוך סל המוסד החינוכי גם תקציב מסוים לצרכים מיוחדים?
אורלי לוי אבקסיס:
כי פה כתוב "מתוך הסל של המוסד החינוכי".
אילן שי:
סל המוסד החינוכי הוא סל שנקבע לפי נוסחה שמבוססת על מספר התלמידים ומשתנה ממוסד למוסד בהתאם לכמות התלמידים שיש באותו מוסד.
אילן שי:
את הסל הזה הוועדה הרב-מקצועית תחליט איך לחלק אותו בין התלמידים.
יעקב מרגי:
שי, לא היית בדיון אתמול.
יעקב מרגי:
דודי, אתה מסביר עכשיו.
יעקב מרגי:
תתייחס גם לגבי מה שהתעקשנו אתמול בדיון, שזה לא יהיה סל.
יעקב מרגי:
לכל ילד זה יגיע שמית, קבוע, על שם הילדים.
יוסי יונה:
סליחה, הסל הזה הוא רק הסטטיסטי, נכון?
רחל אברמזון:
יש גם סל תוספתי.
יעקב מרגי:
יש גם תוספתי.
אורלי לוי אבקסיס:
לא.
אורלי לוי אבקסיס:
לא יכול להיות שהוא רק הסל הסטטיסטי כי אם יש לך יותר ילדים עם חינוך מיוחד, יש לך יותר תקציב.
אילן שי:
סעיף קטן 3 מדבר על הסל האישי שנקבע בוועדת זכאות.
אילן שי:
הסעיפים הקטנים 1 ו-2 מדברים על הסל המוסדי.
מירב ישראלי:
צריך להגיד, קודם כל, שמה שהיה ועדת שילוב, בוטל לכאורה.
מירב ישראלי:
בחוק הקיים יש ועדת שילוב בבית הספר, כך שהילד לא הולך לוועדת השמה אלא מקבל את הזכאות שלו ישירות בבית הספר.
מירב ישראלי:
הדבר הזה בוטל בהצעת החוק המקורית של הממשלה ועלו פה קולות שדווקא הוועדה הבית-ספרית מכירה את הילד הכי טוב וכולי.
מירב ישראלי:
יש פה מהלך של החזרת הוועדה הזאת, וקודם כל צריך להגיד את זה, והחזרת קביעת הזכאות לבית הספר.
מירב ישראלי:
זה משהו שהרבה מאוד מהדוברים דיברו עליו.
מירב ישראלי:
את זה קודם כל צריך להגיד כי זה תיקון.
מירב ישראלי:
חוץ מזה יש גם פירוט איך הוועדה הזאת פועלת ומה היא נותנת.
מירב ישראלי:
הסל הסטטיסטי הוא בעצם סל בית ספרי, כפי שאילן הסביר, ובתוספת יש הבחנה בין ילדים שהם במוגבלויות מסוימות בתפקוד גבוה – הם הולכים ישר לשילוב ואז הם מקבלים את הסל הסטטיסטי – לבין ילדים שהמוגבלות שלהם גבוהה יותר ואז הם זכאים לסל שירותים אישי.
מירב ישראלי:
זאת המסגרת ואני רק מסבירה את המסגרת.
מירב ישראלי:
פה אנחנו עומדים.
יוסי יונה:
שאלת הבהרה, לגבי התקציב הזה, מה היקפו וכיצד הוא נקבע?
יוסי יונה:
למוגבלויות שהן מעבר לאלה שכלולות בסל הסטטיסטי, איך נקבע התקציב הזה?
יוסי יונה:
הוא פרטני לכל בית ספר?
אילן שי:
הסל הסטטיסטי או האישי?
יוסי יונה:
האישי.
אילן שי:
בתוספת יש פירוט בדיוק.
קארין אלהרר:
אני רוצה שאלה תקציבית, דודי.
קארין אלהרר:
כמה כסף בשקלים - - -
יעקב מרגי:
אני לא מרשה לך לענות.
יעקב מרגי:
ככה.
קארין אלהרר:
סליחה?
יעקב מרגי:
נגיע לתוספת.
קארין אלהרר:
אדוני יושב-הראש, זה לב ליבו של העניין.
יעקב מרגי:
בתוספת נדון.
יעקב מרגי:
אני לא רוצה פעמיים.
יעקב מרגי:
את מתכוננת להבריז לי בדיון על התוספת?
יעקב מרגי:
זה לא יהיה היום, אל תדאגי.
קארין אלהרר:
אני לא יודעת.
קארין אלהרר:
מתי נגיע לתוספת?
יעקב מרגי:
כשתיתנו לנו להגיע לזה.
קארין אלהרר:
אני רק רוצה להגיד שאתה עושה טיזינג מאוד רציני לתוספת.
יעקב מרגי:
תסיים לקרוא את הסעיף.
הצוות הרב-מקצועי:
(א) מנהל מוסד החינוך הרגיל או נציג במתי"א בדיון בגני ילדים; (ב) מחנך הכיתה של התלמיד או מנהלת הגן; (ג) רכז ההשתלבות בית ספרי במוסדות החינוך בהם מונה רכז כזה; (ד) פסיכולוג חינוכי או יועץ חינוכי; (ה) עובד הוראה מתחום החינוך המיוחד או איש מקצועי מוסמך מהמתי"א אשר מומחה למוגבלות; (ו) הורי התלמיד; (2) זימון התלמיד לדיוני הצוות הרב-מקצועי, לרבות אופן הזימון, ייקבע בשיתוף הורי התלמיד.
הצוות הרב-מקצועי:
(ג) בחילוקי דעות מקצועיים יש לזמן לצורך קבלת החלטה את הפיקוח על מוסד החינוך או את מנהלת המתי"א; הורה רשאי לפנות לוועדת הזכאות והאפיון בכל שלב של דיון.
הצוות הרב-מקצועי:
(ד) במידה ולא היה למוסד החינוכי גורם מקצועי, כאמור בסעיפים ב(1)(ג)-ב(1)(ה), יפנה המוסד לפקח הכולל כהגדרתו בתקנות חינוך ממלכתי (סדרי פיקוח), התשי"ז-1956, בבקשה להפנות גורם מקצועי כאמור, במידת הצורך".
יעקב מרגי:
תסבירו לנוכחים סביב השולחן איך זה הולך לעבוד.
יעקב מרגי:
לכן ביקשנו את התרשים הזה ואת תהליך העבודה.
רחל אברמזון:
ראשית אני רוצה לסבר את האוזן ולומר לחברת הכנסת ששאלה על הילדים המשתלבים.
יעקב מרגי:
קוראים לה חברת הכנסת החרוצה אורלי לוי.
יעקב מרגי:
שעוברת אותנו הרבה פעמים במדדים החברתיים
רחל אברמזון:
כן.
רחל אברמזון:
אני רוצה קודם כל לסבר את האוזן ולומר שכבר היום, לא בסל הסטטיסטי – אני מדברת על תלמידים עם רמות תפקוד מורכבות – יושבים היום 19,128 תלמידים בתוך המערכת.
רחל אברמזון:
הם משתלבים בתוך בית הספר, בתוך המסגרות החינוכיות.
יוסי יונה:
השאלה שלי היא מה ההתפלגות המעמדית שלהם ועד כמה ממקומות שבהם אכן משולבים, ההורים משלמים עבור ההשתלבות.
יעקב מרגי:
יוסי, תודה.
יעקב מרגי:
השאלה במקום, חזקה, אין תשובה עכשיו.
רחל אברמזון:
אני לא אשלוף תשובה במקום.
אורלי לוי אבקסיס:
את אומרת שבעתיד נהיה עם אותו מספר של תלמידים בתוך המערכת?
רחל אברמזון:
אנחנו נהיה יותר.
רחל אברמזון:
עם כל הרעשים שמתנהלים כיום, נכון לרגע זה במערכות יש 3,500 תלמידים חדשים שהולכים להצטרף למערך הזה.
יואב קריים:
על אף המערכת.
רחל אברמזון:
ואני רוצה לומר שהמערך הזה רק ילך ויגדל.
רחל אברמזון:
אני רוצה גם לקוות.
רחל אברמזון:
עם זאת, לשאלתך מה ישנה החוק, אז כן, ניהול פדגוגי מדויק יותר לגבי מתן הזכאויות לפי רמות תפקוד וצרכים.
יעקב מרגי:
מי שזקוק באמת – יקבל.
יעקב מרגי:
ומי שלא – לא.
יעקב מרגי:
לא בושה לומר את זה.
אורלי לוי אבקסיס:
היום, מי שלא זקוק מקבל?
יעקב מרגי:
ההערכה שלנו היא שכן.
יעקב מרגי:
כשמערכת עובדת בצעטלך בגלל שאנחנו לא - - -
אורלי לוי אבקסיס:
על פי המלצה של המוסד החינוכי, אין מצב כזה שזה קורה.
יעקב מרגי:
כשמערכת החינוך המיוחד לא התנהלה בצורה מערכתית, בתכנון מראש ובהגדרה מסודרת, באו ב-1 בספטמבר ופתאום מתחילים לפתור בעיות, ייתכן מאוד שיש כאלה שלא היו צריכים לקבל את המענים.
יעקב מרגי:
אני אומר "ייתכן" בצניעות.
אורלי לוי אבקסיס:
אנחנו לא מדברים על אבחונים.
יעקב מרגי:
בחוק, בהשמה.
יעקב מרגי:
היית פעם בוועדת השמה?
יעקב מרגי:
אז תתחברי למה שאני אומר.
אורלי לוי אבקסיס:
בית הספר ממליץ על כאלה שלא צריכים?
יעקב מרגי:
העירייה, לא בית הספר.
רחל אברמזון:
חלק מהמהלך הזה אומר לתת מערכת לתוך מערכת החינוך הרגילה כדי לתת לה בדיוק את אותם כלים להתמודדות.
רחל אברמזון:
הפניית היתר לחינוך המיוחד לא באה מפני שמישהו רוצה לסלק את הילד.
רחל אברמזון:
אדרבה, אלא כי אולי אין לו כלים להתמודד בצורה מקצועית יותר עם הבעייתיות או עם האתגרים.
יוסי יונה:
היו מקרים, רחל.
יוסי יונה:
את יודעת.
רחל אברמזון:
ולכן מה שאנחנו רוצים לעשות זה קודם כל לחזק את מערכת החינוך הרגילה ולאפשר לה להתמודד.
רחל אברמזון:
אז כן, פיתוח מקצועי והכשרת הצוותים; חדרי הכנה כמו אותו חדר רגיעה שדיברת עליו בכל בתי הספר; לתת עוד תקציב תוספתי לבתי הספר כדי שיוכלו להכיל את האתגרים הרבים שעומדים בפניהם; שעות ההכלה שייכנסו לתוך המערכת.
רחל אברמזון:
אנחנו מדברים עכשיו על דיוק יותר של מכוונים לרמות התפקוד לגבי התלמידים בחינוך המיוחד.
רחל אברמזון:
צוות רב-מקצועי יעבוד ויפעל בתוך בית הספר.
רחל אברמזון:
הוא יקבע את הזכאות לקבלת המענה הפרטני או הקבוצתי לאותם תלמידים שנמצאים במוגבלויות שהן זכאיות לקבל תמיכה, אבל רמות התפקוד די גבוהות ואפשר לתת את זה מהסל הבית ספרי, מה שהיה פעם הסל הסטטיסטי.
רחל אברמזון:
שנית, הוועדה הזאת גם תיתן את חלוקת המשאבים יחד עם ההורים לאותם תלמידים שיקבלו זכאות לתקציב אישי.
אורלי לוי אבקסיס:
מה זה יחד עם ההורים?
רחל אברמזון:
ההורים הם חברים בוועדה.
אורלי לוי אבקסיס:
חשבתי שאת מדברת על התקציב.
רחל אברמזון:
תכף נדבר גם על אופן חלוקת התקציב.
רחל אברמזון:
אחד התפקידים הנוספים הוא באמת לקבוע איך תהיה חלוקת המשאבים בתוך בית הספר, כשמגיע ילד עם תקצוב אישי שהוא לא הסל הסטטיסטי.
רחל אברמזון:
פעם אחת הם מנהלים דיון לגבי אותם ילדים שאנחנו ציינו מי הם ברמות התפקודיות הגבוהות, ועם זאת הם נותנים את המענה בתוך בית הספר מהסל המוסדי.
רחל אברמזון:
ופעם שנייה עומדת לוועדה הזכות להגיד כך: לפי המסמכים שאנחנו רואים, לפי המקרה, לפי ההכרות שלנו עם התלמיד, גם לפי מה שההורים מביאים בפנינו, נראה לנו שיש מקום להפנות אותו לוועדת הזכאות והאפיון.
רחל אברמזון:
אז המקרה יכול לעבור אל ועדת הזכאות והאפיון.
רחל אברמזון:
דבר אחד אני רוצה לומר ולהדגיש, שגם במקרה הזה, להורים יש זכות לאורך כל הדרך לפנות מעצמם לדיון בוועדת זכאות ואפיון.
רחל אברמזון:
הם לא חייבים להסתפק במה שאומר בית הספר.
רחל אברמזון:
הם לא צריכים להגיש ערר, הם לא צריכים להגיש השגה.
רחל אברמזון:
הם יכולים, וזאת זכותם לגשת אם הם רוצים דיון בוועדת זכאות.
אורלי לוי אבקסיס:
אבל בדרך כלל בית הספר יבוא ויטען טענות למה לא הוא הפנה אותם לשם.
רחל אברמזון:
זה לא משנה.
רחל אברמזון:
עומדת הזכות להורה מתוקף חוק לפנות, ככל שהוא מבקש, לדיון יותר מעמיק מחוץ לבית הספר, אבל הדיון בעצם מתחיל בבית הספר.
רחל אברמזון:
זה לגבי הצוות הרב-מקצועי.
אורלי לוי אבקסיס:
כמה פעמים אמור לשבת הצוות הרב-מקצועי?
רחל אברמזון:
ככל שיידרש.
רחל אברמזון:
הוא לא מוגבל.
רחל אברמזון:
הוא בתוך בית הספר ועומדת לו הזכות.
יעקב מרגי:
קראנו עד עכשיו את התיקונים.
יעקב מרגי:
אחרי שסיימנו לקרוא את התיקונים הבטחתי דיון ותזכרו שיש לנו לקרוא את התוספות ודיון על התוספות.
יעקב מרגי:
אני אעשה עכשיו סבב התייחסויות, למרות שזה גולש מעבר לשעה שתיים.
יעקב מרגי:
אנחנו נעשה סבב התייחסויות ואני אהיה קפדן וקנאי.
יעקב מרגי:
למרות שמעירים לי שאני נשמע אגרסיבי, אל תיקחו אותי.
יעקב מרגי:
אחרי הדיונים האלה אני האדם הכי חביב, נכון?
אורלי לוי אבקסיס:
אני יכולה להעיד.
יעקב מרגי:
אני אומר את זה לטובת העניין.
יעקב מרגי:
לפעמים אני נוקשה כי יש לכם נטייה לחזור לדיון הראשון על העקרונות והדיון הפילוסופי.
יעקב מרגי:
זה לא יהיה.
יעקב מרגי:
כל מי שמדבר ומתייחס, יצביע על עמוד וסעיף ויתייחס לעניין שתוקן.
יעקב מרגי:
לא לחזור אליי כי אני לא אתן.
יעקב מרגי:
יכול להיות שאני אפספס, אירדם בשמירה ואחד או אחת יגנבו אותי, אבל לא נורא.
יעקב מרגי:
אני לוקח את זה בחשבון כטעות סטטיסטית.
יעקב מרגי:
אבל בעיקרון אני חוזר, שאני פותח עכשיו שוב דיון מימין לשמאל.
יעקב מרגי:
כל פניותיו של האדם יהיו בצד הימין.
כרמית פולק כהן:
אני היועצת המשפטית של המועצה לשלום הילד.
כרמית פולק כהן:
אני רוצה לדבר על תיקון סעיף 7 בעמוד 4, סעיף 4.
יעקב מרגי:
משרד החינוך, תגיבו בסוף לכן תרשמו את ההערות.
כרמית פולק כהן:
הסעיף קובע כי קיים חשש ממשי ש"השמתו של הילד במסגרת חינוכית, בהתאם לבחירת ההורים לפי פסקה 1, תביא לסיכון או לפגיעה ממשית בשלומו של הילד, או לסיכון או לפגיעה בשלומם של אחרים".
יעקב מרגי:
יש לי חשש שכבר מיצינו את הסעיף, אבל דברי.
יעקב מרגי:
לא היית בדיון, הייתה רחלי הכהן.
כרמית פולק כהן:
נכון.
כרמית פולק כהן:
אדוני, אני חייבת לומר שאנחנו חייבים להתנגד לסעיף באופן שבו הוא כתוב, כך שהילד בחינוך המיוחד הוא ילד מסוכן.
יעקב מרגי:
אני איתך, אני איתך.
יעקב מרגי:
מעבר לסמנטיקה, איך היית רוצה לנסח את זה?
מירב ישראלי:
לדעתי אפשר להוריד את המילים "לפגיעה ממשית".
כרמית פולק כהן:
אנחנו העברנו נוסח שהוא בלי המילים "בלי סיכון לאחרים".
יעקב מרגי:
את סומכת על שיקול הדעת של הוועדה?
כרמית פולק כהן:
אבל אני עונה לך.
יעקב מרגי:
אני חושב שבגלל רגישות סמנטית, שיש לה מקום, אני אתן חופש פעולה לוועדת הזכאות והאפיון.
יעקב מרגי:
פגיעה ממשית זה דבר מאוד מופשט.
יעקב מרגי:
סיכון הוא דבר מוגדר.
כרמית פולק כהן:
אני מדברת על פגיעה ממשית בטובתו של הילד.
כרמית פולק כהן:
מבחינתי, היה מקרה והילד מסוכן לסביבתו, זה גם יפגע בו להישאר במסגרת שבה הוא נמצא.
כרמית פולק כהן:
לכן, מבחינתי, אני לא רוצה להגדיר את זה כך.
יעקב מרגי:
מה הנוסח?
כרמית פולק כהן:
העברנו את הנוסח הזה בעבר גם ליועצת המשפטית של הוועדה.
כרמית פולק כהן:
הנוסח הוא: פגיעה ממשית בטובתו של הילד.
מירב ישראלי:
של הילד, לא של אחרים.
כרמית פולק כהן:
גם בהקשר של נוער עובר חוק, אנחנו שומעים את המילה "מסוכנות" בהקשר של אשפוז כפוי, בהקשר של אשפוז פסיכיאטרי.
כרמית פולק כהן:
אפילו בהקשר של נוער עובר חוק, בהקשר של קטינים פוגעים מינית אנחנו לא שומעים את המילה "מסוכנות".
יעקב מרגי:
פגיעה ממשית.
יעקב מרגי:
ואל תגבילי את זה לטובתו של הילד.
מירב ישראלי:
אני מורידה את הסיכון.
מירב ישראלי:
"תביא לפגיעה ממשית".
יעקב מרגי:
משרד החינוך, הכרעתי.
יעקב מרגי:
לא שאלתי אם אתם מסכימים.
יעקב מרגי:
אני אומר לכם שאני הכרעתי ואני הקרבתי לטובת הסמנטיקה במהות.
יעקב מרגי:
ואל תתלוננו אחר כך.
יעקב מרגי:
אנחנו נתכנס פה ואני אקבל פניות אישיות של הורים שהחליטו בצורה סתמית שיש פה פגיעה ממשית.
יעקב מרגי:
סיכון הוא דבר יותר מוגדר, אבל אתם רוצים להרחיב?
יעקב מרגי:
לכן קפצתי ואישרתי, אני חושב שאתם טועים.
כרמית פולק כהן:
זה לא מה שביקשתי.
יעקב מרגי:
אני יודע שרק החבר'ה החרדים הקיצונים משקיעים 80% בסמנטיקה ו-20% במהות.
יעקב מרגי:
אני רואה שיש עוד קבוצות.
כרמית פולק כהן:
הסמנטיקה פה היא משמעותית.
כרמית פולק כהן:
משמעותית ומתייגת.
יעקב מרגי:
הפלג הירושלמי והעדה החרדית.
שחר פרנקל:
אני מ"משתלבים ברצף".
שחר פרנקל:
קודם כל, אם תרשה לי להיות אבשלום קור, בחוק כתוב "במידה", וזאת שגיאה כפולה שצורמת לי מאוד בעין.
שחר פרנקל:
בעברית, הצירוף היחיד שהולך עם "ו" זה הואיל.
שחר פרנקל:
אם רוצים תנאי, הצירוף היחיד של תנאי הוא "אם".
שחר פרנקל:
אין "במידה ש".
שחר פרנקל:
במידה ש, זה רק במידה שתשתכר.
יהודית גידלי:
צודק.
יעקב מרגי:
עשית לה את היום, עשית לה את היום.
מירב ישראלי:
אני יכולה להגיד בהערה כללית שכל הנוסח הזה עובר לנסחית שלנו ולכן אין טעם להעיר.
אורלי לוי אבקסיס:
ואיך מרגי אומר?
אורלי לוי אבקסיס:
ועכשיו למהות.
שחר פרנקל:
למרות שהזכרת מספר פעמים, אני חושב שמתוך שלא לשמה, בא לשמה.
שחר פרנקל:
בא משרד החינוך ואמר שהדבר היחיד שהוא רוצה זה לשנות את הרכב הוועדות כדי לקחת שליטה על הוועדות, ולהפוך אותן מוועדות השמה וועדות זכאות - - -
יעקב מרגי:
הוא לא אמר, פירשנו אותו.
שחר פרנקל:
אבל אחר כך הם הודו בזה בפה מלא פה בוועדה, ולפרוטוקול.
שחר פרנקל:
אני חושב שאם אנחנו כבר מתקנים אחרי עשרים שנה, אם אנחנו לא ניתן את התקציבים לילדים לשילוב ואנחנו ניצור אי-שוויון בחוק, החוק הזה לא יעבור.
יעקב מרגי:
הבחירה עקרה.
יעקב מרגי:
עיקרנו את הבחירה.
שחר פרנקל:
אני הייתי הורה לילד בגן.
שחר פרנקל:
כדי שהוא ישתלב שילמתי 9,000 שקל לחודש מכיסי כדי שזה יקרה.
שחר פרנקל:
לא כולם יכולים להרשות לעצמם.
שחר פרנקל:
וגם אני עשיתי את זה בעזרת ההורים שלי, כי לא יכולתי להרשות לעצמי את זה.
שחר פרנקל:
החוק הזה אומר שהורים אחרים יצטרכו להמשיך ולעשות את זה ושמי שלא יוכל להרשות לעצמו, לא יוכל להשתלב.
ולרי זילכה:
אני מבית איזי שפירא.
ולרי זילכה:
יש לי ארבע הערות.
ולרי זילכה:
הסעיף הראשון, אני לא יודעת מה הוא, כי משרד החינוך הביא אותו היום אז אני לא יודעת להגיד, אבל זה לגבי העניין הסטטיסטי.
ולרי זילכה:
אדוני דיבר איתם כרגע וגם בישיבה הקודמת על הנושא הזה, שהחלוקה הסטטיסטית תהיה לפי שם.
ולרי זילכה:
איפה זה יבוא לידי ביטוי בעיגון החוקי?
יעקב מרגי:
תתייחסו לזה, דודי.
ולרי זילכה:
הערה שנייה לגבי סעיף המסוכנות שהמועצה לשלום הילד התייחסה אליו.
ולרי זילכה:
אנחנו הבאנו בפני אדוני הצעה לוועדה חיצונית.
ולרי זילכה:
לפני שתי ישיבות משרד החינוך סירב ואדוני פנה למשרד החינוך ואמר: רבותי, ההצעה הזאת מקובלת עליי, בואו תחשבו עוד פעם.
ולרי זילכה:
בעצם הם חזרו עם אותו דבר, בלי איזושהי מחשבה לגבי ועדה חיצונית.
יעקב מרגי:
דנו בזה.
יעקב מרגי:
לא בדיון שהתקיים אתמול אלא בדיון שלפניו הכרענו בזה.
יעקב מרגי:
לפני שני דיונים מאתמול הסכמתי וקיבלנו את הנוסח, והעברנו להתייחסות.
יעקב מרגי:
לאחר מכן התבררה בעיה משפטית והיה איזשהו אלתור, אם אני לא טועה.
יעקב מרגי:
אמרנו שמרגע שיש מציאות שההורה דורש, בוחר מסגרת ובאה הוועדה ואומרת במקרה של פגיעה ממשית, לא סיכון, צריך אינסטציית ערר עליו והיא ישנה.
יעקב מרגי:
מיצינו את זה.
יעקב מרגי:
אנחנו רצינו להקים עוד אינסטנציה אחרת, חיצונית.
יעקב מרגי:
מסתבר שיש.
יעקב מרגי:
אתה רוצה להזכיר לנו מה היא?
אילן שי:
יש ועדת השגה, שהיא ועדה שהיא דרג יותר בכיר בתוך משרד החינוך, שיש לה יכולת לשנות כל החלטה מיסודה.
יעקב מרגי:
להערה הבאה.
ולרי זילכה:
אני רוצה להעיר לגבי התרשים.
יעקב מרגי:
אתם זוכרים שהיושב-ראש ביקש תרשים, כדי שתהיה לנו תמונה?
ולרי זילכה:
אנחנו זוכרים היטב ותודה, אדוני.
אורלי לוי אבקסיס:
זה מאוד מקל.
ולרי זילכה:
יש את המסלול של ועדת זכאות ואפיון.
ולרי זילכה:
כשהיא פונה ימינה, מדובר בילד שעומד בקריטריונים לקבלת מענה פרטני קבוצתי מסל המוסד החינוכי.
ולרי זילכה:
להבנתי, הקריטריון של הילד הזה לא נמצא בתוספת הראשונה.
אילן שי:
הוא נמצא.
אילן שי:
גם בראשונה וגם בשנייה.
ולרי זילכה:
תודה.
ולרי זילכה:
הערה אחרונה, ואדוני לא יכעס עליי על ההערה האחרונה.
יעקב מרגי:
מבטיח לך שלא כועס.
יעקב מרגי:
הנה, לקחתי אוויר.
ולרי זילכה:
טוב שנתתי הקדמה.
ולרי זילכה:
יואב העיר באחת הישיבות הקודמות, וזה שוב חוזר לעניין של התקציב שהולך אחרי הילד.
ולרי זילכה:
בא משרד החינוך ואומר: יש דברים מובנים, מוסדיים שאני לא יכול לתת במקומות אחרים, אבל דובר לא פעם על כך שמה שהילד צריך בשביל להשתלב יכול להיות שווה ערך תקציבי יותר גדול ממה שנותנים לו, גם אם הוא לא שווה ערך תקציבי.
ולרי זילכה:
לכן, האם אפשר לייצר איזשהו אומדן שהוא לא שווה ערך לחלוטין, אבל שהוא מצמצם את הפער הזה של הרכיבים?
יעקב מרגי:
אני אומר במילים אחרות מה שעלה בדיונים.
יעקב מרגי:
את רואה, לא הייתי צריך לכעוס ואפילו ההקדמה הייתה מיותרת.
יעקב מרגי:
אם הבנתי, ואני מנסה לרדת לסוף דעתך ולומר את זה במילים פשוטות יותר, מאחר ואנחנו מעבירים אותו למסגרת שילוב ואנחנו כבר מכירים בזה שיש דברים שאני לא יכול לתת, הדברים האלה שאני לא נותן, הם שווי ערך משהו.
יעקב מרגי:
בואו נעריך אותם וניתן אותם לילד בתוספת.
יעקב מרגי:
אם מישהו חושב שאחרי שהתיקון הזה יחוקק אני עם החינוך המיוחד סיימתי – טועה.
יעקב מרגי:
ואמרתי זאת למשרד עשרים פעם.
אורלי לוי אבקסיס:
זאת תהיה בעיה לפתוח את זה שוב.
יעקב מרגי:
לא הבנת אותי.
יעקב מרגי:
קודם כל, זו בקשה לגיטימית.
יעקב מרגי:
היא לא עומדת כרגע.
יעקב מרגי:
גם משרד החינוך אמר ביושר: אני לא יודע להביא היום תקציבית את כל ההסטה הזאת.
יעקב מרגי:
הרי הוא לא הולך לקחת את הכסף הזה לקייטנות או לארגוני הנוער או לחינוך הבלתי פורמלי.
יעקב מרגי:
הוא הולך לאגם אותו בתוך החינוך המיוחד.
יעקב מרגי:
לכן, התוספת שהוא מסוגל להביא, בכמה הערכת אותה?
דודי מזרחי:
כמיליארד שקל.
יעקב מרגי:
מה אתה מביא?
דודי מזרחי:
אנחנו מוסיפים כ-300 מיליון שקל.
יעקב מרגי:
ויש מחלוקת.
יעקב מרגי:
הוא מביא 300 מיליון והוא אומר ביושר: זה מה שאני מסוגל להביא היום בתוספת.
יעקב מרגי:
יש כל מיני הערכות ואני כופר במיליארד שקל כי אני לא מעביר מחר את כולם.
יעקב מרגי:
זה נושא בבדיקה וביקשתי מה-מ.מ.מ להכין לי.
יעקב מרגי:
אין לי את הנתון הזה פה היום ואני לא הולך לשבת על זרי הדפנה.
יעקב מרגי:
התחלתי כבר לעבוד.
יעקב מרגי:
אנחנו נעבוד ונזיע עוד קצת.
יעקב מרגי:
אני אומר לכם, אני גם לא רואה בשנה הקרובה השקעה מסיבית כמו זאת שהייתה בשנה האחרונה בתקציבי החינוך.
יעקב מרגי:
הסיטו מיליארדים.
יעקב מרגי:
כמעט שני מיליארד שקלים תוספת רק בשנה האחרונה, בדיונים שהוועדה הייתה שותפה להם.
יעקב מרגי:
ובצדק.
יעקב מרגי:
לכן קשה לי היום לבוא ולהגיד: גם זה וגם זה וגם זה ותשלומי הורים.
יעקב מרגי:
יש לי שנה ואני מתחיל לעבוד מחר.
יעקב מרגי:
אנחנו לא הולכים הביתה, וזה מה שאני אומר לארגונים.
יעקב מרגי:
אדרבה, תבואו עם התיקונים שאתם חושבים שעוד צריך לתקן ונעבוד.
אורלי לוי אבקסיס:
אבל אם יש משפחה שיש לה את הזכאות ללכת לחינוך המיוחד - - -
יעקב מרגי:
תהיה לה דילמה.
יעקב מרגי:
אני לא מסתתר, תהיה לה דילמה.
אורלי לוי אבקסיס:
הרי אנחנו יודעים שיש לה זכות.
אורלי לוי אבקסיס:
אם היא תמצה את הזכות הזו, המדינה תצטרך לשלם את כל הסכום של האחזקה בחינוך מיוחד.
אורלי לוי אבקסיס:
היא אומרת: אני לא אקח אותו לחינוך מיוחד, אבל אני רוצה לפחות חלק מתוך הדברים האלה.
אורלי לוי אבקסיס:
בואו נתפור לו את החליפה שמתאימה לו בתוך המסגרת, בלי לשנות לו את המסגרת.
יעקב מרגי:
תופרים לו את החליפה.
רחל אברמזון:
יש, יש.
אורלי לוי אבקסיס:
לא, לא תופרים לו.
יעקב מרגי:
אתם יודעים מה קרה עכשיו?
יעקב מרגי:
זאת הבניית מחשבה, ואני לא למדתי פסיכולוגיה.
יעקב מרגי:
באה גברת ולרי זילכה ואומרת: נביא את האקסטרה הזאת, נוסיף לו את זה לחליפה.
יעקב מרגי:
כבר האמנו שהחליפה חסרה ועכשיו אנחנו רוצים - - -
אורלי לוי אבקסיס:
מרגי, אני אקח אותך לדיור הציבורי.
אורלי לוי אבקסיס:
יש דירה מעל הגג, אז הדירה מעל הגג ואתה לא צריך להוסיף עוד.
אורלי לוי אבקסיס:
אבל כשאתה אומר שאתה תלך לחלופה אחרת כי הדירה הזאת לא מתאימה או שהיא באזור שלא מתאים או שאין דירה כזו, אנחנו נותנים השתתפות בשכר דירה.
אורלי לוי אבקסיס:
וההשתתפות הזאת בשכר הדירה אומרת: ניתן לך את זה בשוק החופשי.
אורלי לוי אבקסיס:
אומנם זה עולה לי פחות כמדינה.
יעקב מרגי:
פה הסל הולך אחרי הילד פרט ל-א', ב', ג', ד'.
אורלי לוי אבקסיס:
מה הוצאנו?
אורלי לוי אבקסיס:
מה החרגנו?
אורלי לוי אבקסיס:
עזבו את הבריכה, בריכה זה הגיוני.
אורלי לוי אבקסיס:
זה רציונלי.
יעקב מרגי:
נגיע לתוספות ותראי מה החרגנו.
יעקב מרגי:
עכשיו אנחנו רוצים להביא את האקסטרה הזאת?
יעקב מרגי:
אני שואף להביא אותה, אני לא מסוגל להביא אותה היום.
יעקב מרגי:
השאלה היא האם עוצרים או מתקדמים?
יעקב מרגי:
אני חושב שמתקדמים.
יעקב מרגי:
יואב קריים, בבקשה.
יואב קריים:
אני מבית איזי שפירא.
יואב קריים:
ראשית, סל הולך אחרי הילד כפי שהוא מוצג היום – זאת אחיזת עיניים ותו לא.
יואב קריים:
מכיוון שכאשר מורידים את כל מה שהורידו, בעצם ילד שבוחר את האפשרות של השתתפות בחינוך רגיל, מקבל סל תקציבים מאוד מאוד קטן, שלא תואם את צרכיו ולא מאפשר את השתתפותו.
יואב קריים:
אם לא די בכך, הדבר נכון גם לגבי הילדים הסטטיסטיים, שמתייחסים אליהם כאילו הם סוג של גנבים.
יואב קריים:
אני רוצה לומר כך, מחקרים מראים ש-70% מהאסירים במדינת ישראל הם לקויי למידה.
יואב קריים:
זאת תעודת העניות הגדולה ביותר של מערכת החינוך.
יואב קריים:
ולכן, אם כבר מייצרים תיקון, צריך לייצר תיקון הגון שמה שהוא עושה, זה מייצר שירותי חינוך מיוחד שמאפשרים השתתפות שוויונית ומכובדת של ילדים.
יואב קריים:
כל עוד אנחנו לוקחים את המצב הקיים ומכשירים את השרץ, אנחנו קובעים בחוק שמותר להפלות ילדים ולפגוע בעתידם.
יואב קריים:
ובאשר לתקציב, השנה קיבלנו 300 מיליון.
יואב קריים:
ומה יקרה בשנה הבאה?
יואב קריים:
הרי התקציב לא כתוב, הוא לא בבסיס התקציב.
יואב קריים:
זה לא יהיה לנו כל שנה.
יעקב מרגי:
הוא בבסיס.
יעקב מרגי:
לא רק שהוא בבסיס, הוא גם תקציב ללא תקרה.
יעקב מרגי:
עם כל הכבוד למה שאומרים, 300, ואם צריך זה יהיה גם 400 או 500.
יעקב מרגי:
זה ככה בפרקטיקה וזאת תקנה שלא נעצרת.
יעקב מרגי:
כל התסכול של משרד החינוך, שזה האגף היחיד שאין לו תוכנית עבודה תקציבית.
דודי מזרחי:
אני חייב להבהיר לגבי ה-300, זה מעבר לגידול הטבעי והוא תוספת לבסיס.
יעקב מרגי:
ברור, ברור.
יעקב מרגי:
יואב, אני חושב שהנאום שלך יותר מתאים במהותו כשנדון בתוספת.
יואב קריים:
לא, אני אשלים רק בדבר אחד.
יואב קריים:
דבר אחרון שאני רוצה לומר, הדבר היחיד החיובי שאנחנו באמת מקבלים בחוק הזה הוא בחירת ההורים.
יעקב מרגי:
חשבתי שאין שום דבר חיובי.
יעקב מרגי:
סוף סוף אתה נותן לי אחד.
יעקב מרגי:
יואב, חסד אתה עושה איתי.
יואב קריים:
רגע, מייד אני אעשה דבר הפוך.
יואב קריים:
בחירת הורים זה הדבר החיובי היחיד.
יואב קריים:
בחירת הורים לילדים הסטטיסטיים שכרגע דיברתי עליהם, לא ניתנת.
יואב קריים:
אומרים להם: אתם הולכים רק למקום מסוים עם תקציבים מוגדלים.
יואב קריים:
לגבי הילדים הדיפרנציאלים, בנוסח שנבחר עכשיו, פגיעה ממשית בילד יכולה להיות גם על פי המחשבה של אנשי החינוך, שהשילוב יפגע בילד פגיעה ממשית.
יואב קריים:
אפשר לפרש את זה כך.
יואב קריים:
ואז בעצם מצאו את הדרך לשלול את בחירת ההורים.
יעקב מרגי:
תשאיר את המילה סיכון.
יואב קריים:
לא רק סיכון.
יואב קריים:
צריך להיות מצב שבו בחירת ההורים היא הדבר הקובע.
יואב קריים:
ואם משרד החינוך רוצה לערער עליה, שהוא יערער לוועדה חיצונית.
יעקב מרגי:
אני מרוצה מאוד כי אמרת את זה פעם ושמעתי את זה גם מאחרים.
יואב קריים:
לכן, הוועדה החיצונית, שמשרד החינוך יתכבד וילך אליה, חשובה מאוד מאוד.
אורלי לוי אבקסיס:
ילד עם הפרעות קשב וריכוז שנמצא בסיטואציות מסוימות, לפעמים יש לו קושי להתמודד ולהגיב לאירועים מסוימים, בעיקר אם יש מחסור של כוח אדם מבוגר שיכול לתווך את האירועים האלה.
אורלי לוי אבקסיס:
בהתפרצות מסוימת, אם הוא טרק את הדלת או שהוא קם בעצבים, יגידו שיש פה סכנה ממשית.