GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
איתי לבנון:
זה באמת משהו שאנחנו מחוברים אליו מאוד חזק גם בהיבט הסטודנטים, גם בהיבט הבוגרים.
איתי לבנון:
עוד סוגיה שהייתי רוצה להעלות פה, ברשותכם, נושא התחבורה.
איתי לבנון:
אני אגע בזה ממש על קצה המזלג.
איתי לבנון:
היום אנחנו בעצם בוחרים את העתודאים, אנחנו כצה"ל, כמדינה, אבל בתחום של הוצאות הקיום שלהם אנחנו לא נותנים להם תחבורה ציבורית.
איתי לבנון:
הם מממנים, כל מי שגר בצפון, נוסע למרכז.
איתי לבנון:
מי שגר בדרום, נוסע למרכז.
איתי לבנון:
רוב האקדמיות, אם זה תל אביב או בעברית, הם פשוט מקבלים הנחת סטודנט רגילה וזה מאות שקלים שהם סופגים מכיסם.
איתי לבנון:
בראיית המקרו, בראייה המשקית זה כסף קטן, זה 3-4 מיליון.
יעקב מרגי:
תחדד את זה, אני רוצה להבין.
איתי לבנון:
אני אומר, נושא התחבורה הציבורית, אנחנו שולחים אותם ללמוד שלוש-ארבע שנים.
יעקב מרגי:
יש לו כרטיס סטודנט, הוא מקבל הנחת סטודנט בלבד.
איתי לבנון:
כן, אבל יום-יום אנחנו שולחים אותו הלוך-חזור, הלוך-חזור.
מירב בן ארי:
תגיד לי, הוא כמו שוחר?
איתי לבנון:
זהו, זה בדיוק מה שאני אומר.
איתי לבנון:
הוא מבחינת הסטטוס, כן, אבל היום שוחרים מקבלים.
מירב בן ארי:
מה בעצם אותו עתודאי, הקשר שלו עם הצבא?
איתי לבנון:
כשהוא מתקבל למסלול, הוא מקבל תעודת חוגר והוא נחשב דח"ש, בדחיית שירות, אבל יש לו חוגר.
יעקב מרגי:
יש לו חוגר, הוא עושה טירונות לפני כן.
איתי לבנון:
יש לו חוגר, הוא עושה טירונות בין השנה הראשונה לשנייה, עושה גם קורס קצינים.
מירב בן ארי:
השינשינים שהם בדח"ש, הם כן קיבלו.
איתי לבנון:
הם מקבלים, לכן אני אומר, יש פה איזשהו - - -
יעקב מרגי:
לקחנו אתגר, הבנו.
מירב בן ארי:
לא, כי את השינשינים והמכינות, אנחנו טיפלנו בזה.
יעקב מרגי:
כמה עתודאים יש ברצף?
איתי לבנון:
1,000 בשנה.
מירב בן ארי:
זה בדיוק כמו המכינות ושנת שירות.
מירב בן ארי:
זה אותם חבר'ה, כי גם מי שעושה שנת שירות מקבל דח"ש ובשנת השירות שלו הוא נוסע בתחבורה הציבורית בחינם.
איתי לבנון:
אם נצליח להביא את זה, זו בשורה גדולה.
יעקב מרגי:
הנה מירב ואנוכי נגייס גם את חברת הכנסת לאה פדידה לנושא הזה.
יעקב מרגי:
אני חושב שעתודאים במסגרת הזו של צה"ל - - -
מירב בן ארי:
כן, תן לנו לבדוק את זה.
יעקב מרגי:
מה זה לבדוק?
יעקב מרגי:
להביא תוצאות.
יעקב מרגי:
בצבא אין לבדוק.
יעקב מרגי:
יש יעד, כובשים אותו.
מירב בן ארי:
אני מטפלת בשינשינים כבר תקופה ארוכה.
יעקב מרגי:
עכשיו יש לנו ממש חצי שעה להתייחסויות.
מירב בן ארי:
אגב, אני חייבת רק להעיר לך משהו קטן, שיהיה לך הרבה יותר קל להציג, כי אני מניחה שגם פניתם לשר התחבורה או למי שצריך או לשר הביטחון.
מירב בן ארי:
תרשום באדום להשוות את תנאי העתודאים לתנאי שנת השירות, כי זה שתי אוכלוסיות שמקבלות דח"ש.
מירב בן ארי:
לדעתי זה לא דומה להסדרניקים.
מירב בן ארי:
להם יש סידור אחר, אבל זה בול על השינשינים.
מירב בן ארי:
אנחנו גם נפנה, אבל גם כשאתה פונה, אין סיבה, זה אותם.
איתי לבנון:
מאה אחוז, תודה.
אהרון שחר:
ד"ר אהרון שחר, מנהל אגף החינוך הטכנולוגי במשרד החינוך.
אהרון שחר:
ההתייחסות שלנו היא להמשך י"ג-י"ד.
מירב בן ארי:
כן, יש דיון גם על החינוך הטכנולוגי, היום.
עדי שפירא:
עדי שפירא, מינהל חברה ונוער, משרד החינוך.
עדי שפירא:
אני התבקשתי להתייחס יותר לעניין ההיבט הערכי של עבודה בקהילה בשיתוף פעולה של משרד החינוך והצבא.
עדי שפירא:
השאלה אם כרגע להתייחס או לעזוב את זה?
יעקב מרגי:
למה לא?
עדי שפירא:
בגדול.
עדי שפירא:
אז קודם כול, בתוך בתי הספר כמובן אנחנו עובדים בשיתוף פעולה מאוד הדוק גם עם משרד הביטחון וגם עם הצבא, עם הצוות של קצין חינוך ראשי על כל העניין של הכנה לצה"ל.
עדי שפירא:
אנחנו דווקא שמים את ההיבט הקרבי במוקד, דווקא מתוך העניין שיש הצפה מאוד גדולה בטכנולוגיה ואנחנו רוצים להכניס חזרה את המוטיבציה ואת הרצון לגיוס לשירות משמעותי בדגש על קרבי, אם זה מתאים לפרופיל הנער/הנערה.
עדי שפירא:
יש מגוון תוכניות בבתי הספר, אני לא אכנס כמובן לפרטים, אבל אנחנו עובדים על זה מאוד חזק.
עדי שפירא:
זה חלק ממכלול הדברים של גם גופים חיצוניים שנכנסים לבית ספר וגם עבודה בתוך בית הספר עצמו של הצוות החינוכי.
עדי שפירא:
במסגרת השירות הצבאי אני חושבת שנכון להעלות כאן שתי סוגיות אבל ממש בקצרה, זה גם המורות החיילות וגם גרעיני הנח"ל.
עדי שפירא:
בעצם שני המסלולים האלה עושים עבודה מאוד משמעותית בקהילה.
עדי שפירא:
המורות החיילות, יש להן חמישה מסלולים.
עדי שפירא:
אנחנו מדברים על היקף פחות או יותר של 450 מורות חיילות כרגע בשטח שהן עושות מגוון תפקידים מאוד חשובים בדגש על פריפריה ופריפריה חברתית, שזה גם בפנימיות, גם קליטת עולים, גם יש את המסלול התורני, עבודה כמובן בקהילה עם קידום נוער וקהילה וכו'.
יעקב מרגי:
כשאמרת מורות חיילות, זה מורים/מורות או רק מורות?
עדי שפירא:
מורות חיילות.
לאה פדידה:
אז למה הגדנ"ע גם?
עדי שפירא:
הגדנ"ע זה סיפור אחר.
צביקה פייראיזן:
דיברנו עליו קודם.
צביקה פייראיזן:
דיברנו על הגדנ"ע, הצגנו.
עדי שפירא:
וגרעיני הנח"ל שיש להם כמה שלבים בתהליך עצמו, שכמובן זה שנת שירות לפני, אבל יש שם את פרק המשימה שאורך כשנה, כשפרק המשימה הוא פרק שממש מהותו זה עבודה בתוך הקהילה, שוב, על דגש על פריפריה חברתית, שזה גם הכנה לצה"ל אבל גם כמובן העצמה אישית, עבודה בתוך קבוצות, מנהיגות נוער וכו', שזה נתינה מאוד משמעותית בתוך הקהילה, וכאן גם השיתוף בין משרד החינוך לבין הצבא הוא מאוד הדוק ועובד מאוד יפה.
עדי שפירא:
אנחנו מדברים על 36 גרעינים, 33 רשויות מקומיות וכו'.
יעקב מרגי:
מילואימניקים, לא זנחנו אתכם.
מייק רותם:
שמי מייק, איש מילואים.
מייק רותם:
האמת שאין דברים להתייחס למה שדובר כאן.
יעקב מרגי:
תתייחס למילואימניקים.
מייק רותם:
אני אתייחס למשהו אחד שחשוב לי להגיד והוא בעיקר נוגע לנו בצבא.
מייק רותם:
אני חושב שיש היום הרבה הטבות ויש הרבה זכויות לאנשי מילואים, שזה מצוין.
מייק רותם:
אני יכול להגיד כמישהו שמתעסק הרבה עם אנשי מילואים בעצמי, אני איש שלישות, המון אנשים לא מכירים מה הם זכאים, וכל התהליך הזה של מיצוי זכויות לדעתי לא קל להם.
יעקב מרגי:
המידע לא נגיש?
מייק רותם:
לא נגיש.
יעקב מרגי:
צה"ל לא מנגיש את המידע הזה?
מייק רותם:
יש את אתר המילואים.
מייק רותם:
זה משהו יחסית חדש.
מייק רותם:
היום רוב האנשים לא מכירים את הדברים האלה.
יעקב מרגי:
אחד מהעובדים שלי מכיר מתי מגיע לו מענק.
מייק רותם:
זה העניין, זה לא רק המענק.
מייק רותם:
יש פה הרבה דברים נוספים.
מייק רותם:
דרך אגב, מדובר גם על אוכלוסיית המפקדים.
מייק רותם:
יש הטבות גם למפקד מילואים פעיל ואנשים לא יודעים את הדברים האלה, ואני כקצין קישור מביא להם את הדברים האלה ככה, אבל זה לא נגיש, זה לא משהו שהם יודעים.
מייק רותם:
לצורך העניין, למה לא שולחים להם SMS, אתה כמפקד זכאי - - - ?
יעקב מרגי:
החברות הטכנולוגיות כבר אימצו את זה.
יעקב מרגי:
אתה הולך לבנק לאומי, אתה מקבל SMS, חוות דעתך על השירות.
מייק רותם:
אז בואו נתקדם גם בצבא בנושא הזה.
יעקב מרגי:
הרמת להנחתה.
מירב בן ארי:
אתה מדבר על המילואים או על המלש"ב?
מייק רותם:
אני מדבר על המילואימניקים.
מירב בן ארי:
היה אתמול את הדיון בחוץ וביטחון עם נקח"ל וגם שם יש יותר תלונות של המילואימניקים.
מירב בן ארי:
חלק מזה זה באמת מחוסר מידע.
מייק רותם:
הם לא יודעים.
יעקב מרגי:
העלית את זה.
יעקב מרגי:
נראה אולי התייחסות בהמשך.
יעקב מרגי:
רוצות להתייחס?
ורד בן יהודה:
אני ורד, אני רמ"ד תכנון באכ"א מילואים.
ורד בן יהודה:
אני אומר שבאמת כתב המילואים מחזיק את כל המידע גם לחייל וגם למפקד וגם שם אנחנו לקראת איזושהי תוכנית של שיפור הדיגיטל וכל מה שאפשר להנגיש יותר במידע.
ורד בן יהודה:
אנחנו עובדים על זה.
ורד בן יהודה:
אנחנו מכירים את הפערים.
ורד בן יהודה:
כל המידע קיים.
ורד בן יהודה:
אנחנו רוצים להיות טובים יותר בהנגשה תמיד.
בר זונשיין:
בר זונשיין מהתאחדות הסטודנטים.
בר זונשיין:
אני דווקא מעדיף להתייחס למה"ט.
בר זונשיין:
זה בחלק הבא של הדיון או עכשיו?
יעקב מרגי:
הדיון הזה משולב משני נושאים, גם תרומתו של צה"ל, גם מערך המילואים.
עודד מלניק:
שמי עודד מלניק, אני חבר בוועד המנהל של עמותת המילואים.
עודד מלניק:
אני באופן אישי בן 65, סא"ל מיל' בחיל הים, בשירות פעיל.
עודד מלניק:
עד היום, חצי שנה הזאת עשיתי 15 יום.
עודד מלניק:
רציתי בקצרה לדבר על שני נושאים, דווקא על מערך המילואים הצעיר.
עודד מלניק:
אחד, זה לברך על זה שאתמול עבר בקריאה ראשונה הנושא של מתן שתי נקודות זכות אקדמאיות למילואימניקים, והדבר השני זה הנושא שכבר הזכירו את השם הזה, את הנושא - - -
יעקב מרגי:
תתפלא לשמוע, היה דיון לא קל בוועדה, דבר שחשבנו שזה יהיה - - - .
יעקב מרגי:
גם היו קולות שדעתם לא הייתה נוחה מזה שזה מחוקק.
עודד מלניק:
תודה לכם.
יעקב מרגי:
כש-70 שנה לא עושים, אז זה בא בצורת חוק.
עודד מלניק:
הדבר השני זה הנושא של הזכויות שהמל"ג אישר - - - זה עדיין מתעכב וזה כרגע - - -
יעקב מרגי:
דיברנו על זה בתחילת הדיון.
יעקב מרגי:
אנחנו מאיצים בשר העבודה.
יעקב מרגי:
זה התחיל בכלכלה שהפך להיות משרד העבודה.
יעקב מרגי:
התחלפו השרים.
יעקב מרגי:
צריך לחדש את התקנות.
יעקב מרגי:
אני כבר בתזכורת הרביעית למשרד העבודה.
יעקב מרגי:
כפי ששמעת את סגן שר הביטחון, לקח את זה לידיים והוא הבטיח שזה על סף גמר.
עודד מלניק:
סומך עליך.
עודד מלניק:
תודה רבה.
בר זונשיין:
אפשר לקבוע דיון ייעודי רק על הנושא הזה, בהמשך?
יעקב מרגי:
יהיה.
יעקב מרגי:
כשהתקנות יגיעו אלי, תרצה או לא תרצה, יהיה, כי אני צריך לאשר אותם.
בר זונשיין:
אני רוצה שיהיה דיון כדי שהם יגיעו אליך.
יעקב מרגי:
לא, הם יגיעו.
יעקב מרגי:
אנחנו לא נבזבז דיון.
יעקב מרגי:
אנחנו יושבים עליהם כדי לקבל אותם.
יעקב מרגי:
אנחנו בישורת האחרונה.
בר זונשיין:
תודה רבה.
אלי מאירי:
אלי מאירי, מג"ד מילואים באוגדה 162.
אלי מאירי:
אני גם מגיע לפה כנציג עמותת המילואים, מנהל בית ספר במקצוע האזרחי שלי.
אלי מאירי:
אני רוצה להתייחס לפעילות החינוך במילואים ולהגיד שאנחנו מרגישים שיש הרבה יותר השקעה בשנים האחרונות בכל תקציבי החינוך למילואים.
אלי מאירי:
אני רוצה להתייחס בהיבט הזה לשני דברים.
אלי מאירי:
הרבה יותר קשה להתמודד ולהתנהל עם חיילים.
אלי מאירי:
ככל שהם יותר צעירים, יותר קשה להביא אותם למילואים.
אלי מאירי:
זה דורש מהמפקדים יכולות, כישורים וזמן שלא נדרש מהם בעבר.
אלי מאירי:
כן, יש לי פרספקטיבה של 20 שנה במילואים, ואנחנו זקוקים ליותר הכשרה חינוכית דווקא לאוכלוסיית המפקדים בעניין הזה.
אלי מאירי:
אני רוצה לציין שהמכשול המרכזי הוא לא תקציבי החינוך.
אלי מאירי:
דווקא תקציבי החינוך גדולים, אבל קשה מאוד, אתה לא יכול לנצל אותם, כי הם תקציבים של כסף ואין לי ימ"מ להביא את האנשים, אז זה נחמד מאוד שיש לי עשרות אלפי שקלים שאני כאילו לא מנצל, אבל אני פשוט לא יכול לנצל אותם.
אלי מאירי:
אני חושב שהתמהיל צריך להיות שונה וחייבים להתייחס לזה.
אלי מאירי:
אם אני לא יכול להביא את האנשים במילואים, אני גם לא יכול לתת להם תכני חינוך.
אלי מאירי:
אני חושב שצה"ל חייב לעשות בעניין הזה סדר.
אלי מאירי:
תודה רבה.
יעקב מרגי:
בבקשה, אורה, תציגי את עצמך.
אורה חכם:
פורום ציבורי לשוויון הזדמנויות בחינוך.
יעקב מרגי:
זה נקרא קרדיטציה של התואר ההנדסאי, אבל זה עניין של המל"ג יותר מאשר צה"ל.
אורה חכם:
אני חושבת שהצבא הוא גורם שיכול באמת לסייע ולדחוף את הדבר הזה אם הוא חושב, א', שיש לו דרישה.
אורה חכם:
אמנם אמרת שיש לך המון אנשים שפונים עכשיו ללימודים, אבל צריך להתחשב בעניין הזה, מי הולך ללמוד הנדסאי.
אורה חכם:
הדרישה הזאת, אולי יש לך, אבל היא דווקא מהמעמדות היותר מבוססים במדינה ולא כל כך מהמעמדות החלשים.
אורה חכם:
אלה פונים להנדסאים כי הם מקבלים אותם, אז אני הייתי רוצה שהצבא יאמץ לעצמו כצבא העם דרישה להכיר בקרדיטציה כמו שאמרת, לעניין הזה.
אורה חכם:
זה אחד.
אורה חכם:
אני גם שואלת אותך שאלה.
יעקב מרגי:
אותך, זה תא"ל צביקה.
אורה חכם:
שמעתי אותך מדבר על הקשר עם משרד החינוך וזה מבורך.
אורה חכם:
האם אתה יכול להשפיע גם על משרד החינוך, למשל בהעמקת לימודי ערכים שאתה רואה שהם חסרים לנו באמת.
אורה חכם:
כצבא אתה רואה שהם חסרים לנו, אבל הם חסרים לנו בכלל, ולהיות גורם שמביא יותר כסף למערכת החינוך בנושא הכשרה של העצמה אישית.
יעקב מרגי:
תודה, אורה.
יעקב מרגי:
בהמשך ניתן לכם.
יעקב מרגי:
בבקשה, חברת הכנסת.
לאה פדידה:
אני רוצה להגיד כמה מילים ואז להוסיף שאלה, שלא מעט מגיעים אלי פניות ללשכה.
לאה פדידה:
אני באמת רוצה בצבא הזדמנות אמיתית לילדים שאולי לא הצליחו.
לאה פדידה:
כשהם מגיעים לצבא, באמת זה כור היתוך של החברה הישראלית ואני מאוד מאמינה בערכים והזדמנות גם לחנך ולעשות את החיבור בין החברה האזרחית לבין הצבא, אבל כולנו, אחרי שמשרתים, מילואים יש באמצע, המון חיילים שמשתחררים, חיילים שגייסו אותם מסיבות כאלה ואחרות לא לקרבי, כבודו, ונורא רצו להיות בקרבי וניהלו עם הצבא מאבק מאוד ארוך כדי להיות בקרבי, בסופו של דבר כשהם משתחררים, חסר להם שבוע ימים כדי לקבל את המענק שמקבלים ללימודים, כבודו, והשבוע ימים לא לתת לילד, סליחה, אני רגילה להגיד ילד כי יש לי גם חייל, לא לתת לחייל ששנה רב עם הצבא כדי לשרת בקרבי, ושירת שנה וחצי בקרבי ואז יש איזשהו הפרש של שבוע, לא לתת לו מענק, הצבא חייב לדעת שאין שחור-לבן.
לאה פדידה:
אין לכם ועדות.
לאה פדידה:
אני עזרתי לאותם חיילים, כתבתי לוועדות, הלכתי.
לאה פדידה:
אטום לחלוטין.
לאה פדידה:
אם אנחנו רוצים לעודד את בני הנוער שלנו לערכים, ובעיניי זה ערך לשרת בקרבי.
לאה פדידה:
גם ש"ג הוא ערך, אבל גם מי שרוצה לשרת בקרבי זה ערך, ואנחנו נתקלים באטימות מוחלטת, כבודו.
לאה פדידה:
אין איזושהי ועדה והילדים האלה יוצאים אחרי שירות שלוש שנים, שנאבקו בצה"ל כדי לשרת בקרבי.
לאה פדידה:
אחרי שנה וחצי בקרבי שחסר להם בין חמישה ימים, היה אחד.
לאה פדידה:
ראיתי את המכתבים שהוא קיבל צה"ל.
לאה פדידה:
אחד, היה חסר לו שישה ימים, אחד ארבעה ימים, והם לא מקבלים את מענק הלימודים.
לאה פדידה:
הייתכן הדבר איך פותרים את זה, כבודו?
יעקב מרגי:
פרופ' אלי פולק, ולאחר מכן התייחסות.
אלי פולק:
תודה רבה.
אלי פולק:
אני רוצה להתייחס לדברים שאמר אותם סגן השר לגבי זכויות בני/בנות זוג של אנשי מילואים.
אלי פולק:
אני אשתמש במילים בנות זוג משום שזה רוב המקרים, אבל ברור שהכוונה גם לבני וגם לבנות זוג.
אלי פולק:
הנושא הזה התחיל בבקשה של הממשלה מטעם המל"ג לבוא ולהתחשב במצב המיוחד של מי שנקרא לשירות מילואים בצו 8 או בצו 9 ולהקל עליהם משום שקשה להכין דברים מראש, וגם באותה בקשה הייתה בקשה להתייחס לבני/בנות זוג.
יעקב מרגי:
היה דיון גם בוועדה.
יעקב מרגי:
זה במיוחד אחרי "צוק איתן", אז בנות הזוג שהן סטודנטיות - - -
אלי פולק:
כן, כן, הכוונה היא כמובן לסטודנטים.
אלי פולק:
אנחנו מדברים על מל"ג.
אלי פולק:
אני רוצה לומר כמה דברים, אבל קודם כול רוצה להודות לשר החינוך שתמך במהלך הזה לכל אורכו וכתוצאה מכך אנחנו יכולים היום בסך הכול לברך על המוגמר.
אלי פולק:
ברור שאנשי מילואים שיוצאים לצו 8, צו 9 צריכים התייחסות מיוחדת.
אלי פולק:
הם לא יכולים לתכנן את מהלכיהם מראש ולכן אנחנו נותנים להם יום אחד נוסף של חופש.
אלי פולק:
זה לא חופש.
אלי פולק:
חובה להתייצב למילואים.
אלי פולק:
נותנים להם עוד כמה זכויות לגבי מועדים כדי שהם יוכלו באמת להסתדר ולהתארגן, והדברים האלה הם פשוטים.
אלי פולק:
החידוש הגדול יותר הוא לגבי בני/בנות זוג, ואנחנו ראינו לנכון לא להחיל את זה אך ורק על צו מילואים וצו 8, צו 9, אלא גם בשירות רגיל, כי לנגד עינינו ראינו חברה שבה ברוך השם הסבים והסבתות הם היום הרבה יותר צעירים מכפי שהם היו בעבר.
יעקב מרגי:
הם רק נראים יותר צעירים.
יעקב מרגי:
הם מתחתנים יותר מאוחר, אל תספר לי סיפורים.
אלי פולק:
אני פה ביחד איתך באותו מקום, אז אני מרשה לעצמי לומר שאנחנו - - -
יעקב מרגי:
תן לנו לחלק מחמאות גם לעצמנו.
יעקב מרגי:
הם נראים יותר צעירים.
אלי פולק:
ואז הם עדיין עובדים.
אלי פולק:
אם הם עובדים, הם לא יכולים לעזור, אז אי אפשר לבקש מבת הזוג שהיא סטודנטית או בן הזוג שהוא אימא/אבא, לבוא וגם לטפל בילדים, כי ההורים לא יכולים לבוא ולעזור.
אלי פולק:
זה לא הולך ככה, וגם כשמדובר בפנסיונרים, ברוך השם היום אנשים עסוקים מאוד ולכן צריך להכיר בכך שמשפחה שבה אחד מבני הזוג הולך למילואים והחלק השני הוא סטודנט/סטודנטית, צריך להתחשב בהם, וזה היה העיקרון המנחה, והחשיבה הייתה מה הן השעות הקשות.
אלי פולק:
שעות הבוקר ושעות אחרי הצהריים המאוחרות הן השעות שבהן צריך להביא ילדים לגן או לבית הספר או צריך לקחת אותם מהם, ולכן אלה השעות שבהן צריך לפטור אותם מהצורך לבוא ולהופיע בשיעורים.
אלי פולק:
הפטור הוא לא גורף.
אלי פולק:
מעבדות, אין ברירה, צריך להשתתף במעבדות, אז על זה אין פטור, אבל אם מדובר על שיעור פרונטלי, החובה להופיע לא קיימת.
אלי פולק:
הנגזר מזה, אם אחד מבני הזוג משרת 30 יום וכתוצאה מכך כמעט הלך חצי סמסטר, הרי שבת/בן הזוג גם יכול לבקש דחייה במועד של המבחן אם זה מסתדר, ולכן נתנו שורה של הקלות.
אלי פולק:
הן כולן נמצאות במסמך ולא צריך להרחיב את הדיבור.
אלי פולק:
אני חושב שצריך לברך על המוגמר ולהודות לאנשי המילואים ובני משפחותיהם עבור ההקרבה, כי ההקרבה היא לא רק למי שמשרת במילואים, גם למי שנשאר בבית.
אלי פולק:
אם יורשה לי לומר הערה אחת לגבי הגברת אורה חכם.
אלי פולק:
עד כמה שאני מבין, הנדסאים מקבלים 30 נקודות זכות עבור הלימודים שלהם כהנדסאים כשהם רוצים להיכנס ללימודים ברמה של מוסד אקדמי.
יעקב מרגי:
כמה נקודות זה התואר?
אלי פולק:
נקודה לתואר זה סדר גודל של 120, אז כך שזה לא זניח.
יעקב מרגי:
כל המוסדות להשכלה גבוהה נותנים?
אלי פולק:
כן, כן.
אלי פולק:
הדבר הזה קיים הרבה לפנינו.
אלי פולק:
אני נמצא שם פחות משנתיים.
אלי פולק:
זה הרבה לפני.
יעקב מרגי:
אני לא בטוח.
יעקב מרגי:
אשמח לשמוע.
עמרי גולן:
עמרי גולן מהשלכה המשפטית של המועצה להשכלה גבוהה.
עמרי גולן:
יש החלטת מל"ג שמדברת על הכרה ב-30 נקודות זכות.
עמרי גולן:
צריך לקבל את אישור המל"ג לפרוצדורה הזאת.
יעקב מרגי:
אתה יודע לומר לי אם כל האוניברסיטאות והמכללות מכירות בתואר הנדסאי?
עמרי גולן:
צריך לקבל את אישור המל"ג.
עמרי גולן:
אוניברסיטה, מוסד שרוצה לתת את ההכרה הזאת צריך לקבל אישור של המועצה להשכלה גבוהה.
יעקב מרגי:
אתה לא עונה לי על השאלה.
יעקב מרגי:
אני לא מזלזל במה שאמרת.
יעקב מרגי:
יכול להיות שיש החלטה של המל"ג.
יעקב מרגי:
אני יודע לומר לך שהמוסדות להשכלה גבוהה לא נותנים קרדיט לתואר הנדסאי.
יעקב מרגי:
לא רוצה לומר שכולם, כי זה על פה בדיונים כצורך.
יעקב מרגי:
גם ממך אני לא שומע תשובה חד משמעית.
יעקב מרגי:
זו הביקורת הסמויה שהייתה לי גם בקטע של נקודות הזכות.
יעקב מרגי:
אנחנו לא אוהבים לחוקק.
יעקב מרגי:
ועדת חינוך היא הכי פחות מחוקקת כשקשור בחינוך וכשקשור בהשכלה גבוהה.
יעקב מרגי:
יש את החופש האקדמי, יש עצמאות פדגוגית.
עמרי גולן:
זה עניין אקדמי טהור.
יעקב מרגי:
חברי הכנסת ביוזמות חקיקה שקשורות לחינוך ולאקדמיה, הם לא ממהרים לחוקק, אבל כשאין ברירה ורואים שזה לא הולך, זה בסוף יבוא.
עמרי גולן:
לתת קרדיט ללימודים שהם לא אקדמיים ולהכיר בהם כלימודים אקדמיים זה עניין טהור אקדמי וזו החלטה - - -
יעקב מרגי:
תבחנו את זה, תקבעו כללים.
עמרי גולן:
יש כללים.
עמרי גולן:
יש החלטה בעניין הזה.
אלי פולק:
אם יורשה לי לומר, אני חושב שהרוח בתוך המל"ג, הנושא הזה הועלה במסגרות שונות.
אלי פולק:
הרוח בתוך המל"ג היא רוח חיובית.
אלי פולק:
היא אומרת לבוא לקראת.
אלי פולק:
אתה לא יכול להכריח מוסד לבוא ולעשות את זה, אבל בגדול יש לדבר הזה פתרון, פתרון גם לאנשים בתוך הצבא, גם לאנשים שהם מחוץ לצבא והרוח היא חיובית.
יעקב מרגי:
רוח חיובית, אבל זה לא משמח.
אלי פולק:
מצד שני נזכור דבר אחד, הנדסאי זה לא מהנדס.
אלי פולק:
מהנדס הוא אדם שיש עליו אחריות שהיא דיני נפשות.
יעקב מרגי:
פרופ' אלי פולק, גם 30 נקודות זכות, יהיה מי שיאמר שזה מעט, יהיה מי שיאמר שזה הרבה.
יעקב מרגי:
סביר.
אלי פולק:
זה סביר.
יעקב מרגי:
אני מכיר את העמדה הנחרצת שלכם שאתם לא כופים על מוסדות להשכלה גבוהה.
יעקב מרגי:
נכון לרגע זה, אני לא רוצה לומר לך אם אני יודע שיש מוסד אחד שכן מכיר או לא מכיר.
יעקב מרגי:
יכול להיות שיש החלטת מל"ג, אבל הכרה בפועל, זה לא קורה.
איתי לבנון:
אם יורשה לי להוסיף על זה, הנושא הזה, גברת חכם, הוא מאוד חשוב לליבנו.
איתי לבנון:
שבוע הבא בדיוק בנקודה הזאת אנחנו אוספים את ועד ראשי האוניברסיטאות ואנחנו מציגים להם את נושא הקרדיטציה בשביל לקבל את הצד הזה שאתה מדבר עליו.
יעקב מרגי:
אנחנו סיימנו את הסבב ואנחנו לקראת סיכום הדיון.
יעקב מרגי:
יש התייחסויות למה שנאמר מסביב?
צביקה פייראיזן:
הייתה בקשה להתייחס לסוגיה של הקשר שלנו עם משרד החינוך.
צביקה פייראיזן:
א', כמו שאמרתי בראשית הדברים, הקשר שלנו עם משרד החינוך הוא מאוד טוב.
צביקה פייראיזן:
שניים, אני אומר שוב, גם אמרתי בראשית הדברים, אנחנו רק יכולים להודות גם להורים וגם למחנכים ולתנועות הנוער שמביאים את הילדים אלינו בגיל 18 כשהם כבר מחונכים.
צביקה פייראיזן:
אנחנו מתאימים את החינוך לדרישות של צה"ל, לדרישות של החיילים או מה אנחנו דורשים מהחיילים בסופו של דבר, אבל אנחנו לא מקבלים אותם לחלל ריק ויש קשב גדול לבקשת שלנו ממשרד החינוך.
צביקה פייראיזן:
רק השנה פעלנו, לדוגמא, שילבנו את המכללה לפיקוד טקטי בהרצאות בבתי הספר לטובת הגברת המוכנות לשירות קרבי.
צביקה פייראיזן:
בשנה הקרובה אנחנו עושים פעולה שמשלבת את חניכי פו"מ, המכללה לפיקוד ומטה לשיח עם המורים והמחנכים.
צביקה פייראיזן:
אני יכול להגיד לך שאשתי היא מחנכת בתיכון ברחובות והיא עוסקת המון בחינוך הערכי.
צביקה פייראיזן:
אני רק יכול להוריד את הכובע בפני המחנכים ולהצטרף אליהם.
צביקה פייראיזן:
אנחנו עוד שלב בדרך.
צביקה פייראיזן:
אנחנו לא חיים בתוך עצמנו, ולכן אני רק יכול להודות למשרד החינוך.
צביקה פייראיזן:
בנקודות שבהן יש לנו שיח איתם, יש שיח טוב.
צביקה פייראיזן:
הוא שיח פורה.
צביקה פייראיזן:
אני בוודאי לא אשפיע על חלוקת התקציבים בתוך משרד החינוך.
צביקה פייראיזן:
זה לא תפקידי.
יעקב מרגי:
עוד התייחסויות לפני שאני מסכם?
איתי לבנון:
רק במילה בהמשך לנושא של ההכרה בלימודים.
איתי לבנון:
זה לא משהו שאנחנו עוסקים בו.
איתי לבנון:
אנחנו הולכים לברר את זה.
איתי לבנון:
התוכנית נקראת "ממדים ללימודים".
איתי לבנון:
אני לא מכיר את הקריטריונים שלה, אבל אנחנו נבדוק את זה ונחזיר תשובה.
איתי לבנון:
אני גם הייתי שבוע שעבר ב"עדים במדים".
איתי לבנון:
זה עלה פה גם בדיון.
איתי לבנון:
אני רוצה לציין, א', מבחינתי בתור חוויה אישית, להיות לפני שבוע, היום, יום שלישי שעבר במיידנק, היום פה, כבוד גדול.
איתי לבנון:
תודה רבה.
יעקב מרגי:
הוועדה מודה לחברי הכנסת המובילים את היום הזה בכנסת.
יעקב מרגי:
היום הוא עוד יום ארוך, רווי אירועים ודיונים.
יעקב מרגי:
הוועדה מוקירה ומכירה את מערך המילואים.
יעקב מרגי:
הוועדה שמעה סקירה מפורטת על הפעולה החינוכית הערכית בצה"ל הן לחיילים והן למפקדים.
יעקב מרגי:
הוועדה שמחה לשמוע על הממשקים הרבים שיש לצה"ל עם מערכת החינוך ומערכת ההשכלה הגבוהה.
יעקב מרגי:
הוועדה קוראת בפעם המי יודע כמה למל"ג לקבוע כללים ומתן קרדיטציה להנדסאים.
יעקב מרגי:
הוועדה מכירה בתרומתו של צה"ל על השמירה של הצבא כצבא העם הלכה למעשה.
יעקב מרגי:
מעבר למילים גבוהות והצהרות כפי שאנחנו שומעים הרבה פעמים מאנשים שלא תורמים לכך שהוא יישאר צבא העם, פוגעים בו פעם אחר פעם, הוועדה מכירה בתרומתו של צה"ל.
יעקב מרגי:
לפני שאומר את הסעיף האחרון, מה לעשות, מדינת ישראל היא מדינה שנמצאת לא במקום טוב בפערים בחינוך.
יעקב מרגי:
בסקלה של הפערים בחינוך, קבוצה אחת קטנה נמצאת למעלה, קבוצה אחת קטנה שהולכת וגדלה, שכמעט לא מדידה, למטה, וכל החברה הישראלית לא נמצאת באמצע או בשלושת רבעי, לאורך כל הסקלה פרוסה.
יעקב מרגי:
הפערים בחינוך, יש להם מספר פקטורים, מספר סיבות.
יעקב מרגי:
זה לאו דווקא פריפריאלי, לאו דווקא מעמדי או עדתי.
יעקב מרגי:
זה תלוי בהרבה גורמים, של רשויות חזקות, רשויות חלשות, מודעות, השכלת הורים ועוד הרבה פרמטרים, והוועדה מכירה בתרומתו של צה"ל בצמצום הפערים בחינוך, צמצום הפערים בחברה.
יעקב מרגי:
תודה באמת לכל מי שתרם לדיון.
יעקב מרגי:
בוקר טוב, שלום לכולם, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת, 26 ביוני 2018, י"ג בתמוז תשע"ח.
יעקב מרגי:
הנושא: היערכות מערכת החינוך לתעשייה – 2030 – לציון יום התעשייה הישראלית כחול לבן.
יעקב מרגי:
כולנו היום בסימן הצדעות.
יעקב מרגי:
פתחנו את היום בהצדעה, בהוקרה והערכה למערך המילואים, תרומתו של צה"ל לשמירה על הערך הזה שנקרא צבא העם.
יעקב מרגי:
לאחרונה יש הרבה קולות שמדברים, והצדענו והוקרנו, והיום אנחנו מצדיעים לתעשייה הישראלית כחול לבן.
יעקב מרגי:
מותר לומר, להצדיע לתעשייה הישראלית כחול לבן זו לא בושה וצריך להכיר בערך, בתרומה, ולשמר, במיוחד בעידן הגלובליזציה והתחרויות, ואנחנו ערים למה שקורה מסביב.
יעקב מרגי:
אני חושב שלמערכת החינוך יש תפקיד חשוב בעיצוב העתודה הטכנולוגית של מדינת ישראל.
יעקב מרגי:
יש מהלכים שנעשים הן משרד החינוך והן במשרד העבודה בסוגיה הזו.
יעקב מרגי:
יש התעוררות מחודשת.
יעקב מרגי:
כולנו חוששים מלחזור לאותן הסללות שהיו בעבר, אבל יש התעוררות מחודשת שמביאה מכובדות גם כן.
יעקב מרגי:
יש תרומה לא קטנה גם למשרד העבודה בסוגיה הזו.
יעקב מרגי:
אני מוביל בדיונים למצוא את האיזונים בין שני המשרדים האלה שידעו לדבר על אחידות גם ברמות, בתכנים, ויכירו הדדית גם בהסמכות.
יעקב מרגי:
מי שמכיר את ההתכתבויות ואת הדיונים, גם הוועדה מובילה דיונים בנושא הזה.
יעקב מרגי:
אני מודה לחברי הכנסת שמובילים את היום הזה.
יעקב מרגי:
אני אתן לכם לפתוח את הדיון.
יעקב מרגי:
נמצא איתנו גם נשיא התאחדות התעשיינים, מר שרגא ברוש, ונפתח דיון.
יעקב מרגי:
כמו כל דיון אצלי בוועדה, לא יהיה סיום הדיון ללא סיכום משמעותי שאיתו נצא לתוכנית עבודה בהמשך.
יעקב מרגי:
חברי הכנסת, בבקשה.
מירב בן ארי:
בוקר טוב ותודה אדוני היושב ראש.
מירב בן ארי:
אנחנו מובילים היום, עופר שלח, איילת נחמיאס ורבין ואני את יום כחול לבן בכנסת.
מירב בן ארי:
אנחנו נמצאים בכמה ועדות וב-13:30 השדולה.
מירב בן ארי:
היום הזה נעשה כאן כל שנה, לפעמים פעמיים בשנה.
מירב בן ארי:
יום כחול לבן הוא יום חשוב בעיניי.
מירב בן ארי:
אני התעקשתי על הדיון הזה ואני מודה לך שהסכמת לקיים אותו.
מירב בן ארי:
יש לי שני דברים עיקריים: אחד, היה גם דיון לפני כן עם הצבא ושאלתי את הנציגים של הצבא איך בעצם אנחנו עושים את החיבור.
מירב בן ארי:
גם כאן לדעתי הנושא המרכזי זה בעצם החיבור של מערכת החינוך לתעשייה והאם אנחנו יודעים להשכיל לנצל מה שקורה במערכת החינוך היום כדי לטפח תעשייה.
מירב בן ארי:
אין ספק שהמצב כיום, אני מניחה שיהיו כאן אנשים שיתבטאו בצורה יותר חמורה ממני, המצב קשה מאוד בעיקר בעניין הזה של החינוך הטכנולוגי.
מירב בן ארי:
יש ניסיונות בשנה-שנתיים האחרונים למתג אותו ברמה גבוהה מאוד.
מירב בן ארי:
אנחנו רואים את זה גם בתקשורת, אנחנו רואים את זה באמת בחינוך אחר, לחינוך טכנולוגי.
מירב בן ארי:
עדיין הרבה פעמים אנחנו שומעים ביטויים כמו הסללה, כל מיני ביטויים שאנחנו מעדיפים היינו שהחברה הייתה מתנהלת אחרת, שהחברה הייתה מבינה את חשיבות החינוך הטכנולוגי.
מירב בן ארי:
אני מסיירת במפעלים.
מירב בן ארי:
כל שבוע כמעט אני נמצאת במפעל אחר.
מירב בן ארי:
אני מדברת עם העובדים.
מירב בן ארי:
בדיוק היה לי דיון על זה ביום ראשון, הייתי אשקלון במפעל של קרלסברג.
מירב בן ארי:
פשוט הדהים אותי העניין הזה שאנשים עובדים 30 שנה, 20 שנה, אוהבים את מקום העבודה שלהם, נהנים.
מירב בן ארי:
הוא אומר לי, אני נהנה, אני אוהב פה, זו המשפחה שלי, ולמרות הזאת, אתה חוזר לבתי הספר, אתה חוזר לחבר'ה, אתה לא רואה באמת את אותם אידיאלים כמו שאנחנו רואים את המבוגרים, אז אני מאוד מקווה שהדיון יהיה היום פרקטי, יעסוק בקשר.
מירב בן ארי:
אנחנו נשאל שאלות גם בעיקר את משרד החינוך כדי באמת לראות אם אנחנו מתקדמים לשם.
מירב בן ארי:
אני אישית באמת, וגם מה שרואה בשלוש שנים שאני יו"ר השדולה, אני מבינה את החשיבות הקריטית בין החינוך והלימוד בבית ספר לבין התעשייה הישראלית.
יעקב מרגי:
עפר.
עפר שלח:
תודה אדוני היושב ראש.
עפר שלח:
תראו, הכותרת של הדיון הזה היא - מערכת החינוך נערכת לתעשייה של 2030.