GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אלעזר שטרן: אני דווקא חושב שמה שעדי אמר הוא נכון, בגלל שהתשובה הקלה למה שאמרת היא שאת הבחינות, וזה אני אומר למאיר, מצה"ל הבאתי, את הבחינות גם כתבו חבר'ה מתל אביב ולכן התל-אביבים מצליחים בהן עוד יותר, אבל אני אומר את זה מתוך אי רצון להכות את מה שאמרת בהקשר לצורך של השקעות, ופה אני במשפט האחרון אומר, כיוון שרצית ללכת איתי לצבא, אז תמיד שואלים אותי, איך אתה אומר את זה שיש עכשיו הרבה דתיים בבה"ד 1?
אלעזר שטרן: אני אומר להם, אני רואה את זה לא טוב.
אלעזר שטרן: למה אני רואה את זה לא טוב?
אלעזר שטרן: בגלל שאני יודע שבני אדם נולדים שווים.
אלעזר שטרן: יהודים, ערבים, פריפריה.
אלעזר שטרן: לא משנה מה, האיכויות, הקדוש ברוך הוא חילק, כל אחד ימדוד את זה איך שהוא רוצה, אותו דבר.
אלעזר שטרן: את הדפ"ר, את היכולת.
אלעזר שטרן: כל השאלה היא איך אתה מפתח את זה ואיך אתה מביא את זה למקום הנכון.
אלעזר שטרן: כשאתה מתאר תמונה של במרכז מצליחים יותר בסוג של מבחנים, סימן שאנחנו פגענו במקום אחד.
אלעזר שטרן: כשמאוכלוסייה מסוימת באים להצטיינות מסוימת ואתה לא לוקח את האוכלוסייה האחרת, סימן שפקששת, בגלל שהכישורים נמצאים שם, זאת אומרת שהתפשרת על איכויות בתוך אוכלוסייה שסימנת אותה על חשבון אוכלוסייה טובה יותר, את אותה שכבה שלא הבאת.
אלעזר שטרן: אנחנו מדברים על החינוך הערכי, הוא חשוב מאוד.
אלעזר שטרן: לא צריך לספר לי על זה.
אלעזר שטרן: אני חושב שהאתגר הגדול של מדינת ישראל היום הוא לצד החינוך הערכי, איך אנחנו מפתחים את המצוינות הזאת, שהנה אנחנו רואים שנמצאת.
מאיר כהן: עופר שלח, בבקשה.
מאיר כהן: הצטרפה אלינו חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.
עפר שלח: אני היחיד פה לדעתי שלא היה מנהל.
עפר שלח: אני בקושי תלמיד הייתי.
עפר שלח: אני לא אדבר על חינוך, כי יש פה אנשים שמבינים בזה הרבה יותר ממני.
עפר שלח: אני רוצה לשים את זה בקונטקסט של מה שבעיניי, איך מדינת ישראל צריכה להסתכל על הנושא הזה, ואני אומר לכם, עדי, אפרופו מה שאתה אמרת, לדעתי דווקא בהקשר של מה שאתה אמרת ובהקשר של מה ששלמה אמר, לפריפריה יש יתרון אחד גדול.
עפר שלח: מדינת ישראל, שהיא בסוף מדינה קטנה וניתן להעביר בה משאבים ממקום למקום, ממשאבים ממשלתיים דרך רגולציה וחיבור למנהיגות מקומית, ניתן לעשות בה שינוי מאוד גדול ובפריפריה זה הרבה יותר פתוח והרבה יותר ניתן לשינוי.
עפר שלח: אני אתן דוגמא שהיא לא מושלמת והיא דווקא לא הממשלה, נגיד הנוכחית, למרות שזה התחיל לפניה, שאני לא מחסידיה.
עפר שלח: כשהממשלה החליטה שבאר שבע תהיה בירת הסייבר של מדינת ישראל, אז לקחו משאב מדינתי.
עפר שלח: נכון, משאב מדינתי קל יחסית כמו יחידות צבאיות וחיברו אותו לרגולציה וחיברו אותו ליזמים פרטיים וחיברו אותו למנהיגות מקומית, ואתה יוצר סיפור.
עפר שלח: אני, אגב, ישבתי ברפא"ל, שהם שכנים שלך, ודיברתי איתם על היכולת לקחת את הדברים שהם עושים ולעשות מזה איזו בירה של סוג מסוים של רובוטיקה, ואני מבין שיש פה חבר'ה שמתעסקים ברובוטיקה, יהיה שם, וזה סיפור של מדינת ישראל, שהיא יכולה לספר על כרמיאל או יכולה לספר על דימונה או יכולה לספר אזורית במקום כזה או אחר.
עפר שלח: הצמיחה של מדינת ישראל והחינוך הוא כמובן קשור לזה קשר בר יינתק, אבל הצמיחה של מדינת ישראל, הדלתא הגדולה של מדינת ישראל, היא תבוא משם ולא מהמרכז וכך אנחנו צריכים להסתכל על זה, לא כעל קהילות שצריך לתת להן כי קיפחו אותן בעבר, למרות שזה נכון.
עפר שלח: אני רוצה להסתכל על זה במבט העתידי ואני חושב שזה אפשרי אפילו בקלות במדינה כמו ישראל שיש לה את המשאבים ויש לה את היכולות ויש לה את החבר'ה הצעירים הנהדרים האלה ויש לה את המנהיגות המקומית.
מאיר כהן: בבקשה, חברת הכנסת לאה פדידה ואחריה חברת הכנסת אורלי.
מאיר כהן: אני מצטער האורחים, אתם גם תדברו, אבל הנוהג בכנסת הוא שחברי הכנסת מדברים קודם.
לאה פדידה: אדוני היושב ראש, קודם כול להגיד לך תודה שאתה כל הזמן, לא רק בימים מיוחדים אלא בכל הכנס אתה אומר, ולכם ראשי הערים אני חייבת להגיד שלא תמיד בזכות המשאבים אלא יותר בזכותכם הפערים מצטמצמים, וזאת הבעיה, כי נכון, יכול להיות שאני משביתה שמחות, אבל הפער עדיין גדול מאוד בנושא חלוקת המשאבים.
לאה פדידה: כדי שהפריפריה תהיה שווה, היא צריכה לקבל נתח מהעוגה לא שווה, אלא הרבה יותר גדול, כדי שכל המדינה תוכל להיות כמו עיר שקיבלה הזדמנות אמיתית, ובוא ניקח לדוגמא את יוקנעם שממנה אני מגיעה, עיר שהייתה הגירה שלילית ובלוקים חסמו ואף אחד לא רצה להגיע אליה, קיבלה הזדמנות אמיתית, קיבלה משאבים, אזור פיתוח א', אז אותו נער ונערה ואותם ילדים ואותה מנהיגות ידעו לקחת את ההזדמנות והיום זו עיר ואם בישראל עם מצב סוציו אקונומי גבוה, ואני מאוד רוצה להגיד תודה לבית ספר אורט ולמנהלת שנמצאת כאן, על הכבוד והגאווה שאתם מביאים לנו, אבל זו דוגמא שאפשר.
לאה פדידה: זו דוגמא שעם מנהיגות והזדמנות אפשר גם אחרת.
לאה פדידה: אנחנו בפריפריה לא שונים, אבל אם חוק המצ'ינג הארור הזה שהנחתי אותו בשבוע שעבר ונתנו לי דחייה של עוד חודשיים, ואני חייבת להסביר לכם מה זה חוק מצ'ינג.
לאה פדידה: רק אם יש לך 25% תקציב, יתנו לכם את השאר.
לאה פדידה: זה אומר שמי שאין לו, לא מקבל, והגיע הזמן במדינה שהמשאבים יחולקו לא על פי מקום מגורים.
לאה פדידה: הדבר האחרון.
לאה פדידה: אל תחברו אותנו לתל אביב ותגידו לנו שאתם גם משקיעים בכבישים, לא את הצפון ולא את הדרום.
לאה פדידה: תחברו את המרכז לפריפריה.
לאה פדידה: זו תהיה חשיבה אחרת וככה נקבל יותר.
מאיר כהן: תודה רבה, גבירתי.
מאיר כהן: אמרתי את זה בהתחלה ואני אומר את זה עוד פעם.
מאיר כהן: אפשר בהחלט לבקר ואפשר בהחלט להגיד את הדברים.
מאיר כהן: אף אחד לא משבית שמחות.
מאיר כהן: בתפיסת עולמי כאחד שממרוקו והגיע לפריפריה ושם אני גדל עד היום, אני ישן שם, כל יום אני נוסע, יש רגעים שבהם הפריפריה, וכל אחד שיקרא לה איך שהוא רוצה, צריכה לבוא למקומות כאלה כמו הכנסת ולהראות בחלון הראווה שלה את הדברים הטובים, אז מותר להגיד ביקורת, אבל כשאני רואה קבוצות רובוטיקה שזוכות במקום הראשון ביוסטון, אני חושב שחברי כנסת במדינת ישראל צריכים להסתכל לילדים האלה בעיניים ולתת להם חיבוק גדול ולדעת, ופה במקרה התחברנו הרבה אנשים שאנחנו נמצאים מהפריפריה, ולדעת שלעיתים עושים את זה יש מאין.
מאיר כהן: חבריה, עושים את זה יש מאין.
מאיר כהן: כשלי לא היו מורים בבית הספר, אז הלכתי לפנסיונרים של קמ"ג ושילבתי את ידיי וביקשתי מהם לבוא ולתת שעה אחת ללמד פיזיקה וכימיה.
מאיר כהן: לא היה לנו כסף.
מאיר כהן: באנו אליהם.
מאיר כהן: בשנה אחרת פנינו למורים הנהדרים בדימונה ואמרנו, כל מורה ישולם על 24 שעות, אבל אנחנו מבקשים מכל מורה שייתן עוד שעה.
מאיר כהן: לא היה מורה שאמר לא, והיה לנו עוד סל של 100 שעות, ואנחנו מלאים בסיפורים כאלה, לכן דווקא היום הזה לבוא וכן להצדיע ולא לשכוח את הביקורת.
מאיר כהן: יש, תאמינו לי, אנחנו מבקרים.
מאיר כהן: אורלי, בבקשה.
אורלי לוי אבקסיס: אני אתחיל דווקא מההמלצה שלך, אדוני היושב ראש, על להצדיע להישגים האלו, כי זה לא מובן מאליו.
אורלי לוי אבקסיס: להגיע להישגים האלו למרות העיוות התקציבי שאנחנו כמדינה, בעצם מה אנחנו באים ואנחנו אומרים?
אורלי לוי אבקסיס: הרי יש שלושה שותפים בחיי החינוך של ילד.
אורלי לוי אבקסיס: יש את השלטון המרכזי, שזה מה שהמדינה נותנת, יש את המקומי ויש את ההורים.
אורלי לוי אבקסיס: לא בכדי המשולש הזה יוצר את אחוזי ההצלחה, וראיה, בוא ניקח את כוכב יאיר.
אורלי לוי אבקסיס: כוכב יאיר כל הזמן עומדים מאוד גבוה בטבלה של הציונים, של הבגרויות, של המדד וכדומה.
אורלי לוי אבקסיס: הלכתי לבדוק מה עושים שם בתיכון בכוכב יאיר, כדי להבין, אולי אנחנו יכולים להעתיק את תוכנית העבודה, להפוך אותה לאיזה אב טיפוס.
אורלי לוי אבקסיס: אתה יודע מה אני גיליתי?
אורלי לוי אבקסיס: אני גיליתי דבר נורא פשוט.
אורלי לוי אבקסיס: אין שם תיכון בכוכב יאיר, יש שם הורים שמשלמים כמעט הכי הרבה שיעורים פרטיים לילדים וככה אחוזי ההצלחה.
אורלי לוי אבקסיס: זו גם רשות חזקה שיכולה לתת העשרה מסביב.
אורלי לוי אבקסיס: זה נראה לי לא נורמלי שאנחנו דורשים מראשי ערים ללכת ולחפש את הפנסיונרים ולדבר על ליבם ולהביא אותם להתנדבות ולחפש יש מאין.
מאיר כהן: היום פחות.
אורלי לוי אבקסיס: אבל עדיין היום יש אבסורד במדידת מענקי האיזון לאותן ערים.
אורלי לוי אבקסיס: ראש עיר שנמצא בסיטואציה הזו, הוא נמצא באיזשהו מצב מאוד מלחיץ.
אורלי לוי אבקסיס: אחד, הוא צריך להביא הישגים.
אורלי לוי אבקסיס: תפקידו להביא הישגים בחינוך, ולכן הוא ייתן את המשאבים שאין לו.
אורלי לוי אבקסיס: הוא ילך כמו איזה קבצן ו'ישנורר' יהודים עשירים טובי לב כדי שיעזרו, מה שאנחנו יודעים שבמרכז יש לך את היכולת לגבות מיסים בגלל אזורי המסחר, בגלל הרבה דיירים שהם משלמים מיסים.
אורלי לוי אבקסיס: מה שקורה בפריפריה, חלק לא מעט מאוכלוסייה היא גם אוכלוסייה שלא משלמת מיסים, גם כי אנחנו קבענו ואף אחד לא משפה את השלטון המקומי, אם זה קשישים, אם זה נכים ואם זה כדומה.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נותנים להם הנחות בארנונה.
אורלי לוי אבקסיס: טוב מאוד שיהיה, אבל אף אחד לא משפה את העירייה.
אורלי לוי אבקסיס: הערים האלו בפריפריה נאלצים להתמודד עם מציאות בלתי אפשרית.
אורלי לוי אבקסיס: אם הוא יביא הישגים יפים בבגרות, יורידו לו ממענקי האיזון, כביכול יש לו אופק של הכנסות.
אורלי לוי אבקסיס: הילד בן ה-18 כבר משלם מיסים?
אורלי לוי אבקסיס: זה באמת אבסורד.
אורלי לוי אבקסיס: הוא נמצא באיזשהו מצב בלתי אפשרי.
אורלי לוי אבקסיס: הוא יאבד מענקי איזון אם הוא יצליח.
אורלי לוי אבקסיס: כשאני נערה ואתה כנראה היית כבר מנהל בית ספר מאוד מוכשר וצעיר, מה שהיה זה שהמדינה ידעה לתת תמריצים למורים שמגיעים לפריפריה.
אורלי לוי אבקסיס: היה קושי אמיתי להגיע ולהביא ולהיות איזשהו תמריץ ביחס לאופק התעסוקתי, לתשלומים וכדומה, שיש במרכז.
אורלי לוי אבקסיס: כאשר אנחנו רוצים לצמצם פערים כמו שעשינו עם עידוד רופאים לפריפריה, ככה צריך לעשות עם עידוד מורים איכותיים לפריפריה, אם אנחנו מדברים על פיזיקה, כימיה וכדומה.
אורלי לוי אבקסיס: המקצועות האלו הם בעצם פותחים את הפתח לא להיות שואבי המים.
מאיר כהן: אני מצטער, החבר'ה שהבטחתי להם לדבר.
מאיר כהן: יש עוד ועדות.
מאיר כהן: אתם תלכו איתי ותבואו לידי ביטוי.
מאיר כהן: עכשיו תקשיבו תלמידים למה שמשרד החינוך אומר.
מאיר כהן: אני שואל אותה את השאלה הזאת, ותגידו את זה בבית.
מאיר כהן: האם משרד החינוך היום מאפשר למורים לקבל חוזים אישיים, גם מורים מקומיים וגם מורים שבאים מבחוץ, והאם התמריצים האלה הם לאורך זמן?
מאיר כהן: אנא תאירו את עינינו.
מאיר כהן: גברת סוניה פרץ, בבקשה.
סוניה פרץ: צהריים טובים, קודם כול אני מודה למעמד המרגש.
סוניה פרץ: זו לא ישיבה שגרתית.
סוניה פרץ: מרבית האורחים הם תלמידים, אז תודה.
מאיר כהן: אולי נלמד מהם משהו.
סוניה פרץ: תמיד נלמד מהם משהו.
סוניה פרץ: קודם כול, למשרד החינוך יש תוכנית תמריצים לאזורי עדיפות לאומית.
סוניה פרץ: המטרה של התוכנית הזאת זה להביא מורים מהמרכז לפריפריה במקומות ובמקצועות שחסר בהם.
סוניה פרץ: אנחנו יודעים שחסר במקצועות המדעים, אנחנו יודעים שחסר במתמטיקה, אנחנו יודעים שחסר באנגלית, במדעי הטכנולוגיה, ולכן יש לנו תוכנית תמריצים שמיועדת באמת להביא אנשים מחוץ ליישוב ליישובים.
אורלי לוי אבקסיס: מה התמריץ?
אורלי לוי אבקסיס: אולי הוא לא מספיק תמריצי, את מבינה?
סוניה פרץ: התוכנית הראשונה זו תוכנית של חוזים אישיים לשלוש שנים בגובה של בערך, בממוצע, 60,000 שקלים.
מאיר כהן: שזה מתחלק בשכר היסוד?
סוניה פרץ: שזה נכנס לתוך השכר החודשי.
מאיר כהן: מי מחליט?
סוניה פרץ: מנהל בית הספר, פיקוח, וזה הולך דרך המחוז.
סוניה פרץ: שלוש שנים.
אורלי לוי אבקסיס: והמורה מקבל את זה נטו במשכורת?
סוניה פרץ: זה נכנס לו לתוך השכר.
בני ביטון: מגולם.
בני ביטון: זה בסדר.
בני ביטון: הבעיה זה לא מה עושים אחרי השלוש שנים.
סוניה פרץ: כשאנחנו הבנו שתוכנית לשלוש שנים היא לא מספיקה, פנינו למשרד האוצר ואמרנו שאנחנו צריכים עוד אופק של תמריצים, ובנינו יחד עם משרד האוצר תוכנית מענקים שבה מורה יכול להתחייב לשלוש שנים או לארבע שנים נוספות בבית ספר והוא מקבל את תוכנית המענקים הזאת.
סוניה פרץ: אנחנו הפעלנו את התוכנית הזאת לראשונה השנה.
סוניה פרץ: השנה הצענו את התוכנית הזאת כאופק למורים שבאים מחוץ ליישוב.
סוניה פרץ: התוכנית הזאת היא תוכנית מופחתת, היא לא באותו היקף של השלוש השנים הראשונות.
מאיר כהן: מה התוספת במתווה השני?
סוניה פרץ: במתווה השני זה מענק שנתי של 30,000 שקלים שמשולם פעמיים בשנה.
מאיר כהן: הוא בנוסף?
מאיר כהן: כלומר, מורה יכול לקבל את ה-60,000 ועוד מענק?
סוניה פרץ: לא.
סוניה פרץ: הוא סיים את תוכנית השלוש שנים - - -
אורלי לוי אבקסיס: וזה רק למורים מבחוץ?
סוניה פרץ: כן.
מאיר כהן: דבוש.
אבי דבוש: אבי דבוש, חבר תנועת הפריפריות, חבר הנהגת מר"צ ותושב שדרות.
אבי דבוש: באמת נאמרו הרבה דברים.
אבי דבוש: אפשר להגיד המון דברים על כמה זה מרגש, ודימונה זו לגמרי אהובתנו, חלק מהנגב, וזה נפלא שדימונה שולטת פה, והמון תודה על היום הזה ובאופן ספציפי על הדיון הזה.
אבי דבוש: עדי אמר את העניין.
אבי דבוש: בסופו של דבר, גם ראינו את זה בדוח ה-OECD שיצא בשבוע שעבר, החינוך הוא העיקר.
אבי דבוש: אם אנחנו רוצים לצמצם פערים, יש לנו בעיה אמיתית בחינוך.
אבי דבוש: שוב, יום חגיגי ואני נזהר בין הטיפות.
אבי דבוש: אתה צודק, צריך גם לחגוג את ההישגים והמון שאפו לדברים הקיימים, ועדיין הפערים הם אדירים.
אבי דבוש: רק נתון אחד מהקיץ האחרון.
אבי דבוש: משרד החינוך מפרסם את הנתונים המשווים.
אבי דבוש: תעודת בגרות מצטיינת שמאפשרת באמת פתיחה להשכלה גבוהה, רמת השרון או במפתיע, מקום ראשון, 24.5% מהמסיימים.
אבי דבוש: אנחנו, לצערי אני אומר אנחנו, שדרות, אופקים, רהט, הוזכרה פה החברה הערבית, 0.5%.
אבי דבוש: זה אומר, אם אני הופך את זה לניבוי לילד ברמת השרון, יש פי 50 סיכוי להגיע לפקולטות הנחשבות, ואת הדבר הזה אנחנו צריכים לשנות.
אבי דבוש: רק מילה אחת.
אבי דבוש: זה לא בשביל ערי הפיתוח, זה לא בשבילנו, זה בשביל החברה הישראלית.
אבי דבוש: תפנימו את זה, ולכן צריכים פה מאבק שגם המרכז וגם הפריפריה מתגייסת אליו החל מעכשיו.
אבי דבוש: תודה על הדיון הזה.
מאיר כהן: אם כן, אנחנו עוברים לסיכום, כך נהוג, תלמידים, ואני מקריא אותו, ואני שוב מודה לכולם.
מאיר כהן: הנקודות שהועלו לגבי רשויות מקומיות מסוימות בעיקר בפריפריה, שיש מחסור במורים במקצועות מסוימים.
מאיר כהן: כדי לגייס כוח אדם הולם, הרשויות מעוניינות להציע חוזים אישיים.
מאיר כהן: משרד החינוך מאפשר חוזים אישיים למורים בפריפריה לתקופה מוגבלת בלבד, וזו בעצם הקריאה שלנו.
מאיר כהן: הקריאה שלנו למשרד החינוך ולסוניה פרץ, והמכתב הזה יוצא לשר האוצר, לשר החינוך.
מאיר כהן: אני מבקש, אורלי, חברי הכנסת שנמצאים כאן, מוטי, לאה.
מאיר כהן: אני חושב שזה באמת צריך להישמע, כי פה אנחנו באמת נלחמים על ילדי המדינה הזאת.
אורלי לוי אבקסיס: על העתודה שלנו.
מאיר כהן: וקולכם צריך להישמע.
מאיר כהן: כל אחת יודעת לעשות את זה הכי טוב.
מאיר כהן: תירתמו לעניין הזה.
אורלי לוי אבקסיס: מאיר, רק תוסיף גם תמריצים לבני המקום שהצליחו.
אורלי לוי אבקסיס: בוא נשאיר אותם.
מאיר כהן: הוועדה מברכת את משרד החינוך שמאפשר מתן חוזים אישיים למורים בפריפריה.
מאיר כהן: זהו צעד מבורך, אך הוא מוגבל לתקופה זמנית בלבד.
מאיר כהן: הוועדה קוראת למשרד שיאפשר מתן חוזים בפריפריה ללא הגבלת זמן.
מאיר כהן: הוועדה מבקשת להעניק את התמריצים גם למורים תושבי המקום, גם במגזר הבדואי כדי ליצור שוויון מלא.
מאיר כהן: חברים, אני מצטער שאיחרנו.
מאיר כהן: גאווה גדולה להיות כאן ביחד אתכם, תלמידים.
מאיר כהן: חברי הכנסת, יישר כוח שעזבתם הכול ובאתם.
מאיר כהן: ראשי הערים, תודה רבה.
מרדכי יוגב: שלום לכולם, אני פותח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט, 12.6.2018, כ"ט בסיון.
מרדכי יוגב: הנושא: עדכון "סל לאור" בכפרי הנוער של משרד החינוך – מעקב.
מרדכי יוגב: בשם הנהלת הוועדה והצוות, אנחנו מתנצלים על האיחור האלגנטי.
מרדכי יוגב: קודם היה פה דיון על הפריפריה.
מרדכי יוגב: חשתי שאני לא יודע לעצור אותו ויחד עם חברתי, חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, אני מוצא לנכון לברך.
מרדכי יוגב: אני רוצה לברך את אילנה, מנהלת מינהל חינוך התיישבותי, חדשה.
מרדכי יוגב: אולי נעשה סבב קצרצר, אנחנו פה לא הרבה אנשים, ומייד נתחיל בדיון.
מרדכי יוגב: (סבב נוכחות) חברתי, חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס שבעצם ביוזמתה וביחד עוד עם הפורום הקודם מצאנו ויזמנו את הוועדה, מצאנו שנושא "סל לאור" קפא מלכת בכמה דברים, ובמקום שבו, כפי מה שדווח לנו, תרשו לי ברשותכם, פותח סוגריים רק בדקה, כי אני בא לפני כשעה, התפללתי שחרית היום בנתיב האבות יחד עם תושבים של 15 בתים שביתם ייחרב עליהם שלא בצדק.
מרדכי יוגב: אנחנו שבים מבית המשפט העליון, מדוע?
מרדכי יוגב: נשאיר את זה בסימן שאלה כדי לא להיכנס פה לנושאים הפוליטיים.
מרדכי יוגב: ייבנו שם 300 יחידות דיור על ה-15 האלה שייהרסו, אז יחד איתם בכאבם והעיקר שעם ישראל יהיה מאוחד.
מרדכי יוגב: אנחנו הבנו בדיונים קודמים שבחינוך הפנימייתי נמצאים כ-30,000 חניכים, תלמידים, תלמידות.
מרדכי יוגב: לעיתים הם אלה שיותר זקוקים, כפי שפה עוד קודם היה דיון על הפריפריה, וכ-7,000 מהם בפנימיות של משרד הרווחה והשירותים החברתיים.
מרדכי יוגב: היתר בפנימיות שונות שלא תמיד נכון לשלב אותם יחד.
מרדכי יוגב: גם אני למדתי בכפר הרוא"ה והיו כאלה לידי שעשו אותם עליית הנוער ואגף חינוך התיישבותי.
מרדכי יוגב: יש ויש, אנחנו יודעים.
מרדכי יוגב: יחד עם זאת, "סל לאור" שבתוכו עד מקום שדעתנו הגיע ואנחנו נשמח לשמוע אתכם, בנושא השכר היה בו איזשהו שינוי רכיב, אבל בנושאים אחרים, וגם יצא לי לבקר רק לאחרונה בהודיות ולפני כן בשדה יעקב ובימין עוד לפני כחצי שנה ובמקומות נוספים, החל מאחזקת המקום על הפנימיות שלו, שמצאנו שלא היה בכך כמעט תקצוב, דרך זה שהסל קפא מלכת בחלק מהשנים ובחלק מהרכיבים שלו, ומדובר בכ-130 פנימיות ב-57 כפרי נוער.
מרדכי יוגב: שינויים רבים, חלק ב-74' וחלק מאוחר יותר, לא זוכר אם ב-2005 או ב-2002 לפי מה שדווח, רכיבים שונים, אם בחינוך, אם ברווחה, אם בפסיכולוגיה, אם בבריאות, העלויות שלהם נעשו גבוהות יותר, ואם בתשתיות ובאחזקת המקום.
מרדכי יוגב: זוכר באחד מהמקומות, לא אציין כרגע את שמו, שבאתי ומצאתי שכל הצמחייה היפהפייה יבשה.
מרדכי יוגב: אמר לי, אין לי כסף להחזיק.
מרדכי יוגב: לא אציין כרגע את שמו.
מרדכי יוגב: הבאתי לשם לשנה זו במסגרת נעל"ה, נערה אחת שתגיע לשם בספטמבר, והכול יבש.
אורלי לוי אבקסיס: איזה עצוב להיכנס למקום כזה ולראות הכול יבש.
מרדכי יוגב: ואומר לי המנהל, אני מעדיף שהשירותים יהיו כמו שצריך ושירגישו בני אדם בשירותים.
מרדכי יוגב: זה היה סדר העדיפויות שלי, וזה דווקא לילדים שאולי זקוקים ליותר מאיתנו, מהחברה, מהמדינה.
מרדכי יוגב: זו מטרת הדיון, לראות איך אנחנו מעדכנים את "סל לאור" ואיך אנחנו דואגים לאותם ילדים.
מרדכי יוגב: חברתי, חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.
אורלי לוי אבקסיס: מוטי ואני, למי שלא יודע, חבר הכנסת יוגב, משתפים פעולה בנושאים האלו כבר מהכנסת ה-18, כל מה שקשור לילדים בסיכון, חסרי עורף משפחתי וכדומה.
אורלי לוי אבקסיס: עשינו זאת גם לא מעט בוועדה לזכויות הילד שבה היינו חברים.
אורלי לוי אבקסיס: תראה, אני חייבת להתחיל את הדיון הזה דווקא מתוך אותו מקום שאתה הזכרת לרגע, על אותן פנימיות של הרווחה מול אותן פנימיות של החינוך.
אורלי לוי אבקסיס: לאורך השנים השינוי התבטא בפן אחד.
אורלי לוי אבקסיס: נהייתה כמעט זהות מוחלטת באופי הילדים שמגיעים לפנימיות של משרד החינוך לאלו של הרווחה.
אורלי לוי אבקסיס: לא מעט מהמקרים מופנים, ילדים של רווחה בידיעה שהם ילדים של רווחה, בגלל שאולי אין מספיק מקום בפנימיות של הרווחה, וגם בוא לא נשכח שזה קצת יותר זול לאותה רשות מקומית שצריכה לתת את המצ'ינג כאשר היא שולחת את הילד לפנימיות של החינוך לעומת של הרווחה, כשאני מדברת על הרשות, אבל התקצוב הוא אחר.
אורלי לוי אבקסיס: מה שקורה, זה שכאילו המדינה בונה על כך שמנהלי הפנימיות ישיגו את מה שצריך להיות בבסיס התקצוב של אותם ילדים.
אורלי לוי אבקסיס: מצפים מהם להיות משרד האוצר או משרד המיסים או איך שלא תקרא לזה, של אותו חינוך של ילדים.
אורלי לוי אבקסיס: אם הם נדרשים ללכת כמו קבצן מתורם אחד לאחר, לפעמים הקהילות פה בארץ, לפעמים בחו"ל, ולנסות לגייס כספים כדי להוות את הבסיס של השירותים שהילד צריך.
אורלי לוי אבקסיס: "סל לאור", בואו נזכור, לא רק שהוא לא עודכן מזמן, ב-2007, הרכיב של השכר עודכן ב-2007 ומה שקרה הוא שמה שמגיע לילד, ממש בשוליים.
אורלי לוי אבקסיס: אם אנחנו מדברים על כך שלאורך הזמן הזה היה בעצם שינוי במדד של 20 ומשהו אחוזים, שהוא לא היה מגולם בשינוי ובעדכון של "סל לאור", יצר פערים שגרם באמת לאותן פנימיות להחליט כמו שאמרת, אם לטפח את הצמחייה, ותחשבו כמה סביבה נעימה, אתה יודע, יש כלים נאים, אישה נאה, מרחיבים דעתו של אדם.
אורלי לוי אבקסיס: תאר לך מה לגבי ילד.
אורלי לוי אבקסיס: כאשר אנחנו לומדים את תיאוריות הטיפול בילדים, בין אם זה מרכז קלט חירום או בין אם זה מרכז הגנה, נותנים את הדעת למימד הפסיכולוגי של ילד, של איך נראים הדברים ואיך זה משפיע עליו.
אורלי לוי אבקסיס: אפילו בטיפולים, הרי אנחנו מכירים את המחלקות של הילדים, כמה החזות אמורה להיות נעימה לעין, מכילה, ידידותית לאותם ילדים.
אורלי לוי אבקסיס: בואו נזכור שאותם ילדים עוברים טראומה.
אורלי לוי אבקסיס: הם יוצאים מהמבנה ומהבית הפרטי שלהם ומגיעים לסביבה שגם עוד ילדים כמותם, וזה לפעמים מאוד מדכא ובעיקר כאשר אתה מכניס ילד כזה שעכשיו הוצא, ולעיתים הילד לא כל כך רוצה לצאת מתוך איזושהי מחויבות או תחושה של הזדהות עם ההורים, וזה גם כאשר ההורים יכולים להוות סכנה בעבורו.
אורלי לוי אבקסיס: כאשר אתה מביא אותו למקום כזה, הוא יוצר התנגדות מוחלטת לאיזשהו שינוי בדפוס התנהגות ואולי אפילו כל הרצון שלו אחרי שאתה רואה את היבש הזה ואת הלא נעים הזה ועל זה שאין להם תקציבים לשפץ ולצבוע ולהפוך את אותה חוויה לחוויה קצת נעימה עד כמה שאפשר, יצרנו אצל הילד את המחסום הפסיכולוגי, אבל כאשר אנחנו מדברים שנאלצים להחליט איפה אתה שם את הכסף, כי גם יכולת גיוס הכספים כנראה קטנה או שפשוט הפערים שצריכים להשלים הולכת וגדלה, אז אנחנו מבינים שהמדינה בעצם, נוח לה במצב הזה.
אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שהגיע הזמן בכלל שאנחנו נעשה שיקול מחדש אם לעשות את ההפרדה מבחינת תקציב לאותם ילדים שמגיעים למערכת הפנימיות או הסידור החוץ-ביתי של משרד החינוך לעומת אלה של משרד הרווחה, וכולנו יודעים שתלמידי רווחה מגיעים לשם עם פערים מטורפים מבחינת לימוד.
אורלי לוי אבקסיס: אני השבוע הייתי בכפר הילדים בכרמיאל.
אורלי לוי אבקסיס: ראיתי, האמת, מודל יפהפה, אני חייבת לומר, ומרגש, של משפחתונים שמדמים ממש מין בית כזה.
אורלי לוי אבקסיס: אמרו לי, 12 ילדים.
אורלי לוי אבקסיס: אמרתי, שמעו, אני גדלתי בבית כזה, אז זה גם מעצב, אבל זו מין תחושה שגם נותנים להם את החדר שלהם, וזה מין משהו שיותר קל לך להכיל, כי המבנה של הבית הוא כל כך חשוב כאשר אין להם מודל ודגל לבית שמתפקד כראוי.
אורלי לוי אבקסיס: לדעתי זו צריכה להיות העדיפות מאשר הפנימיות הגדולות שאנחנו מכירים.
אורלי לוי אבקסיס: מה שקורה הוא שהפערים שנוצרו מחוסר העדכון יצרו פערים של למעלה מ-50 מיליון שקל, וב-50 מיליון שקל האלו, הם 50 מיליון שקל שנגרעו מהילדים, כי אם אנחנו מסתכלים, עכשיו עזבו את כוח האדם.
אורלי לוי אבקסיס: נכון, לאורך השנים נוספו על כוח האדם עוד ועוד חוקים שהוספנו עליהם, לכן עוד אחריות, לכן עוד כוח אדם וכדומה, ולעיתים אין להם גם את הבסיס הזה כדי לעמוד באחריות שאנחנו מעבירים להם, אבל מזון של פירות וירקות, לא יתכן שזה משהו שאנחנו לא ניקח בחשבון.
אורלי לוי אבקסיס: כאשר אנחנו מדברים על חשמל, גז, מים, בגלל זה שיש את העניין של המים, אז לא משקים את הצמחייה.
אורלי לוי אבקסיס: לא משקים את הצמחייה, המצב גם נראה ככה.
אורלי לוי אבקסיס: כאשר אנחנו מדברים על ההעלאה היחידה שהייתה, אולי על 40 שקל, חשבתי, זו אולי חולצת בית ספר עם הסמל.
אורלי לוי אבקסיס: זה מה שהיה ההפרש לאורך למעלה מעשור שאנחנו נותנים לילדים האלו, 40 שקל, חולצת בית ספר?
אורלי לוי אבקסיס: יש להם צרכים הרבה יותר גדולים.
אורלי לוי אבקסיס: הם נפגשים עם חברים מאוכלוסיות אחרות כאשר הם מגיעים לבתי הספר האזוריים.
אורלי לוי אבקסיס: הם רואים את הפערים האלו ואני יודעת כמה הפנימיות מנסים להביא להם את הביגוד היפה ושיהיה להם את האיכות שלהם וכדומה, אבל הפנימיות קורסות, ואם הן קורסות, הילד לא מקבל את מה שמגיע לו ואנחנו בעצם לא באמת ממלאים את תפקידנו.
אורלי לוי אבקסיס: החובה שלנו לבוא ולומר, ראשית, יש לצמצם את הפער שנוצר.
אורלי לוי אבקסיס: שנית, לקבוע איזשהו מנגנון שיתעדכן "סל לאור" באופן אוטומטי.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו יכולים לדון באיזה אופן, אבל אני חושבת שמטרת הדיון פה גם לגבי הסל וגם לגבי ההפרדה הפיקטיבית לטעמי בין הפנימיות של חסות הנוער לפנימיות של הרווחה.
מרדכי יוגב: אני ברשות
מרדכי יוגב: כם רוצה רק עוד שני דברים קצרים לפני שניתן פה את הדיבור לאנשים.
מרדכי יוגב: גורמי הרווחה לצערי לא הגיעו לפה בזמן.
מרדכי יוגב: אני מקווה שהם חשבו שב-11:30.
מרדכי יוגב: הם לדעתי חשובים מאוד וגם אני יכול לנזוף בהם או לא, אז שיתוף הפעולה, אין פה כנראה עוד נציגי משרד הרווחה.
אורלי לוי אבקסיס: אין בכלל?
מרדכי יוגב: בינתיים.
מרדכי יוגב: נתתי את דעתי תוך כדי הדיבור שלך, יחד עם יהודית.
מרדכי יוגב: אני אומר גם לאנשי משרד החינוך, בוודאי שהשילוביות היא מתחייבת כל הזמן.
מרדכי יוגב: כמו שבוועדות השמה, גם בעצם הטיפול בנוער.
מרדכי יוגב: מכיוון שבירכנו אותך, גבירתי, כחדשה בתפקידך, אני ברשותך אתן, לפני שאני ארצה לשמוע אתכם, למי שעוד חדשה בתפקידה.
מרדכי יוגב: אנחנו רגילים לראות פה את ענת נחמיה בתור מנהלת הפורום של כפרי הנוער, ואנחנו פוגשים פה עכשיו את רוני מלכאי.
מרדכי יוגב: אנחנו מאחלים גם לך הצלחה בתפקיד.
אורלי לוי אבקסיס: זו הזדמנות להגיד שתצליחי.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו פה לעזור.
מרדכי יוגב: הזכרתי רק שהייתי בעוד שני כפרי נוער רק בשבועיים-שלושה האחרונים.
מרדכי יוגב: נפגשתי עם תלמידי אחוזת שרה ודולב.
מרדכי יוגב: זו אולפנה שאני חי בתוכה והיא חיה בתוכי.
מרדכי יוגב: אני אתן רגע לרוני, כמי שמאוד היה חשוב לה הדיון והתקשרה ואמרה, אני יודעת שיזמתם דיון וכו', וביקשה גם לבוא, לומר ולדבר, אז בבקשה.
מרדכי יוגב: קחי רק את חמש הדקות, כי אני רוצה אחרי לעבור למשרד החינוך ולשמוע.
מרדכי יוגב: יש גם ערך שתגידי מה הצד שאת התרשמת ממנו.
מרדכי יוגב: גם גדלת בכפר נוער.
רוני מלכאי אייריש: לא, גדלתי בתיכון רגיל, חצי אולפנה.
רוני מלכאי אייריש: אני רק רוצה להגיד קודם כול תודה רבה לכם, אורלי ומוטי על היוזמה הזאת של הדיון.
רוני מלכאי אייריש: אני חושבת שהנושא הזה, אחד הנושאים החשובים ביותר שגם נמצאים על סדר היום, אני יודעת, של משרד החינוך והמינהל לחינוך התיישבותי.
רוני מלכאי אייריש: אנחנו כפורום ציבורי קיבלנו מנדט בעצם לקדם את כל התחום של כפרי הנוער והפנימיות ואנחנו מתייחסים למנדט הזה באמת בחרדת קודש.
מרדכי יוגב: יש לכם עכשיו 'שטינקר' במשרד, הכי בכיר, המנכ"ל אבוהב.
מרדכי יוגב: הוא היה הבוס שלכם.
מרדכי יוגב: משת"פ בכיר.
רוני מלכאי אייריש: אני לא יודעת אם אני עדיין מוגדרת חדשה בתפקיד.
רוני מלכאי אייריש: אני כבר חצי שנה, אז יחסית לאילנה אני כבר ותיקה בתפקיד.
רוני מלכאי אייריש: אני מאחלת לאילנה באמת בהצלחה.
אורלי לוי אבקסיס: רק ששמואל אבוהב לא יהפוך להיות כמו שרון, 'מה שרואים מכאן, לא רואים משם'.
אורלי לוי אבקסיס: זה תמיד מפחיד אותי שמשנים צד.
רוני מלכאי אייריש: בינתיים הכול בסדר ואני מאחלת לך, אילנה, בהצלחה.
רוני מלכאי אייריש: אני כבר רואה בך באמת כבת ברית ואנחנו כבר הפכנו להיות חברות למרות הזמן הקצר שלך, ויש לנו המון נושאים שצריך לקדם יחד.
רוני מלכאי אייריש: אני רוצה באמת להגיד מילה טובה על המינהל לחינוך התיישבותי, על האנשים המקצועיים שיש שם, שאנחנו עובדים איתם בשיתוף פעולה לקדם המון נושאים, וגם להזכיר את מירב בן ארי שכרגע לא נמצאת כאן ואני מקווה שהיא תצטרף בהמשך, על ההישג של ה-15 מיליון שקלים ל"סל לאור", שזו התחלה של מה שאנחנו רוצים לקדם, אז תודה.
מרדכי יוגב: טוב, אז אנחנו באמת נשמע את המשרד, ואם נספיק, נשמע גם את הרווחה.
מרדכי יוגב: הכול פה בתוך סד זמנים ואנחנו באמת כן רוצים, כפי שאמרה חברתי אורלי, ברכיבים של מזון, דלק, חשמל, מים, אחזקת בית, אחזקת תלמיד ועוד עלויות שהן הפכו ללא ריאליות ביחס למה שהיה ומקשות על כפרי הנוער.