GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
איילת נחמיאס ורבין: הרי כשאתה ואני שואלים למשל את "קדימה מדע" כמה ילדים בשנה זקוקים לשירותים של "קדימה מדע" אתה ואני לא מצליחים בשום פנים ואופן אף פעם לקבל תשובה מדויקת, לא ממשרד החינוך ולא מ"קדימה מדע".
איילת נחמיאס ורבין: רחל אברמזון, זה לא נגדך.
יעקב מרגי: שרונה נמר, תתאפקי.
יעקב מרגי: את יודעת כמה דברים אני שומע שבא לי לקפוץ?
איילת נחמיאס ורבין: שרונה נמר, אני לא צריכה עזרה.
איילת נחמיאס ורבין: אני מסיימת בזה.
איילת נחמיאס ורבין: רחל אברמזון, בשורה התחתונה, אם אני מבקשת לדעת למשל כמה ילדים זקוקים לסייעות בישראל היום, ולא משנה כמה שעות ביום, אני לא מצליחה לקבל תשובה.
<רחל אברמזון: הראיתי לך.
איילת נחמיאס ורבין: עכשיו הראית.
איילת נחמיאס ורבין: רחלי אברמזון, תקשיבי, המספר עולה בכל שנה ואנחנו לא מצליחים להבין.
איילת נחמיאס ורבין: זאת הנקודה.
איילת נחמיאס ורבין: לכן ההיערכות צריכה להשתנות כי קורים פה דברים שלדעתי המערכת לא הייתה מוכנה אליהם.
יעקב מרגי: אתייחס לזה.
יעקב מרגי: רחלי אברמזון, אתן לך לסיים את הסקירה.
יעקב מרגי: אף אחד לא אומר שעבודה לא נעשית.
יעקב מרגי: אין ספק שהיא נעשית, ועדיין יש בעיות.
קארין אלהרר: אם יש מישהו שעובד זה רחלי אברמזון.
יעקב מרגי: ועדיין יש דברים פתוחים.
יעקב מרגי: הנה אני אומר להורים, גם להורים שנמצאים פה ונקווה שלא יהיו גם בעתיד הורים שיצטרכו את ההתייחסות המיוחדת הזו, שאף פעם שום נוהל, שום היערכות ושום תוכנית לא יכסו מאה אחוז.
יעקב מרגי: אבל זה לא פוטר אותנו מלהיערך נכון.
יעקב מרגי: הבטחתי את זה בדיון הקודם וכבר התחלתי לשבת ולשרטט לי.
יעקב מרגי: אני מתכנן לקיים "שולחן עגול" בסוגיה הזו כבר בתחילת מושב החורף, עם כמה פונקציות חשובות שעוסקות בתחום הזה, כולל נציגי ההורים, רשויות מקומיות, צמרת משרד החינוך, כפי שאתם עושים ב"שולחנות עגולים" אחרים.
יעקב מרגי: יש לנו זמן לתכנן את כל התהליך.
יעקב מרגי: יכול להיות שכאשר כולם יושבים סביב "שולחן עגול" אחד, גם ההורים, גם הרשויות המקומיות, גם משרד החינוך, גם ישמעו את המצוקות של המשרד, את הקשיים האובייקטיביים וכולנו ביחד ננסה לצאת עם מסלול עבודה, מסלול היערכות, מסלול שיהיה מתוכנן מראש.
יעקב מרגי: אני כבר אומר לכם, לא נכסה מאה אחוז.
יעקב מרגי: רחלי אברמזון, פה את תשמעי הרבה הערות.
יעקב מרגי: זה לא אישי, בוודאי לא כלפיך ולא כלפי המשרד.
יעקב מרגי: אנחנו באמת רוצים לשמוע, לקבל סקירה, לראות איך נערכתם, ללמוד מזה ולהסיק מסקנות.
יעקב מרגי: לכן נאפשר לך לסיים את הסקירה.
יעקב מרגי: אפשרתי שאלות ראשונות של חברי הכנסת כדי לחדד, אבל אני רוצה להתעקש לאפשר את הסקירה במלואה ולסכם אותה, ולאחר מכן נפתח דיון ונאפשר שאלות.
יעקב מרגי: מי שיש לו שאלה ספציפית, גם אם היא לגבי מקרה פרטני, אנא תרשמי לפניכם.
יעקב מרגי: נשתדל להגיע לזה.
יעקב מרגי: הזמן מוגבל.
<רחל אברמזון: אני כן רוצה להתייחס לדברים שאמרה חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין.
<רחל אברמזון: אני חושבת שיש כאן תפיסה שגויה בבסיס.
<רחל אברמזון: קודם כול אגיד שאנחנו מעולם לא הסתרנו נתונים.
<רחל אברמזון: באנו עם נתונים גם כשהיו דיונים על "קדימה מדע" וראיתם בדיוק מה קורה.
<רחל אברמזון: אבל המספרים עפים באוויר באופן מיתולוגי.
<רחל אברמזון: ערב פתיחת שנת הלימודים אני שומעת שיש לנו 5,000 ילדים חולים.
איילת נחמיאס ורבין: לא ממני, אגב.
<רחל אברמזון: אני רוצה להסביר.
<רחל אברמזון: אין 5,000 ילדים חולים בביתם.
<רחל אברמזון: ערב פתיחת שנת הלימודים יש כ-1,000 ילדים חולים בביתם, כאשר סיימנו עם 1,240 את יולי-אוגוסט.
<רחל אברמזון: המספר מדויק מאוד.
<רחל אברמזון: במצטבר זה המספר בספטמבר אך נוספים בדצמבר, נוספים ונוספים, כך מגיעים ל-3,000-3,500 תלמידים.
<רחל אברמזון: אומרים לי ש-5,000 ילדים הולכים לשבת בבית.
<רחל אברמזון: בספטמבר לא היו 5,000 ילדים חולים בבית.
<רחל אברמזון: אני רוצה לדבר על הסייעות.
<רחל אברמזון: אני לא יודעת על מה אתם מדברים, על כך שלא נערכנו או כן נערכנו, כביכול בכל שנה זה מפתיע אותנו.
<רחל אברמזון: זה לא מפתיע אותנו.
<רחל אברמזון: הדבר הבעייתי, המקום שבו יש צוותים פדגוגיים, שאת זה אף אחד לא לוקח בחשבון, יש צוות מוסמך שיודע מה הוא אומר, שאומר: "אני רוצה לתת הזדמנות להתחיל את שנת הלימודים עם X שעות".
<רחל אברמזון: לא, באים ההורים ודורשים הרבה מעבר לזה.
איילת נחמיאס ורבין: כי הילד יכול להיפגע.
איילת נחמיאס ורבין: יש ילדים שיכולים למות בינתיים.
יעקב מרגי: רויטל לן כהן, אני מבקש שתצאי ל-10 דקות להירגע.
<רחל אברמזון: אני רוצה להתייחס.
יעקב מרגי: רחלי אברמזון, לא רציתי לחתוך את דבריך ואפשרתי לך לסיים את הסקירה.
יעקב מרגי: את התעקשת לענות תשובות.
יעקב מרגי: תקשיבי היטב, הוויכוח הזה – לא יעזור כלום, חברי הכנסת, הכי קל להיות בצד הזה ולהחליט שצריך 8 שעות סייעת מלווה.
קארין אלהרר: זה לא אני.
יעקב מרגי: תנו לי, אני מדבר עכשיו.
יעקב מרגי: הכי קל לומר שצריך מלווה עד גיל 18 או חינוך ביתי עד גיל 23, עד בלי די, כדי לא לעבור לרווחה, והכי קל לומר שלילדים עם אלרגיות צריך סייעת עד גיל 14 או 15.
יעקב מרגי: מישהו צריך למתוח קו ולומר איפה הקו המקצועי.
יעקב מרגי: עם כל הכבוד, נכון, ההורים ליבם יוצא, וליבנו יוצא אליהם, ובסוף הם מתמודדים.
קארין אלהרר: במה זה קשור?
יעקב מרגי: לא התייחסתי למה שאמרת.
קארין אלהרר: זה לא קשור למה שאני אמרתי.
קארין אלהרר: אני לא עושה להורים האלה טובה.
קארין אלהרר: זה לא מין חסד.
קארין אלהרר: זה זכות.
יעקב מרגי: אני לא עושה טובה.
יעקב מרגי: במדינה יש גופים מקצועיים שבסוף יחליטו עד מתי ילד אלרגי מקבל סייעת.
איילת נחמיאס ורבין: ילד בן 15- - -
יעקב מרגי: את לוקחת מקרה ספציפי ושמה עליו את כל הדיון.
יעקב מרגי: זה לא נכון ולא הוגן.
יעקב מרגי: בסוף תמיד יהיה ויכוח בין המדינה להורים על אורך השירות.
<עמוס שפירא: גם את מה שהמדינה החליטה לא מממשים.
יעקב מרגי: כשהרופא קובע וזה לא מתאים להורים – רבותי, אני לא רוצה לענות לה, אל תגררו אותי לדיון.
יעקב מרגי: אני לא נגדכם, אני אתכם.
יעקב מרגי: כאשר ארצה לתת רשות דיבור להורים אתן לך.
יעקב מרגי: את לא היחידה, יש פה הרבה הורים.
יעקב מרגי: הכי קל להיות נחמדים בדיונים, ללטף את כולם ולפזר פה אמפתיה וסימפתיה שאין לה כיסוי.
יעקב מרגי: תפקידי כיושב-ראש הוועדה לוודא שהמשרד עושה את עבודתו נאמנה, יודע לעבוד עם המשאבים שיש לו.
<קריאה: אבל הם לא עושים את זה.
יעקב מרגי: סליחה, תודה רבה לך.
יעקב מרגי: קצת צניעות ואחריות כאשר רוצים לקבוע קביעה כזאת.
יעקב מרגי: זה משרד שמטפל ביותר מ-200,000 ילדים עם צרכים מיוחדים.
יעקב מרגי: את יכולה להגיד שלא עושים מספיק, שלא עושים נכון, שלא עושים כפי שצריך, אבל סליחה, קצת בצניעות, ולא להפריע לי יותר.
יעקב מרגי: בדיון הזה אם מישהו חשב שפתחנו היום לשכת פניות ציבור – הוא טועה.
יעקב מרגי: אני בא לשמוע סקירה ממשרד החינוך כדי לגבש מסקנה בסוף הדיון אם נערכו נכון או לא נערכו נכון, אם יש מה לשפר או אין מה לשפר.
קארין אלהרר: אני רוצה להתייחס לעיקרון.
קארין אלהרר: היא אמרה משהו על העיקרון.
יעקב מרגי: מחקתי לה מהפרוטוקול את מה שהיא אמרה עכשיו כי היא צריכה להיצמד לסקירה, לא להתייחסויות.
יעקב מרגי: תנו לה להתקדם בסקירה.
ג'מעה אזברגה: בסקירה היא התייחסה לפתיחת שנת הלימודים גם בחברה הערבית?
יעקב מרגי: עוד לא הגענו, עוד לא אפשרנו לה.
יעקב מרגי: החינוך המיוחד הוא אחד ויחיד.
יעקב מרגי: אנא תמשיכי בסקירה.
<רחל אברמזון: לא עשינו הפרדה.
יעקב מרגי: רחלי אברמזון, לא אגן עליך אם תסטי מן הסקירה.
<רחל אברמזון: אני מגיעה להנגשה פיזית.
<תמיר בן משה: אני סמנכ"ל פיתוח במשרד החינוך.
<תמיר בן משה: אציין את תמונת המצב בנושא ההנגשה הפיזית.
<תמיר בן משה: יש בידי נתונים עדכניים יותר.
<תמיר בן משה: הנתונים שמוצגים כאן נכונים לתחילת אוגוסט.
<תמיר בן משה: בנושא של הנגשת כיתות אקוסטיות תקצבנו 1,350 כיתות אקוסטיות בעלות של יותר מ-40 מיליון שקלים, והנגשות פיזיות ב-25 מיליון שקלים.
<תמיר בן משה: כלומר, בהנגשה פיזית תקצבנו בסך הכול 65 מיליון שקלים, שזה כ-80% מהתקציב השנתי.
<תמיר בן משה: אני מזכיר שבהנגשה פיזית התקציב השנתי שלנו הוא 85 מיליון שקלים, אבל פה אנחנו מטפלים פר בקשה.
<תמיר בן משה: עד סוף השנה אנחנו כמובן נמצה את כל התקציב וננצל אותו מבחינת הוצאת הרשאות.
קארין אלהרר: אילו בקשות להנגשה יכולות לצוץ באמצע השנה כשהילדים כבר משובצים?
<תמיר בן משה: כל בקשה שהיא.
<תמיר בן משה: ילד שמגיע עם לקות מסוימת והרשות לא נערכה מבעוד מועד.
קארין אלהרר: זה בדיוק העניין, שהיא לא נערכה.
קארין אלהרר: למה לא הייתה היערכות בתחילת השנה?
<תמיר בן משה: אנחנו מקבלים את הבקשות מן הרשויות המקומיות ועל-פיהן אנחנו מגישים.
קארין אלהרר: בנושא כיתות אקוסטיות, לדוגמה, ילד עם לקות שמיעה שצריך כיתה אקוסטית יודעים את זה לפני שהוא נכנס לכיתה.
קארין אלהרר: לא צריך להביא אותו לכיתה, לתת לו לחוש תסכול רב כי הוא לא מבין מה קורה בכיתה, לחוש כמו באקווריום, ורק באמצע השנה להנגיש לו את הכיתה הנגשה אקוסטית.
קארין אלהרר: או לדוגמה ילד שצריך הנגשה פיזית, פיר מעלית, כיתה נגישה וכולי.
קארין אלהרר: כל הדברים האלה ידועים מראש.
קארין אלהרר: אנחנו לא יודעים עליהם רק באמצע השנה.
<תמיר בן משה: אני מציע שהטענה הזאת תופנה בעיקר לשלטון המקומי.
קארין אלהרר: איפה השלטון המקומי?
יעקב מרגי: קארין אלהרר, אני מתפלא עליך.
יעקב מרגי: את יושבת-ראש ועדה.
יעקב מרגי: חזרתי על הדברים ואני אומר, קודם כול בואו נשמע קודם את הסקירה, מה עשה משרד החינוך.
יעקב מרגי: אתם לא מאפשרים אותה.
יעקב מרגי: אחר-כך נצלול לפרטים ונראה מה, מו, מי.
יעקב מרגי: תאפשרו לו קודם כול לתת סקירה, איך הם נערכו בהנגשה הפיזית.
יעקב מרגי: הוא עוד לא התחיל לומר ואנחנו כבר מפציצים אותו בשאלות.
יעקב מרגי: ואחר-כך נעבור להנגשה חזותית ולהנגשה של ניידות.
יעקב מרגי: בואו ניתן לו להציג את הדברים.
יעקב מרגי: אם אלה שאלות כדי להבין את ההצגה שלו, אני מוכן.
יעקב מרגי: כאשר נפתח את הדיון אעביר את רשות הדיבור לחברי הכנסת ולאורחים ונוכל להיכנס לפרטים.
יעקב מרגי: אני לא מצליח לתפוס כך מה הוא אומר.
<תמיר בן משה: אני רוצה לציין פה, לשאלתך, שאנחנו במינהל הפיתוח ובכלל במשרד החינוך פועלים לרכז נתונים, שיהיה לנו data base על ילדים, על מנת שכמשרד נוכל להיערך.
יעקב מרגי: אשאל את מה ששאלו חברי הכנסת.
יעקב מרגי: לפני שאשאל מה השלטון המקומי עשה, האם אתם נותנים כלים לשלטון המקומי להיערך מבעוד מועד?
יעקב מרגי: אתם יודעים לחלק תקציבי שיפוץ לקיץ.
יעקב מרגי: על המשקל הזה, האם מסגירת הליך הרישום – צריך להבין, גם מבחינה אובייקטיבית לא תמיד הרישום נסגר מבעוד מועד לילדים עם צרכים מיוחדים.
יעקב מרגי: אבל בואו נאמר שזה הולך לפי רישום אזורי ויש את עונת הרישום, תאריכים קצובים וידועים.
יעקב מרגי: האם אתם מאפשרים לרשויות המקומיות לפנות אליכם ולהיערך במועד?
יעקב מרגי: בכל זאת, התאמות פיזיות נעשות לא בלחיצת כפתור ו"הנה יש לי כיתה מונגשת".
<תמיר בן משה: קודם כול, התקצוב שלנו הוא לאורך כל השנה, הוא לא מוגבל בזמן.
<תמיר בן משה: דבר שני, בבנייה חדשה, באופן רציף כל הכיתות החדשות שנבנות, כל בתי-הספר החדשים שנבנים שליש מהכיתות מראש הן כבר אקוסטיות.
יעקב מרגי: עזוב, אני מדבר על התאמות.
<תמיר בן משה: בכל השנה זה קורה.
<תמיר בן משה: בסוף כל שנה אנחנו מגיעים לכ-1,400 כיתות שמונגשות פיזית מבחינת אקוסטיקה.
<תמיר בן משה: אלה המספרים באופן רציף, זה קורה.
<תמיר בן משה: אם הרשות המקומית לא מגישה בקשה אני לא יודע על ילד שיש לו את הלקות ואיפה צריך לתקצב אותו.
<תמיר בן משה: הכול בנוי על הגשת בקשות, כמו גם בחידוש מבנים.
<תמיר בן משה: זה לא אוטומטי.
<תמיר בן משה: אנחנו מגיבים לבקשות.
<תמיר בן משה: בקשה שמגיעה – תוך שבועיים עד חודש ימים יוצאת הרשאה וזה מטופל.
<עמוס שפירא: כאן הבעיה.
יוסף ג'בארין: אתם יודעים למה אנחנו מחדדים את הנקודה הזאת.
יוסף ג'בארין: גם בדיון הקודם עלו טענות קשות מאוד על תלמידים רבים שנמצאים במערכת ובית-הספר לא מונגש כבר כמה חודשים, ועכשיו אולי כבר שנה שנייה ברציפות.
<תמיר בן משה: נכון, יש מקרים כאלה ואנחנו מטפלים בהם ברמה הנקודתית.
<תמיר בן משה: ברמה העקרונית, הדברים האלה מתקיימים באופן שוטף במשך כל השנה.
<תמיר בן משה: גם יש תהליך מצד ההורים להגיש את הבקשה ואת הטפסים ואת כל האישורים הנדרשים.
קארין אלהרר: די, נו, באמת.
איילת נחמיאס ורבין: הורים הגישו בזמן- - -
<אילן שי: פרסמנו נוהל שמאפשר רישום מוקדם לתלמידים עם מוגבלות שנזקקים להנגשה.
<אילן שי: הם יכולים להירשם לבית-הספר לפני מועד הרישום כדי שאפשר יהיה להתחיל את ההנגשה, במיוחד ההנגשה הפיזית, במועד מוקדם יותר.
<אילן שי: פרסמנו את זה באתרי האינטרנט.
יעקב מרגי: אתה מכיר רשות מקומית אחת שהתחילה את הרישום לילדים עם צרכים מיוחדים לפני מועד הרישום הרשמי?
<אילן שי: את זה אני צריך לבדוק אבל ההורים בוודאי יכולים ליזום את זה.
קארין אלהרר: אבל מי יודע על זה?
<קריאה: מי מרשה להם בכלל?
<קריאה: הרשות המקומית אומרת לך: "אנחנו לא מכירים אותך".
יעקב מרגי: זה בדיוק המטרה של הדיון, זה בדיוק המטרה של "השולחן העגול".
יעקב מרגי: בסוף הדברים האלה יצטרכו להיכתב ולהיכנס למסלול הסדרה.
יעקב מרגי: מה לעשות, יש דינמיקה.
יעקב מרגי: ככל שאנחנו קשובים יותר ופתוחים יותר ומבינים יותר כך אנחנו צריכים להיערך יותר, זה הפרדוקס.
יעקב מרגי: לעתים אני שומע: היום הפער בעשייה לעומת לפני 5 שנים הוא אדיר, ועדיין התסכול גדול יותר כי אנחנו יותר קשובים, וטוב שכך, אנחנו מבינים יותר, וטוב שכך, ומכירים את הצרכים, וטוב שכך.
יעקב מרגי: אני לא מתוסכל מכך שיש טענות.
איילת נחמיאס ורבין: ולצערי יש גם יותר ילדים שזקוקים לעזרה.
יעקב מרגי: צריך לומר ביושר, זה תחום שתמיד נצטרך לעשות בו התאמות.
<רויטל לן כהן: לא נכון, אתם מתעלמים מן הדברים, זה לא צריך להיות כך.
קארין אלהרר: אני מסכימה אתך שכנראה תמיד יהיו פערים.
קארין אלהרר: אני רק אומרת שבהידברות בין-משרדית, בהידברות נכונה יותר בין כל הגורמים שאמורים להיות מחוברים בעניין הזה אני מאמינה שיותר מ-80% אפשר לפתור.
<עמוס שפירא: אם נמשיך ככה שום דבר לא ייפתר.
<עמוס שפירא: זה לא בעיה של הידברות.
<עמוס שפירא: זה בעיה של ניהול תהליך כפי שצריך, וזה תהליך שלא מנוהל.
<עמוס שפירא: אני אומר לך את זה באחריות.
יעקב מרגי: אני שמח שאמרת את זה פעם שביעית.
יעקב מרגי: אני אחסוך מעצמי להעיר לו שהוא מתפרץ פעם שביעית.
איילת נחמיאס ורבין: אתה צודק, אבל תעשה לו פרוטקציה בקטע הזה.
יעקב מרגי: אין לי את הפריבילגיה לתת פרוטקציות.
יעקב מרגי: אצה לי הדרך לטפל בבעיות, מה לעשות.
יעקב מרגי: הסקירה של משרד החינוך הסתיימה או יש עוד?
יעקב מרגי: שמעון אבני.
קארין אלהרר: הוא יודע למה הוא מסתתר.
יעקב מרגי: אני יודע למה שמעון אבני מסתתר, כי שמעון אבני רגיש.
<רויטל לן כהן: גם הילדים שהשאירו ברחוב רגישים.
יעקב מרגי: באמת, האמירות האומללות שלך.
יעקב מרגי: אמירה אומללה לעומת מה שעכשיו אנחנו מתייחסים אליו.
יעקב מרגי: אל תנסי לשים מילים בפי.
יעקב מרגי: האמירה שלך בהקשר הזה אומללה.
יעקב מרגי: אמרתי לך שאני לא מצפה ממך להגיד שהמדינה עשתה משהו, אפילו לא אחוז אחד, היא לא עשתה אף פעם כלום.
יעקב מרגי: .. בבקשה, שמעון אבני.
<שמעון אבני: אני מנהל אגף הסעות במשרד החינוך.
<שמעון אבני: עשינו הכנה גדולה מאוד לקראת פתיחת שנת הלימודים.
<שמעון אבני: הכוונה להכנה ביחד עם השלטון המקומי והרשויות המקומיות.
<שמעון אבני: פרסמנו מכרז חדש מעודכן להסעות ילדים, שהוא מכרז מעודכן, שהוכנסו בו כל ההערות והבקשות.
יעקב מרגי: ברוח הדברים שהיו בדיונים על התקנות?
<שמעון אבני: הוצאנו מכרז ברוח הדברים שהיו בדיונים על התקנות.
יעקב מרגי: שמעון אבני, תדבר בבקשה אליי ולא אליה.
יעקב מרגי: היא בדיוק רוצה את זה אז אל תספק את זה.
קארין אלהרר: תגידו, מה נסגר?
קארין אלהרר: אפשר לקבל תשובות?
<שמעון אבני: הוצאנו מכרז ברוח התקנות, הוצאנו הנחיות.
<שמעון אבני: עברנו רשות-רשות, עשינו כנסים מחוזיים עם הרשויות המקומיות והעברנו את ההנחיות.
<שמעון אבני: בדקנו שהמכרזים יוצאים.
<שמעון אבני: הופצו מכרזים על-ידי הרשויות המקומיות.
<שמעון אבני: יש רשויות מקומיות, שאני מניח שלזה מתכוונת רויטל לן כהן, יש לפחות שתיים שאני יודע בוודאות, שבהן היה קריסה של מערך ההסעות, ביניהן בני ברק למשל, ששם הקבלן שזכה במכרז לא הצליח לממש את ההסעות שהוא התחייב אליהן.
<שמעון אבני: זה דבר שאי אפשר לצפות אותו מראש.
<רויטל לן כהן: בוודאי אפשר.
יעקב מרגי: רויטל לן כהן, הבטחת לי שלא תתפרצי.
יעקב מרגי: צאי החוצה בבקשה.
יעקב מרגי: סדרן, בבקשה תוציא אותה.
<קריאה: חבל, היו לי כמה דברים להגיד.
יעקב מרגי: תתאפקי בבקשה.
יעקב מרגי: אנרכיסטים לא חסרים, אפשר לקחת אותם להפגין היכן שרוצים.
יעקב מרגי: אנחנו רוצים לתקן, אבל יש גם אנרכיסטים.
יעקב מרגי: אני לא אומר את זה על אף אחד כאן, אבל מי שלא רואה שום דבר חיובי, שרואה רק שחור, שחור, שחור, הוא אנרכיסט מבחינתי.
יעקב מרגי: תגידי שנסחפתי, בסדר.
<שמעון אבני: בפתח תקווה למשל התקשרו עם חברה שנקראת "גט טקסי".
<שמעון אבני: בכל המקומות האלה הפסקנו את המכרזים והוצאנו מכרזים חדשים כי זה בניגוד להנחיות שלנו באופן חד-משמעי.
<שמעון אבני: הם יוצאים עכשיו למכרזים חדשים ולאט-לאט, או יותר ויותר אנחנו רואים פחות ופחות תקלות בהסעות, למרות שתמיד יהיו בעיות.
<שמעון אבני: זה נושא מורכב מאוד, עם היקפים אדירים של ילדים שמוסעים.
יעקב מרגי: תשתדלו, ב-19 בחודש נסכם את הדיון בנושא הזה.
<שמעון אבני: רק עוד דבר אחד בנושא ההסעות.
<שמעון אבני: קיימנו שלוש ועדות חריגים, ובין ועדות החריגים אנחנו מקיימים ועדות לאישור ילדים שמשובצים מאוחר, שמערערים.
<שמעון אבני: אנחנו מטפלים בילדים האלה.
<שמעון אבני: הוועדה הבאה היא ב-17 בספטמבר.
<שמעון אבני: אגב, אישרנו חלק מן הילדים ואנחנו מטפלים בהם.
<שמעון אבני: אנחנו מקיימים גם ועדות חריגים וילדים עולים אליהן.
<שמעון אבני: אנחנו מטפלים בזה מול הרשויות המקומיות.
<שמעון אבני: עדיין יש בעיות, אני לא מנסה לצייר את זה בצורה ורודה, יש הרבה בעיות, אבל אנחנו מטפלים ילד-ילד.
<שמעון אבני: אנחנו בודקים ומאשרים חלק גדול מן ההסעות האלה.
<שמעון אבני: אני מניח שייקח עוד כמה ימים עד שהדבר הזה יתייצב, כי בכל יום שעובר זה מתייצב, המכרזים מוכרים, הנהגים מכירים את הבתים, הילדים מתרגלים להסעות החדשות.
<שמעון אבני: זו מערכת קשה לשליטה ולאיפוס ולוקח זמן.
יעקב מרגי: אתה רוצה להתייחס לנתונים?
<שמעון אבני: הייתה עלייה כללית גדולה מאוד, כ-8%, במספר הילדים המוסעים, בסדר גודל של 100,000 ילדים, כלומר כ-7,000 ילדים נוספו להסעות השנה.
<שמעון אבני: נערכנו לזה גם עם מלווים.
<שמעון אבני: יש בעיה קשה מאוד עם ליווי.
<שמעון אבני: אני סבור, ואמרתי לך את זה אז בוועדת החינוך כשדנו על התקנות, הדבר הבא שצריך לטפל בו בכנסת הוא מלווים.
<שמעון אבני: אנחנו חייבים להסדיר את סוגיית המלווים.
<שמעון אבני: ייפתרו הרבה בעיות כאשר נסדיר את סוגיית המלווים.
איילת נחמיאס ורבין: וגם בעיית הנהגים, אבל הבעיה הזאת היא לא רק בחצר שלך.
יעקב מרגי: רחלי אברמזון, סיימנו את הסקירה?
קארין אלהרר: אני מבקשת להתייחס לדברים שאמר שמעון אבני.
קארין אלהרר: אני חייבת לציין שהשנה רואים שנעשתה עבודה בעניין הזה כי באמת כמות הפניות הצטמצמה למינימום.
קארין אלהרר: הדבר היחיד שנותר, שבעיניי הוא דבר שצריך לדעת לפתור אותו, הוא בעיה של הורים גרושים עם משמורת משותפת.
<שמעון אבני: דיברנו על זה גם בוועדה בראשותך.
<שמעון אבני: הצעתי בזמנו פתרון.
<שמעון אבני: זה בחצר של השלטון המקומי.
<שמעון אבני: ביקשת מהם התייחסות.
יעקב מרגי: הם לא התנדבו.
יעקב מרגי: אם כבר העלית את זה, כל הכבוד לך.
<שמעון אבני: עד היום לא השיבו על זה.
<שמעון אבני: היא צודקת, יש בזה בעיה.
יעקב מרגי: יש משהו שקארין אלהרר אומרת והיא לא צודקת?
יעקב מרגי: היא הציפה את הנושא הזה, והוא גם על שולחני.
יעקב מרגי: אני מודה לה שהיא כיתבה אותי בנושא.
יעקב מרגי: זה צריך להגיע לכלל הסדרה.
יעקב מרגי: אין ספק, הרשויות המקומיות לא יתנדבו לעשות את זה בעצמן, להכריע.
יעקב מרגי: מה שבית-הדין הרבני לקח לו 8 שנים ובית-המשפט לענייני משפחה לקח לו עוד 4 שנים, בטח הרשויות המקומיות לא יתנדבו להכריע בו.
יעקב מרגי: הסוגיה הזאת צריכה להיכתב בדין או בתקנה או בהוראות חוזר מנכ"ל או אפילו בחוק, אם צריך.
יעקב מרגי: ברגע שהמדינה מאפשרת בחוק את המשמורת המשותפת, ואני לא נכנס לניואנסים המשפטיים כי אני לא בקי בהם, היא צריכה לתת את דעתה גם לעניין ההסעות.
יעקב מרגי: אי אפשר לזרוק את זה באוויר ולהשאיר את הסוגיה הזו פתוחה.
יעקב מרגי: אני מבין שזה עדיין פתוח ולכן אני לא יכול לבוא בטענות.
יעקב מרגי: אני יכול רק לפנות לפנים משורת הדין לרשות כזו או אחרת.
יעקב מרגי: אבל זה על שולחננו.
יעקב מרגי: תכינו שיעורי בית כי בסוף נדרוש מכם לקבוע מסמרות בעניין הזה, שעל-פיהן ילכו.
<רחל אברמזון: הצגתי את סטטוס הטיפול בפניות.
<רחל אברמזון: בפעם הקודמת היינו כאן ב-15 באוגוסט והצגנו את הפניות.
<רחל אברמזון: אני מדברת על מה שנמצא בטיפול שלנו בתוך האגף.
<רחל אברמזון: היום יש לנו 10 מקרים, מתוכם ל-3 ילדים אנחנו מחפשים עדיין שיבוץ מתאים בגלל מעבר מאוחר מאוד.
<רחל אברמזון: באחד מהם ההורים עברו מקום מגורים ממש בחודש האחרון לקראת פתיחת שנת לימודים, ועוד שניים שצריך למצוא להם התאמה למסגרת חינוכית.
<רחל אברמזון: מעבר לזה, כל 7 הפניות האחרות הן עניין של שיח שלנו עם ההורים לגבי אי שביעות רצון.
יעקב מרגי: זה בסוגיית השיבוצים.
<רחל אברמזון: לגבי סייעות, בתחילת שנת הלימודים היו לנו 78 שיבוצים שהיו פתוחים אבל סגרנו אותם, ו-22 בקשות לסייעת.
<רחל אברמזון: אני רוצה להדגיש ולומר שאם הצוות החינוכי מבקש בקשה להשלמת השעות, השעות מגיעות, ואם יש משא ומתן או דין ודברים בין הורים שמבקשים וצוות שאומר: "אנחנו לא בטוחים, אנחנו מבקשים לפתוח את שנת הלימודים, לא מכירים עדיין את הצרכים של הילד, אנחנו רוצים לבחון את זה" – יש היום בערך 22 פניות כאלה.
קארין אלהרר: זה כל הפער?
קארין אלהרר: אין פער במקום שבו גם אתם מבינים שצריך עוד שעות אבל הן לא ניתנות?
איילת נחמיאס ורבין: אתם מדברים על ילד שמקבל סייעת עד שעתיים, הלך לגן- - -
יעקב מרגי: איילת נחמיאס ורבין, אף אחד לא שמע אותך, לא הבנו כלום.
קארין אלהרר: יש הרבה מאוד מקרים שאתם אומרים- - -
יעקב מרגי: לא הבנתי את השאלה שלך.
יעקב מרגי: תחדדי אותה.
יעקב מרגי: אבל אל תקומו ותקפצו כולם.
קארין אלהרר: חשבתי שהבנו אחת את השנייה.
יעקב מרגי: יש מי שיודעים הכול.
יעקב מרגי: אני לא מבין, אני כל החיים שלי לומד.
קארין אלהרר: אני ממש לא יודעת הכול, אני רחוקה מזה שנות אור.
קארין אלהרר: יש ילדים שגם ההמלצה של הצוותים החינוכיים הפדגוגיים היא שהם צריכים שעות סייעת במקסימום.
קארין אלהרר: בגלל שהיה לכם מחסור – אמרתם את זה בוועדה לענייני ביקורת המדינה, ודרך אגב אמרתם את זה גם בוועדת החינוך, התרבות והספורט באירוע החגיגי לפתיחת שנת הלימודים, אמר השר שאין תקציב.
קארין אלהרר: עדיין, מתוך התלמידים הללו- - -
יעקב מרגי: הוא אמר: "הקצינו 250 מיליון שקלים אלא שלא הערכנו נכון בתוך הסעיפים.
יעקב מרגי: שגינו במינון בכל סעיף".
קארין אלהרר: זה לא מה שהוא אמר.
יעקב מרגי: הוא אמר: "טעינו במינון".
קארין אלהרר: הוא אמר: "לקחתי מן הילדים ללא מוגבלות, כי זה בדמי ובנפשי".
קארין אלהרר: יש לי את זה בראש.
קארין אלהרר: ישבתי פה על-ידו.
יעקב מרגי: זה לא סותר את מה שאני אמרתי.
קארין אלהרר: הוא אמר שהיה להם מחסור תקציבי.
קארין אלהרר: הוא אמר: "לקחתי מהילדים ללא מוגבלות".
קארין אלהרר: עכשיו אני שואלת, אחרי שהעבירו 63 מיליון שקל, יש לכם את כל המשאבים?
קארין אלהרר: חולקו שעות הסיוע המלאות לכולם?
<רחל אברמזון: עדיין לא כי יש עוד פעימה נוספת באוקטובר-נובמבר לגבי אותם ילדים חדשים שהוועדות נערכו מאוחר יותר.
<רחל אברמזון: כל התלמידים שעברו את הוועדות בזמן וקיבלו את הזכאות קיבלו את השעות, כולל מה שהבטיח השר כדי להשלים למי שהיינו צריכים להשלים בעבר.
קארין אלהרר: מה זה "מאוחר יותר"?
<רחל אברמזון: אלה שעשו להם כל מיני ועדות אחרי 31 במאי.
איילת נחמיאס ורבין: זה ועדות ערר?
<רחל אברמזון: לא, זה לא ועדות ערר.
<רחל אברמזון: ועדות ערר לא מתנהלות על שילוב.
<רחל אברמזון: הסייעת היא בדרך כלל לשילוב תלמידים בתוך המערכת הרגילה.
<רחל אברמזון: הסייעת רק במקרים חריגים מאוד מאוד מלווה באופן צמוד בתוך מסגרת של חינוך מיוחד, אבל לא באופן אוטומטי לכל תלמיד.
<רחל אברמזון: אלה הילדים שלגביהם זה נשאר עדיין פתוח.
<רחל אברמזון: וגם שם, ואמרנו את זה גם בדיון הקודם, כדי לא להשאיר ילדים בלי תמיכה בכלל אז גם אותם ילדים שהגיעו מאוחר קיבלו באופן חלקי.
<רחל אברמזון: בפעימה של אוקטובר-נובמבר זה יושלם.
יעקב מרגי: תעצרי פה לרגע.
יעקב מרגי: קיבלתי התחייבות, יש רציפות שלטונית, הייתה פה מנכ"לית משרד החינוך הקודמת, גברת מיכל כהן, שאמרה: "בסוגיות האלה אין סעיף תקציבי.
יעקב מרגי: לא יהיה מקרה של דחייה בגלל היעדר תקציב".
יעקב מרגי: אני מבין את הרציונל ואת הצורך שלכם להיערך לשריין גם לוועדות שיאשרו לכם.
יעקב מרגי: צריך לפרוע את ההחלטות האלה.
יעקב מרגי: זה קורה לגבי נסיעות, זה קורה לגבי דברים רבים שאתם משאירים עוד שארית לעוד חודש-חודשיים עד שהמערכת מתייצבת, "עד אחרי החגים", כפי שאומרים.
יעקב מרגי: בתחומים רבים זה קיים.
יעקב מרגי: אבל אני רוצה להיות בטוח שגם אחרי אוקטובר, לוּ יצויר שכלל ההחלטות אין להן כיסוי תקציבי, המשרד יודע לעשות העברה.
יעקב מרגי: יש סעיפים שאין להם תקרה תקציבית.
יעקב מרגי: נכון שפרוצדורלית נקבע לצדם מספר אבל נאמר לי במפורש: "בסעיפים האלה לא ייתכן שילד שצריך לא יקבל בגלל מגבלת תקציב".
יעקב מרגי: דודי מזרחי, אתה לא אוהב את האמירות האלה כי אתה אמון על הכסף, אבל לא יעזור כלום, בקטע הזה יש רצף שלטוני, יש התחייבות של המשרד שבדברים האלה אין מגבלה.
<דודי מזרחי: זה מעבר לנושא של רצף שלטוני.
<דודי מזרחי: נושא החינוך המיוחד והמענה הוא מדיניות של השר וכמובן של המנכ"ל.
יעקב מרגי: הבעת הפנים שלך הייתה שונה ממה שאמרת.
<דודי מזרחי: אני רוצה לדייק.
<דודי מזרחי: נושא החינוך המיוחד והמענה לאוכלוסיות עם צרכים מיוחדים נמצא בראש סדר העדיפויות.
<עמוס שפירא: לא נכון.
יעקב מרגי: אדוני, כבר הזהרתי אותך.
יעקב מרגי: פעם הבאה תעשה טובה לעצמך ותצא.
יעקב מרגי: אני לא רוצה לפגוע בך.
יעקב מרגי: אתה לא מכבד את עצמך כפי שאני מכבד אותך.
יוסף ג'בארין: זה לא מה שהם חשים.
יוסף ג'בארין: צריך שהציבור יחוש את זה.
יעקב מרגי: אתה מכיר את האמרה, שאני לא כל-כך אוהב: "כל אחד בוכה מאיפה שכואב לו".
יעקב מרגי: לא נתחיל להיכנס כל אחד לענייני הציבור שהוא משרת כי אז תראה איזו מלחמה פורצת פה בין כולם.
יעקב מרגי: תפסיקו, אל תספרו לי על זה.
יעקב מרגי: בינתיים אני משקיע פה.
איילת נחמיאס ורבין: אף אחד לא מערער על כך.
יעקב מרגי: תרדי לכוונה מאחורי מה שאמרתי.
יעקב מרגי: אם הייתי משחרר פה את הרסן באחד מן הסעיפים היית רואה איזה קרקס היה נוצר כאן.
יעקב מרגי: בבקשה, דודי מזרחי, תתמקד בשאלה ששאלתי.
<דודי מזרחי: זה חלק מסדר העדיפויות של משרד החינוך וזה בא לידי ביטוי – אני מנהל אגף התקציבים של משרד החינוך – בתקציב ורואים בהלימה מוחלטת את הדברים שאמרתי, את הגידול בהשקעה של משרד החינוך עבור החינוך המיוחד.
<דודי מזרחי: רק בשנתיים האחרונות, בתקציב 2017-2018, היקף התקציב שנוסף לחינוך המיוחד- - -
יעקב מרגי: על שינוייו.
יעקב מרגי: הוא גדול יותר ממה שתוקצב מלכתחילה.
<דודי מזרחי: הוא חסר תקדים בהשוואה למה שהיה בשנים עברו.
<דודי מזרחי: יחד עם זאת, לוּ יצויר שתקציב החינוך המיוחד היה גדול פי שלוש, היקף המענים שהיינו יכולים לתת לתלמידים היה טוב יותר.
יעקב מרגי: בזה אין ספק.
<דודי מזרחי: מה לעשות, כמו בכל מסגרת – ואני יכול לומר לכם שאין כמעט דבר שהאגף לחינוך מיוחד ביקש ולא קיבל מבחינת המענה התקציבי – כמו בכל ארגון וכמו בכל אופרציה בסדר הגודל הזה יש את המסגרת התקציבית.
יעקב מרגי: יהיה לי פשוט יותר להחזיק ממה שאתה אומר, אולי אתה יודע לומר לי, אם יש לך את הנתונים, כי לא ארצה לקבל נתונים לא נכונים, בתקציב 2016 מה היה בעת אישור התקציב ואיך הסתיימה השנה?
יעקב מרגי: נראה את הפערים.
<דודי מזרחי: נשלח לכם את הפירוט עד לסוף היום ואז תראה גידול של עשרות אחוזים.
קארין אלהרר: זה צריך להיות בהלימה עם הגידול באוכלוסייה.
יעקב מרגי: אבל זה לא בהלימה עם כלל הגידול בתקציב משרד החינוך.
יעקב מרגי: קארין אלהרר, בואו נהיה הוגנים.
קארין אלהרר: מה לעשות?
יעקב מרגי: כאנשי מספרים גם את וגם אני יכולים להבין ולראות מגמות.