GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דנית ברביבאי:
לא די בזה, אנו מקבלים דיווחים מבתי הספר כי הצוות החינוכי אשר מפר את חוזר המנכ"ל, מקבל תמיכה של פיקוח משרד החינוך והממונה על הבריאות, בניגוד חמור לחוזר המנכ"ל שנכתב על ידם.
דנית ברביבאי:
בעבר התקיימו מחקרים בנושא, דיונים בכנסת, שולחנות עגולים שבהם מגוון המשרדים היו שותפים והייתה הסכמה כוללת שצריך לבחון פתרון הוליסטי שייתן מענה מרבי לתלמידים האלרגיים.
דנית ברביבאי:
פתרון הסייעת הרפואית לתלמידים הינו פתרון חלקי בלבד.
דנית ברביבאי:
על מנת לתת מענה ממוקד בשעת הצורך, שבו התלמידים נמצאים בסכנת חיים ועד להנגשת מוסדות החינוך, לרבות מודעות מלאה של כל הצוות למניעת מצבים מסכני חיים, ובמקרה הצורך הטיפול הראשוני, מיידי והזעקת ניידת טיפול נמרץ.
דנית ברביבאי:
אנו, פורום ועדי ההורים היישוביים מעוניינים לקדם שינוי תפיסתי במוסדות החינוך, שיכלול מענה רפואי למניעת הטיפול בבעיות רפואיות אקוטיות המתרחשות במרחבים החינוכיים ולשם כך נדרוש להלן: שינוי תפיסתי של הצוות החינוכי להנגשת מוסדות החינוך לכל התלמידים, מודעות למגוון הרגישויות, אכיפה ללא פשרות של חוזר המנכ"ל, לרבות מנהלי בתי הספר, פיקוח והממונים על תחום הבריאות, טיפול עזרה ראשונה דחוף ומיידי, קידום בריאות התלמידים ואת בריאותם של קהילת התלמידים בסביבת הלמידה, בחברת בית הספר ובמשפחה, איתור תלמידים עם בעיות רפואיות ולהפנותם מוקדם ככל האפשר להמשך בירור הטיפול, מתן יעוץ והדרכה לתלמידים, הצוות החינוכי וההורים בנושאי בריאות ספציפיים.
דנית ברביבאי:
אנחנו, ההורים, ננסה לסייע ולשתף פעולה עם ההדרכה של ילדנו וחברנו ההורים על מנת למנוע את חשיפת הילדים לאלרגיות מסכני חיים.
יעקב מרגי:
הסיכום עולה על כל הנאום, בלי לפגוע בכל הנאום.
יעקב מרגי:
זה מה שרציתי לשמוע.
יעקב מרגי:
עמדת הארגון ההורים הארצי, שהם ישתפו פעולה ויובילו.
יעקב מרגי:
אז תירוץ אחד למשרד, נגמר, שההורים לא מסכימים.
יעקב מרגי:
עכשיו בואו נראה, שיטת הלמינציה לפתרון.
דנית ברביבאי:
אנחנו פה לתת יד לכולם ולעשות יחד.
יעקב מרגי:
אוקי.
יעקב מרגי:
ישראל אליסף, דקה יש לך.
ישראל אליסף:
אני ישראל אליסף, לשעבר יושב ראש ועד הגנים הארצי ובחמש שנים האחרונות ניהלתי את תחום הגנים בוועד ההורים של ירושלים.
ישראל אליסף:
דבר ראשון אני רוצה להגיד משהו שנורא מצער לראות פה.
ישראל אליסף:
אמנם היה דיון בשבוע שעבר, אבל סוף סוף הגיע חבר כנסת אחד לבד, היושב ראש, אבל הייתי מצפה לראות יותר.
ישראל אליסף:
כמי שייצג הורים גם לילדים עם אלרגיות וגם כאלו שפחדו שבגן שלהם או בבית ספר יהיה ילד עם אלרגיה מסכנת חיים, וזה באמת מפחיד, אני רוצה לומר שלא יתכן ששוב המערכת הממשלתית מנסה להסיר אחריות.
ישראל אליסף:
ראינו רק לפני שבועיים מה קרה כשמערכת ממשלתית ניסתה להסיר אחריות.
יעקב מרגי:
מה אתה קורא למשרד החינוך?
ישראל אליסף:
משרד החינוך רוצה לבטל את הסייעות הרפואיות ולהטיל את האחריות לפתחם של ההורים, שהם יהיו אחראים לא לשלוח אוכל עם אלרגנים, ולצוות החינוכי שיהיה אחראי להיות שוטר על ההורים וגם להשגיח ובמקרה של צורך לטפל.
ישראל אליסף:
זה חסר היגיון.
ישראל אליסף:
דבר ראשון, צריך להשקיע משמעותית, ואני אומר את זה לא רק למשרד החינוך, אני אומר את זה לממשלה בכלל, להשקיע במחקר להפחתת ומניעת אלרגיות.
ישראל אליסף:
זה דבר ראשון שצריך לעשות.
ישראל אליסף:
דבר שני, לקיחת אחריות של המשרד על הנושא, בהסברה ובהדרכה של צוותי חינוך.
ישראל אליסף:
אמרה את זה מקודם.
ישראל אליסף:
למה עמותות?
ישראל אליסף:
איפה האחריות הממשלתית?
ישראל אליסף:
משרד החינוך, יש לו הדרכות של מורים.
ישראל אליסף:
יש לו שעות הדרכה.
ישראל אליסף:
שידאג להדרכות של צוותי החינוך.
ישראל אליסף:
בכיתה בה יש ילד עם אלרגיה מסכנת חיים במגע או בהרחה, שתהיה הזנה משותפת.
ישראל אליסף:
אל תפילו את זה על ההורים.
ישראל אליסף:
תממנו הזנה משותפת ללא אלרגנים.
ישראל אליסף:
אתם תשלמו את המורה שעושה את זה ואתם גם תבטחו את זה.
ישראל אליסף:
הכשרה, דיברו על זה שצריך להכשיר את הסייעות הרפואיות.
יעקב מרגי:
אני עוד רוצה לשמוע את משרד החינוך.
יעקב מרגי:
כולנו רוצים לשמוע את משרד החינוך ויש לי דיון אחר, אז זריז.
ישראל אליסף:
הכשרה של הסייעות הרפואיות בקורס מקצועי.
ישראל אליסף:
ביטוח תאונות אישיות, דיברנו על זה, של פגיעה כתוצאה מלקות.
ישראל אליסף:
אני אגיד משהו שלא דיברו ואני דיברתי איתך על זה בקצרה לפני כמה חודשים.
ישראל אליסף:
לא פיתחנו את זה.
ישראל אליסף:
אני לפני כמה חודשים את הרעיון שלך קידמתי.
ישראל אליסף:
הלכתי לשר הבריאות עם עוד גוף ואמרתי לו, תשמע, יש במערכת כוח אדם של משגיחי הכשרות.
ישראל אליסף:
הם קיימים.
ישראל אליסף:
אנחנו בכל הנושא של צהרונים במוסדות החינוך, בכל הנושא של הזנה במוסדות החינוך, חסר לנו אנשים שיעשו פיקוח של בטיחות במזון, לא תזונאים שיגידו איזה מזון, אלא בטיחות במזון, שילכו לקייטרינגים ויבדקו.
ישראל אליסף:
אמרתי להם, בואו ניקח את משגיחי הכשרות, הם כבר נמצאים שם.
ישראל אליסף:
זה כוח אדם קיים.
ישראל אליסף:
בואו ניקח אותם, נעביר אותם קורס ייעודי של משרד הבריאות, פלומבה אמיתית של משרד הבריאות שיכשיר אותם לעשות את העבודה, ואנחנו משתמשים בכוח אדם קיים ושיעשו את העבודה של ההשגחה של הבטיחות במזון.
ישראל אליסף:
אני לא רוצה להגיד לך מה הייתה התשובה שלו.
ישראל אליסף:
עדיף שאני לא אגיד את זה בפורום הזה, אבל התשובה בסופו של דבר הייתה לא, חבל, אבל בהחלט זה היה רעיון לעשות את זה, בטח ובטח לתחום האלרגיות.
יעקב מרגי:
חבר הכנסת דב חנין ולאחר מכן אבי מרכוס.
דב חנין:
תודה אדוני היושב ראש.
דב חנין:
אני מתנצל בפניכם שהגעתי באיחור לדיון החשוב הזה.
דב חנין:
פשוט הצעת חוק שלי נידונה בוועדת הכספים.
דב חנין:
הדיון הזה מאוד חשוב.
דב חנין:
מהדברים שאני שמעתי מנציגי ההורים, אתם צודקים לגמרי.
דב חנין:
הבעיה הזו היא בעיה שעלולה להיות בעיה של חיים ומוות, לא פחות מזה.
דב חנין:
אנחנו עוסקים פה באמת בשאלות של בטיחות ברמה הכי מובהקת של המילה בטיחות.
דב חנין:
אני גם מסכים עם הדגש שהושם כאן לא רק על הבטיחותית הבריאותית, הפיזית, אלא גם על כל ההיבטים הנפשיים שמסביב לזה.
דב חנין:
כאב לי מאוד לשמוע פה את אחד ההורים שמרגיש, ואני מבין את ההרגשה הזו אבל היא פשוט מקוממת אותי, שאתם ההורים מרגישים שעליכם מגלגלים את האחריות וגם האשמה עליכם ועל הילדים שלכם.
דב חנין:
זה פשוט מביש המצב הזה.
דב חנין:
הכתובת צריכה להיות מאוד ברורה.
דב חנין:
יש מערכת חינוך ואחראי עליה משרד החינוך.
דב חנין:
משרד החינוך מוציא את כל המעטפת הרפואית מבתי הספר.
דב חנין:
אחיות בתי הספר נעלמו.
דב חנין:
פעם היו אחיות שאפשר היה לגשת אליהן בכל הבעיות, לא רק בבעיות כאלה.
דב חנין:
עכשיו מוציאים גם את הסייעות.
דב חנין:
זה לא יתכן.
דב חנין:
אנחנו שולחים את הילדים שלנו למערכת הציבורית ואנחנו צריכים להיות זכאים לקבל את ההגנה המוחלטת, המיטבית, בדיוק כמו בבית.
דב חנין:
אנחנו מכוח החוק שולחים את הילדים שלנו לבתי הספר, ולכן אדוני היושב ראש, לסיכום, אני מציע שהוועדה תפנה לשר החינוך, תביע את דאגתה הגדולה, את חרדתה מול מצב הדברים שקיים היום ומול הסכנה להתדרדרות נוספת, תדרוש ממשרד החינוך, א', להבטיח שמערך הסייעות יישאר באופן מלא.
דב חנין:
אני שמעתי על כל הפתרונות האחרים שהם מציעים.
דב חנין:
עד שכל הפתרונות האלה לא יעבדו בשטח, אל תקלקלו משהו טוב שעובד.
דב חנין:
במקביל לזה, לקרוא למשרד החינוך להחזיר את מערך האחיות שיוכלו בכלל ללוות את הילדים שלנו בבתי הספר.
יעקב מרגי:
אבי מרכוס.
אבי מרכוס:
אבי מרכוס, פרמדיק ראשי באיחוד הצלה.
אבי מרכוס:
מדברים פה רבות על הנושא של אלרגיה בהיבט של ילדים שיודעים שהם אלרגיים, אבל צריך גם לזכור שיש את האלרגיה שהיא פעם ראשונה על מישהו שהוא לא יודע שהוא אלרגי, ופה נכנס העניין האם המורה - - -
יעקב מרגי:
זה נכון לכל המחלות.
יעקב מרגי:
המחלה הכי מסוכנת זה שהחולה לא יודע שהוא חולה.
אבי מרכוס:
אבל אלרגיה יכולה להרוג בעניין של שניות ודקות.
אבי מרכוס:
אני רוצה לקחת נקודת הסתכלות קצת שונה לעניין גם בהיבט של המודעות.
אבי מרכוס:
איחוד הצלה הוא גוף שממומן מתרומות.
אבי מרכוס:
אני לא יודע אם אתם יודעים, עלות של מזרק אפיפן בחוץ למי שלא אלרגי היא 300 שקלים וזה מה שאנחנו באיחוד הצלה משלמים למזרק.
אבי מרכוס:
יש לנו 5,000 מתנדבים, חובשים, פרמדיקים ורופאים וידנו קצרה מלהושיע ולתת להם מזרקים ליד.
יעקב מרגי:
בערכות יש אפיפן?
אבי מרכוס:
לא.
אבי מרכוס:
יש לנו כ-400 ערכות שפג תוקפן, אגב, שיש פה גם איזשהו עניין שאין בכלל מזרקים בתוקף בשוק.
אבי מרכוס:
זה עוד משהו שצריך להעלות.
יעקב מרגי:
אני בכלל כופר ב"פג תוקפו" בצורה קיצונית.
יעקב מרגי:
עכשיו קיבלתי חיזוק ממשרד הבריאות.
אבי מרכוס:
אדרבא ואדרבא.
אבי מרכוס:
אנחנו עכשיו מסתובבים כולנו עם מזרקים פגי תוקף כאשר ההוראה היא, יש יצרן אחד שמביא לארץ ואנחנו עכשיו צריכים לחכות שהוא ייתן לנו עוד אספקה של מזרקים עוד כמה חודשים כדי שנוכל לתת לחובשים שלנו, אז דבר ראשון, העלות הגבוהה לאיחוד הצלה שהוא גוף ממומן מתרומות, צריך לחשוב על להוריד את העלות, כמו שזה עולה לבן אדם שהוא אלרגי, 30 שקלים.
יעקב מרגי:
אתה בוודאות אומר שיש ספק יחיד?
אבי מרכוס:
יש ספק יחיד בארץ.
אבי מרכוס:
היבט שני, מה שאנחנו משתדלים מאוד לעשות באיחוד הצלה, כל מקרה של אלרגיה שאנחנו מטפלים בו, אנחנו מוציאים דוברויות במיוחד במגזרים החרדי והערבי שפחות מסתובבים במדיה החברתית, על הסכנות כדי שהמודעות תעלה, מה צריך לעשות ואיך צריך לעשות.
אבי מרכוס:
תודה רבה.
יעקב מרגי:
איתמר, מד"א.
איתמר אברמוביץ:
שלום לכולם, אדוני היושב ראש, אני אעשה את זה קצר, אני מבטיח.
איתמר אברמוביץ:
תודה על המילים החמות, כי אנחנו באמת בחודשים האחרונים ובכלל עושים פעילויות הסברה גדולות כדי לשנות תפיסה.
איתמר אברמוביץ:
אלרגיה אפשר למנוע וזה מוות מיותר, אבל זה אמרו רבים ואני לא רוצה לחזור על הדברים, אבל אני כן חייב להודות לעמותות שעוזרות לנו ומכוונות אותנו ולמשרד הבריאות, למשרד החינוך ולמשרד הרווחה שלא כאן.
איתמר אברמוביץ:
יש לנו פרויקטים טובים איתם.
יעקב מרגי:
אם אני אבקש מכם נתון, מידע, אם יש לכם את המידע, אם אספתם אותו, כמה מקרים של פינוי תלמידים ממוסדות חינוך לחדרי מיון בעקבות אלרגיה, תוכלו לתת לי את הנתון?
איתמר אברמוביץ:
יש לי את הנתון, אין לי אותו בעל פה.
יעקב מרגי:
אני אבקש לקבל אותו, כי לפי זה אני אדע גם איך להתנהג מול המשרדים.
איתמר אברמוביץ:
יש לנו את כל הנתונים.
איתמר אברמוביץ:
אני אשלח לך היום.
איתמר אברמוביץ:
יש שתי אפליקציות למגן דוד אדום.
איתמר אברמוביץ:
אני רוצה לנצל את הבמה הזאת כדי לשווק אותן.
איתמר אברמוביץ:
אנחנו לא מרוויחים מהן כסף.
איתמר אברמוביץ:
האפליקציה הראשונה זו אפליקציה חברתית, וכמו שהמתנדבים שלנו מוזנקים מיום העבודה שלהם או מהחיים הפרטיים שלהם ויוצאים להציל חיים, את אותו דבר יישמנו עם נאמני אפיפן, והרעיון זה לקחת אתכם, את ההורים, את הילדים שנושאים אפיפן ומכירים את מצבי האלרגיה מסכני החיים, בואו תעזרו לנו, תתחברו אלינו לאפליקציה ואתם תוזנקו על ידי מגן דוד אדום במקרה שיש אלרגיה חמורה בסביבתכם, אתם תוכלו להיות אלה שמגיעים ראשונים, יודעים איך להזריק את האפיפן.
יעקב מרגי:
למה שהילד הנושא אפיפן - - -
איתמר אברמוביץ:
לא הילד, ההורה, מעל גיל 18.
יעקב מרגי:
או ההורה יסכים כשהמורה לא מסכים?
איתמר אברמוביץ:
כי הם מכירים את זה, הם יודעים כמה זה מסוכן, והם, אכפת להם יותר.
יעקב מרגי:
איפה הדוגמא האישית?
איתמר אברמוביץ:
א', אנחנו רוצים לנצל את הבמה הזאת ולקרוא לכם להצטרף אלינו למיזם החברתי הזה.
איתמר אברמוביץ:
הדבר השני זו אפליקציית "מד"א שלי" שהיא אפליקציה שאפשר לעשות איתה שיחת וידאו לאוכלוסייה שלא כל כך מכירה אלרגיות.
איתמר אברמוביץ:
יש לנו כמה שיחות וידאו של תגובות אלרגיות שהתקבלו אצלנו ובשניות בודדות הפרמדיק או החובש שעונה אצלנו במוקד רואה שזו אלרגיה מסכנת חיים, מנחה אותם, אדם שלא השתמש אף פעם באפיפן או השתמש פעם אחת, איך להשתמש, וזה מציל חיים.
יעקב מרגי:
שוב, תודה.
יעקב מרגי:
רויטל.
רויטל לן כהן:
לא אחזור על מה שאמרו.
רויטל לן כהן:
אני כן אגיד, מאחר ואנחנו מדברים על הנושא של מודעות, אני חושבת שאחד הגורמים שמאוד מקשים על ההתנהלות זה שאר ההורים במערכת, אז אם אנחנו מדברים על מודעות, אני חושבת שמשרד החינוך צריך לקחת אחריות ברורה גם מול ההורים של כלל התלמידים בישראל באמירות ברורות של מה מותר ומה אסור.
רויטל לן כהן:
ערבות הדדית זו לא מילה גסה והאחריות בהחלט צריכה להגיע מלמעלה.
רויטל לן כהן:
אני חושבת שמשרד החינוך צריך לקחת אחריות על ההפסד של השעות האקדמיות של חלק מהתלמידים שלא מגיעים לבית ספר, בין אם כי מסיבות כאלה ואחרות הם לא יכולים להגיע, אין סייעת או יש שבועות ויש חלב, למרות שזה לא חג החלב אלא חג הפירות והירקות, חג מתן תורה - - -
יעקב מרגי:
מה שטוב אצל היהודים, לא צריך סיבות בשביל לחגוג.
רויטל לן כהן:
זה בסדר גמור.
יעקב מרגי:
העמיסו על החג הזה עוד הרבה דברים.
רויטל לן כהן:
בשביל היהודים גם אין סיבות בשביל לצום.
רויטל לן כהן:
יש לנו מלא גם מאלה.
רויטל לן כהן:
אז עדיף היה לצום בשבועות מלהכניס חלב.
רויטל לן כהן:
אני מבקשת שמשרד החינוך ייקח אחריות מעבר לדיבור של הסייעות הכלליות האלה שמדברים עליהן ושכמו שאמרו לפניי, אין סנקציות להפרה של העניין הזה, שכל מה שקורה בתוך משרד החינוך, צריך לקחת בחשבון שיש ילדים שגם אם יהיו שם סייעות סביבתיות, עדיין יזדקקו גם אחרי כיתה ג', גם בי"ב יזקקו לסיוע.
רויטל לן כהן:
זה הילדים עם המולטי אלרגיות, הילדים שרגישים במגע ובהרחה.
רויטל לן כהן:
זה לא קשור ליכולת שלהם לשמור על עצמם.
רויטל לן כהן:
אני מזכירה שגם חייל בצה"ל, מישהו שאנחנו מפקידים בידיו נשק, מת נדמה לי לפני שנה מהתקף אלרגיה.
רויטל לן כהן:
אנחנו מדברים על אנשים שלא יכולים להגן על עצמם בזמן אמת, כי כשמישהו מקבל שוק אנפילקטי הוא לא יכול להזריק לעצמו.
רויטל לן כהן:
עוד שני דברים קטנים.
רויטל לן כהן:
אני מבקשת מוועדת הכנסת לקחת מחדש את הנושא של פוליסת הביטוח שהחריגה את הילדים שלנו, ואתה הבטחת לנו פה שלא יחריגו אותם, והם מחריגים אותם.
יעקב מרגי:
כמה את יכולה לומר דברים לא בדיוק מדויקים פעם אחר פעם?
יעקב מרגי:
זה לא עושה את זה אמת.
רויטל לן כהן:
או שיתקנו את הפוליסה.
יעקב מרגי:
הילדים האלרגים מבוטחים ובתאונות אישיות.
רויטל לן כהן:
לא.
יעקב מרגי:
סליחה, בתאונות אישיות כמו כל ילד, בהחרגה לאלרגיה.
יעקב מרגי:
תאונה שלא קרתה בגלל.
רויטל לן כהן:
צריך לקחת אחריות, ואם זה לא דרך הפוליסה, שהם ישלמו את מד"א.
רויטל לן כהן:
הילד היה שם, הוא היה בידיים שלהם.
רויטל לן כהן:
הוא קיבל התקף אלרגיה, שייקחו אחריות.
רויטל לן כהן:
עוד דבר אחד אחרון, חיזוק המערכת הציבורית היא לא דרך החלשתה ולא דרך צמצום המשאבים שצריך לתת לילדים - - -
יעקב מרגי:
רויטל, תודה.
יעקב מרגי:
אני אתן אחרי התייחסות של משרד החינוך, אתן התייחסות למועצה לשלום הילד ולנציג של ארגון המורים, כי הזכרתי והתייחסתי אליהם ואני אתן להם את רשות הדיבור.
יעקב מרגי:
עירית, תראי, זה דיון על הגברת המודעות.
יעקב מרגי:
תתייחסי אליו, אבל אני כן רוצה אמירה ברורה לגבי ההחלטה, איך נולדה, אם היא בכלל החלטה, זה הולך להיות מיושם ב-1 בספטמבר, מי לוקח אחריות, מה האלטרנטיבות.
יעקב מרגי:
בבקשה, גבירתי.
עירית ליבנה:
קודם כול אני אדבר כן באופן כללי.
עירית ליבנה:
אנחנו מדברים על הגברת המודעות וכן אנחנו חושבים, אני אומרת בשם המשרד, לא בשם עירית ליבנה, על הנושא, על הצורך של הגברת המודעות בכלל בחברה הישראלית, כי הקשיים הם הרבה מעבר למה שיש - - -
יעקב מרגי:
למה אתם לא מעבירים, אתם בהצעת חוק ממשלתית או הנחיה גורפת של סביבה נקייה מאלרגנים?
יעקב מרגי:
למה צריך את החקיקה?
עירית ליבנה:
אני אקח את זה לתשומת ליבי.
עירית ליבנה:
אני אעלה את זה במשרד.
יעקב מרגי:
אני אגרום להתייחסות בוועדת שרים הקרובה ואז נראה את התגובה שלכם, מה תהיה.
עירית ליבנה:
בסדר.
עירית ליבנה:
קודם כול, לא התקבלה עוד החלטה.
עירית ליבנה:
אנחנו במשא ומתן עם כל הגורמים הרלוונטיים.
עירית ליבנה:
קיבלנו הנחיה ממשרד הבריאות.
עירית ליבנה:
אנחנו בודקים עם השלטון המקומי, עם הסתדרות המורים.
עירית ליבנה:
נקבעו פגישות.
עירית ליבנה:
המנכ"ל מוביל את זה ואז יוחלט.
יעקב מרגי:
אז קודם כול קיבלנו צפירת הרגעה, עוד לא התקבלה החלטה.
עירית ליבנה:
לא התקבלה החלטה.
עירית ליבנה:
הנושא בדיונים עם הגורמים הרלוונטיים של המשרד.
יעקב מרגי:
מבחינתי לא התקבלה החלטה.
יעקב מרגי:
אני לוקח את זה כאמירה של משרד החינוך, לפרוטוקול ולדיוני הוועדה, ויו"ר הוועדה לקח לתשומת ליבו שלא התקבלה החלטה.
עירית ליבנה:
בדיון.
יעקב מרגי:
לשכה משפטית רוצה להוסיף משהו?
יעקב מרגי:
אין לך מה להוסיף.
יעקב מרגי:
המועצה לשלום הילד.
יעקב מרגי:
באתי בטענות, שומו שמיים, אז בואי תגידי.
רחלי הכהן:
לא, לא, לא, אני רוצה קודם כול להביא דברים על דיוקם ולציין שאנחנו לא ארגון סטטוטורי.
רחלי הכהן:
מעבר לזה שאלת למה אין נייר עמדה.
רחלי הכהן:
יש נייר עמדה שחולק פה.
יעקב מרגי:
לא התכוונתי סטטוטורי במובן הסטטוטורי.
יעקב מרגי:
המועצה לשלום הילד הוקם.
יעקב מרגי:
זה חוק.
רחלי הכהן:
לא, זו עמותה ככל עמותה.
יעקב מרגי:
למדתי עוד משהו היום.
רחלי הכהן:
מעבר לכך שאלת למה אנחנו לא פועלים.
רחלי הכהן:
שלחנו עשרות מכתבים שאתה מכותב גם לחלקם, נייר עדה שחולק - - -
יעקב מרגי:
אז אני מחזיר אותך לחיק העמותות, לוקח את ההערה.
יעקב מרגי:
ייחסתי לכם כבוד ובמה של גוף סטטוטורי, אבל אני לא מבין איך באמת אתם לא גוף סטטוטורי.
יעקב מרגי:
אני באמת לא מבין, ובמיוחד כשביטלו את הנציבות לדורות הבאים, מה שהיה פעם בכנסת.
יעקב מרגי:
אני חושב שצריך לקבע את זה כגוף סטטוטורי, לא בגלל שטעיתי.
יעקב מרגי:
יש לכם מעמד, יש לכם אמירה.
יעקב מרגי:
האמירה שלכם נתפסת וחבל שזה לא כך.
יעקב מרגי:
הסתדרות המורים.
יעקב מרגי:
אני לא חוזר בי ממילה שאחת שאמרתי, אבל עומדת לך הזכות להגיב.
מאיר אסרף:
נציגים שלנו שמעו את הדברים ואני רציתי קודם כול להלין על כך שאנחנו לא כאחרוני הוועדים.
מאיר אסרף:
לא שאני מטיל דופי גם בהתנהגות של הוועדים.
מאיר אסרף:
הסתדרות המורים מייד הכריזה סכסוך עבודה ביום שנודע על הצעד הזה של ביטול הסייעות ואנחנו נמצאים בהידברות עם כל הארגונים שמייצגים ילדים אלרגיים כדי להבטיח את השילוב שלהם, כי השילוב הוא כן ערך חשוב שאנחנו מקדמים כפי שאדוני יודע.
יעקב מרגי:
מה כבודו יכול לומר לי על יישום חוק האפיפן בבתי הספר?
מאיר אסרף:
אין חוק אפיפן בבתי הספר.
יעקב מרגי:
של יהודה גליק.
יעקב מרגי:
מה העמדה שלכם?
מאיר אסרף:
אנחנו מתנגדים להטלת אחריות על עובדי הוראה.
יעקב מרגי:
שום אחריות.
יעקב מרגי:
אתה מבין את הביקורת שלי?
מאיר אסרף:
אני גם אגיד את זה למרות הביקורת.
מאיר אסרף:
עובדי ההוראה הם לא אחיות בית ספר שמשרד האוצר ומשרד החינוך ומשרד הבריאות ביטלו, הם לא סייעות שמתכוונים לבטל.
מאיר אסרף:
גם בפגישה שהתקיימה עם מנכ"ל משרד החינוך הוא הודיע שאין לו שום כוונה להטיל אחריות רפואית על עובדי הוראה.
מאיר אסרף:
זה לא חלק מהמטלות הפדגוגיות שלהם.
מאיר אסרף:
אם עובד הוראה מסוגל, יכול, רוצה לסייע, להושיט עזרה, אנחנו בטח לא נעמוד בדרכו, אבל להטיל אחריות כמעסיק על מישהו שהוא לא איש צוות רפואי, זה אנחנו לא נסכים, ואנחנו, שוב, עושים את זה בשיתוף מלא עם הארגונים ואני חושב שהצעד של ביטול סייעות, חד צדדי, שנעשה לא רק בלי לדבר איתנו, הארגונים שמייצגים את עובדי ההוראה, אלא גם בלי לדבר עם הארגונים שמייצגים את הילדים האלרגיים, הוא דבר שלא יעשה.
יעקב מרגי:
היא הנותנת, זה מה שאמרתי.
יעקב מרגי:
הביקורת חוזרת למשרד החינוך שעשה את הרפורמה, שיפר את שכר המורים לא רק על ערכים פדגוגים, גם על ערכים אחרים ולא ידע לדרוש גם דברים אחרים.
יעקב מרגי:
אתה הבעת את עמדתך.
יעקב מרגי:
רבותיי, אני אומר את הסיכום ומנהלת הוועדה שעושה עבודת קודש יום-יום לצידי, תרשום אותו.
יעקב מרגי:
בדרך כלל אני כותב את הסיכום תוך כדי, אבל הדברים ברורים ואני אומר אותם.
יעקב מרגי:
רצית לומר משפט לפני הסיכום?
אודליה אלבו:
כן, לחדד בבקשה כמה דברים, במיוחד להסתדרות המורים.
אודליה אלבו:
אתם מחנכים את הילדים שלנו.
אודליה אלבו:
האחריות מתה, החלמאות פרצה.
יעקב מרגי:
את תגררי תגובה ואני לא אאפשר אותה.
יעקב מרגי:
אל תיפני להסתדרות, תפני לפרוטוקול.
אודליה אלבו:
אמרת, יושב הראש, שאנחנו נמצאים בשנת 2018, 70 שנה למדינת ישראל, אבל אנחנו עדיין מדינת העולם השלישי בכל מה שקשור לאלרגיות למזון.
אודליה אלבו:
אגב, מספרים, שאלת כאן קצת על סטטיסטיקה.
אודליה אלבו:
אני חושבת שעד היום משרד החינוך לא באמת יודע כמה ילדים אלרגיים יש לו, ומישהו קצת התבלבל כאן.
אודליה אלבו:
כל הנושא, דיון, סייעות, שאנחנו מבינים אותו, זה כיפת ברזל של הילדים, אבל יש ילדים בכיתה ג' ואילך שהם זכאים גם הם למתן מענה רפואי ולכל הזכויות.
יעקב מרגי:
אין להם סייעות.
אודליה אלבו:
אנחנו כאן בשביל זה.
יעקב מרגי:
הוועדה מודה לכל מי שהשתתף בדיון.
יעקב מרגי:
אני חושב שכל אחד ואחד תרם בחלקו לדיון.
יעקב מרגי:
מודה גם לגברת דנינו על הסיפור האישי, וכמובן מאחלים שלא תדעו צער יותר.
יעקב מרגי:
מודה לעמותה שנקראת העמותה הישראלית לאלרגיות למזון, על הצגת הנושא והטמעת הנושא במערכת, לעמותת יה"ל שעושה אף היא עבודת קודש בסוגיה הזו.
יעקב מרגי:
הוועדה קוראת למשרד החינוך לאמץ את הצעת החוק שתעלה בוועדת שרים לחקיקה בשבוע הקרוב, אם לא השבוע, אז בשבוע הבא, שמדברת על סביבה נקייה מאלרגיה במוסדות חינוך, כולל גם התייחסות להגברת המודעות.
יעקב מרגי:
הוועדה קוראת למשרד הבריאות להגיע להסדר עם מגן דוד אדום על פטור מתשלום על פינוי ילדים בהתקף אנפילקסיס, תוך שיפוי מגן דוד אדום או ארגוני הצלה אחרים אם הם עושים עבודה כזו.
יעקב מרגי:
אני חושב שבסך הכול הכללי זו לא מעמסה תקציבית גדולה ומשרד החינוך, משרד הבריאות ומד"א יכולים להגיע להסדר בנושא הזה.
יעקב מרגי:
זה מחריד, זה מקומם שילד בהתקף, שהטיפול היחיד, לית מאן דפליג שהוא יכול לקבל באותו רגע זה בחדר המיון, כי אם הפרמדיק או החובש, איש מד"א, יכול היה לטפל בו, היה מטפל בו.
יעקב מרגי:
אני קורא לכל הארגונים לשלב ידיים, להגיע לנוסחה מאזנת איך מבטיחים את שלומם של הילדים האלרגיים הן בסביבה בטוחה, הן במענים לאלרגיות שלא ניתן לוותר.
יעקב מרגי:
יש מקרים שלא יהיה ניתן לוותר על הסייעת, על המלווה.
יעקב מרגי:
אנחנו מכירים זאת ולכן צריך לתת את הדעת, להגיע לאיזו נוסחה מוסכמת.
יעקב מרגי:
אני חושב שהפתרון שהגענו אליו לאחר דיונים בשולחן העגול, של נאמני בריאות מקרב המורים, עם שיפוי על כיסוי ביטוחי, ייתן מענה אדיר.
יעקב מרגי:
אני חושב שהגענו פשוט לאיזה מפתח כלשהו, לאיזו נוסחה כלשהי, כמובן הכול בהידברות, אבל לבוא ולהגיד לפני שמדברים, לא, לא, לא, אנחנו לא שם.
יעקב מרגי:
מה לעשות, אם צריך, גם נחוקק.
יעקב מרגי:
שוב, אני מודה לכולם.
יעקב מרגי:
אני מקווה שניפגש בשנה הבאה ביום המודעות כבר כשאנחנו מצוידים בבתי ספר עם סביבה ידידותית לילדים האלרגיים, עם חוק שכבר חוקק, עם כל מה שאפשר ומודעות גבוהה בקרב ההורים, מורים וגם ילדים.
יעקב מרגי:
אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט, 13 ביוני 2018, ל' בסיון התשע"ח, בנושא העדר תקנים בבי"ס "שחפים" לילדים עם מוגבלויות.
יעקב מרגי:
יוזם הדיון הוא חבר הכנסת סאלח סעד, שישב עליי, איך אומרים, לחץ פיזי מתון.
יעקב מרגי:
זה החודש האחרון של המושב, יש לנו הרבה דברים, חקיקה ובלגן, אבל בסוף נכנעתי לו.
יעקב מרגי:
נכנעתי לו במיוחד כשידעתי מי היהודי עם הלב שעומד מאחורי בית הספר הזה, שהוא יותר מארח מאשר – ועל הדרך, לפני שאני אתן לחבר הכנסת סעד לומר את דברי הפתיחה, אנחנו כאן פתחנו אתמול תערוכה של ציורים, שאת רוצה לומר לנו כמה מילים עליה, יהודית?
יהודית גידלי:
אני אשמח.
יעקב מרגי:
בבקשה, יותר מאשמח.
יהודית גידלי:
זה ממש הבייבי שלי והכיף שלי.
יהודית גידלי:
קודם כול, זו יוזמה שפתחנו בה לפני 20 שנה שבוועדת החינוך, הספורט והתרבות יש תערוכות של צילומים, ציורים, תערוכות אומנות למיניהן.
יהודית גידלי:
מאז שעברנו לבניין החדש, לצערי, זה לקח כמה זמן עד שהחזרנו את העטרה ליושנה.
יהודית גידלי:
ברשות היושב-ראש וביד חופשית שניתנה לי ממנו – ואני מודה לו על זה כל יום בנפרד – אנחנו בערך בתערוכה מספר 10.
יהודית גידלי:
התערוכה הזו זה ציורי ילדים בכיתה ד' בבתי הספר של העיר פתח תקווה.
יהודית גידלי:
הם היו, קודם כול, במוזיאון פתח תקווה, שם הם נחשפו לדמויות הראשונות של העיר.
יהודית גידלי:
בעקבות ציטוטים של משפטים שאמרו ראשי פתח תקווה, הם עשו ציורים, כמובן, בהדרכה וכו' וכו'.
יהודית גידלי:
וכל מה שאתם רואים פה זה של ילדי כיתה ד'.
רחלי אברמזון:
מקסים, מרגש.
יעקב מרגי:
בבקשה, חבר הכנסת סעד.
סאלח סעד:
בוקר טוב.
סאלח סעד:
א', תודה אדוני היושב-ראש, על זה שאתה מקיים את הישיבה הזו.
סאלח סעד:
אני מסכים אתך שלחצנו יותר מדי לקיים את הישיבה - -
יעקב מרגי:
לא יותר מדי.
סאלח סעד:
- - לחצנו לקיים את הישיבה הזו, אבל מכיוון שגם עליי ישב ראש מועצה, שהוא די מוצלח - - -
יעקב מרגי:
הוא מובחר, הוא מובחר.
סאלח סעד:
כן.
סאלח סעד:
בני בן מובחר, האיש מיוחד, שרוצה שהאזור שלו תמיד יהיה בין הראשונים בארץ.
סאלח סעד:
אני מסכים אתו לחלוטין, כי זה אזור הגליל העליון ואנחנו חייבים תמיד לשמר אותו הכי יפה והכי הוגן מכל הבחינות, לא רק בגלל הנוף הטבעי שיש בו, אלא גם בחינוך ובחינוך המיוחד במיוחד.
סאלח סעד:
אני ביקשתי מכם את הדיון הזה בעקבות הביקור שלי וסיור שלי בבית ספר "שחפים" לפני מספר חודשים.
סאלח סעד:
באמת אני מרבה לסייר ברחבי הארץ, ואני חושב שאחד הדברים החשובים לפרלמנטר, שרוצה לטפל בדברים כמו שצריך, זה לחוש את השטח, להרגיש את האנשים בשטח עצמו.
סאלח סעד:
לא מספיק שאנחנו מגיעים כאן לדיונים, לישיבות בוועדות, במליאה, אבל מה שחשוב זה להרגיש את האנשים בשטח.
סאלח סעד:
כשהייתי שם, את האמת אני – א', זה מקום מיוחד, מקום שהוא באמת גאווה ישראלית.
סאלח סעד:
מי שנמצא שם, בבית ספר המיוחד הזה, זה פסיפס של החברה הישראלית: דרוזים, מוסלמים, נוצרים ויהודים ביחד, בתוך בית ספר אחד, שנקרא בית ספר "שחפים".
סאלח סעד:
בית הספר הזה נותן מענה לעשרות ישובים מכל הפסיפס הזה שדיברתי עליו.
סאלח סעד:
כשראיתי את החוסר גם בציוד, גם בתקנים, גם ביכולת של אנשי המקצוע לטפל בחולים עצמם, במטופלים עצמם, אז הזדעזעתי.
סאלח סעד:
אמרתי כאן ישר: אני חייב לכנס את ועדת החינוך.
סאלח סעד:
אני יודע שיש לנו יושב-ראש ועדה קשוב, רציני מאוד ואכפת לו בצורה בלתי רגילה, במיוחד מהחינוך המיוחד.
סאלח סעד:
זה מדבר אליו, ואני חבר ועדת החינוך ואני מרגיש את כל הוועדות, את כל הדיונים שהוא מנהל.
סאלח סעד:
אז לשם כך אני אומר לך, אדוני:
סאלח סעד:
אני מברך אותך על זה.
סאלח סעד:
אני רוצה, ברשותך, להגיד כמה נקודות שבאמת מפריעות לנו בבית הספר הזה של - - - ואחרי זה, אני, כמובן, אתן את זכות הדיבור ליושב-ראש המועצה וגם למנהל אגף החינוך הבלתי פורמלי במועצה האזורית.
סאלח סעד:
בנתונים שיש לנו, הנקודות שאנחנו צריכים לטפל בהן הן, א', מחסור ואי התאמה חמור בין צורכי הילד לבין שעות טיפול בפועל.
סאלח סעד:
כל תלמיד בחינוך המיוחד זכאי לסל של ארבעה טיפולים, הכוללים: פיזיותרפיה, ריפוי בעיסוק, קלינאי תקשורת וטיפול רגשי.
סאלח סעד:
בפועל, בגלל העדר שעות חמור, על בית הספר להעדיף לתת טיפול אחד בלבד.
סאלח סעד:
זאת למרות שבפועל צורכי הילד דורשים מספר טיפולים בתוך הסל עצמו.
סאלח סעד:
יוצא כי הילד לא מקבל את כל הטיפול המתאים שהוא צריך לקבל.
סאלח סעד:
הדבר השני, זה מחסור בציוד מתאים.
סאלח סעד:
למרות שמדובר בבית ספר לילדים עם מוגבלויות, אין בבית הספר את הציוד המתאים.
סאלח סעד:
אני הייתי שם וראיתי את זה, הרגשתי את זה, אפילו נתנו לי הדרכה על תלמדים שהם צריכים להרים אותם במכשיר מיוחד, כשהדבר הזה לא קיים יותר.
סאלח סעד:
זה פשוט מדהים.
סאלח סעד:
צוות רפואי בבית הספר – אדוני, בבית ספר אין אחות בתקן שתוכל לתת לנו מענה לכל ילד שבתוך בית הספר.
סאלח סעד:
האחות שמגיעה לצוות בית הספר מוסמכת לתת מענה לטיפולים פולשניים, ספציפיים בלבד, ולא לכל הילדים.
סאלח סעד:
כלומר, יש לנו מחסור באחיות.
סאלח סעד:
אלה דברים שאנחנו צריכים לטפל בהם.
סאלח סעד:
הדברים האלה טבעיים לחלוטין, טריוויאליים לחלוטין, אנחנו צריכים להיות ערים לכל מה שאנחנו עושים, כי אלה דברים מיוחדים, במיוחד בחינוך המיוחד.
סאלח סעד:
הדבר הנוסף זה תקן, פר תלמיד.
סאלח סעד:
התקן קובע שלכל מורה יש שמונה ילדים.
סאלח סעד:
הואיל ומדובר בילדים עם מוגבלויות קשות, קשות מאוד אפילו, שמקשה על סגל בית הספר לתת מענה לילדים, הוצע להוסיף עוד מספר תקנים שהיחס יהיה מורה לכל שישה ילדים.