GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<דודי מזרחי: היקף הגידול של התקציב שנועד לחינוך המיוחד משמעותי מאוד.
<דודי מזרחי: יחד עם זאת, כמו בכל מסגרת צריך לתעדף.
<דודי מזרחי: מטבע הדברים, בראש ובראשונה נותנים מענה לאוכלוסיות שזקוקות למענה המשמעותי ביותר, עושים סוג של תיעדוף.
<דודי מזרחי: לכן אני אומר שני דברים.
<דודי מזרחי: ראשית, כל המלצה מקצועית של האגף לחינוך מיוחד תקבל מענה, זה בראש סדר העדיפויות שלנו.
<דודי מזרחי: שנית, גם האגף לחינוך מיוחד שמנהל מדיניות שנותנת מענה למאות אלפי ילדים- - -
יעקב מרגי: נועה היימן ממשרד האוצר, הדברים שאומר דודי מזרחי מגובים?
יעקב מרגי: לא שאני לא סומך עליו, אני מאמין לכל מילה שהוא אומר אבל אני רוצה לקבל עוד חותמת של משרד האוצר.
יעקב מרגי: לא תפריעו למשרד החינוך לעשות שינויים פנימיים כדי לתת מענה לחינוך המיוחד?
<נועה היימן: אין שום בעיה.
יעקב מרגי: נועה היימן, גשי לשולחן.
יעקב מרגי: את לא משנית לדיון הזה, את ציר מרכזי.
<נועה היימן: אני רכזת חינוך באגף התקציבים במשרד האוצר.
<נועה היימן: אין שום מניעה לעשות הסטות פנימיות, הסטה מסעיף לסעיף בתוך משרד החינוך.
יעקב מרגי: גם כשהיא חורגת מגובה מגמה מסוימת סבירה?
<נועה היימן: אני לא יודעת מה זה אומר "מגמה".
<נועה היימן: החינוך המיוחד פועל מתוקף חוק.
<נועה היימן: יש שיטת תקצוב מסוימת שקובעת על-פי קריטריונים מה התקציב עבור כל ילד.
<נועה היימן: כמובן שכמו כל דבר אחר בחינוך – ואנחנו פה בדיונים על תקציב החינוך המיוחד, על תקציבי תחומי לימוד מסוימים, על תקציב המגזר הערבי – כמו בכל תחום תמיד אפשר יותר.
<נועה היימן: אם השאלה היא האם אפשר לתקצב יותר את החינוך המיוחד ולהעלות את הקריטריונים – תמיד אפשר, ואין לזה גם סוף.
<נועה היימן: אם השאלה היא האם כל ילד מקבל מענה תקציבי בהתאם לקריטריונים הקיימים – התשובה היא כן.
קארין אלהרר: איך את אומרת את זה?
קארין אלהרר: היא מסתכלת על השורה התקציבית.
קארין אלהרר: היא לא יודעת מה נותנים לו או לא.
יעקב מרגי: לכן היא התפתלה ואמרה את התשובה.
יעקב מרגי: היא יוצאת מתוך הנחה.
קארין אלהרר: אבל הטענה לא צריכה לבוא אליה.
יעקב מרגי: אני שאלתי.
יעקב מרגי: אני חוזר לדודי מזרחי.
יעקב מרגי: רציתי לשמוע גם את נועה היימן.
יעקב מרגי: בדרך כלל כשאנשי משרד החינוך מפזרים הבטחות נועה היימן קופצת כאשר אין לזה כיסוי.
יעקב מרגי: פה היא הייתה שלווה.
יעקב מרגי: בסדר, זה מה שרציתי לדעת.
<דודי מזרחי: נתנו תוספת חסרת תקדים לחינוך המיוחד.
קארין אלהרר: כמה כסף?
<נועה היימן: 210 מיליון שקלים תוספת ב-2017 ועוד 210 מיליון שקלים מעבר לזה ב-2018.
קארין אלהרר: איך הם מחולקים?
<נועה היימן: אנחנו אומרים במקרו.
<נועה היימן: אני לא יודעת להגיד את הפרטים.
<דודי מזרחי: זה לא כולל סייעות רפואיות ולא כולל ילדים חולים.
יעקב מרגי: האם ה-250 מיליון שקלים שהשר הצהיר עליהם- - -
<נועה היימן: בתקציב לשנת 2018 זה 420 מיליון ש"ח.
<נועה היימן: זה לא כולל את הארכת חופשות הלימודים בחינוך המיוחד בבסיס התקציב, שיהיו בהיקף של 30 מיליון ש"ח, אם אני זוכרת נכון.
קארין אלהרר: כמה זה יוצא בסך הכול?
<נועה היימן: 450 מיליון שקל.
<נועה היימן: זה ללא הסייעות הרפואיות.
קארין אלהרר: לשנתיים.
<נועה היימן: ב-2018 450 מיליון ש"ח.
קארין אלהרר: כמה מזה הוא הגידול הטבעי?
קארין אלהרר: אני מבקשת שתענו לי.
<דודי מזרחי: אני רוצה לענות אבל תני לי לעזור לך, ברשותך.
קארין אלהרר: אני לא צריכה עזרה.
קארין אלהרר: אני צריכה שתענה לי.
קארין אלהרר: אני שואלת שאלה פשוטה.
יעקב מרגי: הוא יענה לך.
יעקב מרגי: הוא עוד לא ענה אז מאין את יודעת שהוא לא יענה לך?
קארין אלהרר: כי אתה לא נותן לו לענות.
<דודי מזרחי: היקף הגידול הטבעי במערכת כפי שבא לידי ביטוי בשנת תשע"ח, והצגנו את זה, חברת הכנסת אלהרר, גם בוועדה בראשותך לפני כשבועיים, אם אני זוכר נכון- -
יעקב מרגי: למה אתם כל פעם מזכירים לי את הדיון בוועדה בראשותה?
יעקב מרגי: אני מרגיש שמישהו רוצה להיות יושב-ראש ועדת החינוך.
יעקב מרגי: אני מוכן לעשות הצרחה...
<דודי מזרחי: - -היה גבוה יותר מהתחזיות, וגם גבוה יותר מהתקציב שקיבלנו מאגף התקציבים במסגרת דיוני התקציב לשנים 2017-2018.
<דודי מזרחי: לכך התייחס שר החינוך, שעשינו הסטה פנימית בכדי לתת מענה ובכדי לוודא שלא יישארו ילדים שאין להם מענה.
<דודי מזרחי: נתונים מדויקים ניתן ברחל בתך הקטנה, על השקל.
יעקב מרגי: קארין אלהרר, אני אומר לך מה יקרה, הזמן יסתיים ואז ההורים יפרקו את התסכולים שלהם, שהם עוד פעם לא קיבלו רשות דיבור.
יעקב מרגי: אני רוצה לעצור כאן.
קארין אלהרר: לא יהיה כלום.
יעקב מרגי: בדרך כלל מי עושה "פיליבסטר"?
יעקב מרגי: מי שרוצה את העניין ולא שם לב איך הוא עושה "פיליבסטר".
יעקב מרגי: 3 דקות על רויטל לן כהן, 4 דקות על כבודו, ועוד 20 דקות פה ושם והסתיים הזמן.
יעקב מרגי: רחלי אברמזון, אם אפשר רק לדווח מה הסטטוסים, בצורה טלגרפית.
<רחל אברמזון: בוועדות נשארו עוד שני דיונים שאנחנו צריכים לערוך.
יעקב מרגי: על אילו ועדות את מדברת?
יעקב מרגי: ועדות ערר?
<רחל אברמזון: יש כבר החלטה של ועדת ערר.
<רחל אברמזון: מכיוון שאחרי ועדת ערר אין בעצם חזרה לאחור אז עכשיו זה נתון להחלטה, אם זה הולך מבחינת ההורים לעתירה מנהלית או לא.
<רחל אברמזון: אלה שתי בקשות שפתוחות עדיין בפנינו.
<רחל אברמזון: בנושא ההנגשה הגיעו אליי 3 פניות.
<רחל אברמזון: הבוקר קיבלתי את הפנייה השלישית מגן ילדים שצריך עוד לבדוק את ההנגשה שלו.
<רחל אברמזון: מבני גן – שניים, אחד בחדרה והשני בפתח תקווה, גם כן נמצאים בטיפול.
<קריאה: יש עוד גן אחד בתל-אביב.
<רויטל לן כהן: היום נכנס עוד מקרה מקריית גת, ילדים שפינו אותם מהגן.
<רחל אברמזון: מה שאני אומרת הוא נכון ל-10 בספטמבר.
<רחל אברמזון: נושא הסעות – שמעון אבני מטפלים כל אימת שנכנסת פנייה, היא מטופלת און-ליין ואנחנו מתקדמים.
יוסף ג'בארין: בינתיים זה רק מתרבה.
יעקב מרגי: יהיו עוד, בוודאי.
יעקב מרגי: הכול עניין של פרופורציות.
<רחל אברמזון: בעניין ההסעות, זה עלה יותר וצף כאשר נפתחה שנת הלימודים.
<רחל אברמזון: שימו לב שהפניות לגבי הסעה לפני פתיחת שנת הלימודים לא היו רבות.
<רחל אברמזון: הבעיה היא באמת כפי ששמעון אבני אמר.
<רחל אברמזון: וילדים חולים בביתם – אנחנו מטפלים עכשיו ב-7 פניות.
יעקב מרגי: ידברו כעת לסירוגין חברי כנסת ואורחים.
יעקב מרגי: אני אומר לכם כבר, לא יותר מ-2 דקות לכל דובר.
יוסף ג'בארין: שתי הערות מרכזיות.
יוסף ג'בארין: קודם כול, לגבי הנגשה פדגוגית אמרתי את שלי.
יוסף ג'בארין: הנתונים חושפים – כך אומר משרד החינוך – שאלפי תלמידים היום לא מקבלים את ההנגשה הפדגוגית.
יוסף ג'בארין: היה "קול קורא" ואחר-כך יהיה משהו אחר.
יוסף ג'בארין: אני לא יודע כמה זמן זה יימשך.
יוסף ג'בארין: זה לדעתי אחד הדברים המרכזיים שצריכים לעלות בהמלצות של הוועדה.
יוסף ג'בארין: הצפי שרחלי אברמזון הציגה הוא של 4,000 תלמידים שלא יקבלו מענה.
יעקב מרגי: או שלא הסברתם נכון.
יעקב מרגי: אתה יכול להסביר את זה?
<דודי מזרחי: אני מתחיל מן הפריזמה התקציבית.
<דודי מזרחי: קודם כול, אין מגבלה תקציבית.
<דודי מזרחי: דבר שני, באופן מובנה זה תהליך הדרגתי, גם היישום.
<אילן שי: כאשר טיוטה של תקנות הנגישות הוגשה לכנסת הן תוקצבו – עוד לפני שהתקנות עברו, רק בעצם הגשתן לכנסת – בהיקף של 135 מיליון שקל לשנה למשך 7 שנים.
<אילן שי: עם הגשת התקנות לכנסת התחיל תהליך התקצוב.
<אילן שי: לכן בעצם כבר לפני 2016 היה תקציב.
יעקב מרגי: חבל להתעכב על זה.
יעקב מרגי: קיבלנו תשובה.
יוסף ג'בארין: התשובה מתקשרת לנקודה השנייה שלי.
יוסף ג'בארין: כנראה זה לא רק סוגיה של תקצוב אלא המערכת כאן לא מתפקדת כדי לתת תשובות מידיות לנושאים הללו.
יוסף ג'בארין: אותו דבר לגבי ההנגשה הפיזית.
יוסף ג'בארין: אתם אומרים: "אנחנו מתוקצבים, מקבלים בקשות ועונים עליהן", אבל בשטח אנחנו רואים שנפתחת שנת הלימודים ובינתיים ההנגשות לא מיושמות ועד שהן ייושמו כנראה יחלוף זמן רב.
יוסף ג'בארין: שמענו הורים שמדברים על שנים, לא על חודשים.
יוסף ג'בארין: אז אמנם יש נהלים.
יוסף ג'בארין: אני לא יודע איפה הם מפורסמים, איך הם מיושמים.
יוסף ג'בארין: הנוהל שאומר שאפשר שתהיה הרשמה מוקדמת ואז יש מספיק זמן כדי לעשות את ההתאמה הפיזית הנדרשת – כנראה זה לא עובד.
יוסף ג'בארין: כך שמעתי בדיון האחרון שהיה לנו על ההיערכות לקראת פתיחת שנת הלימודים הנוכחית.
יוסף ג'בארין: כנראה התלונות ממשיכות להגיע עד היום.
יוסף ג'בארין: עכשיו אנחנו במבחן היישום, וזה לא קורה.
יוסף ג'בארין: אני לא מדבר כאן על תקציבים.
יוסף ג'בארין: צריך לחדד את העבודה הזאת ולא להשאיר את הכדור אצל ההורים או אצל הרשויות המקומיות.
<אמיתי שוחט: אני מנציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות במשרד המשפטים.
<אמיתי שוחט: קודם כול אדבר על השילוב ואחר-כך אגע בנגישות, קצת נסגור פינות.
<אמיתי שוחט: דבר ראשון, נראה שמשרד החינוך עדיין לא החליט אם הוא רוצה שילוב או לא רוצה שילוב.
<אמיתי שוחט: אגיד לפני כן, זה ש-240,000 ילדים בחינוך המיוחד שובצו, רובם בהצלחה, זה דבר טוב שעושה משרד החינוך.
<אמיתי שוחט: אפתח בדבר טוב.
<אמיתי שוחט: לגבי השילוב, דיברנו כאן על החינוך המיוחד ותקציבים לחינוך המיוחד.
<אמיתי שוחט: המשרד עדיין לא החליט אם הוא רוצה שילוב או לא רוצה שילוב.
<אמיתי שוחט: אחוזי השילוב עומדים, אם אני מבין נכון, על 55% ילדים משולבים, שזה פחות משנה שעברה.
<אמיתי שוחט: המשרד אמור לצאת עם עקרונות ברורים לפחות.
<אמיתי שוחט: הוא החליט שהוא הופך למשהו אחר, לבתי-ספר מכילים.
<אמיתי שוחט: נשמח לדעת לאן המשרד הולך.
יעקב מרגי: עד שסוגיית השילוב לא תוכרע בחוק מחייב תמיד נהיה כאן עם טפטופים.
יעקב מרגי: המשרד עובד על-פי חוק החינוך המיוחד.
יעקב מרגי: אם רוצים משהו אחר – זה כבר מדיניות, זה תקצוב.
יעקב מרגי: לא יישמו את זה.
<רויטל לן כהן: אבל זה כן בחוק, זה פרק בחוק החינוך המיוחד.
<אמיתי שוחט: לפחות יישרנו קו בתמונת המצב.
<אמיתי שוחט: לגבי נושא הנגישות, קודם כול נושא הנגישות הפרטנית – המשרד עושה עבודה טובה יחסית בהנגשה הפדגוגית.
<אמיתי שוחט: לפי דעתי רוב הילדים מקבלים את ההנגשה הפדגוגית.
<אמיתי שוחט: הבעיה העיקרית היא ההנגשה הפיזית, שיש כאן גם בעיה של בירוקרטיה במשרד וגם הרבה בעיה של ניצול- - -
יעקב מרגי: מכובדי – אני קורא לך שר המשפטים כי אתה יושב במשרד המשפטים.
יעקב מרגי: אני לא יודע למה אתם יושבים שם, זה מלכתחילה קצת משובש.
קארין אלהרר: זה לא עניין של רווחה אלא של סמכויות.
יעקב מרגי: היא רשות עצמאית והיא לא צריכה לשבת שם.
יעקב מרגי: אני חושב שאתם צריכים להפעיל את הסמכות שלכם, לדפוק על השולחן, להאיץ את תהליך הטמעת התקנות, לדרוש תקצוב להטמעת התקנות ולרוץ קדימה.
יעקב מרגי: אל תהיו סלחניים.
יעקב מרגי: אתם יותר מדי נדיבים.
יעקב מרגי: אחזור על ההערה ועל הביקורת שלי.
<אמיתי שוחט: באשר לנגישות פרטנית יש בעיה קשה מאוד.
<אמיתי שוחט: משרד החינוך נותן תקציב לרשויות אך הרשויות המקומיות נמצאות בשיעורי ניצול נמוכים מאוד.
<אמיתי שוחט: חבל שאין כאן מישהו מהשלטון המקומי שיוכל לענות על זה.
<אמיתי שוחט: יש בעיה באשר להנגשה הכללית, שבתי-הספר לא נגישים בהנגשה כללית עד 2019.
<אמיתי שוחט: משרד החינוך הכריז שזה יהיה עד 2022.
<אמיתי שוחט: אני לא יודע על בסיס מה הוא הכריז.
יעקב מרגי: ואתם הסכמתם?
<אמיתי שוחט: לא הסכמנו לשום דבר.
קארין אלהרר: קודם כול, אני רוצה להתנצל על כך שהתפרצתי הרבה בדיון הזה.
יעקב מרגי: לך מותר.
קארין אלהרר: זה בלתי נסבל.
קארין אלהרר: אני רוצה לומר שלושה דברים.
קארין אלהרר: ראשית, אני רוצה להודות על העבודה שנעשית במשרד החינוך.
קארין אלהרר: נכון שאנחנו נמצאים כאן בכנסת כדי לדווח על מה שלא בסדר ולפתור את מה שבעייתי, אבל חייבים להודות שגם נעשים דברים.
קארין אלהרר: הייתי רוצה, ואני בטוחה שגם החברים במשרד החינוך היו רוצים שנמעיט בוויכוחים ונרבה בשיתופי הפעולה.
יעקב מרגי: את תהיי חברה ב"שולחן העגול".
קארין אלהרר: משם הדברים יוצאים.
קארין אלהרר: לא, חלילה, כהתנגחות, אלא ממקום של שיפור פני הדברים.
קארין אלהרר: אני רוצה לדבר על שלושה עניינים חשובים.
קארין אלהרר: האחד הוא נושא ההנגשה, שאני עדיין מאמינה שהמשימה לא נופלת רק לפתחו של משרד החינוך.
קארין אלהרר: נכון שמשרד החינוך אחראי למתן חינוך לילדי ישראל, אבל בסופו של דבר כדי שהחינוך הזה ייצא אל הפועל אנחנו צריכים שהוא יהיה נגיש, בין בהנגשה הפדגוגית ובין בהנגשה הפיזית.
קארין אלהרר: כל עוד הנגישות הזאת נמצאת בשתי זרועות נפרדות, שלא יודעות כרגע – אני אומרת את זה בצער – לשתף פעולה ביניהן, האזרחים תמיד יפלו בין הכיסאות.
קארין אלהרר: דבר שני, לגבי שיבוצים במסגרות, בין אם במסגרת השילוב ובין אם במסגרות חינוך מיוחד.
קארין אלהרר: לא בכדִי אנחנו נמצאים תמיד, מאז שאני זוכרת, מ-2006 כשהתחלתי להתעסק בנושא הזה, לא בכדִי בכל שנה יש את אותו "מופע נודד" שאנחנו נמצאים בו, של ילדים שההורים אומרים "זה מסגרת לא מתאימה", והמשרד, פעמים רבות מתוך מצוקה, אומר: "זה המקום שאני יודע לתת".
קארין אלהרר: מדובר במשרד ענקי עם המון מסגרות והמון צרכים של כולם.
קארין אלהרר: בסוף המטרה היא לתת את החינוך הטוב ביותר לילד הספציפי.
קארין אלהרר: לכן אני כן חושבת שנכון שיש בזה קושי, אבל הפלוס הגדול, בהידברות עם משרד הבריאות, עם המכונים להתפתחות הילד ועם השלטון המקומי בעניין הזה, הוא להקדים את הזמן הזה.
קארין אלהרר: זה ייתן פשוט עוד זמן להיערכות לפני פתיחת שנת הלימודים.
קארין אלהרר: הדבר השלישי הוא עניין התקצוב.
קארין אלהרר: אין ספק שאם נמדוד את התקצוב השנה ביחס לשנים קודמות, התקצוב גדל, אבל אם נמדוד את הגידול שהיה במספר תלמידי החינוך המיוחד ביחס לשנים קודמות, הוא גדל פי כמה וכמה מעל המצופה.
קארין אלהרר: אמר את זה אריאל לוי בשני דיונים שאני נכחתי בהם.
קארין אלהרר: אז it goes without saying שהתקציב יגדל.
קארין אלהרר: אני אומרת שהתקציב לא גדל בהלימה.
קארין אלהרר: נכון שאגף התקציבים עושה את המוטל עליו.
קארין אלהרר: הוא מנהל משא ומתן עם משרד החינוך, מגיעים לאיזו תוצאה, איזה מספר, ומשרד החינוך צריך לדעת להסתדר אתו, או לא אם הוא מנהל עוד משא ומתן באמצע תקופת התקציב.
קארין אלהרר: העניין הוא שבסופו של דבר, בין אם משרד החינוך יאמר את זה בריש גלי ובין אם הוא יגיד את זה מאחורי הקלעים, בסופו של דבר אם אתם אומרים שזה התקציב שיש לנו ואתו נדע להסתדר דעו לכם שזה אומר פגיעה בילדים.
יעקב מרגי: היֹה לא יהיה.
קארין אלהרר: אבל זה מה שקורה.
יעקב מרגי: אנחנו נהפוך את המשוואה: אלה הצרכים ואיתם צריך להסתדר, ולא להיפך.
קארין אלהרר: אבל זה לא עובד כך.
יעקב מרגי: זה יעבוד כך.
קארין אלהרר: יופי, אבל זה לא עובד כך כרגע.
קארין אלהרר: אם נמשיך באותה שיטה זה גם לא יכול לעבוד.
יעקב מרגי: באווירונאוטיקה אנחנו יושבים למעלה.
יעקב מרגי: בינתיים הזנב כבר התרגל לעניין הזה.
יעקב מרגי: אני אומרת לך, כך זה בכל שנה.
יעקב מרגי: את מנסה לגרום לכך שלא אהיה אופטימי?
יעקב מרגי: אני מתעקש להיות אופטימי ואנחנו נצליח.
קארין אלהרר: אל תתחרה אתי באופטימיות.
קארין אלהרר: אני אומרת לך, זה לא בשל חוסר באופטימיות, זה מתוך הכרת המציאות.
קארין אלהרר: הכרת המציאות אומרת שאם יש לי תקציב X שאני צריכה לדעת להסתדר אתו כי אין לי X Y אז זה אומר שאני מנסה לגרד מימין, קצת משמאל, וזה אומר שאם ילד שיכולתי לתת לו על-פי הצרכים האמתיים שלו 30 שעות אנסה לתת לו 24 שעות ו"שיסתדר".
קארין אלהרר: זה מה שקורה במציאות בשטח.
קארין אלהרר: והדבר האחרון שאני רוצה לומר הוא לגבי דוח דורנר.
קארין אלהרר: זה כאילו מין מילת קוד לשילוב של תלמידים בחינוך הלא מיוחד.
יעקב מרגי: פה תסיימי.
קארין אלהרר: חבר הכנסת מרגי, אני עוסקת בזה במשך כל השנה.
יעקב מרגי: אם אני אדבר לפי הזמן שאני משקיע בזה אני לא יודע לאן נגיע.
קארין אלהרר: אתה צודק, אתה "לוקח את כולם בסיבוב".
קארין אלהרר: אני אומרת את הדבר הבא.
קארין אלהרר: אי אפשר להגיד שאנחנו מיישמים את דוח דורנר בכל הארץ ובאותה נשימה להגיד שיש תקציב מוגבל מאוד.
יעקב מרגי: מישהו פה התיימר לומר שמיישמים את דוח דורנר בכל הארץ?
<רויטל לן כהן: הם אמרו את זה כמה וכמה פעמים.
יעקב מרגי: ככתבו וכלשונו?
יעקב מרגי: שמישהו ממשרד החינוך יאמר פה שהוא אימץ את דוח דורנר כולו ככתבו וכלשונו.
קארין אלהרר: הם אמרו בצורה הכי ברורה – אלא אם כן אני צריכה לחזור לפרוטוקול, אני מוכנה להוציא אותו – שההורים בוחרים.
<רויטל לן כהן: אפילו את זה אתם לא מיישמים, את הבחירה.
קארין אלהרר: והכסף הולך אחרי הילד.
<קריאה: ואין תוספת תקציב.
קארין אלהרר: תשאל ברוב הרשויות המקומיות, לא ההורים יודעים את זה ולא כל הרשויות המקומיות יודעות.
יעקב מרגי: אני חייב להאיץ בך, למרות שהנושא חשוב.
קארין אלהרר: זהו, סיימתי.
<שמרית שלפרוק: אני אימא לילד שחולה באסטמה קשה.
<שמרית שלפרוק: ב-2016 ללא סייעת הוא היה 8 פעמים באשפוז.
<שמרית שלפרוק: בשנה שעברה הוא קיבל סייעת 6 שעות וזה הוביל לכך שהוא יוכל לשבת בגן.
<שמרית שלפרוק: השנה הגשנו את המסמכים בזמן, כפי שצריך, עם כל הבירוקרטיה שמשרד החינוך טורח להעמיס עלינו, ונאמר לי שאין מענה לילד עם מקרה כשלו.
<שמרית שלפרוק: אני גרה במועצה האזורית חוף אשקלון.
<שמרית שלפרוק: הייתי גרה בכפר סילבר אך לצערי הרב בגלל המצב שלו נאלצתי להתפטר ולהעתיק את מקום המגורים שלי, כי מקום העבודה נתן לי מקום מגורים, ולרדת גם באחוז המשרה שלי.
<שמרית שלפרוק: הגשתי את המסמכים השנה.
<שמרית שלפרוק: הדבר היחיד שמאזן את הילד זה תכיפות האינהלציות עם מי מלח מרוכז.
<שמרית שלפרוק: הוא תחת מעקב, הכול עם מסמכים כפי שצריך.
<שמרית שלפרוק: אני "ילדה טובה", כל מה שביקשו ממני עשיתי.
יעקב מרגי: מה היה הנימוק כאשר נדחית?
<שמרית שלפרוק: שאין למשרד החינוך לתת מענה לילד כזה ובאחריות ההורים לתת לילד את המענה.
יעקב מרגי: למה עד גיל 5 כן נתנו?
<שמרית שלפרוק: כי הוא היה קטן.
<שמרית שלפרוק: אחת התשובות היא שהוא יכול לעשות בעצמו אינהלציה.
יעקב מרגי: הפנייה שלך מונחת על שולחני.
יעקב מרגי: שמעתי גם את השידור אתך כאשר הייתי ברכב שלי.
<שירה עזרא: עצוב שהעלינו את זה בפניו.
<שירה עזרא: הוא אמור לעזור.
<שירה עזרא: זה בדמי.
יעקב מרגי: נתתי לך לדבר כדי להציף בעיה שהיא לא רק של הבן שלך.
יעקב מרגי: זה דיון קלאסי לגבי כל נושא שעות סייעות.
<שמרית שלפרוק: זה ילד שהולך לגן לשעתיים.
יעקב מרגי: הפנייה שלך נמצאת על שולחני.
יעקב מרגי: העברתי אותה לטיפול מנכ"ל המשרד.
יעקב מרגי: אני רוצה לקבל תשובה גם פרטנית וגם התייחסות כוללת.
יעקב מרגי: כאשר תהיה לי תשובה אענה לך.
יעקב מרגי: כאן זה לא הבמה בה תקבלי תשובה.
<זהבית אור יושיע: אני אימא של ילד מונשם.
<זהבית אור יושיע: במשך שנה שלמה חיכיתי לטיפולים של הבן שלי.
<זהבית אור יושיע: אני עדיין לא מקבלת טיפולים לילד שלי.
<זהבית אור יושיע: שנה שלמה חיכיתי לאחות שתהיה אתו.
<זהבית אור יושיע: הילד בן 5 שנים.
יעקב מרגי: הוא נמצא במסגרת חינוך?
<זהבית אור יושיע: הוא בגן ילדים.
<זהבית אור יושיע: הוא אמור להיות ב"עלה".
<זהבית אור יושיע: שנה שלמה לא מצאו לו אחות צמודה שתשהה אתו בגן ולכן הוא היה בבית.
<זהבית אור יושיע: היום כשיש אישור לפעמיים בשבוע- - -
יעקב מרגי: יש לו אישור לאחות צמודה ולא מצאו לו?
<זהבית אור יושיע: כן, הגן לא מצא אחות.
<זהבית אור יושיע: משרד החינוך לא עושה עם זה שום דבר.
<זהבית אור יושיע: גם כשנתנו פעמיים בשבוע אחות, כרגע ניתן אישור שהוא יהיה במסגרת פעמיים בשבוע, יש עם זה בעיות כי רוצים להוריד מהשעות.
<זהבית אור יושיע: במשך שנה שלמה הוא לא קיבל, לא מרפאה בעיסוק, לא קלינאית תקשורת, לא מורה תומכת ראייה ולא פיזיותרפיה התפתחותית.
<זהבית אור יושיע: זה ילד שאם לא נקדם אותו הוא רק יידרדר אחורה.
<זהבית אור יושיע: צריך לקדם אותו.
<זהבית אור יושיע: אני לא פיזיותרפיסטית, אני לא מרפאה בעיסוק, אני לא יודעת לעשות את הדברים.
<זהבית אור יושיע: אני עושה את מה שאני יודעת.
קארין אלהרר: אבל אין מטפלים ב"עלה" לכל הדברים האלה?
<זהבית אור יושיע: את כל אלה הוא לא קיבל.
<זהבית אור יושיע: הוא אמור לקבל את זה דרך "קדימה מדע" והוא לא קיבל את זה.
<זהבית אור יושיע: דרך "קדימה מדע" הוא קיבל סייעת, מורה ופיזיותרפיה נשימתית שהוא זקוק לה.
<זהבית אור יושיע: עוד משהו, כשהבן שלי מאושפז בבית-חולים, הוא יכול להגיע גם לאשפוז של חודש או חודשיים, וכאשר הוא מגיע לבית-חולים הוא נמצא בטיפול נמרץ, הוא לא במחלקה רגילה שבה הוא יכול לקבל שיעורים.
<זהבית אור יושיע: ביקשתי להשלים את השעות שהוא היה בבית-חולים.
<זהבית אור יושיע: נאמר לי שאין דבר כזה.
<זהבית אור יושיע: זה חוק חינוך חובה.
<זהבית אור יושיע: גם אמרו לי שישלחו אליי מישהי שתגיע ותבדוק מה קורה.
<זהבית אור יושיע: היא לא הגיעה ואף אחד לא בדק מה קורה עם הילד.
<זהבית אור יושיע: הילד היה כמעט חודש בבית-חולים.
<זהבית אור יושיע: אחת מן המפקחות של משרד החינוך טענה שאני כאימא נהנית מזה שהבן שלי נמצא בבית.
<זהבית אור יושיע: אני לא נהנית מזה שהבן שלי נמצא בבית.
יעקב מרגי: אני לא מאחל לאף אחד ליהנות מדבר כזה.
<זהבית אור יושיע: כך אמרה לי במפורש: "את נהנית מזה שהבן שלך בבית".
<קריאה: השם שלה א"מ.
יעקב מרגי: האישה לא כאן, את בשידור, היא לא יכולה להגיב.
יעקב מרגי: הזהרתי אותך קודם.
יעקב מרגי: אחר-כך אני קצר רוח ומקבל כל מיני הגיגים במיילים מהורים ואני לא יכול לדון אותם כי המצוקה שלהם קשה מאוד.
יעקב מרגי: אני מקבל את ההגיגים האלה, סופג אותם באהבה.
יעקב מרגי: אתם מצפים לרגישות.
יעקב מרגי: תהיו גם אתם רגישים קצת.
יעקב מרגי: אתם צריכים להיות הכי רגישים.
<זהבית אור יושיע: היא אמרה לי שאני נהנית מכך שהילד שלי בבית.
<זהבית אור יושיע: חשוב לי לציין שאין לי מה ליהנות.
<זהבית אור יושיע: הילד שלי בהשגחה צמודה 24 שעות ביממה.
<זהבית אור יושיע: הוא מוציא את ההנשמה, הוא מוציא את הקנולה, צריך לישון לצדו, להיות לצדו כל הזמן.
יעקב מרגי: אני מודה לך שבאת.
יעקב מרגי: לא היה קל להגיע.
יעקב מרגי: הדברים האלה תורמים לדיון, תורמים לנו כדי לנסות לתקן.
יעקב מרגי: שומע מי ששומע.
יעקב מרגי: הזכרת את "עלה" – אנחנו מפעילים לחץ מסיבי על המשרד לסיים את ההתחייבות שלו, שבחינוך המיוחד לא יהיה הבדל בין מוכר שאינו רשמי ובין ממלכתי.
יעקב מרגי: לא הייתי רוצה לחשוב מה היה קורה לוּ כל המוכר שאינו רשמי היה סוגר את שעריו ומוסר את הילדים החמודים האלה לידי המשרד לטיפול.
יעקב מרגי: אז מה היו אומרים?
<זהבית אור יושיע: הוא בכלל לא היה אתי בקשר.
יעקב מרגי: גם אם אשב אתך 48 שעות ברצף יהיה לך עוד מה לומר כי את מתמודדת עם דבר שהוא בעל עוצמה.
יעקב מרגי: הסוגיה הזאת תיגמר, אני מקווה שבימים הקרובים היא תסתיים.
יעקב מרגי: החינוך המיוחד מבחינת תקצוב וטיפול יהיה שווה בשווה בין החינוך הממלכתי לבין המוכר שאינו רשמי.
יעקב מרגי: מעבר לכך, צריך לומר בצורה אובייקטיבית, גם כשמאשרים את השעות יש קושי עצום למוסדות לגייס את אנשי המקצוע האלה.
יעקב מרגי: סכום התעריף שמאשרים לא מציאותי מול מה שקורה היום בשוק ואז באים ההורים בטענה למוסדות.
יעקב מרגי: אומרים: "אישרו לכם 4 שעות, אני מקבל רק שעתיים, לאן אתם לוקחים את הכסף?
יעקב מרגי: " אני אומר את הדברים האלה כי זו ההתמודדות היום-יומית.
יעקב מרגי: לא יעזור כלום, צריך לשדד מערכות, לשבת ולשבת ולשבת ולטפל במצוקות האלה.
יעקב מרגי: אני לא יודע להגיד לך תשובה ספציפית לגבי הבן שלך.
יעקב מרגי: אמרתי כבר בהתחלה, הדיון הזה לא בא לפתור בעיות פרטניות.
יעקב מרגי: אשמח לקבל בכתב בצורה מסודרת.
<זהבית אור יושיע: שלחתי כמה פעמים, גם אליך.
יעקב מרגי: אגיד לך בצורה הכי כנה, בסוגיה של ילדים חולים לא התמקדנו פרטנית כי הייתה בעיה מאז הזכיין הקודם "קדימה מדע", היו בעיות כלליות, לא הייתה לנו פריבילגיה לצלול לבעיות פרטניות של כל אחד ואחד.
יעקב מרגי: לכן יכול להיות ששלחת.
יעקב מרגי: אני אומר לך בצורה חד-משמעית, תעלי את זה על הכתב ספציפית ואני מוכן להתמודד, ואולי בזכותך נפתור בעיות גם של הורים אחרים.
יעקב מרגי: בשעה 14:00 הייתי אמור כבר להיות בפגישה מחוץ לכנסת ואני יודע מה אני הולך לשלם על ה"הברזה" של הפגישה הזאת אבל לא יכולתי להפסיק את הדיון באמצע.
יעקב מרגי: הדיון הזה יסתיים ב-14:30.
מסעוד גנאים: אין ספק שהדיון חשוב מאוד.
מסעוד גנאים: הייתי רוצה שכפי שדואגים שפתיחת שנת הלימודים הרשמית והרגילה תהיה בלי תקלות ועיכובים, כך ידאגו שגם שנת הלימודים של הילדים בחינוך המיוחד תיפתח באופן רגיל, בלי בעיות, בלי תקלות.
מסעוד גנאים: שמענו דברים רבים, והם לא מהיום.
מסעוד גנאים: דבר שני, אני מתנצל כי לא נכחתי בדיון כאשר הייתה הסקירה.
מסעוד גנאים: רציתי לשמוע על פתיחת שנת הלימודים בחינוך המיוחד בחברה הערבית אבל לא הייתי פה.
מסעוד גנאים: דבר שלישי, עניין ההנגשה, הפדגוגית והפיזית, זה אל"ף בי"ת לילדים האלה.
מסעוד גנאים: בקשר לתקציבים המגיעים לרשויות המקומיות, שאמונות לזה בהתאמת המקום כדי שיהיה נגיש לילדים כאלה, אני חושב שיש בעיה של מעקב ובקרה על-ידי משרד החינוך, שיעקוב אחרי התקציב הזה, האם הוא מנוצל באמת על-ידי הרשויות המקומיות לצורך הנגשה או לא, ועל סמך זה שמשרד החינוך ידאג, אם רשות מקומית לא מנצלת את התקציב הזה להנגשה, בפעם אחרת יעשה משהו אחר כדי שהתקציב הזה יגיע ליעד.
מסעוד גנאים: הנגשה היא דבר בסיסי מאוד.
מסעוד גנאים: לבסוף אני רוצה לאחל לכולם שנת לימודים מוצלחת ואינשאללה בשנה הבאה בלי עיכובים ובלי בעיות.
<נורית חכים: אני אימא לילד עם פיגור שכלי ומאה אחוז נכות, יושבת-ראש ועד הורים של בית-ספר "ניצנים" בירושלים ורכזת הסעות חינוך מיוחד בארגון אהב"ה.
<נורית חכים: מתחילת שנת הלימודים אני מתמודדת עם הרבה מאוד מקרים, כאשר היחיד שנותן לי מענה מיידי אליהם הוא דווקא שמעון אבני, לגבי טיפול פרטני.
<נורית חכים: לצערי בחודש מאי האחרון עתרתי לבית-המשפט המחוזי בסוגיה הזאת, לאור כל הפניות שפנו אליי.
<נורית חכים: מדובר בזמן הממושך של ההסעה, משך הזמן שהילדים נוסעים.
<נורית חכים: בגדול, זה לא מוסדר, לא מופיע בתקנות, אין הנחיה לרשויות המקומיות.
<נורית חכים: כל הזמן יש קצר בתקשורת בין משרד החינוך לבין הרשויות המקומיות במשך כמה זמן הילדים ייסעו בהסעה.
<נורית חכים: אני באופן אישי צריכה לפנות לרשויות המקומיות.
יעקב מרגי: אנחנו מתכוונים לסכם את התקנות.
יעקב מרגי: ב-19 בספטמבר יש ישיבה מסכמת במשרד החינוך.
יעקב מרגי: להערכתי לא הקפנו את כל ההיבטים אבל אין ספק שיהיה שיפור ניכר מאוד עם תיקון התקנות.
<שמואל מירון: אבל לא נסיעה של שעה וחצי.
<נורית חכים: בית-המשפט המחוזי החליט ששעה וחצי נסיעה זה זמן בלתי סביר.
<נורית חכים: זה אומר שב-19 בספטמבר יהיו לנו תשובות על השאלות שלנו?
<נורית חכים: איפה תהיה הוועדה?
יעקב מרגי: לא בחלל.
יעקב מרגי: בוועדת החינוך.
<בנימין: לא תכננתי לדבר כאן.
<בנימין: תכננתי לדבר אחר-כך בנפרד.
<בנימין: אדבר ואבקש שלאחר מכן ימחקו חלק מן הדברים מן הפרוטוקול כי חשוב לי לשמור על הצנעה של הבן שלי.
יעקב מרגי: אתה תאמר לנו מה למחוק.
<בנימין: אני אב לילד אוטיסט בגן בתל-אביב, גן מנדרין, גן חדש שהקימה עיריית תל-אביב.
<בנימין: לגן הזה אין מבנה ואין גננת.
<בנימין: הוא לא היה רשום באף אחת מן הרשימות שלכם קודם.
<בנימין: צריך להבין שאין לו מבנה מכיוון שכאשר הגענו ביום הראשון לגן – ויש לי פה הרבה צילומים, ואני מצטער, האמוציות שלי עכשיו עולות – בכניסה לגן חיכתה לנו ערמת זבל ענקית.
<בנימין: הגן עצמו היה לא בטוח לילדים, ברמה ששקעי החשמל והכבלים היו חשופים בגובה של 30 סנטימטרים מן הרצפה.
<בנימין: אחרי שהגשנו ערר על הגן שאליו שיבצו את הבן שלי בהתחלה הזיזו את הגן כולו, את כל שמונת הילדים מדרום תל-אביב למרכז העיר כי רוב ההורים מגיעים ממזרח העיר והנסיעה לדרום העיר הייתה לוקחת בבוקר שעה לכל הפחות.
<בנימין: העבירו אותו לגן אחר, שלא היה גן, הוא היה מבנה עמותה שהחליטו לשפץ אותו בתוך 3 שבועות.
<בנימין: לא הצליחו לשפץ אותו בזמן.
<בנימין: הילדים נכנסו לגן שבו היו המוני ברגים על הרצפה.
<בנימין: שיפצו את החצר בצורה מהממת אבל אי אפשר היה להוציא את הילדים החוצה בגלל כל הזבל שחיכה להם בחוץ.
<בנימין: הגננת הייתה גננת חדשה.
<בנימין: גם הגננת השנייה הייתה גננת חדשה.
<בנימין: גם הרכזת הייתה רכזת חדשה.
<בנימין: אף אחד שליווה את הגן הזה לא ידע מה הוא עושה, ברמה כזאת שהגננת התפטרה במוצאי שבת אחרי שיצאנו לתקשורת והיא נפגעה מכך שאמרנו שהיא גננת חדשה.
<בנימין: היום אין לא גן, לא גננת.
<בנימין: יש לנו מבנה זמני, שאין בו חדרי טיפול לילדים האלה.
<בנימין: הילדים האלה צריכים להיות במקום קבוע והמקום שעיריית תל-אביב מציעה לנו היום הוא רחוב של מוסכים, בעצם לחזור לגן הקודם.
<בנימין: זה גן שהציבו אותו ברחוב של מוסכים.
<בנימין: ילדים אוטיסטים.