GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעקב מרגי: נסחפתם.
דודי מזרחי: זה נכון תמיד.
דודי מזרחי: זכאות מתוקף חוק תמיד נכונה.
רחלי אברמזון: לכן זה לא צריך להיות בחוק.
יעקב מרגי: אם אני מסביר אותך יותר טוב אז למה את צריכה לעזור לי?
רחלי אברמזון: אתה מסביר נפלא.
יעקב מרגי: חיכיתי למחמאה הזו חודשיים.
רחלי אברמזון: זה גם היום קורה, מתוקף חוק הוא מקבל.
מירב ישראלי: הנושא של מה הסל הסטטיסטי כולל זאת שאלה נוספת.
יעקב מרגי: מה השאלה הנוספת?
מירב ישראלי: השאלה הנוספת היא שלגבי הסל הדיפרנציאלי נקבע מהו כולל, ולכן יש תקרה.
מירב ישראלי: זאת אומרת שיודעים מה הילד זכאי לקבל.
מירב ישראלי: לעומת זאת, הטענה, נכון – ילד, כתוב סל מוסדי, נגיד שננסח את זה אחרת, לפי צרכיו.
מירב ישראלי: לא יודעת, צריך לחשוב איך לנסח את זה.
מירב ישראלי: עדיין עלתה פה השאלה: אבל מה, אין תקרה?
רחלי אברמזון: יש 5.4%.
יוסי יונה: לא, זה לא הסטטיסטי.
מירב ישראלי: זה בדיוק העניין, את אומרת שזה לא סטטיסטי.
מירב ישראלי: שהילד יכול להצטרך יותר.
מירב ישראלי: זאת לא התקרה, זה בדיוק העניין.
מירב ישראלי: רק אגיד שעודכנתי בבוקר שהקיבוע הזה של מה התוכן של הסל הסטטיסטי עדיין שנוי במחלוקת בין הנציבות ומשרד החינוך, ובמשרד המשפטים המשנה ליועץ המשפטי לממשלה צריך להכריע בזה.
מירב ישראלי: לכן בדבר הזה כרגע אין לנו תשובה.
יוסי יונה: אדוני היושב-ראש, בהמשך לדברים אני רוצה רק להבהיר את הנקודה.
יוסי יונה: יש כאן סל התפקודים, יש כאן אפילו הגדרה של שעות, נכון?
מירב ישראלי: לגבי הדיפרנציאלי.
יוסי יונה: השאלה, כאשר אנחנו הולכים לסל המחוזי, היה ואמרנו לגבי ילדה ילד מסוים שמעבירים את זה לסל המחוזי, עכשיו נשאלת השאלה, אדוני, נניח שגם שם אתה עושה איזושהי קורלציה מסוג של הלקות לסוג שעות או סוג של טיפול.
יוסי יונה: אם אין לך את זה אתה מבין שגם כאשר אתה אומר, אדוני היושב-ראש, והבנתי את דבריך: תראה, ברגע שנקבעה לו זכאות והוא עובר לסל - - -
יעקב מרגי: זכות מוקנית.
יוסי יונה: זכות מוקנית.
יוסי יונה: אבל הזכות המוקנית כמו במקרים של הסל הסטטיסטי שבו הזכות המוקנית הזאת ניצבת למול מספרים, היא אומרת: תפקוד שכזה, ככה וככה שעות זה ככה שעות, במקרה שזה הולך לסל המחוזי אין לנו את האנלוגיה הזאת.
יוסי יונה: ומעבר לעובדה שאתה אומר שמגיעה לו הזכאות האבסולוטית - - -
מירב ישראלי: אין הגדרות - - - , יש להם.
יעקב מרגי: זה יחייב אותו לתת מענה לפי הטורים האלה, ככה אני אומר, ההיגיון.
מירב ישראלי: תראה, אני אראה לך, כשזה סל דיפרנציאלי יש לך שתי כוכביות, נכון?
מירב ישראלי: אתה הולך לשתי כוכביות, כתוב לך פעילות: 2.7, 4.55.
יעקב מרגי: פעילות של השעות.
מירב ישראלי: פה אין לך פירוט כזה.
מירב ישראלי: זאת אומרת שכתוב מהסל הבית ספרי, אנחנו לא יודעים מה זה.
יפה בן דויד: אנחנו נגיד לכם מה יש בסל.
מירב ישראלי: צריך לראות מה יכריעו, ואז - - -
יעקב מרגי: איך התוכנית נבנית בסל הסטטיסטי?
יעקב מרגי: למה אתם יושבים סטטיסטים בדיון ולא מתערבים?
יעקב מרגי: אני, שלא הובלתי את החוק הזה, הצלחתי להבין.
יעקב מרגי: אני לא רוצה לענות במקומכם, זה נשמע כאילו אני הבאתי את החוק הזה.
דן אורן: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להירשם לדיבור.
יעקב מרגי: אני כרגע מדבר איתה, לא שמת לב?
דן אורן: אחרי זה.
יעקב מרגי: אז אחרי זה תבקש רשות.
יעקב מרגי: אצלנו לא נרשמים, יועצים משפטיים, משרדי ממשלה, חברי כנסת, עומדת להם הזכות להעיר הערות.
רחלי אברמזון: קודם כול, עקרונות הסל הסטטיסטי הם בדיוק זהים לעקרונות הסל האישי שמקבל תלמיד.
רחלי אברמזון: כי כשדנים בעניינו של תלמיד, גם עם מוגבלות ורמת תפקוד 1, למשל, עם לקות למידה, דנים לגבי הקשיים שלו ומה הוא צריך לקבל.
רחלי אברמזון: יכול להיות מצב – ועכשיו אני רוצה להסביר איך עובד הסל הסטטיסטי, שלא תחשבו שזה משהו וירטואלי – אני אתן דוגמה, בית ספר ממוצע במדינת ישראל של 350 תלמידים, מתוך הנוסחה הנגזרת 5.4%, יכול לקבל בין 29 או 30 שעות שבועיות לתקן בית הספר.
רחלי אברמזון: עכשיו יושבים ובודקים, הממוצע אומר שכ-5.4% מכלל התלמידים בתוך המסגרת החינוכית יצטרכו לקבל מענה כזה או אחר.
יואב קריים: דוח מבקר המדינה אומר 8%.
רחלי אברמזון: יש עכשיו בחינה של הסל הזה.
רחלי אברמזון: מה אומר מנהל בית ספר?
רחלי אברמזון: יש לי כמה תלמידים.
רחלי אברמזון: שלושה תלמידים זקוקים למענה שהם נמצאים ברמת תפקוד 1 או 2 במוגבלויות שציינו, צריכים לקבל מענה בהוראה מתקנת, ישנם עוד ארבעה-חמישה תלמידים שזקוקים אולי לטיפול רגשי התנהגותי בגלל איזשהם קשיים כאלה ואחרים.
רחלי אברמזון: יושב מנהל בית הספר עם הצוות שלו - -
מירי נבון: עם צוות רב-מקצועי.
רחלי אברמזון: - - שקבע את הזכאות הזאת, ומתחיל לחלק מתוך סל המשאבים.
רחלי אברמזון: כל ילד יכול להביא איתו את מה שיש לו, גם אם זה - - -
קארין אלהרר: וכשנגמר?
רחלי אברמזון: אין נגמר.
רחלי אברמזון: רבותיי, תקשיבו, לא יכול להיות - - -
קארין אלהרר: אין נגמר?
קארין אלהרר: רחלי, אחרי כל השנים את אומרת לי אין נגמר?
רחלי אברמזון: אני רוצה רגע לומר מה זה אין נגמר.
מירב ישראלי: לא נגמר התקציב?
מירב ישראלי: זה הוויכוח בין שני המשרדים.
דודי מזרחי: אין ויכוח.
רחלי אברמזון: 29, 30 שעות שעומדות – תקשיבו רגע.
יעקב מרגי: היא עם הרצון לרצות הכול – הדיון הסתיים ב-11:00.
יפה בן דויד: אבל יש לנו מה להגיב.
יוסי יונה: לא עד 14:00?
יעקב מרגי: לא סיימנו את החוק.
יעקב מרגי: הזמן הסתיים, אבל לא סיימנו.
יעקב מרגי: כם אתם נהנים.
יעקב מרגי: אני רואה שההתעללות בי מהנה אתכם.
יעקב מרגי: אני אתנדב עוד קצת, יש לי יצר מזוכיזם קטן, לא גדול.
קארין אלהרר: רחלי, חשוב לי שתקשיבי.
קארין אלהרר: אדוני-היושב-ראש, אני עדיין לא הבנתי את התשובה לגבי הסייעות.
קארין אלהרר: זה דיון שלא הבנתי עד הסוף, אבל כנראה שהיועצת הבינה, אז אולי תסבירי לי.
מירב ישראלי: לגבי הסייעות לא.
מירב ישראלי: לא התקיים.
קארין אלהרר: לגבי העניין הזה של הסטטיסטי הבנת?
קארין אלהרר: תסבירי לי אחר כך.
מירב ישראלי: אני צריכה פתרון כלשהו.
קארין אלהרר: אני פשוט לא מבינה מה הסיכום עם הסייעות.
קארין אלהרר: רחלי, בהגינות את יודעת לומר שכשיש בעיה עם סייעות את אומרת לי: מה את רוצה שאני אעשה?
קארין אלהרר: זה ברשות המקומית.
רחלי אברמזון: אבל סייעות זה לא סל סטטיסטי.
יעקב מרגי: רגע, קארין.
יעקב מרגי: רחלי, את לא ברשות דיבור.
יעקב מרגי: את מדברת על ההדרכה של הסייעות?
קארין אלהרר: אני לא מדברת רק על ההדרכה.
יעקב מרגי: על הקצאת סייעות?
יוסי יונה: כן, על הקצאת סייעות.
יעקב מרגי: אני אחרי מיצוי הזמן.
קארין אלהרר: רגע, אבל למה אתה לא נותן לי להכניס משפט?
יעקב מרגי: כי יש לי דיון אחר.
יעקב מרגי: אבל את נכנסת לנושא חדש שלא כרגע.
קארין אלהרר: מה, נושא חדש?
יעקב מרגי: נושא חדש.
יעקב מרגי: אנחנו כרגע - - -
קארין אלהרר: דיברנו על זה חצי דיון.
יעקב מרגי: לא בדיון הזה היום, לא בתוספת השנייה.
יעקב מרגי: משפט, יפה.
יעקב מרגי: לא מיצינו, כולם ידברו.
יפה בן דויד: אני באמת רוצה לעשות קצת סדר.
יעקב מרגי: אני מצפה שתאמרי רק את האמת, לכן ההקדמה באמת – זה כמו הכן ולא בהתחלה.
יפה בן דויד: את האמת תמיד אני אומרת.
יפה בן דויד: חברים, אני רוצה לעשות סדר כי יש פה בלגן אחד גדול.
יפה בן דויד: יש פה משמש אחד גדול ומערבבים ומערבבים, ובסוף לא יוצא כלום.
יפה בן דויד: אנחנו היום יודעים לפחות כמה עובדות שבאמת לא שמענו באף דיון.
יפה בן דויד: היום אנחנו יודעים שיש 100,000 ילדים עם לקויות קלות.
יפה בן דויד: היום אנחנו יודעים את המספרים.
יפה בן דויד: אנחנו יודעים ש-100,000 הילדים הללו יצאו מהמסגרות שהם נמצאים היום בחינוך המיוחד - - -
דודי מזרחי: מה פתאום, הם בתוך החינוך הרגיל.
דודי מזרחי: יפה, לא הבנת.
יפה בן דויד: סליחה, רק שנייה.
יפה בן דויד: תנו לי, אני לא הפרעתי לכם.
יעקב מרגי: למה אתם עונים?
רחלי אברמזון: אבל זה הבלבול.
יפה בן דויד: עכשיו מה אתם עושים?
יפה בן דויד: תקשיבו, אתם אומרים סל מוסדי – הבלבול כי אתם לא נותנים תשובות.
יפה בן דויד: שואלים אתכם שאלות ועדיין אנשים פה לא מבינים.
רחלי אברמזון: זה ילדים בשילוב ה-100,000.
יפה בן דויד: סליחה רגע, תקשיבי עד הסוף.
יעקב מרגי: רחלי, את יודעת כמה התאפקתי בדיון הזה?
יעקב מרגי: את תתאפקי ותקשיבי.
יפה בן דויד: הבלבול אצלכם, אתם מבלבלים פה את כולם.
יפה בן דויד: מה שאני רוצה לומר, דבר כזה, בנושא של סל מוסדי שימו את הקלפים על השולחן, אין למנהל סל מוסדי.
יפה בן דויד: שעות פרטניות הם לא מענה לילדים הללו.
יעקב מרגי: הם אמרו את זה.
יפה בן דויד: חברים, רק שנייה, לא.
יפה בן דויד: הם אומרים שיש לו סל מוסדי ושהייה, מה זה שהייה?
יפה בן דויד: מורה שוהה, הוא לא צריך - - -
אילן שי: אבל זה תקציבי, זה לא - - -
דודי מזרחי: יש פה יותר מיליארד שקל.
יפה בן דויד: מה זה מיליארד שקל?
יפה בן דויד: אתם נותנים מיליארד שקל למבנים.
יעקב מרגי: רבותיי, תודה, הישיבה הסתיימה, תודה.
יפה בן דויד: דבר אחרון על רכז השילובים, על רכז השתלבות.
יעקב מרגי: יהיה לך, למה לך?
יעקב מרגי: את עושה עוול לעצמך.
יפה בן דויד: כי אתם אומרים פה דברים לא נכונים, אתם מטעים את האנשים, ואתם מטעים את ההורים שלא מבינים, סליחה.
רחלי אברמזון: חבל, חבל.
רחלי אברמזון: הסל הסטטיסטי זה הסל המוסדי, אין פה בלבול.
רחלי אברמזון: הסל הסטטיסטי זה 5.4% בשילוב.
יעקב מרגי: רחלי, הבנו טוב.
יפה בן דויד: אבל הצורך הוא יותר.
יפה בן דויד: תיתנו לפי הצרכים ולא לפי התפקוד.
יפה בן דויד: תיתנו לפי הצרכים, חברים.
יעקב מרגי: יפה בן דויד, תודה.
יעקב מרגי: לא הבנתי אותך עכשיו בכלל, תודה.
יעקב מרגי: נמצה את הדיונים בהמשך.
יעקב מרגי: הנושא על סדר היום הוא פתיחת שנת הלימודים בחינוך המיוחד – סקירה של משרד החינוך ודיווח.
יעקב מרגי: נשמע גם התייחסויות של חברי הכנסת, ארגונים, הורים, ככל שיותיר הזמן.
יעקב מרגי: אני מודיע מראש, לא כולם ידברו, אז אל תרגישו נפגעים.
יעקב מרגי: אנחנו יוצאים מתוך הנחה שהבעיות הכלליות אמורות להקיף פחות או יותר את חלק מן הבעיות הפרטניות, אז אני מתנצל מראש.
יעקב מרגי: אני קובע גם, מאחר ואני רואה כאן ילדים, שלפי סעיף 120 לתקנון הכנסת ימחקו מן הפרוטוקול המפורסם לעיון הציבור פרטים מזהים של דוברים וכן חלקים מסוימים מתוך הדברים שנאמרו לפרוטוקול, ככל שהדבר נדרש לבקשת מי שהשתתף בישיבה, כדי להגן על עניינם של קטינים.
יעקב מרגי: רובכם מכירים את האולם הזה.
יעקב מרגי: בעיקרון דיוני ועדות הכנסת משודרים, אם לא בטלוויזיה בערוץ הכנסת אזי באינטרנט.
יעקב מרגי: חשוב שתדעו את זה.
יעקב מרגי: נפתח עם הסקירה של משרד החינוך.
יעקב מרגי: גברת רחלי אברמזון, בבקשה.
<רחל אברמזון: אני רוצה לשתף בעקרונות מודל העבודה לפיו נערכנו לקראת פתיחת שנת הלימודים הזו.
<רחל אברמזון: כבר במהלך ספטמבר-דצמבר ישבנו לערוך את המיפוי ואת תכנון הצפי לשנת הלימודים הנוכחית והעברנו בחודש פברואר את כל המשאבים למחוזות, כולל גידול טבעי לפתיחת מסגרות, גנים, כיתות, בתי-ספר וגם תקציבים ראשונים של צפי למסגרות שילוב.
<רחל אברמזון: לאור שיח שהיה לנו עם משרד הבריאות הארכנו את מועד הגשת הבקשות לוועדת השמה לתלמידים שנמצאו עדיין בשלבים של אבחון במכון להתפתחות הילד ואפשרנו את סגירת הוועדות ב-10 באוגוסט.
<רחל אברמזון: אני רוצה לומר שמצד אחד זה השג וזה טוב.
<רחל אברמזון: יחד עם זה, זה אולי קצת מקשה ואנחנו נצטרך לשבת שוב עם השותפים שלנו, לראות את מועדי הוועדה, כי לסיים ועדה ב-10 באוגוסט קצת מקשה על שיבוצים.
<רחל אברמזון: אבל עשינו את זה והצלחנו לצעוד ביחד איתם, על אף שהגשת הבקשה או המסמך יצאה קצת באיחור.
<רחל אברמזון: הבטחנו שהשנה הוא ייצא בזמן ויוכלו הורים לדעת שיש להם זכאות לבקש לפתוח את הדיון בעניין ילדם.
<רחל אברמזון: סיום ועדות השיבוץ – השתדלנו מאוד שזה יהיה באוגוסט.
<רחל אברמזון: לא הכול צלח.
<רחל אברמזון: רוב השיבוצים הסתיימו ב-3 באוגוסט.
<רחל אברמזון: תיכף אציג את השלבים, איך התקדמנו.
יוסף ג'בארין: מה זה רוב?
יוסף ג'בארין: כמה באחוזים?
<רחל אברמזון: תיכף אגיד.
<רחל אברמזון: הגענו למצב שבו היו כ-90% מהילדים כבר משובצים.
<רחל אברמזון: מדובר על יותר מ-200,000 תלמידים.
<רחל אברמזון: תיכף אפרוש את זה ואגיד לכם בדיוק מה היה.
<רחל אברמזון: סיימנו את שנת הלימודים הנוכחית עם מספר המסגרות הזה שאתם רואים ועם 233,000 תלמידים.
<רחל אברמזון: אני רוצה להראות לכם ולהציג את המסגרות החדשות שפתחנו.
<רחל אברמזון: פתחנו מסגרות בגני ילדים – 184 גנים חדשים בשנת הלימודים הנוכחית.
<רחל אברמזון: פתחנו כיתות בתוך בתי-ספר רגילים – 265 כיתות.
<רחל אברמזון: אתם יכולים לראות גם את אפיון המוגבלות ולפי האפיון מה נפתח יותר במוגבלות כזו או אחרת.
<רחל אברמזון: מספר כיתות בתוך בתי-ספר לחינוך מיוחד – נפתחו 119 כיתות, ובחטיבות העליונות פתחנו 52 כיתות.
<רחל אברמזון: צפי תלמידים במערכת החינוך הכללית לשנת הלימודים תשע"ח עומד על כ-2,263,686 תלמידים.
קארין אלהרר: אפשר לשאול שאלה לגבי הנתון הקודם?
קארין אלהרר: כמה תלמידים משולבים בכיתות העליונות?
קארין אלהרר: המספר שציינת לגבי פתיחת הכיתות בגילאים המבוגרים יותר יכול להעיד על מצוינות, ומצד שני יכול להעיד גם על בעיה, שבעצם כולם נמצאים בלאו הכי בחינוך המיוחד.
קארין אלהרר: השאלה כמה יש.
<רחל אברמזון: לא בהכרח.
<רחל אברמזון: אציג את הנתון.
<רחל אברמזון: בכיתות הרגילות משולבים בעל-יסודי 13,643 תלמידים.
<רויטל לן כהן: משולבים עם סייעת או משולבים 1.8?
<רחל אברמזון: משולבים בתוך הכיתות במסלול 0.7 שהוא בעצם משלב את התלמידים.
יעקב מרגי: עוד התפרצות אחת שלך ותצאי החוצה.
יעקב מרגי: עכשיו תחליטי מה את רוצה.
יעקב מרגי: עם כל הכבוד, אנחנו מזמינים לפה את משרד החינוך לסקירה.
יעקב מרגי: את לא חברת כנסת.
יעקב מרגי: חברי הכנסת יכולים לשאול, ואת לא.
קארין אלהרר: אני שואלת עכשיו לא על מסלול 0.7 אלא על שילוב יחידני.
<רחל אברמזון: תיכף אראה לכם.
<רחל אברמזון: זכאי שירותי חינוך מיוחד מתוך כלל התלמידים, אנחנו מדברים על 11%.
<רחל אברמזון: הצפי לשנת הלימודים הנוכחית, עלינו כנראה במספר התלמידים ב-8,000 תלמידים נוספים שנכנסו אל תוך המערכת.
<רחל אברמזון: אנחנו מגיעים היום ל-242,645 תלמידים.
יעקב מרגי: הגידול הוא 8%?
<רחל אברמזון: סך התלמידים בחינוך המיוחד מהווים 11% מכלל אוכלוסיית התלמידים.
<רחל אברמזון: עלינו ב-8,000 תלמידים בסך הכול, פחות או יותר.
יעקב מרגי: יש עלייה במספר הכולל, בהתייחס למי שיצאו כבר מן המערכת והחדשים שנכנסו.
<רחל אברמזון: שימו לב, צבעתי בכוונה:
<רחל אברמזון: הצבע הכחול הוא תשע"ז והתוספת באדום היא תשע"ח.
<רחל אברמזון: תלמידים בכיתות חינוך מיוחד בבתי-ספר רגילים – אנחנו מצרפים אל תוך המערכת 2,811 תלמידים.
<רחל אברמזון: במסגרות החינוך המיוחד, בגנים ובבתי-הספר – 2,117 תלמידים נוספים.
<רחל אברמזון: בשילוב, במוגבלות בשכיחות הנמוכה – חברת הכנסת קארין אלהרר, שאלת על הילדים – בחטיבה העליונה יש כ-3,000 תלמידים שנמצאים בשילוב בכל דרגות הרצף, מחטיבת הביניים ועד החטיבה העליונה.
קארין אלהרר: זה לא ממש מעט?
<רחל אברמזון: אני מציגה נתונים, אני לא מפרשת אותם ברגע זה.
<רחל אברמזון: כל הנתונים נמצאים פה.
<רחל אברמזון: אנחנו רואים ב-116,000 תלמידים התייחסות לאותם תלמידים בשכיחות הגבוהה.
<רחל אברמזון: עכשיו אני מגיעה אל 18,935 תלמידים.
<רחל אברמזון: התוספת לשנת הלימודים תשע"ח היא של 2,325 תלמידים.
<רחל אברמזון: זאת התוספת של אותם תלמידים בשכיחות נמוכה.
<רחל אברמזון: אם נשאלה שאלה, אז כן, אותם תלמידים עם אוטיזם נכללים בתוך סך התלמידים שנמצאים, אבל יש כמובן עוד מוגבלויות נוספות.
יעקב מרגי: הם מפוזרים על פני כל הקטגוריות?
<רחל אברמזון: אני רוצה לומר, כי שאלו קודם לגבי נושא הסייעת המלווה וכולי.
<רחל אברמזון: מתוך 18,000 תלמידים נמצאים זכאים לתמיכה מסוג סייעת כ-13,000 תלמידים.
<רחל אברמזון: הפילוח הוא: רמה א', ב', ג', ד', כאשר רמה ד' היא רמה מורכבת ביותר.
<רחל אברמזון: ניתן לראות שהרמה הזאת צובעת כ-70% מהתלמידים שיושבים בתוך מערכת החינוך הרגילה ונמצאים עם רמת תפקוד ד', זאת אומרת ילדים עם מורכבות ועם צרכים, שזה אומר שאנחנו נדרשים לתת להם יותר שעות.
<רחל אברמזון: סך השעות ברמה ד' הוא מ-24 ומעלה.
<רחל אברמזון: אנחנו מגיעים אל נושא ההנגשה הפדגוגית.
<רחל אברמזון: לגבי ההנגשה הפיזית וההסעות ארצה שתמיר בן משה יציג את הסוגיה.
<רחל אברמזון: לגבי ההנגשה הפדגוגית אני רוצה לומר שבשנה שעברה ניצלנו את כל 32 מיליון השקלים שנתנו לנו.
<רחל אברמזון: כ-4,000 תלמידים קיבלו הנגשות פדגוגיות.
<רחל אברמזון: מעבר לסכום הזה נמצאים עדיין עוד כ-2,000-2,500 תלמידים שגם קיבלו כל מיני התאמות אחרות, לא רק שנזקקו לספרי לימוד מסוימים אלא להנגשות אחרות.
יוסף ג'בארין: מה זה המספר 4,000 תלמידים?
יוסף ג'בארין: זה תלמידים באותם בתי-ספר שקיבלו הנגשה?
<רחל אברמזון: זה לא הנגשה פיזית.
<רחל אברמזון: זה הנגשה פדגוגית.
<רחל אברמזון: זה ערכות טכנולוגיות, ספרי לימוד, התאמות, מקרנים להגדלה לילדים עם לקויות ראייה.
יוסף ג'בארין: כלומר פעילות אינדיבידואלית מולם.
<רחל אברמזון: כן, על-פי הצרכים.
<רחל אברמזון: בדרך כלל התקציב עובר לרשויות המקומיות.
<רחל אברמזון: הרשויות המקומיות עובדות מול מרכזי התמיכה שלנו והם מגישים את הבקשות.
קארין אלהרר: כמה בקשות הגישו?
קארין אלהרר: יש פה נתון על כמה ילדים מקבלים סיוע.
קארין אלהרר: כמה ילדים הגישו בקשה להנגשה?
<רחל אברמזון: זה לא ילדים.
<רחל אברמזון: אני לא מקבלת את הבקשות של הילדים.
<רחל אברמזון: אני מקבלת בקשות מהרשויות המקומיות.
קארין אלהרר: אנסח את זה אחרת.
קארין אלהרר: יש ילדים שהגישו בשמם בקשה להנגשה ובקשתם סורבה?
<רחל אברמזון: אני לא יודעת אבל אני מוכנה לבדוק את זה.
<רחל אברמזון: יכול מאוד להיות- - -
יעקב מרגי: הזכאות להנגשה פר תלמיד נקבעת בוועדה, נכון?
יעקב מרגי: הנגשה פדגוגית.
<קריאה: בדרך של "קול קורא".
<רחל אברמזון: יש ילדים עם לקויות שמיעה, עם לקויות ראייה, עם כבדות בראייה.
<אביבית ברקאי: יש ילדים שהרשויות המקומיות לא ביצעו את ההנגשה עבורם.
<רחל אברמזון: יכול להיות שהרשות המקומית לא הגישה.
<אביבית ברקאי: היא הגישה אבל היא לא רכשה את הערכה.
יעקב מרגי: אני שמח שיש רבים שרוצים לענות על השאלה שלי אבל אני פונה רק לרחל אברמזון.
יעקב מרגי: תלמיד שמקבל הנגשה פדגוגית זה לא פר החלטה של מורה או מנהל.
יעקב מרגי: זה החלטה של הרשות המקומית.
יעקב מרגי: זה נתון שצריך לבדוק.
יעקב מרגי: יכול להיות שיש הורים שביקשו מהרשות המקומית וזה לא הגיע לכלל אישור או אליכם.
<רחל אברמזון: זה יכול לקרות.
<אילן שי: אני מן הלשכה המשפטית של משרד החינוך.
<אילן שי: ועדת ההקצבות בוועדת החינוך מבצעת פילוח, גם על סמך נתונים שמגיעים מהשטח, גם מהמתי"אות, גם מבתי-הספר, של תלמידים שגם לפי הנתונים שלנו אנחנו יודעים שזקוקים להנגשה.
יעקב מרגי: איך אתם יודעים?
<אילן שי: על סמך מידע שקיים גם באגף.
יעקב מרגי: איזה מידע?
יעקב מרגי: יש ראש אמ"ן במשרד החינוך?
<אילן שי: רשימות של תלמידים.
יעקב מרגי: איך הרשימות הללו מתגבשות?
<אילן שי: יש תהליך שבו הגורמים באגף לחינוך מיוחד, לגבי ההנגשה הפדגוגית באמצעות עזרים, מבצעים פילוח של הנתונים שיש אצלנו של התלמידים שזקוקים.
<אילן שי: לפי זה קובעים את גובה התקציב לתלמיד ואז יוצרים את הטבלאות של כסף שאמור לעבור לרשויות המקומיות ולבעלויות במוכר שאינו רשמי שבהן יש תלמידים שאנחנו יודעים שצריכים את זה.
<אילן שי: לפי זה יש את ההקצאה התקציבית.
<אילן שי: אבל אחר-כך הביצוע הוא של אותן רשויות מקומיות ובעלויות.
קארין אלהרר: אני רוצה לחדד את השאלה.
קארין אלהרר: הרי בעיקרון מגיעים ילד או ילדה לתוך המערכת ועם הגעתם מגיעה גם המלצה למשהו.
קארין אלהרר: זה יכול להיות טבלט או כל עזר טכנולוגי אחר.
קארין אלהרר: פעמים רבות הילד לא מקבל את זה בסופו של דבר בשל כל מיני סיבות.
קארין אלהרר: זה יכול להיות כי משרד החינוך מעביר את ההרשאה אבל הרשות המקומית לא רוכשת את זה.
קארין אלהרר: האם אתם במעקב אחר הדבר הזה?
קארין אלהרר: כפי שאתם אמורים להיות לדעתי גם על נושא הנגישות וזה לא קורה.
<רחל אברמזון: זה כן קורה.
<רחל אברמזון: יחד עם זה, יכול להיות שיש מספר ילדים בודדים שעדיין לא הספיקו הרשויות- - -
קארין אלהרר: לא אני אמרתי את זה.
יעקב מרגי: תני לה להשיב.
יעקב מרגי: היא עוד לא השיבה.
קארין אלהרר: מבקר המדינה אמר את זה.
קארין אלהרר: בסופו של דבר יש ילדים שלא מקבלים את ההנגשות הללו.
<רחל אברמזון: בתוך האגף נמצאות שלוש דמויות מרכזיות, של שתי מפקחות ועוד מדריכה, שמלוות את ההנגשה.
<רחל אברמזון: את שולמית כהן אתם מכירים, את רויטל בר אתם מכירים ואת נאוה ריינר שמלווה את הנושא הזה.
יעקב מרגי: יש הנחיות?
<רחל אברמזון: כן, יש נוהל שיצא כבר לרשויות המקומיות, יצא לכל המפקחים, יצא לכל המחוזות.
<רחל אברמזון: אם במקרה יש מקרים כאלה או אחרים שעדיין לא קיבלו- - -
יעקב מרגי: אין לי ספק מה תאמרי, אנחנו מכירים את הגישה שלך בעניין הזה, אבל אנחנו רוצים לוודא, וזו הסיבה שאנחנו מחדדים, שאכן כל ילד שזכאי להנגשה פדגוגית יקבל אותה.
יעקב מרגי: שנית, שאתם במשרד ומי שממונה על כל התחום הזה יידע.
יעקב מרגי: אם אני תלוי במפקחת ואני תלוי במנהל בית-ספר או ברשות מקומית – זה פתח למשהו כמו העלמה, יש מקומות שהעין והשמש לא שוזפת אותם, ואותם תלמידים יהיו שקופים במערכת.
יעקב מרגי: המצב האידיאלי הוא שיהיה מסלול כלשהו, שתהיה כתובת, שהמידע הזה יהיה ידוע לכל אחד.
<רחל אברמזון: יש מסלול ויש כתובת.
<רחל אברמזון: המתי"אות נמצאות שם, במרכזי התמיכה היישוביים יש את הפרטים, יש מידע על כל תלמיד ותלמיד.
<רחל אברמזון: אל תשכחו שאנחנו מתקדמים בהנגשה הפדגוגית לאורך 5 שנים.
<רחל אברמזון: אנחנו מקווים מאוד, אם בקצב הזה אנחנו מגיעים לבין 4,000-5,000 תלמידים- - -
יעקב מרגי: את אומרת שיש נוהל עבודה.
<רחל אברמזון: יש, בוודאי.
<רחל אברמזון: אם צריך, נעביר לכם אותו באופן מסודר.
<עמוס שפירא: למה זה לא- - -
יעקב מרגי: סלח לי, יזמתי את הדיון הזה כדי לשמוע סקירה.
יעקב מרגי: אם אתם רוצים לפרוק תסכולים – נזמין אתכם לישיבה מיוחדת כדי לפרוק תסכולים.
יעקב מרגי: אנחנו עכשיו בשלב הסקירה.
יעקב מרגי: אני מבקש שלא יהיו התפרצויות.
יעקב מרגי: אל תענה לי, אל תשיב לי ואל תתפרץ עוד פעם בדיון.
יעקב מרגי: כרגע אנחנו בשלב הסקירה.
יעקב מרגי: חברי הכנסת יכולים לשאול.
קארין אלהרר: אני מבקשת לוודא איך ההיזון החוזר הזה מתבצע בין הרשויות המקומיות לבין משרד החינוך.
קארין אלהרר: בסוף ההרשאה היא שלכם והביצוע הוא של השלטון המקומי.
קארין אלהרר: גם אתם הצפתם קשיים שמתעוררים בעבודה המשותפת עם השלטון המקומי.
קארין אלהרר: אנחנו פה לא כדי לחפש אשם.
קארין אלהרר: אנחנו פה כדי להבין איך מטפלים בזה בצורה הטובה ביותר.
קארין אלהרר: לכן אני מבקשת לדעת איך אתם בסופו של דבר מיישמים את זה הלכה למעשה ומוודאים שמה שהוא באחריות שלכם, לתת חינוך לילדים, בא לכדי ביצוע גם באמצעות העזרים הטכנולוגיים.
קארין אלהרר: זה כל מה שביקשתי לדעת.
<רחל אברמזון: אני רוצה לומר שוב שיש בכל מתי"א מי שאחראי על הנושא הזה מול הרשויות המקומיות.
<רחל אברמזון: יש בידם את רשימות התלמידים והם בודקים.
<רחל אברמזון: אחר-כך כשהרשויות המקומיות מגישות לנו את פירוט הביצוע בפועל כל קבלה וכל דבר נבדקים אל מול כל ילד.
קארין אלהרר: וכאשר זה לא קורה?
<רחל אברמזון: כאשר זה לא קורה נחזור לרשות המקומית ונעיר, נסב את תשומת לבה.
קארין אלהרר: איך תדעו?
<רחל אברמזון: בשנה שעברה זיהינו למשל שני ילדים במחוז מסוים שלא קיבלו את ההנגשה שהם היו אמורים לקבל.
<רחל אברמזון: אמרה הרשות המקומית: "לא הצלחתי, לא הספקתי, לא עלה בידי".
<רחל אברמזון: את השמות לקחנו אלינו.
<רחל אברמזון: בהנגשה הנוכחית הכסף כמובן לא עבר אליהם, הכסף חזר לתקציב ההנגשה.
<רחל אברמזון: השנה הילדים האלה אמורים לקבל את ההנגשה במסלול של "קול קורא" חדש שיוצא כבר בסוף חודש ספטמבר והם הראשונים שאמורים לקבל את הזכאות.
יעקב מרגי: אני רוצה לסכם את הנקודה הזו כי נצטרך תיכף להסדרה ברורה יותר.
יעקב מרגי: הגדרת שדרכי הפעולה הן "קול קורא" של הרשויות המקומיות.
יעקב מרגי: מאותו רגע נכנסים אצלי מנגנוני האזהרה לעבוד.
יעקב מרגי: מה לעשות, זה טבעה של האנושות, לא כל בני האדם זהים וכנראה גם לא כל ראשי הרשויות המקומיות זהים ולא כל סדרי העדיפויות זהים.
יעקב מרגי: אני לא חושש בעיריית תל-אביב, גבעתיים ורמת גן אלא ברשויות חלשות, שראשי הרשויות בהן לא נבחרים בוועדת מינויים, בוועדת איתור, אלא נבחרים על-ידי הציבור, ולפעמים הקריטריון – אני לא רוצה לומר שהוא דופק לב ותעודת זהות, אבל יש גם כאלה, והחינוך המיוחד לא בראש סדר העדיפויות שלהם.
יוסף ג'בארין: לפעמים מסתבר שהם גם מושחתים.
יעקב מרגי: גם זה קורה.
יעקב מרגי: כשאנחנו מדברים על ילד עם צרכים שנדרש להנגשה פדגוגית, ולא משנה ההגדרה והסמנטיקה- - -
<רויטל לן כהן: זה לא סמנטיקה.
יעקב מרגי: זה עזרים חיוניים.
<רויטל לן כהן: אבל הם לא מגיעים לילד.
יעקב מרגי: אלה עזרים פדגוגיים.
יעקב מרגי: הילד הזה בלי העזרים הללו הוא כאילו לא במערכת החינוך כי בלעדיהם הוא כלום.
יעקב מרגי: אלה עזרים חיוניים.
יעקב מרגי: אם הם לא חיוניים אז אל תתני לו.
יעקב מרגי: אני חושב שהשיטה כאן לא נכונה.
יעקב מרגי: אדרוש את זה בסיכום.
יעקב מרגי: אני חושב שמעבר ל"קול קורא" צריכה להיות לכם נורת אזהרה, אצל המפקחים הייעודיים הפרושים בכל רחבי הארץ.
יעקב מרגי: כל התפיסה הזאת של המפקחים – אני כופר בה מזה זמן רב.
יעקב מרגי: מעמיסים עליהם הכול.
יעקב מרגי: המפקחים הייעודיים – בכל הנוגע לחינוך המיוחד זה עוד יותר מצומצם, יותר ממוקד.
יעקב מרגי: כן, שתהיה לכם אמירה לגבי רשויות מקומיות שלא הגישו את ה"קול קורא", רשויות שלא מיישמות.
יעקב מרגי: שתהיה לכם עין פקוחה על כך.
קארין אלהרר: אני רוצה להציג לך את התסריט, איך זה עובד דה פקטו.
קארין אלהרר: יש ילד שקיבל רשות לקבל הנגשה.
קארין אלהרר: פנה למשרד החינוך.
קארין אלהרר: משרד החינוך אומר: "כן, צריך לתת לו".
קארין אלהרר: מעביר את הטופס, את הפתק, את הצעטאלע לרשות המקומית.
קארין אלהרר: הרשות המקומית יכולה להתייחס ויכולה לא להתייחס.
קארין אלהרר: בא ההורה לרשות המקומית ואומר: "מה קורה?
קארין אלהרר: " אומרים לו: "לא, זה לא אנחנו, זה משרד החינוך".
קארין אלהרר: בא ההורה למשרד החינוך, ובצדק אומר לו משרד החינוך: "זה לא אנחנו, זה הרשות המקומית".
קארין אלהרר: זה סיפור החיים של ההורים.
איילת נחמיאס ורבין: אגב, גם אחרי הרשות המקומית יש להם עוד כל מיני סיבוכים.
יעקב מרגי: ההורים, תבינו, אנחנו מדברים בשמכם.
יעקב מרגי: אנחנו מציפים את הבעיות.
יעקב מרגי: אני מתעקש שהדיון יהיה באמת בהקשבה מלאה ולא בהתפרצויות כדי לברר את הנקודות, ואנחנו לא נקיף הכול היום.
יוסף ג'בארין: מה שמחדד אולי את החשש הזה, אני מסתכל על השקף ורואה שלגבי הנגשה פדגוגית יש צפי לגבי סוף ספטמבר, שזה ממש עכשיו, ל-4,000 נוספים.
יוסף ג'בארין: זה כאילו את אומרת לנו שכיום ההערכה היא שיש כ-4,000 תלמידים שבעצם אין להם הנגשה.
<רויטל לן כהן: יש יותר, אדוני.
יוסף ג'בארין: זה מה שאומר הנתון הזה, לפחות 4,000 תלמידים היום, להערכת המשרד, לא מקבלים הנגשה.
<רויטל לן כהן: זה לא הצפי.
<רויטל לן כהן: זה הסכום המוקצב.
איילת נחמיאס ורבין: חבר הכנסת מרגי, אני מתנצלת שלא הגעתי לדיון פתיחת השנה אבל אני מעריכה מאוד את הדיון הזה כי הוא בעיניי דיון חשוב מאוד.
איילת נחמיאס ורבין: יושבים כאן אנשים שזקוקים ליד המושטת שלנו והם חייבים אותנו.
איילת נחמיאס ורבין: יושב כאן נ' שהוא ילד שאני מטפלת בו מאז ערב פתיחת שנת הלימודים, יושבים פה אנשים רבים מאוד שהילדים שלהם בבית.
איילת נחמיאס ורבין: אני פוגשת כאן את רחלי אברמזון לעתים מזומנות.
איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה לכוון לעובדה שלא יעזור כלום, חבר הכנסת מרגי, אנחנו מגיעים כל פעם, אגב גם במהלך השנה, גם כשאנחנו דנים בנושאים כמו "קדימה מדע" שמטפל בילדים שבביתם, אנחנו מגיעים לאותה מסקנה.
איילת נחמיאס ורבין: משרד החינוך לא ערוך מבחינת המשאבים ומבחינת ההיתכנות לכמות הילדים שזקוקים להנגשה פיזית או להנגשה פדגוגית.
יעקב מרגי: הגעת למסקנה לפני סוף הדיון.
קארין אלהרר: זה מסקנה שחוזרת על עצמה.
איילת נחמיאס ורבין: אני במצוקה בעניין הזה.
איילת נחמיאס ורבין: אני אומרת לך באמת, חבר הכנסת מרגי.
איילת נחמיאס ורבין: משום שאם אני מטפלת בילד שבמקום לקבל 6 שעות סייעת מקבל רק שעתיים סייעת, או ילדה בת 9 שלא נותנים לה יותר סייעת בכלל והיא עם אלרגיה מסכנת חיים, ועוד מיליון מקרים שגם אתה נתקל בהם ונערמים על שולחנך, גם אם לא תספר לי אני יודעת שזה המצב – זה אומר שיש פה בעיה מערכתית הרבה יותר קשה מאשר נדמה לנו.
איילת נחמיאס ורבין: אתה ואני כל פעם מגיעים, גם באמצע שנת הלימודים, לאותם דיונים.