GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעקב מרגי: אביבית, מה חסר לך בהגדרה?
מירב ישראלי: אם אני מבינה את אביבית יש פה התייחסות לסייעות.
מירב ישראלי: שירותי סיוע, שהם שירותים שניתנים בתוך פרק השילוב בהגדרה של שירותים מיוחדים שניתנים לילד יש שירותי סיוע.
מירב ישראלי: בהגדרה של שירותים נלווים, שזה השירותים שניתנים בחינוך המיוחד אין שירותי סיוע.
מירב ישראלי: כן יש שירותי סיוע מסוימים בחינוך המיוחד.
יעקב מרגי: מה זה קשור להגדרת המתי"אות?
אביבית ברקאי - אהרונוף: בגלל שהוסיפו את עניין הסייעת יש פה - - -
יעקב מרגי: לדעתי אין פה בעיה.
יעקב מרגי: תבדקו את זה ותתנו לי תשובות בדיון הבא.
אביבית ברקאי - אהרונוף: הערה נוספת, ישנם תפקידים נוספים שהמתי"אות עושות היום, חלק מהן בעניין פיקוח וגם במתן שירותים וטיפול לילדים ואלה שני דברים שצריך להוסיף להגדרה.
אביבית ברקאי - אהרונוף: לכן יש מקום שזה ייכתב בהגדרה עצמה מאחר וההגדרה כוללת גם את תפקידי המתי"א.
מירב ישראלי: כתוב "מתן שירותי חינוך וטיפול לתלמידים", בסיפה.
אילן שי: מתי"א לא מפקחים.
אביבית ברקאי - אהרונוף: לגבי סעיף 3 במסמך של משרד החינוך, לגבי האפשרות לפנות לוועדת הזכאות.
אביבית ברקאי - אהרונוף: אני רוצה להבין, ברגע שהורה מעוניין לשנות את סוג המסגרת, הוא בחר בשילוב ומעוניין לשנות את המסגרת ולהעביר את הילד שלו למסגרת נפרדת.
אביבית ברקאי - אהרונוף: מדוע הוא צריך לעבור דרך ועדת הזכאות?
אביבית ברקאי - אהרונוף: האם הוא לא צריך לפנות רק לוועדת שיבוץ?
מירב ישראלי: זאת אכן שאלה כי היום זה עובר דרך ועדת זכאות ואפיון.
מירב ישראלי: אלא אם כן הוא הולך ישר לשילוב במוגבלויות המסוימות.
מירב ישראלי: בעיקרון היום זה עובר דרך ועדת זכאות ואפיון שדנה בילד ואז ההורה בוחר ואז יש את השיבוץ.
מירב ישראלי: כאן עולה שאלה טובה, אם הורה שלח את הילד לשילוב ועכשיו הוא רוצה להחזיר אותו לחינוך המיוחד.
יעקב מרגי: יעבור באותו מסלול.
יעקב מרגי: זו לא אנרכיה.
יעקב מרגי: צריך להיות סדר וזה צריך להיות באותו מסלול, שלא תהיה הפקרות.
יעקב מרגי: הוועדה היא גם ועדה שקובעת זכאות.
מירב ישראלי: הזכאות נקבעה.
יעקב מרגי: היא קבעה את הזכאות, היא תתיר אותה.
יעקב מרגי: יכול להיות שתמצא לנכון גם לא להתיר אותה, גם זו אפשרות.
מירב ישראלי: היום את כאילו מחזירה אותו אחורה למסלול שהוא היה בו.
מירב ישראלי: גם היום הוא לא בוחר לבד.
מירב ישראלי: הוא עובר דרך הוועדה ואז הוא מודיע לוועדה, יש את השאלה האחרת על סיכון או לא סיכון, שזה גם עניין שצריך לדון בו לדעתי.
מירב ישראלי: הוועדה גם מוסמכת להגיד - - -
קריאה: היה בחוזר מנכ"ל שאם אני רוצה לעבור מהחינוך המיוחד לשילוב ויש הסכמה בין ההורים לצוות, אני לא עוברת שום ועדה, הולכת ישר לבית הספר.
מירב ישראלי: בדיוק את זה משנים.
יעקב מרגי: אני מבקש שתעני לשאלה של אביבית.
יעקב מרגי: אנחנו לא חוזרים אחורה בדיון.
אביבית ברקאי - אהרונוף: אם נקבעה זכאות והרי ועדת זכאות ניתן - - -
יעקב מרגי: שאלת שאלה פשוטה וברורה, ההורה החליט, באותה שנה יבוא לוועדה.
אביבית ברקאי - אהרונוף: אבל מדוע?
אביבית ברקאי - אהרונוף: נקבעה לו זכאות ונקבעה לו - - -
יעקב מרגי: שאלת מדוע, אז מסבירים לך.
יעקב מרגי: הזכאות נקבעה באמצעות הוועדה, השיבוץ באמצעות?
אביבית ברקאי - אהרונוף: ועדת שיבוץ.
יעקב מרגי: בסדר, אז יחזור לוועדה.
אביבית ברקאי - אהרונוף: ולכן אין בזה היגיון.
אילן שי: המעבר באמצע שנה בין מסגרות - - -
יעקב מרגי: מכוח מה באה ועדת שיבוץ?
אילן שי: מכוח הזכאות.
יעקב מרגי: אז יחזור לוועדה.
אביבית ברקאי - אהרונוף: אבל הילד כבר זכאי.
יעקב מרגי: מי אמר שלא יהיה זכאי.
יעקב מרגי: הפרוצדורה תעבור דרך הוועדה.
יעקב מרגי: כבר קבענו את זה.
יעקב מרגי: זה הוכרע ולא יהיה על זה דיון.
אביבית ברקאי - אהרונוף: אבל הוועדה כבר הכריעה, למה היא צריכה להכריע שוב?
אילן שי: אני מסכים עם היושב-ראש.
יעקב מרגי: שאלה הבאה.
אביבית ברקאי - אהרונוף: לגבי סעיף 5, קביעת תכנית חינוכית יחידנית.
אביבית ברקאי - אהרונוף: חסר סעיף שמחייב את כינוס הוועדה בפרק זמן סביר אחרי הודעת השיבוץ על מנת שזה לא יהיה כפי שקורה לעיתים היום תוך כדי שנת הלימודים והילד למעשה מתחיל את שנת הלימודים בלי תכנית מסודרת.
יעקב מרגי: באיזה שלב זה צריך להיות?
יעקב מרגי: על איזה שלב את מדברת?
אביבית ברקאי - אהרונוף: לדעתי ברגע שילד מקבל את הודעת השיבוץ.
אילן שי: במסגרת ההתאמה של סעיף 20ז אנחנו חושבים שצריך לקבוע מועד לקביעת התכנית.
יעקב מרגי: אז תרשום את זה כדי שבדיון הבא זה יהיה כבר מסודר.
אביבית ברקאי - אהרונוף: שאלת הבהרה, האם גם מנהל יכול לפנות בכל עת לוועדת הזכאות והאפיון?
יעקב מרגי: זה כבר נאמר עשרות פעמים.
אילן שי: אחרי שנה תמיד אפשר לפנות.
אילן שי: באותו פרק זמן של שנה פעם אחת כולם יוכלו לפנות ולבקש שינוי של ההחלטה, יותר מפעם אחת זה באישור מנהל המחוז.
מירב ישראלי: יש בעיות היום של פניות חוזרות של מנהלים וארגונים ציבוריים שצריך לשים את המגבלה הזאת?
אילן שי: יש בקשות לפנות לוועדה באמצע שנה כדי להעביר.
יעקב מרגי: בנוסף, בעקבות השינוי יש גם בחירת הורים.
מירב ישראלי: הורים זה בסדר, אין לי בעיה.
יעקב מרגי: רציתם שוויון.
יעקב מרגי: יצרו שוויון.
מירב ישראלי: אני לא בקשתי שוויון.
מירב ישראלי: זכויות שקיימות היום, לא צריך להרע אותם.
אילן שי: גם היום זה באישור מנהל מחוז.
מירב ישראלי: אבל זה לא כתוב בחוק.
יעקב מרגי: שום דבר לא היה כתוב בחוק.
דודי מזרחי: בחוק לא כתוב כמעט כלום, אחרת לא היינו דנים כל כך הרבה שעות.
מירב ישראלי: לכאורה ארגון ציבורי יכול לבוא ולהגיד שלא כתוב בחוק מנהל מחוז, אל תפנו אותי למנהל מחוז.
יעקב מרגי: אנחנו צריכים לתקן שיהיה כתוב.
מירב ישראלי: אתה לא יכול להכניס אם זה לא כתוב בחוק.
יעקב מרגי: אנחנו מתקנים את החוק.
אילן שי: רוב הפניות הם של מנהלי מוסד.
מירב ישראלי: כאילו מריעים פה מצב, לכן אני שואלת.
נתי ביאליסטוק כהן: נתי כהן, מנכ"ל המרכז לעיוור, בנוגע לנקודה 3 כפי שאמרה אביבית, אדם עם צרכים מיוחדים בדרכו לבית הספר עובר כמה תחנות, שתים מהמהותיות בהן היא ועדת הזכאות ואחריה רק ועדת השיבוץ.
נתי ביאליסטוק כהן: מדוע כשהוא רוצה לשנות רק את השיבוץ, אף אחד לא מערער על זכאותו, הוא צריך לחזור שוב לוועדת הזכאות.
אילן שי: זו לא ועדת שיבוץ.
אילן שי: כדי לשנות החלטה של ועדת שיבוץ יש את כל המנגנון של תקנות רישום והעברה.
אילן שי: שם יש הסדר לגבי שינוי שיבוץ.
אילן שי: כאן אנחנו מדברים לא על השיבוץ אלא רק על שינוי החלטה של ועדת הזכאות והאפיון או של בחירת ההורים במסגרת החלטה של ועדת הזכאות.
נתי ביאליסטוק כהן: זו לא החלטה של ועדת הזכאות.
אביבית ברקאי - אהרונוף: זה בתוך הזכאות לחינוך מיוחד, סוג המסגרת.
נתי ביאליסטוק כהן: סוג המסגרת נקבעת בוועדת השיבוץ עם כל הפרוצדורה - - -
יעקב מרגי: טעות בידך.
יעקב מרגי: ממשיכים הלאה.
יעל ניר: יעל ניר, ועד ההורים המשלבים.
יעל ניר: בנושא המתי"א, כיוון שפרטנו איזה שירותים המתי"א נותנת, עם מי היא מייצרת תקשורת ועם מי לא, חסר אלמנט של ההורים.
יעל ניר: אני אומרת את זה בגלל שהיום יש בעיה להורים ליצור תקשורת עם המתי"א ולעשות אתה דיון.
יעקב מרגי: מה את רוצה שיהיה בהגדרה?
יעל ניר: שיהיה בהגדרה שהמתי"א רשאית לקיים דיאלוג עם ההורים.
מירב ישראלי: זו הגדרה, זה לא משהו אופרטיבי.
מירב ישראלי: כל הרעיון הוא להגיד מה זה המתי"א כדי שאחר כך נדע שמזמינים נציג מהמתי"א לזה או לזה.
מירב ישראלי: אם מתחילים להעמיס על ההגדרה של המתי"א דברים שאנחנו לא צריכים אותם לצורך ההגדרה, אנחנו לא עושים פה חוק המתי"א, מהם תפקידי המתי"א.
מירב ישראלי: להפך, אני חושבת שאם נתחיל לעשות את הדברים האלה, זה רק יגרע.
מירב ישראלי: לדעתי צריך לעשות את ההגדרה כמה שיותר רזה, לא להעמיס עליה.
מירב ישראלי: לא דרך זה נחליט מה התפקידים של המתי"א.
מירב ישראלי: זו הגדרה, זה משהו טכני.
רויטל לן כהן: אבל בטכני - - -
מירב ישראלי: כל מה שזה עושה בחוק הזה זה להגיד מה זה המתי"א.
רויטל לן כהן: אבל אני יודעת מה זה עושה בפועל.
מירב ישראלי: אבל לא כתוב פה מה המתי"א עושה או לא עושה.
רויטל לן כהן: הם ישתמשו בזה, כמו שהם משתמשים - - -
יעקב מרגי: אני מבקש שתדברי כשיבוא תורך.
מירב ישראלי: לכן אני אומרת שכדי שהם לא ישתמשו בזה, זה צריך להיות הכי רזה.
יעל ניר: שאלת הבהרה לגבי החלפת ועדת השילוב בצוות רב מקצועי, אני רוצה לדעת אם זה סטטוטורי?
יעל ניר: דבר שני, כתוב שהתפקיד של הצוות הרב מקצועי יהיה לקבוע את הזכאות של תלמיד במוסד חינוך רגיל למענה פרטני או קבוצתי.
יעל ניר: אני מסתכלת בעמוד 8, סעיף 20ד.
יעל ניר: האם הצוות הרב מקצועי הוא זה שקובע ולא ועדת הזכאות והאפיון?
יעל ניר: איפה חלוקת התפקידים.
יעקב מרגי: אני מרשה לך לחרוג למרות שזה לא במסמך של משרד החינוך, בבקשה, מי יכול לענות לה?
אילן שי: בעצם ההגדרה בסעיף 14, 20ד(א)(1) נאמר שקביעת הזכאות היא קודם כל זה סטטוטורי כיוון שזה נמצא בחוק, דבר שני, קביעת הזכאות של תלמיד ממוסד חינוך רגיל של ילד עם צרכים מיוחדים למענה פרטני או קבוצתי, המילים "מוסד חינוכי" יורדות בעקבות ההחלטה של המשנה ליועץ המשפטי לממשלה כמפורט בתוספות הראשונה והשנייה לחוק.
אילן שי: בעצם באותם מקומות שכתוב בתוספת השנייה שזה מענה פרטני או קבוצתי יש סמכות לצוות הרב מקצועי לקבוע זכאות במקביל לסמכות שיש לוועדת הזכאות והאפיון.
יעל ניר: אז מי גובר?
מירב ישראלי: זה לאן שההורה פונה.
מירב ישראלי: זה כמו היום.
מירב ישראלי: אין שינוי.
יעקב מרגי: וזה סטטוטורי.
אילן שי: אני אנסה להסביר את זה באמצעות המצב הקיים.
אילן שי: היום גם ועדת השמה וגם שילוב יכולות לקבוע זכאות לחינוך מיוחד רק שהזכאות שוועדת השילוב נותנת היא רק במסגרת של שילוב.
אילן שי: בדומה היום הצוות הרב מקצועי יוכל לתת זכאות שהוא רק במסגרת השילוב, של מענה פרטני או קבוצתי במוסד החינוכי.
יעל ניר: זה אומר שילד בשילוב לא יצטרך ללכת לוועדת זכאות ואפיון?
יעל ניר: כי הוא יקבל את הזכויות שלו במסגרת - - -
מירב ישראלי: במוגבלויות מסוימות.
אילן שי: במוגבלויות מסוימות וברמות תפקוד מסוימות.
דודי מזרחי: באנלוגיה למצב הקיים היום, עבור הילדים שמשולבים במסגרת השילוב הדיפרנציאלי, מי שיאשר את הזכאות שלהם היא ועדת זכאות.
דודי מזרחי: עבור הילדים שמשולבים ישר למוסד החינוכי, קרי המוסד הסטטיסטי וההיבטים הנוספים שדברנו עליהם בוועדה, זו הוועדה הבין מקצועית שדומה לוועדת שילוב שעובדת.
עמוס תמם: משהו לא ברור לי, ככל שאני מתעמק בזה אני יותר חושב שוועדות הזכאות והאפיון הן מיותרות.
עמוס תמם: כל התהליך מייתר את הוועדות האלה.
עמוס תמם: איך תיקבע עכשיו זכאות?
יעקב מרגי: אמרת זאת בדיון הקודם.
יעקב מרגי: אמרת למה צריך את הוועדה?
עמוס תמם: עכשיו אני מחדד את זה יותר.
עמוס תמם: מי שיקבע את הזכאות זה בעצם אותו שאלון שאנחנו כרגע עוד לא יודעים איך הוא נראה ומה תהיינה השאלות, אני לא יודע אם זה השאלון שיש ב - - - עם 184 השאלות או שיהיה שאלון אחר שהוא בעצם יקבע את הזכאות של הילד ויאפיין אותו בין 1 ל-4.
עמוס תמם: הוועדה שתשב אין לה עניין של לתת זכאות.
עמוס תמם: הילד קיבל זכאות על פי השאלון.
רחל אברמזון: חד משמעי לא.
עמוס תמם: אשמח אם תסבירו כי ככל שאנחנו מתעמקים בזה אנחנו לא מוצאים את העילה.
עמוס תמם: אנחנו לומדים, תלמדו אותנו על גרוע.
עמוס תמם: אני רוצה להתייחס לסעיף 3 לחוק הקיים, גם במעבר הזה, שיהיה אפשר לבקש להחליף או לשנות את הוועדה, גם הורים וגם צוות, צריך לקבוע תקופת הכשרה.
עמוס תמם: ייווצר מצב שאני אגיע לבית הספר והמורה לא תמצא חן בעיני ואז נתחיל את המשחק בלי שניתן לילד בכלל סיכוי להיות בתוך המערכת שנקבעה לו מלכתחילה ולבקש שוב ועדה כדי לצאת.
עמוס תמם: לכן אני חושב שצריכה להיות תקופה מסוימת של שלושה חודשים, חצי שנה, שבה המצב הוא כמו שהוא נקבע כדי לתת לזה סיכוי.
עמוס תמם: אי אפשר להיות עם המזוודה.
עמוס תמם: אני מבקש שיתייחסו לעניין של הכשרה, אולי הפסיכולוגים יסכימו אתי ואולי לא, אבל בכל מקרה התכלית היא לקבוע.
עמוס תמם: חייבים בעניין הזה של ה-10 לחודש, לגבי המסמכים, חייבים לשים קו כי המערכת לא תוכל להמשיך ולשבץ את הילדים.
עמוס תמם: ייווצר מצב שכל הזמן מחכים למסמכים וכל הזמן יש עוד אפשרויות, לא ניתן מקומות לילדים שצריכים לקבל מענה ולא נוכל לשבץ אותם כי פשוט לא נשבץ.
עמוס תמם: נגיד שיש לנו חמישה ילדים ו-16 מחכים, אנחנו מחכים עם זה.
עמוס תמם: לגבי העניין של הסייעות שעובר למתי"אות.
עמוס תמם: האם היום משרד החינוך אומר שהוא הולך להכשיר את הסייעות?
עמוס תמם: זה המסר שעובר כאן?
יעקב מרגי: לא להכשיר.
יעקב מרגי: הוא מכשיר את המורים?
יעקב מרגי: המתי"א מדריך, לא מכשיר.
יעקב מרגי: יש הבדל בסיסי ומהותי.
רחל אברמזון: אני אתחיל מסיפור המתי"א והסייעות.
רחל אברמזון: הסייעות לא מוכשרות על ידי משרד החינוך אבל כשמנחים צוות לטפל או להכין תכנית לתלמיד כזה או אחר הסייעת היא חלק מהצוות החינוכי והיא תקבל את ההנחיה באותה מידה.
רחל אברמזון: לגבי השאלונים, צוות חינוכי ממלא שאלון, הוא לא קובע רמת תפקוד.
רחל אברמזון: הוא יכול לחוות את דעתו, הוא יכול להביא את המלצתו, הוא יכול להביע את הקשיים והצרכים של הילד והדיון לגבי רמת התפקוד של התלמיד נדונה בוועדת הזכאות.
רחל אברמזון: אין קביעה לפני שהילד נדון בוועדה.
ירון לוי: ירון לוי יושב-ראש מטה "קולם" לגבי הצוות החינוכי, אני שוב חוזר לסייעות, גם היום בחינוך המיוחד במסגרות של בתי הספר הרגילים, מקבלים סייעות.
ירון לוי: גם בבית הספר לחינוך המיוחד, אם זו סייעת אישית ויש עשרות - - - שמאשרים אותם.
ירון לוי: דבר שני, סעיף 12 לגבי קבלת זכאות מותנית, אם עד ה-10 לאוגוסט לא נקבעה זכאות לילד ולא נקבע שיבוץ?
יעקב מרגי: דברנו על זה ויחזרו על זה שוב.
אילן שי: הוזכר השם של עירית לבנה, עירית לבנה אחראית על סייעות רפואיות במערכת החינוך.
יעקב מרגי: זה לא קשור לשילוב ולא קשור לחינוך המיוחד.
אביבית ברקאי - אהרונוף: יש עוד סייעות בחינוך המיוחד.
אביבית ברקאי - אהרונוף: אני מפנה לפסק דין אוראל - - -
אילן שי: זה לא במסגרת זכאות
אביבית ברקאי - אהרונוף: אני לא מדברת על סייעת רפואית, אני מדברת על סייעת אישית בחינוך המיוחד.
אביבית ברקאי - אהרונוף: היה פסק דין בעניין הזה.
אילן שי: מה שאביבית קוראת לו סייעת אישית, זה הוספת סייעת תגבור לכיתה בגלל הצרכים של הילד.
אביבית ברקאי - אהרונוף: זה הפירוש שלכם, זה לא מה שבית המשפט אמר.
יעקב מרגי: אני מבקש לענות רק על השאלות שירון לוי שאל.
אילן שי: כשמדברים על סייעות רפואיות יש מצבים רפואיים מסוימים שמצריכים סייעת אישית, זה גם בחינוך המיוחד.
אילן שי: הסייעת הזאת באה לתת מענה לבעיה מסוימת, יכול להיות בגילאים מסוימים בגלל אלרגיה, יכול להיות בגלל טיפולים פולשניים, סכרת, אפילפסיה לא מאוזנת וכדומה.
אילן שי: זה לא במסגרת הזכאות.
יעקב מרגי: זה לא בתחום ההדרכה של המתי"אות.
יעקב מרגי: כרגע זה צוות חינוכי בהגדרה.
ירון לוי: אני מבקש לתת רק דוגמה אחת מיני רבות, אני מדבר על התכתבויות מ-2010 עם הגברת עירית לבנה - - -
יעקב מרגי: אם חסרות לך שעות עירית לבנה אני אתרום לך ואני אסדר לך אותם, אני אסדר לך עוד דיון על זה.
יעקב מרגי: לגבי 12 הוא יסביר שוב.
אילן שי: הוראה שקבעה שגם מי שהתחיל אבחון ולא סיים אותו עד למועד מסוים, תקבע הוראה מיוחדת לכך.
ירון לוי: - - -
יעקב מרגי: יש קושי בחוק לתת - - -
מירב ישראלי: אני חושבת שאנחנו לא נקבע תאריך בחוק.
יעקב מרגי: אני אסביר לך למה זה נולד - - -
אילן שי: לאפשר בלי תאריך שיקבע זו טעות למי שירצה - - -
מרדכי יוגב: אני שמח שהדיון מתנהל ברגיעה.
מרדכי יוגב: יש פה חשש וחרדות של ההורים, ככל שאני לומד אותם החרדות והחששות הם משני דברים: האחד שוועדת ההשמה המקומית הופכת למשהו יותר אזורי, יותר רחוק מההורה ופחות נגישה.
מרדכי יוגב: הדבר השני הוא שכל התקציבים שעברו פר הילד וכשההורה חשב שאולי ייקח אותו לשילוב ואז זה קצת כמו בביטוחים שיורדים, ירדו טיפולים ממנו.
מרדכי יוגב: לכאורה רצון לשלב אבל הוא זקוק ויהיה לו פחות.
יעקב מרגי: איפה זה מופיע במסמך של משרד החינוך?
יעקב מרגי: זה דיון שהיינו בו.
מרדכי יוגב: אלה חששות שעולים מהרבה הורים באזורים שונים.
יעקב מרגי: אבל זה לא הדיון כרגע.
מרדכי יוגב: זה כן הדיון.
מרדכי יוגב: זו חובת ההוכחה להורים שמתמודדים עם המעבר לשילוב ואז בשילוב הסיוע להם הוא פעמים בשבוע, שלוש פעמים בשבוע, בדרום אי אפשר בכלל למצוא אותו כי הוא לא קיים.
מרדכי יוגב: במקום בתוך מוסד ייחודי שהוא כן קיים.
מרדכי יוגב: אז לכאורה חוסכים על חשבון הילד וזו אחת מנקודות החשש ושמעתם הורים שאומרים שאם הוא חוזר משילוב למוסד כי הם עשו מאמץ להגיע לשילוב אבל לא זכו למספיק, רק פעמים בשבוע.
יעקב מרגי: אמרת את דבריך אבל זה לא הדיון.
יעקב מרגי: הדין כרגע הוא על הנקודות שהביא לנו משרד החינוך.
גד שמואל כהן: גדי כהן, פורום ועדי ההורים היישוביים.
גד שמואל כהן: אני רוצה לברך שוב את משרד החינוך ואת יושב-ראש הוועדה על ההבנה שהסייעות הן חלק מהצוות הטיפולי והחינוכי של הילד.
גד שמואל כהן: אנחנו גם נקווה כהורים שמשרד החינוך ייקח אחריות גם על ההכשרה שלהם ולעשות מיון שלא כל אחד יכול להיות סייע רפואי, בוודאי כשאנחנו מדברים על שילוב שהן אמורות להיות גם משלבות.
גד שמואל כהן: ביחס לסעיף 7 הסבירה לנו מנהלת האגף לחינוך מיוחד שיש במשרד החינוך מומחה לכל תחום שהוא, לכל צורך שהוא כי מדברים שם על להביא מומחה ביחס להגדרה של המומחיות.
גד שמואל כהן: אני רוצה לשאול האם משרד החינוך ישלח את המומחה הזה מאילת למטולה בתוך פרק זמן שיאפשר לבנות תכנית לימודית לילד בפרק זמן סביר?
רחל אברמזון: הפרישה של מומחי התחום שלנו במתי"אות היא ב-67 מתי"אות.
רחל אברמזון: המתי"אות מפוזרים באופן גיאוגרפי.
רחל אברמזון: במקום שתתעורר בעיה ישנם מדריכים ארציים.
רחל אברמזון: המדריכים הארציים והמחוזיים בתוך המחוזות יכולים לתת את המענה המקצועי למומחיות תחום.
גד שמואל כהן: אתם יודעים להגדיר מסגרת זמן?
גד שמואל כהן: חודש מתחילת שנת הלימודים או חצי שנה מתחילת שנת הלימודים?
מירב ישראלי: נאמר שהתכנית היחידנית תהיה תוך זמן מסוים.
מירב ישראלי: תגידו מתי הזמן הזה יהיה?
רחל אברמזון: אמרנו שניתן את ההגדרה.
מיכל מנקס: מיכל מנקס, סמנכ"ל חינוך חברה רווחה במרכז השלטון המקומי.
מיכל מנקס: יש לי שתי נקודות לחדד: הראשונה סמנטית, אני ממש חוששת מלהכניס את המושג "זכאות מותנית".
מיכל מנקס: או שיש זכאות או שאין זכאות.
מיכל מנקס: אם יש עניין טכני בו אין מסמכים לוועדה, אסור שיהי סימן שאלה על זכאותו של הילד.
מיכל מנקס: במיוחד כשאנחנו מגיעים ל-10 באוגוסט ואחריו.
מיכל מנקס: אולי זה לא משהו שייפתר עכשיו אבל צריך לחשוב על השלכות האלה.
מירב ישראלי: אפשר לכתוב את זה חיובי שהוועדה זכאית לקבוע זכאות גם על סמך מסמכים חסרים ובלבד שיוגשו עד למועד מסוים.
יעקב מרגי: אם הבנתי נכון, זה יותר מקנה לו את הזכות לעשות כי קודם לא הייתה לו הסמכה.
יעקב מרגי: זה יכול להיות רק חיובי.
מיכל מנקס: דבר שני שחשוב לי מאוד לחדד זה זכותם של הורים לפנות בבקשה לשינוי המסגרת שבחרו במהלך השנה.
מיכל מנקס: חשוב לי להזכיר את מקומה של הרשות המקומית.
מיכל מנקס: בכל הכבוד, הרשות שולחת, אני מנסה להשתמש במונחים של חוזר מנכ"ל, הרשות היא השולחת, הרשות היא האחראית, הדואגת לרישום, לגיוס צוות מקצועי כזה או אחר לתיעוד מול משרד החינוך.
מיכל מנקס: לכן, דמיינו בנפשכם שבחר הורה לשלוח את ילדו לבית ספר לחינוך מיוחד שלא נמצא בתחום השיפוט העירוני והרשות מסיעה אותו וכו'.
מיכל מנקס: ברצותו לחזור לשילוב, בוודאי שירצה לחזור לעיר בה הוא מתגורר ואולי לאותה שכונת מגורים, לא עולה על הדעת שהוא יפנה לבית הספר שבו הילד לומד שלא בתחום השיפוט.
מיכל מנקס: אז אני מבקשת לחדד את החשיבות הרבה.
מיכל מנקס: אפשר לחשוב על ועדת השיבוץ ברשות השולחת כאופציה.
מירב ישראלי: זה מה שבקשת?
יעקב מרגי: לא בקשת את זה, בקשת הפוך, או שלא הבנו אותך.
מירב ישראלי: העמדה שלך היא שהוא חייב לחזור לוועדת זכאות.
מיכל מנקס: אני אומרת שיש מקום לחשיבה לחזור לוועדת השיבוץ.
מיכל מנקס: נניח שהילד גר בנתניה.
מיכל מנקס: ועדת הזכאות קבעה את זכאותו בנתניה.
מיכל מנקס: הוריו בחרו ללמוד בבית ספר במועצה אזורית דרום השרון.
מיכל מנקס: בית ספר לחינוך מיוחד במועצה אזורית סמוכה.
מיכל מנקס: בחלוף כמה חודשים הם מבקשים לחזור ולהיות משולבים בבית ספר רגיל סמוך לביתם בנתניה.
מיכל מנקס: לא יכול להיות הם יחכו לעיתים לכינוסה של ועדת הזכאות והאפיון.
יעקב מרגי: יכול להיות שחזרתו לשילוב מבחינה מקצועית צריכה להיות לפי טור 1, 2 בתוספת ולא 3,4.
יעקב מרגי: או ההפך.
יעקב מרגי: מי קובע את זה?
מיכל מנקס: הזכאות נקבעה.
יעקב מרגי: ברגע שההורה בחר כיתת חינוך מיוחד הוא בפול של כיתת החינוך המיוחד ומקבל את כל המעטפת.
יעקב מרגי: ברגע שהוא שילוב יש לנו את התוספת השנייה.
יעקב מרגי: איך זה יקבע בחזרה?
מיכל מנקס: ועדת הזכאות תחזור ותתכנס - - -
יעקב מרגי: אני חושב שאין כאן מקום לשקול.
יעקב מרגי: צריך להיות סדר.
יעקב מרגי: דברנו הרבה פעמים שהצורך נוצר פה גם בגלל אי ודאות.
יעקב מרגי: הדברים זזים בתוך המערכת והרשויות לא יודעות, המשרד לא יודע וצריך לעשות סדר.
יעקב מרגי: סדר זה דרך הוועדה.
קריאה: הזכאות והאפיון נקבעים לפני בחירת ההורים.
מירב ישראלי: הזכאות והאפיון היא אותו דבר.
מירב ישראלי: אם הילד קיבל זכאות ואפיון הוא יכול לבחור לאיזו מסגרת ללכת.
מירב ישראלי: החזרה לוועדה, לדעתי הנפקות שלה זה הנושא של הפגיעה.
מירב ישראלי: הסיכון הוא פגיעה.
דודי מזרחי: אחרת זה עוקף את ועדת הזכאות.
אביבית ברקאי - אהרונוף: לכן לא צריך לחזור בשביל הסל.
אביבית ברקאי - אהרונוף: הסל כבר נקבע.
מירב ישראלי: צריך לחזור לוועדה כדי שהוועדה תקבע איזו מסגרת מתאימה לו.
נלה דוידוב: אדוני אמר - - -
יעקב מרגי: עזבי מה שאני אמרתי, ברגע שמירב אמרה, אני נשען על זה, נשען על הנפקות.
מירב ישראלי: את הזכאות והאפיון לא צריך להגדיר מחדש כי הוועדה קבעה אותם.
מירב ישראלי: מה שצריך זה לראות אם המסגרת מתאימה לו, זה הכול.
נלה דוידוב: את מדברת מהחריג הזה של הסיכון, הסל כבר נקבע, אין פינג פונג, מגיעים לוועדה - - -
מירב ישראלי: הזכות היא של ההורה, אתה לא יכול להגיד לו במה לבחור אלא אם כן יש את החריג.
מירב ישראלי: עכשיו ההורה אומר שהוא רוצה לשנות את דעתו ובמקום החינוך המיוחד ללכת לשילוב או במקום שילוב ללכת לחינוך המיוחד.
מירב ישראלי: יש לו זכות.
מירב ישראלי: אפשר להגיד שני דברים: אפשר להגיד או שהוא חוזר לוועדת זכאות ואפיון כי ועדת הזכאות והאפיון צריכה רק לבדוק האם המסגרת מתאימה לו, שיש לה סמכות כזו בחוק.
מירב ישראלי: או שאתה יכול להגיד שבמקרה כזה אני סומך על הרשות המקומית, שזה מה שמיכל אמרה.
מירב ישראלי: אני סומך על הרשות המקומית שהיא תעשה את העבודה.
מירב ישראלי: אני לא רוצה שהוא יחזור לזכאות ואפיון, אלא אם ההורים דורשים.
מירב ישראלי: אלה שתי האופציות.
אילן שי: זה שהוא יחזור לוועדה ויגיד פעם אחת שהוא בוחר עכשיו, עומדת לו את הזכות, כפוף לחריג של הסיכון להגיד שהוא רוצה לבחור את סוג המסגרת.
אילן שי: מה שיותר מטריד, זה שפעם בשלושה חודשים יתחילו לנדוד.
יעקב מרגי: עוד לא דברנו על זה.
מירב ישראלי: הם אומרים פעם אחת.
מירב ישראלי: רק אל תגרום לי לעבור - - -
יעקב מרגי: באותה פעם שאתה מאפשר להורה, השאלה אם צריך לעבור דרך הוועדה או לא צריך לעבור דרך הוועדה.
אילן שי: צריך לעבור דרך הוועדה.
יעקב מרגי: מיצינו את זה.
יעקב מרגי: נקודה נוספת?
מאיר אסרף: כמו העוול שנגרם לאלה שפונים לביטוח לאומי שמחזירים אותם שוב את ה"וויה דולורוזה" של ועדת הזכאות.
מאיר אסרף: יש פה ועדת זכאות, לא ועדה של שיבוץ.
מאיר אסרף: הרי נתתם להורים לבחור, אז מה קרה אם הם מבקשים לבחור משהו אחר.
נלה דוידוב: שמי נלה, אמר לשני ילדים עם צרכים מיוחדים, שאלה נוספת, הגענו לוועדה, אני מעבירה את היד שלי מחינוך מיוחד לחינוך רגיל ואכן הצוות החינוכי קובע שהילד צריך קלינאית תקשורת, מרפאה בעיסוק והכל טוב ויפה ועומד לפי התקנות.
נלה דוידוב: אבל הרשות לא מספקת את הטיפולים הפרה-רפואיים ולה יש את ההחלטה והשיקול להפעיל שעות גננת שיח, הוראת שיח פעם בשבוע.
נלה דוידוב: איפה זה מתיישב?
נלה דוידוב: אני לא רוצה שעוד הורים ישמעו תשובה כמוני, שבקריית אונו מפעילים פעם בשבוע אחר הצהרים ונותנים את כל הטיפולים הפרה-רפואיים, אולי תשקלי לעבור לקריית אונו.
נלה דוידוב: אני באמת שואלת, אם אני מגיעה היום לוועדה, הגננת אומרת שהוא צריך קלינאית תקשורת, מרפאה בעיסוק, בסופו של דבר איך אנחנו מיישמים?
יעקב מרגי: גברתי, הדיון היום הוא על המסמך של משרד החינוך.
מירב ישראלי: אלה התוספות ונצטרך לדון בהם בצורה מעמיקה.
יעקב מרגי: הפירוט מופיעה בתוספת לחוק.
יעקב מרגי: כשנגיע לזה שוב נדון בזה.
נלה דוידוב: השאלה לגבי הסייעות.
נלה דוידוב: יש ילדים שאמנם עירית לבנה יש לה בתקנות רק אם זה ילד שמצריך הזרקת אינסולין או זונדה, אבל יש היום גם מחלות נדירות שמצריכות השגחה צמודה.
נלה דוידוב: הסייעות האלה - - -
יעקב מרגי: זה לא בדיון הזה.
יעקב מרגי: בישיבה שתתקיים מחר נמשיך בסבב מהנקודה שעצרנו היום.
יעקב מרגי: בוקר טוב לכולם, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת, 19 ביוני 2018, ו' בתמוז תשע"ח.
יעקב מרגי: הנושא: תפיסה פדגוגית מוניציפלית מוטת העתיד.
יעקב מרגי: אלוהים יודע מה הפירוש.
יעקב מרגי: אני אמרתי פה לחבריי לפני פתיחת הישיבה, נראה לי שמישהו עקץ את הכנסת.
יעקב מרגי: פעמיים יום הסביבה תוך שבוע וחצי, אבל אין לי בעיה, זה נראה לי יותר טבע וסביבה או בגלל שהחברה להגנת הטבע שהייתה נפקדת מהדיון אצלי בוועדה בכל אופן, ביום הסביבה החליטה להשלים פערים או חוסרים, אבל אני מקבל באהבה ונפתח את הדיון.
יעקב מרגי: ניתן לחברת הכנסת המובילה את היום הזה, חברת הכנסת תמר זנדברג, יושבת ראש מר"צ.
יעקב מרגי: כבוד לי לומר את זה פעם ראשונה בדיונים.
תמר זנדברג: קודם כול אני מאוד רוצה להודות לוועדה, גם לך אדוני היושב ראש שנעתרתם לבקשה שלנו, וגם לצוות, ליהודית ולכל צוות הוועדה.
יעקב מרגי: רק ברשותך, אני הבנתי שיש לנו אורחים חשובים.
יעקב מרגי: אני מקדם בברכה לדיון בוועדה תלמידי בית הספר "עין כרם".
יעקב מרגי: אם תרצו להשתתף בדיון, רק תרימו יד.
תמר זנדברג: תודה אדוני.
תמר זנדברג: אני רוצה להודות לחברי הכנסת היוזמים ביחד איתי, חבר הכנסת דב חנין שנמצא כאן, וחברת הכנסת סתיו שפיר.
תמר זנדברג: באמת כמו שאמרת, היום הזה מצוין בכנסת בפעם הראשונה.
תמר זנדברג: אמנם יש כאן חלק, החלק השני שיוצג על ידי החברה להגנת הטבע זה על החינוך הסביבתי, ידבר בשם עצמו, אבל הכנסת לראשונה בתולדותיה מציינת את יום העירוניות שאנחנו ראינו לנכון להקים לו שדולה מכיוון שזה נושא שבאמצעות הקמת השדולה אנחנו מעלים אותו קומה מהמישור המוניציפאלי בלבד אל המישור הלאומי.
תמר זנדברג: למעלה מ-95% מתושבי מדינת ישראל חיים בערים, ביישובים עירוניים.
תמר זנדברג: העירוניות כשלעצמה היא ערך, איך אנחנו מנהלים את חיינו בעיר באופן שמשלב את כל האוכלוסיות אל תוכה, שמאפשר איכות חיים טובה יותר עבור בנות ובני האדם, באופן שילדים, בנוסף לאוכלוסיות מבוגרות בעלות מוגבלות, נשים, אנחנו באים עכשיו מדיון בנושא עיצוב התפיסה המגדרית בעיר וכו', יכולים למצוא בעיר את ביתם ולקיים איכות חיים טובה ומעולה ומצוינת, והדבר הזה לא קורה לבד.
תמר זנדברג: אם אנחנו נותנים לדברים להתרחש כפי שהם, ומדינת ישראל נמצאת היום גם במשבר דיור וגם במשבר תחבורה חריף ורואים את זה במקומות אחרים, בעיסוקים אחרים, אבל אחד הדברים שגילינו, שאם אנחנו לא נתכנן ואם אנחנו לא נשקיע בתכנון וניהול התפיסה העירונית ונשאל את עצמנו איך אנחנו מביאים לידי ביטוי את הערכים האלה בעיר, אז זה לא יקרה לבד.
תמר זנדברג: אנחנו חייבים לגרום לזה לקרות.
תמר זנדברג: למשל בהקשר של ילדים וחינוך באופן כללי.
תמר זנדברג: השאלה איפה ממוקמים בתי הספר, האם אפשר ללכת אליהם ברגל או לא, איזה פקק תנועה יווצר מחוץ לבתי הספר כאשר ההורים מורידים את הילדים שם, והשאלה, האם כתוצאה מזה, האם כדי לפתור את הבעיה הזו אנחנו נעשה מה שנקרא, נשק וסע, אנחנו נלביש את ההורים באפודים זהובים ככה שיעמדו בכניסה לבית הספר, או שאנחנו נתכנן את בית הספר ככה שהוא נמצא במרחק הליכה משכונות המגורים ושבטוח לילד מגיל צעיר ללכת אליו.
תמר זנדברג: כל השאלות האלה הן שאלות עירוניות.
תמר זנדברג: משרד החינוך כפי שתיכף יציגו פה, נמצא בתהליך פיתוח ולימוד של הנושא, של הטמעה פדגוגית של הנושא הזה בבתי הספר.
תמר זנדברג: תיכף אנחנו נשמע מהם, כשלראות את העיר כאיזושהי רקמה אינטגרטיבית שמשלבת בתוכה באופן שבתי הספר באופן אקטיבי לוקחים חלק בעיר באופן משולב והם לא איזה משהו מנותק, שעל זה אחראי משרד החינוך ועל זה אחראי משרד הפנים והרשות המקומית בכלל עוד איזה עוף בודד במרחב הזה.