GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
איתן ברושי: אני חושב שאתם טועים.
איתן ברושי: אתם לוקחים על עצמכם גם אחריות מיותרת.
איתן ברושי: תלמדו משהו, מי שמעורב במחלוקת לא יכול להיות זה שפוסק אחר כך.
איתן ברושי: תישארו הרמה המבררת, הפוסקת, המגשרת, אל תנהלו את הרמה של הילד וההורים.
איתן ברושי: תשאירו את זה לשלטון המקומי, זה התפקיד שלהם, אלה התושבים שלהם, הם נבחרו לשם כך.
יעקב מרגי: הגשת אתמול הסתייגות, הנה, נימקת אותה, אפילו שלא היה העיתוי שלה נימקת אותה.
קארין אלהרר: פעם שנייה.
יעקב מרגי: פעם שלישית, איזו שנייה.
איתן ברושי: אבל עכשיו זה חוזר על עצמו במשך הדיון.
יעקב מרגי: זה אותו דיון, עוד לא סיימנו אותו.
איתן ברושי: נכון, אבל פה נשאלת השאלה איך הורים פונים ליעל גרמן והיא פונה לירושלים במקום לומר שזאת אחריות העירייה או השלטון המקומי בכל מתכונת - - - .
יעקב מרגי: איתן, תודה, ברור.
יעקב מרגי: רחלי, תעני למאיר לשאלה שלו.
קארין אלהרר: גם סייעות.
יעקב מרגי: אמרת מנהל בית ספר.
יעקב מרגי: השתלמויות, מי מנהל את זה?
רחלי אברמזון: אני רוצה לומר שברמת הילד בתוך בית הספר בואו לא נתבלבל, יש מנהל בית ספר וצוות מקצועי, וכולכם יודעים את זה, עם צוות שעומד לרשותו כדי לנהל את כל המערך הזה.
רחלי אברמזון: יש פסיכולוג, יש יועצת.
מירי נבון: יש רכז שילוב.
רחלי אברמזון: יש רכז השתלבות.
רחלי אברמזון: יש מספיק צוות מקצועי.
יפה בן דויד: לא בכל בית ספר.
רחלי אברמזון: על בתי הספר קיים מערך פיקוח.
רחלי אברמזון: ליד מערך הפיקוח יש גוף שתומך שהוא מרכזי התמיכה היישוביים, המתי"אות שמלוות בידע המקצועי.
רחלי אברמזון: אנחנו מתחילים להרים את הקומה מעל, ויש מחוז, ומעל המחוז יש את המטה בירושלים.
רחלי אברמזון: לכן כששואלים מי אחראי על הילד – אבל אתה שאלת שאלה הרבה יותר רחבה מבחינת המדיניות – אז ברור שנושא הסייעות, מועסקות הסייעות על-ידי הרשויות המקומיות.
רחלי אברמזון: רשויות מקומיות הן אלה שבוחנות ורואות, גם יש להן את הפיתוח המקצועי שהוא כמובן - - -
יעקב מרגי: יפה, לא, לא יהיה, עם כל הכבוד.
יעקב מרגי: כשאת תדברי ויצעקו לך לא, לא, ככה, לא.
יעקב מרגי: יש לך הערות, תקבלי רשות דיבור.
מאיר כהן: אבי ביטן, היא צודקת?
אבי ביתן: - - -
מאיר כהן: אז תגיד את זה, אתה מנהל אגף חינוך.
אבי ביתן: כשייתנו לי לדבר.
יעקב מרגי: סליחה, לא, רבותיי, תנו לה לסיים.
יעקב מרגי: תאמינו לי שאלו שאלות שמתבקשות, אבל תנו לסיים.
רחלי אברמזון: ישנו מערך הדרכה שהוא מותאם וגם מוסכם יחד איתנו.
רחלי אברמזון: על תוכנית הכשרה אנחנו יושבים כל הזמן עם השלטון המקומי, אנחנו נמצאים שם בתוך המקום הזה.
רחלי אברמזון: אני רוצה לומר שיש מקומות שבהם הכשרת הסייעות, ויעידו חבריי, אם הם לא דואגים לפיתוח המקצועי בתוך הרשויות שלהם – יושבים כאן עמוס תמם, יושבת כאן רות יצקן – אני חושבת שהם מספיק יכולים - - -
מאיר כהן: רחלי, בכבוד גדול אני אומר את זה.
מאיר כהן: בכבוד גדול אני אומר לך את זה, כשאת אומרת: יש מקומות, זה בדיוק העניין.
מאיר כהן: את לא יכולה להגיד: יש מקומות כאלה ויש מקומות כאלה.
מאיר כהן: אנחנו מתעסקים בילדים, וצריכה להיות החלטה ברורה של כולם.
רחלי אברמזון: לכן היום אנחנו בדיוק נמצאים בשלב ההסדרות האלה.
רחלי אברמזון: כדי לעגן את הדברים האלה בצורה ברורה.
מאיר כהן: החוק מסדיר את זה.
מאיר כהן: היא מתחילה לענות.
רחלי אברמזון: ברורה ואחידה, זה בלי להתבלבל.
רחלי אברמזון: זאת בדיוק הנקודה, וזאת הסיבה לשינוי המהותי הזה.
יעקב מרגי: רחלי, תודה.
יעקב מרגי: כשדנו בתיקון התקנות של ההסעות של הילדים עם הצרכים המיוחדים – שלא בוער כנראה לגופים שאמורים לשרת אותם לקדם אותם – עלתה השאלה הזו.
יעקב מרגי: אנחנו עושים הסדרה, תקינה חדשה, ניהול חדש של מערך ההסעות, מי מדריך את המלווים?
יעקב מרגי: ושם נתנו פרק מיוחד של תקציב מיוחד לשלטון המקומי.
אורה חכם: - - -
יעקב מרגי: אורה, את פעם רביעית היום מפריעה לי.
מאיר כהן: אורה, נחזיר אותך לתיכון בסוף.
יעקב מרגי: יש התייחסות מיוחדת בתוך תקציב שמקבלת הרשות להסעות, הדרכה של אותם צוותים.
יעקב מרגי: אני לא זוכר, תקשיבי, לכן אני כועס כשאנשים קופצים תוך כדי תגובה.
יעקב מרגי: במהלך הדיונים שעשינו כאן לא עלתה השאלה הזו, עלתה השאלה של הדרכת צוותי חינוך, עלתה השאלה של הכשרת עובדי הוראה לחינוך המיוחד.
יעקב מרגי: נושא הסייעות, צריך לומר בכנות, לא עלה בדיונים.
רחלי אברמזון: הסייעות - - -
יעקב מרגי: כשאת אומרת שהיום הרשויות עושות זאת, אנא תתכבדי ותראי לי מאיפה זה בא היום.
יעקב מרגי: אני אומר לך שנכון להיום הסייעות לא מקבלות שום הדרכה, יתקנו אותי.
רותי ויס: מיוזמה חופשית.
יעקב מרגי: ביקשתי שתאשרו?
יעקב מרגי: רק תתקנו אם אני טועה.
יפה בן דויד: אנחנו מחזקים.
יעקב מרגי: לא, זה מפריע.
יעקב מרגי: רבותיי, רחלי, אני מבקש, תשובה כזו יכולה לערער את כל מהלך החקיקה, ואני לא רוצה לדלג עליה.
קריאה: זו רשות מקומית.
יעקב מרגי: לא רוצה לדלג עליה.
יעקב מרגי: אם צריך להכשיר, תבואי ותגידי לי: מקצועית לא צריך להכשיר את הסייעות, נתמודד עם זה.
יעקב מרגי: כן או לא, נתמודד.
יעקב מרגי: אבל לומר דבר שלא מתקיים, אני לא יכול לבלוע את זה, זה לא יכול לעבור לידי.
יעקב מרגי: כרגע אין הכשרת סייעות, אלא אם כן נקבל התייחסות מיוחדת מקצועית, צריך, לא צריך, ואם כן, איך זה נעשה.
יעקב מרגי: לא צריך לעזור לי.
יואב קריים: עוד דבר אחד.
יעקב מרגי: יואב, אתה רק רוצה דבר אחד מתחילת הדיונים.
יואב קריים: אבל הם הבטיחו משהו שהם לא אמרו עכשיו.
יואב קריים: הם הבטיחו במהלך הדיונים שבחוזר מנכ"ל תהיה פונקציה חדשה שנקראת "רכז שילוב".
יעקב מרגי: רגע, מירי, למה כעסתי?
יעקב מרגי: תקשיבו, יואב, זאת טעות קטלנית של ההתפרצויות, הכי קל.
יעקב מרגי: לא ייחדנו את הדיון הזה לכם, מיצינו איתכם אתמול.
יעקב מרגי: ביקשנו את המשרד.
יעקב מרגי: המשרד בא, ועכשיו הוא אמור לתת התייחסויות.
יעקב מרגי: תוך כדי שרחלי התחילה לומר את התשובה קפצו כולם ולא שמעו את ההמשך.
יעקב מרגי: השלימה אותה מירי נבון, וחזרה רחלי ואמרה את זה: רכז השילוב לא נעלם.
יעקב מרגי: לכן כשהיא אמרה מנהל, גם אני חטאתי כמוכם ואמרתי לה שזאת לא תשובה, שזאת תשובה חלקית, לא מקובל עליי.
יעקב מרגי: יש את הצוות המקצועי, יש את רכז השילוב, הכול, לא נעלם שום דבר.
רחלי אברמזון: בוודאי שלא נעלם.
יעקב מרגי: אבל צריך לומר את זה, וצריך לומר את זה באסרטיביות, כי האנשים האלה צריכים את האסרטיביות.
מירי נבון: יש כבר 2,000 רכזי השתלבות.
מירי נבון: 2,000 אנשים במהלך תשע"ח קיבלו במשך כל השנה פיתוח מקצועי, 2,000 רכזי השתלבות.
מירי נבון: נקודה.
יעקב מרגי: זה צריך להיאמר, אנחנו לא צריכים לחלוב את המידע הזה.
מירי נבון: אז אני אומרת.
אילן שי: אני הולך פחות או יותר לפי הסדר שרשמתי.
אילן שי: אני רוצה לומר איזה דבר מקדים.
אילן שי: אני חושב שצריך לקרוא את ההערות שבסוף הטבלה.
אילן שי: בטבלה באמת זה מאוד חוזר על עצמו.
אילן שי: אני חושב שההערות חשובות.
אילן שי: ההערה הראשונה היא לעניין העיגון של סל מחוז בחקיקה.
אילן שי: זה נשמע ניסוחים שונים מכמה אנשים, והעמדה שלנו, אנחנו מתנגדים לעיגון של סל מחוז שבמסגרת החקיקה.
אילן שי: כי סל מחוז הוא סל שלא עוסק רק בחינוך מיוחד, הוא מגוון של מענים שנותן המחוז לצרכים משתנים שיש גם בחינוך הרגיל, גם בחינוך המיוחד.
יעקב מרגי: למה קראנו לחוק הזה חינוך מיוחד?
יעקב מרגי: ילדים מיוחדים?
יעקב מרגי: הם צריכים התייחסות מיוחדת.
יעקב מרגי: זה לא בא כי לא מאמינים, רק מהצד שלא מאמינים.
יעקב מרגי: בפרקטיקה יש התנהלות, והמציאות מכתיבה את החיים, אין מה לעשות.
יעקב מרגי: אם אני רוצה שסל המחוז שמדבר על הילדים המיוחדים יהיה מעוגן, אנא תעגן לי אותו בנפרד מסל המחוז, או תן התייחסות בתוך סל המחוז שתהיה הגדרה מיוחדת איך מנוהל הסיפור.
יעקב מרגי: אם אני מתנהל עם הילדים המיוחדים האלה - - -
יעקב מרגי: אז בואי נבטל את חוק החינוך המיוחד.
יעקב מרגי: עם כל הכבוד, החשש קיים.
יוסי יונה: אדוני, אני רוצה להגיד משהו.
יעקב מרגי: הרגשת שהנשימה שלי השתחררה?
יעקב מרגי: לא הרגשת, אז תן לי להשתחרר רגע, בבקשה.
יעקב מרגי: לכן, אני אומר שאני לא מקבל, ולכן עצרתי אותך בהתחלה.
יעקב מרגי: נכון שעד היום – אבל היום אנחנו מתקנים ורוצים התייחסות מיוחדת.
יעקב מרגי: אם אתה מתרץ לשאלות שלי, אתה אומר לי שיש סל מחוז, אנא תעגן לי אותו.
דודי מזרחי: אבל לא נוכל כל תת - - -
יעקב מרגי: לא תת.
דודי מזרחי: אני מקבל את מה שאתה אומר.
דודי מזרחי: אנחנו מתחייבים לעגן את זה בצורה מוסדרת בחוזר מנכ"ל.
יעקב מרגי: אתם רושמים את הדברים האלה?
יעקב מרגי: כל ההתחייבויות של - - -
מירב ישראלי: דודי, אני רוצה להגיד כאן משהו.
דודי מזרחי: מלכתחילה לא היינו מעגנים את זה.
דודי מזרחי: מלכתחילה מה שהיינו עושים, פשוט מבחינתנו לפחות אי-אפשר כל היבט מהסוג הזה לעגן בחקיקה הראשית, צריך להגיד את זה ביושר.
יעקב מרגי: אני מסכים איתכם.
דודי מזרחי: אגב, לזכותם של חלק מהגורמים שיושבים כאן, אנחנו מסיימים כאן את כל הדיונים בוועדה, בעצם יש כאן שתי תוספות שמעגנות דבר שאין לו אח ורע בחינוך, בשום מקום אחר לא מעוגן, בחוק חינוך לא כתוב כמה שעות תלמיד צריך לקבל באף סיטואציה.
דודי מזרחי: זאת הפעם ראשונה – אומנם, זה נכון, קיבלנו את המצב הקיים שהוא לא אידאלי עבור חלקים ואנחנו רוצים גם לשנות אותו, אבל הכנסנו את זה לתוספת.
יעקב מרגי: חוק החינוך המיוחד היום, צריך שייאמר, הוא מופשט מאוד.
מירב ישראלי: זה גם עידן אחר.
מירב ישראלי: היום אנחנו בעידן של - - -
יעקב מרגי: לכן אני אומר לך, הבקשה לייחד בדרך כלשהי בסל מחוז את החלק של הילדים עם הצרכים המיוחדים, צריך לעשות זאת.
יעקב מרגי: תמצאו ותיתנו לי תשובות.
מירב ישראלי: אי-אפשר לחוקק כמו בשנות השמונים.
מירב ישראלי: אני רוצה להגיד מבחינת ניסוח זה חשוב לי.
מירב ישראלי: גם הסל המוסדי של משרד החינוך, הרי אמרנו שהוא כולל גם את הילדים שהם מחוץ לחוק חינוך מיוחד, זאת אומרת, הוא לא כולל - - -
יעקב מרגי: לקויות למידה.
דודי מזרחי: לקויות למידה בפנים.
דודי מזרחי: הרי הכנסנו את כולם בהתאם לתוספת הראשונה.
יעקב מרגי: שלא חוסים תחת החינוך.
דודי מזרחי: מי שלא חוסה תחת החוק לא חוסה תחת החוק.
מירב ישראלי: זאת אומרת שהם גם יקבלו מהסל הסטטיסטי.
מירב ישראלי: אמרנו שנמצא לזה פתרון ניסוחי, אם אתה זוכר.
דודי מזרחי: בסל הסטטיסטי – לא אמרנו את זה.
אילן שי: זה לפני השינוי שהוספנו את התוספת השנייה עם כל התלמידים - - -
רחלי אברמזון: כי הרי בהתחלה רצינו להוציא אותם.
מירב ישראלי: זאת אומרת שכל לקות למידה, גם קלה, נכנסים לחינוך המיוחד.
דודי מזרחי: בהתאם לתוספת הראשונה.
מירב ישראלי: אני לא מדברת על זה.
מירב ישראלי: אני מדברת על ילדים שהם כן - - -
קארין אלהרר: שהם עם קושי אבל לא מאובחנים.
רחלי אברמזון: הם נשארים בסל הסטטיסטי.
מירב ישראלי: אז הם מחוץ לחוק.
דודי מזרחי: מה קורה היום?
דודי מזרחי: הרי היום במסגרת מה שקורה בוועדות - - -
יעקב מרגי: הם מחוץ לחוק.
מירב ישראלי: זה מה שאמרתם, זה השינוי.
אילן שי: ילדים שהם לא לקויים לא בפנים.
יעקב מרגי: זה חוזר לחשש שאמרתי בתחילת הדיון.
רחלי אברמזון: בכלל לא.
יעקב מרגי: את רוצה לומר לי למה אני כיוונתי?
רחלי אברמזון: לא אתה, אני מדברת עליי.
יעקב מרגי: אולי לא הבנתי נכון, אבל תקשיבי, נכון להיום בסל הסטטיסטי יכנסו תלמידים שלא תחת ההגדרה של חוק חינוך מיוחד.
קארין אלהרר: הם לא מאובחנים.
יעקב מרגי: תגדירי איך שאת רוצה.
יעקב מרגי: אני רוצה לנסח את זה ככה, אל תפריעי לי.
קארין אלהרר: אני עוזרת להם להבין.
יעקב מרגי: הם יבינו אותי.
יעקב מרגי: אם הם לא יבינו הם ישאלו.
יעקב מרגי: אני שוב חוזר, מהסל הסטטיסטי ייהנו תלמידים שחוסים תחת חוק החינוך המיוחד, נמצאים בהגדרה של מוגבלויות כאלה ואחרות.
רחלי אברמזון: נכון.
יעקב מרגי: וגם תלמידים שזכאים לסיוע ולא חוסים תחת החינוך המיוחד.
דודי מזרחי: לא, רגע.
יעקב מרגי: מה לא? תסביר.
דודי מזרחי: אסביר.
יוסי יונה: אדוני, בורחים מהנושא.
יעקב מרגי: לא בורחים משום נושא.
יעקב מרגי: נחזור אליו, לא מוותרים על כלום.
רחלי אברמזון: כשהוצאנו זה היה ככה.
דודי מזרחי: אני רוצה רגע לעשות סדר.
דודי מזרחי: יש היום סדר גודל של 100,000 ילדים שמקבלים מענה מהסל הסטטיסטי.
רותי ויס: בוועדות שילוב.
דודי מזרחי: בוועדות שילוב.
רותי ויס: תגיד את זה, בדיוק.
דודי מזרחי: הנה אמרתי.
רותי ויס: כי צריך לתת את זה.
דודי מזרחי: בסדר, בוועדת שילוב.
דודי מזרחי: 100,000 ילדים עוברים ועדת שילוב בית ספרית.
דודי מזרחי: אלו המוגבלויות הפחות מורכבות.
יעקב מרגי: אבל הם עדיין חוסים תחת החוק.
דודי מזרחי: חוסים תחת החוק.
יעקב מרגי: חייב להבהיר ולומר זאת.
יפה בן דויד: אלה הילדים - - - אותם, 100,000?
דודי מזרחי: היו כל מיני מנעדים.
דודי מזרחי: חוות הדעת של אגף חינוך מיוחד אצלנו, שבחלק מהמקרים, כמו מבחינה מקצועית, הם לא בהכרח אפילו ילדי חינוך מיוחד, והיה על זה ויכוח.
דודי מזרחי: בכל מקרה אמרנו והתחייבנו לאורך כל הדרך, בניגוד לכל מיני דברים שנאמרו, שלא נגרע אפילו שקל אחד מהמענים.
דודי מזרחי: אבל בשל החששות שהועלו כאן ובעקבות הדיונים בוועדה החלטנו לא לשנות במילימטר את הסטטוס קוו הקיים, הם עדיין כולם חוסים תחת החוק מהתקציב הסטטיסטי.
דודי מזרחי: כל מי שמקבל מהתקציב הסטטיסטי, והתקציב הסטטיסטי ה-5.4% הם כולם ילדי חינוך מיוחד, נקודה.
מירב ישראלי: אז מבחינתך כל הילדים האלה הם רמת תפקוד 1?
דודי מזרחי: בהתאם למה שמופיע בתוספת.
מירב ישראלי: זאת שאלה חשובה, כי אתה לא יכול לדעת.
מירב ישראלי: זה חייב להיכנס לתוספת.
יעקב מרגי: היא שואלת אותך שאלה.
יעקב מרגי: שמת תוספת לחוק, נכון?
רותי ויס: התשובה היא כן.
דודי מזרחי: בתוספת הראשונה לא אני הגדרתי, הגדירה רחלי אברמזון והשירות הפסיכולוגי, הגדירו בהתאם לרמות התפקוד, צילמו מצב קיים בהתאם לחוזר מנכ"ל.
קארין אלהרר: השאלה פשוטה.
דודי מזרחי: אבל אני עונה.
קארין אלהרר: אבל, דודי, השאלה פשוטה, איפה הם הילדים האלה?
קארין אלהרר: מי הם?
קארין אלהרר: איזה דרגת תפקוד הם?
קארין אלהרר: כי אם הם לא דרגה - - -
דודי מזרחי: בואי נפתח את התוספת הראשונה.
רחלי אברמזון: אני אגיד.
דודי מזרחי: במילימטר המצב הקיים לא משתנה.
מירב ישראלי: אולי לא הבנתי, אמרתם שלפי המצב היום מקבלים מהסל הסטטיסטי גם ילדים שהם ילדי חינוך מיוחד וגם ילדים שלא מוגדרים כילדי חינוך מיוחד.
הדס אגמון: דודי, תסבירו שהיה שינוי.
רחלי אברמזון: אני רוצה, בבקשה.
רחלי אברמזון: הסל הסטטיסטי הוא סל שבו מנוהלות ועדות שילוב מתוקף חוק.
רחלי אברמזון: והילדים מתוקף חוק נכנסים לזכאות לקבל - - -
יעקב מרגי: למה לא תיקנתם אותי בתחילת הדיון כשאמרתי את זה?
מירב ישראלי: זהו, כי הבנו אחרת.
יעקב מרגי: כולנו הבנו אחרת.
רחלי אברמזון: רק שנייה, בבקשה.
רחלי אברמזון: נכון שמבחינת הצרכים של בית הספר, וזה מה שאמרנו, בית הספר לפעמים גם הכניס למתן מענה תלמידים שלא מוגדרים כתלמידי חינוך מיוחד עם זכאות.
מירב ישראלי: אז מה יהיה עם אלה?
רחלי אברמזון: רגע.
יפה בן דויד: היה מותר לו 10%.
יעקב מרגי: יפה, זה מפריע.
יעקב מרגי: היא באמצע ההסבר.
יעקב מרגי: אתם כבר הבנתם, כבר חוקקתם את החוק, הרצתם אותו בפיילוט והוא הצליח.
יעקב מרגי: תנו לי, אני עוד לא הבנתי, אני עוד לא שם.
רחלי אברמזון: ומתוך זה הבנו שאולי צריך לשחרר את הסל הזה לטובת בית הספר ולהגיד: זה לא סל חינוך מיוחד.
רחלי אברמזון: זה סל מענים בית ספרי שייתן מענה לכלל התלמידים.
מירב ישראלי: זה בדיוק מה שאמרתי.
רחלי אברמזון: ואז אמרנו: בואו נשחרר את הסל הזה, וגם הילדים עם המוגבלות, למשל, עם לקויות למידה ברמת תפקוד 1 יכולים ליהנות מהסל הזה בדיוק כמו שהם נהנו בעבר.
קארין אלהרר: אז מה היה עם ילדים של פעם?
יעקב מרגי: רגע, ששש.
רחלי אברמזון: ויכולים עוד ילדים להיכנס.
מירב ישראלי: מה זה העוד ילדים האלה?
רחלי אברמזון: אותם ילדים שלא קיבלו מתוקף חוק את המענה.
רחלי אברמזון: בתוך הסל קיבלו אותו אבל לא מתוקף חוק.
רחלי אברמזון: אבל נשמעה כאן בקשה ונשמעה כאן דאגה מאוד גדולה שאותם תלמידים עם לקויות למידה, למשל ברמת תפקוד 1, או אותם תלמידים עם עיכוב התפתחותי כזה או אחר שמקבלים את המענה, לא יקבלו מחר את המענה הזה.
רחלי אברמזון: החזרנו אותו חזרה, בתוך הטבלה הוא מופיע כסל מענה מוסדי.
רחלי אברמזון: שינינו, במקום לקרוא לו סטטיסטי – אני בכלל לא אוהבת את "הילדים הסטטיסטיים" ו"הילדים הדיפרנציאליים" – זה סל תקצוב.
מירב ישראלי: זה מה שאני מנסה להבין.
רחלי אברמזון: רגע, סל התקצוב הזה יכול לתת היום מענה לאותם תלמידים שהם זכאים מתוקף חוק לקבל במוגבלות, בלקויות למידה, בהתפתחותי, בהתנהגותי רגשי, מ-1 ו-2, בדרגות תפקוד כאלה לקבל את המענה.
יוסי יונה: ובתוספת.
רחלי אברמזון: ומה עשינו?
רחלי אברמזון: אפשרנו גם מרחב למענה נוסף שמנהל בית הספר יכול להכניס פנימה עוד יותר.
רחלי אברמזון: כי אם אני מחשבת את זה מתוך 2.4 מיליון תלמידים, 120,000 - - -
מירב ישראלי: גם אני לא מצליחה להבין מה זה המענה הנוסף הזה.
יעקב מרגי: רחלי, יש לנו קושי.
מירב ישראלי: אז מה המענה הנוסף הזה?
רחלי אברמזון: בואו נגיד 5.4% - - -
יעקב מרגי: רגע, רחלי, חזרת על זה ארבע פעמים ועדיין לא קיבלנו את התשובה.
יעקב מרגי: תקשיבי, אשאל בדרכי.
רחלי אברמזון: אין בעיה.
מירב ישראלי: אני צריכה לנסח את זה עכשיו.
יעקב מרגי: קודם כול אני רוצה להבין את זה בדרכי, בלי החוק ובלי התיקון.
יעקב מרגי: היום הילדים שלא חוסים תחת חוק חינוך, לא המשולבים, לא אלה שחוסים תחת החוק, בעלי אותם לקויות למידה - -
מירב ישראלי: קלות.
יעקב מרגי: - - קלות שלא חוסים תחת חוק חינוך מיוחד, ממה הם קיבלו את הסיוע בבית הספר?
יוסי יונה: עד היום.
יעקב מרגי: אנחנו מדברים כרגע על המצב נכון להיום.
רחלי אברמזון: תלוי.
רחלי אברמזון: אם הם לא קיבלו זכאות לשירותי חינוך מיוחד - - -
יעקב מרגי: הוא בא עם אבחון על לקות למידה שהיא לא בחוק החינוך המיוחד.
רחלי אברמזון: אז מבית הספר.
רחלי אברמזון: מתוך בית הספר, מהמשאבים שקיימים שם, אם יש שעות תגבור, אם יש - - -
אילן שי: שעות של פרטני בבית ספר.
יעקב מרגי: פרטני.
יעקב מרגי: לא הסל המוסדי ולא הסטטיסטי.
רחלי אברמזון: לא.
יעקב מרגי: עכשיו אנחנו מייצרים – אם אני מבין אותך – את הסל הסטטיסטי, את קוראת לו סל מוסדי, לאותם ארבעה טורים בתוספת השנייה.
יעקב מרגי: ארבעת הטורים האלה חוסים תחת חוק חינוך מיוחד?
רחלי אברמזון: כן.
יעקב מרגי: אמרת שעכשיו כשאת נותנת לבית הספר את הסל הזה את מאפשרת לו קצת גמישות ולפתוח.
יעקב מרגי: לאיזה תלמידים את מתכוונת לפתוח?
רחלי אברמזון: אז אני שוב מסבירה.
יעקב מרגי: תסבירי לי עד שאני אבין.
רחלי אברמזון: לאותם תלמידים עם לקויות למידה בדרגת תפקוד 1 ו-2, כי אנחנו טוענים - - -
יעקב מרגי: אבל הם כבר בפנים, אז למה?
יעקב מרגי: את מבינה למה לא מבינים אותך?
מירב ישראלי: הם בפנים, אז מה מענה נוסף?
מירב ישראלי: אני לא מבינה את המילה הזאת.
רחלי אברמזון: יש את סל ההכלה.
יעקב מרגי: מירי, תנו לי להשתעשע עד שאני אבין.
מירי נבון: 1 ו-2 בפנים.
יעקב מרגי: רחלי, שאלתי אותך, ארבעת הטורים בתוספת השנייה זה כולל 1 ו-2?
מירי נבון: הם בפנים, כן.
יעקב מרגי: הבנו?
מירב ישראלי: זהו, אין יותר ילדים מחוץ לזה?
רחלי אברמזון: 5.4% - - -
יעקב מרגי: אז איזה חופש נתת למנהל?
יעקב מרגי: למוסד?
מירב ישראלי: מה חופש הפעולה?
יוסי יונה: לא, יש עוד כאלה שהם לא בזכאות.
יפה בן דויד: צודק במה שהוא אומר.
יעקב מרגי: לאיזה עוד תלמידים נתת להיכנס?
יעקב מרגי: עשית את זה עם הידיים, לאיזה עוד תלמידים?
מירב ישראלי: זהו, זאת השאלה.
מנשה לוי: מינוס אחד ומינוס שתיים.
יעקב מרגי: על הציניות שלך אני הפעם מבליג, בפעם הבאה לא.
מירב ישראלי: האם יש ילדים שלא מגיעים לרמת תפקוד 1 שיקבלו מענה מהסל הזה?
מירב ישראלי: האם יש ילדים כאלה?
רחלי אברמזון: תקשיבו רגע, הם לא אמורים לקבל.
קארין אלהרר: כן או לא?
רחלי אברמזון: הם לא אמורים לקבל.
יעקב מרגי: או, תגידי את זה.
יעקב מרגי: לא אמרת אז לא הבנו את זה לפני כן.
מירב ישראלי: לא אז לא.
יעקב מרגי: לא אמורים לקבל.
יעקב מרגי: החשש שלנו יורד.
רותי ויס: כי הפער לא משמעותי בחינוך המיוחד.
יעקב מרגי: יכול להיות שההערה שלך חשובה מאוד, היא לא נשמעה.
רחלי אברמזון: אני רוצה לדייק, כי הטענה היא שיש הרבה מאוד ילדים שלא מקבלים תמיכה, זה לא כך.
רחלי אברמזון: לא כל ילד מוגדר כתלמיד עם זכאות לקבל - - -
יעקב מרגי: רצינו להבין ממך מה זו ההרחבה הזו, נבהלנו מההרחבה.
מירב ישראלי: אני צריכה לנסח האם הסל המוסדי – אני אומרת לך שאצלי כתוב: סל מוסדי בהגדרה בין היתר זה וזה, כי אמרתם לי שיש ילדים שלא נכנסים.
רחלי אברמזון: כי זה היה לפני.
מירי נבון: הילדים שנמצאים בטבלה הם בתוך הסל המוסדי.
יעקב מרגי: בטבלה, בתוספת בלבד, וכולם חוסים תחת החוק.
מירב ישראלי: כולם חוסים.
הדס אגמון: אבל מירב שואלת אם רק הם.
יעקב מרגי: עכשיו מירב.
מירב ישראלי: זאת השאלה הראשונה.
מירב ישראלי: עכשיו השאלה השנייה, בגלל שאני צריכה לנסח את זה אני צריכה להבין את זה.
מירב ישראלי: אם יש חסר בסל המוסדי, ואתם אומרים לי שהמנהל צריך לתת מענה - - -
קארין אלהרר: סליחה, אתה יכול לבאר מה קורה?
יעקב מרגי: מייד, רק תנו לה, היא מנסה.
מירב ישראלי: בגלל שאני צריכה להבין איך זה צריך להיות בחוק, אני מנסה להבין.
קארין אלהרר: גם כל מי שיושב כאן צריך להבין מה החוק.
יעקב מרגי: קודם כול שהיועצת המשפטית תבין, עם כל הכבוד לי ולך.
מירב ישראלי: אני פשוט רוצה לכתוב את זה.
מירב ישראלי: אם הסל המוסדי הוא חסר, אמרתם שיהיו מצבים שבהם המנהל יצטרך לקבל תוספת כי הוא לא יוכל לתת מענה לילדים מהסל המוסדי.
רותי ויס: ב-1 בספטמבר.
מירב ישראלי: הדבר הזה נאמר.
יעקב מרגי: אתמול נאמר.
מירב ישראלי: אני רוצה להבין מה יהיה התהליך, כי אם לא נכתוב את זה, אז לא יהיה לזה מענה.
יעקב מרגי: זה חסר משמעות.
דודי מזרחי: אמרנו שנתייחס לזה בחוזר מנכ"ל בנהלים פנימיים.
מירב ישראלי: אבל זה לא עוזר בחוזר מנכ"ל.
דודי מזרחי: אבל עם כל הכבוד, והמון הערכה וכבוד, תראו איך התחלנו את תהליך החקיקה, יושבת כאן הדס אגמון מנציבות שוויון זכויות.
דודי מזרחי: הסיבה שעשינו את השינוי הזה, כשחוסר הבהירות היה כאן, זה שאמרו לנו: חברים, יש לכם כוונות טובות, הדרך לגיהינום גם רצופה לפעמים כוונות טובות.
דודי מזרחי: ולכן, מה שלא כתוב ודברים שיכולים - - -
מירב ישראלי: אבל אלו ילדים זכאי חינוך מיוחד, לא הייתה דרך להוציא אותם.
דודי מזרחי: רגע.
דודי מזרחי: ולכן עשינו את השינוי חזרה.
מירב ישראלי: אין חזרה, אי-אפשר היה להוציא אותם.
דודי מזרחי: יחד עם זאת, המצב הנוכחי היום – ואני מציע רגע להשוות כל דבר ביחס למצב הנתון - היום חוק חינוך מיוחד לא מגדיר, לא את הילדים הדיפרנציאליים, לא את ה-2.7%, לא את שעות סייעת, לא מגדיר כלום, ויש כאן הגדרה מאוד מאוד מפורטת.
דודי מזרחי: ברור שזאת מחויבות של משרד החינוך לוודא שכל ילד מקבל את המענה שהוא צריך לקבל.
דודי מזרחי: וגם היום בלי ההתייחסות המפורשת של החוק, אם מנהל מרים דגל, למנהל המחוז יש סל, עם הסל הזה הוא מסייע למנהלי בתי הספר במחוז, ובתקציבים שהם משמעותיים.
דודי מזרחי: לא כל דבר, עם כל הכבוד, אפשר לקבע בחקיקה.
רחלי אברמזון: אבל הוא גם לא קשור לחוק החינוך המיוחד, מירב, תסלחו לי.
מירב ישראלי: בוודאי שכן.
קארין אלהרר: בטח שזה קשור.
רחלי אברמזון: לא, מפני שאם אני אומרת - - -
יעקב מרגי: תני לה רק לחדד, ותעני.
מירב ישראלי: אם את אומרת שהזכות של ילד היא לקבל מענה מהסל הסטטיסטי, הוא ילד חינוך מיוחד, יש לו זכות לפי החוק - -
רחלי אברמזון: נכון, וזה החוק.
מירב ישראלי: - - את לא יכולה להוציא אותו החוצה, כי הוא בחוק.
רחלי אברמזון: זהו, זהו.
מירב ישראלי: לכן לא החזרתם אותו, הוא תמיד היה שם.
מירב ישראלי: זה לא נכון שהחזרתם אותו.
רחלי אברמזון: לא, אנחנו - - -
יעקב מרגי: ניסחנו, חידדנו.
דודי מזרחי: בסדר.
אילן שי: שינינו את הנוסח.
רחלי אברמזון: בהתחלה הייתה כוונה ואמרנו שלא כדי להפיג את החשש.
מירב ישראלי: אלה ילדי החינוך המיוחד, הם זכאים למענה לפי צרכיהם באופן סביר, נגיד כך.
מירב ישראלי: אם את אומרת לי שמראש יש מצב שמה שאת כותבת עכשיו בחוק, ובחוק רק כתוב:
מירב ישראלי: התלמיד זכאי – אני מסתכלת על התוספת – התלמיד זכאי לסל המוסדי.
מירב ישראלי: זהו, נקודה.
יפה בן דויד: אין, אין בסל.
מירב ישראלי: לכן, אם לא יהיה בסל המוסדי, אין מקום שכתוב שהוא זכאי ליותר.
מירב ישראלי: אין מקום כזה.
רחלי אברמזון: אבל אם הוא לא עבר ועדת שילוב והוא לא קיבל זכאות?
מירב ישראלי: אני מדברת על תלמיד שעבר ועדת שילוב.
מירב ישראלי: עבר, זכאי.
קארין אלהרר: אלה לא עברו.
דודי מזרחי: כולם יעברו ועדת זכאות.
מירב ישראלי: עכשיו יהיה כתוב בחוק שהוא זכאי – אני קוראת – כתוב ככה: ילד, משכל גבולי, רמת תפקוד 1, "מענה פרטני או קבוצתי מסל המוסד החינוכי כולל הנחיית הצוות", זה מה שמגיע לו.
מירב ישראלי: עכשיו אין בסל החינוכי, אין, לא מספיק.
מירב ישראלי: אין לו זכות, אין לו, גם אם אתה תכתוב את זה בחוזר מנכ"ל, אין לו זכות, כי היא לא כתובה בחוק.
יפה בן דויד: נכון, זו הבעיה.
מירב ישראלי: לכן לדעתי צריך למצוא פתרון, אני לא יודעת איך, אבל צריך למצוא פתרון כדי שהילד יקבל מענה בחוק.
מירב ישראלי: לא רק שיעשו לו טובה שבחוזר מנכ"ל הוא יצטרך לפנות לסל מחוזי ולסל מוסדי.
רחלי אברמזון: ואיך היום היה?
רותי ויס: ילד יגיע ב-1 בספטמבר ולא יהיה לו.
יוסי יונה: מתאזר בסבלות רבה.
יעקב מרגי: תתאזר בעוד קצת, בעוד קמצוץ סבלנות.
יעקב מרגי: את קיבלת מענה?
מירב ישראלי: לא, אני רוצה לדעת מה אני כותבת.
יוסי יונה: באותו נושא.
יעקב מרגי: תקשיבו, את מדברת על הקטע הזה שבמידה שמנהל בית ספר אומר: אזל לי.
מירב ישראלי: אז הילד לא זכאי ליותר ממה שכתוב פה.
מירב ישראלי: לא זכאי.
יעקב מרגי: לא זכאי.
יעקב מרגי: אם הוא קיבל את המענים האלה זה עונה לך.
יעקב מרגי: מנהל בית הספר מודיע שאין לו משאבים לתת לך, אין לו.
יעקב מרגי: אמרנו שיכול להיות שבסל המוסדי?
יעקב מרגי: הרי זאת נוסחה.
מירב ישראלי: לא יהיה.
מירב ישראלי: עכשיו הילד יגיש עתירה.
יעקב מרגי: דיברנו אתמול על מסלול מחוזי, אם הבנתי אותך.
מירב ישראלי: לא יודעת אם זה מסלול מחוזי, אני צריכה לדעת.
יעקב מרגי: דובר על מסלול מחוזי.
מירב ישראלי: בסדר, זה הפתרון.
קארין אלהרר: אין בעיה, רק שזה יהיה כתוב.
יעקב מרגי: רגע, ואו ואו, קארין, מתחנן אלייך, מירב פה בקושי מבינה, תנו לי רגע.
יפה בן דויד: ואז במחוז יגידו שהוא לא זכאי.
יעקב מרגי: הפתרון שנאמר אתמול, שיש סל מחוזי שממנו יקבל, צריך להיות איזה תהליך עבודה איך נעשה.
דודי מזרחי: ננסה לייצר איזה נוסח.
מירב ישראלי: מבחינתי זה הפתרון האדמיניסטרטיבי, הוא לא מעניין אותי.
מירב ישראלי: מה שמעניין אותי זאת הזכות.
יעקב מרגי: תייצרו את המכניזם הזה.
יעקב מרגי: צריך שינוסח ניסוח תואם למציאות כזאת.
יעקב מרגי: בבקשה, יוסי יונה, אתה רואה, סבלנות משתלמת.
יוסי יונה: באותה הסוגיה של הסל המחוזי.
יוסי יונה: ואז אומר דודי, תשמע, יש לנו פה בעיה, אנחנו לא רוצים שבסל המחוזי תהיה הגדרה ספציפית לנושאים האלה.
יוסי יונה: וכאן גם עולה החשש שלנו, כי בסופו של דבר הם חוזרים עוד פעם לסוגיה של הכסף.
יוסי יונה: כי אם בסל המחוזי זה לא צבוע, ואז זה נכנס לכלל תקציבים שונים של הסל המחוזי, חזרנו לאותה נקודה.
יוסי יונה: מי יכול להבטיח לך, אדוני היושב-ראש, שברגע שזה עובר לסמכותו של מישהו שהוא אחראי על הסל המחוזי, יש לו מיליון ואחת סוגיות שונות שהוא צריך להידרש להן, שמהן הוא מקצה מתוך הסל המחוזי.
יעקב מרגי: אתה רוצה שאני אענה?
יעקב מרגי: אני לא משפטן, אני אענה לך מהחידוד של הדברים של היועצת המשפטית.
יעקב מרגי: מרגע שהוא זכאי על-פי חוק, מהמחוז, מהחלל החיצון, המדינה חייבת להביא לו את זה.
מירב ישראלי: אז צריך לתת לו, לא אכפת לי מאיפה.
קארין אלהרר: אבל מי?
קארין אלהרר: מה?
יעקב מרגי: זכאות, לא מעניין אותי.
רותי ויס: אבל מועבר חצי למתי"א.
יעקב מרגי: לא מעניין אותי, הוא יהיה חייב – אל תפריעי לי, בבקשה, תמשיכי להתרפק על המחמאה שקיבלת שתקעת את החוק ואת התקנות, זה דבר הכי טוב שבעולם.
יעקב מרגי: לא להפריע לי כרגע.
הדס ארנון-שרעבי: לא תקענו.
יעקב מרגי: תני לי, זאת פרשנות שלי, הבנה שלי.
יעקב מרגי: סליחה, אני אחזיר לך את רשות הדיבור.
יעקב מרגי: הבנתי דבר חד-משמעי, ואני רוצה כאן לקבל את זה גם מהיועצת המשפטית של הוועדה, וגם מהיועצת המשפטית של המשרד – מרגע שנקבעה זכאות לילד על-פי אחד הטורים האלה - -
רחלי אברמזון: הוא חייב לקבל מענה, נקודה.
יעקב מרגי: - - חייב.
יעקב מרגי: נגמר תקציב, פונה למחוז.
יעקב מרגי: אתה יודע מה, נגיד השר, תשאלי אותי: ונגמר לשר?
יעקב מרגי: תקשיבו, אומר לך שהזכאות חוקתית, משפטית.
מירב ישראלי: צריך להיות לא מהסל, אלא זכות.
מירב ישראלי: שיגידו יש.
רחלי אברמזון: זאת בדיוק הנקודה.
יעקב מרגי: צריך לעשות באיזשהו שלב.