GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
רויטל לן: אני רוצה רגע להגיד משהו בכובע שלי כסגנית ראש עיר ומחזיקת תיק החינוך בכפר סבא.
שמעון אבני: בגלל זה ירדת למחתרת, אנחנו לא שומעים עליך יותר?
יעקב מרגי: אני שומע עליה, אל תדאג.
שמעון אבני: לא, זה יפה מאוד, כל הכבוד.
רויטל לן: אגב, אתה לא שומע ממני כי התייאשתי ממך, כי אתה לא עושה את העבודה שלך.
יעקב מרגי: למה אתה מרים להנחתה?
שמעון אבני: אני הרווחתי, הם הפסידו.
רויטל לן: המזל הרע של הילדים שלנו זה המזל הטוב שלך.
אבי קמינסקי: כמי שמכיר את שמעון, אני מוחה על ההגדרה הזו.
יעקב מרגי: גם אני מוחה על שתי ההגדרות.
אבי קמינסקי: אני מכיר את שמעון היטב.
אבי קמינסקי: כואב לי.
רויטל לן: בסדר, גם לנו כואב.
רויטל לן: לילדים שלנו בעיקר כואב.
רויטל לן: אני רוצה לחזק את מה שנאמר פה, שלא רק שלא מכניסים את הכסף לכיס, אנחנו עוד מוציאים מאוד מהכיס, לא רק כי אנחנו נותנים לילדים שאתם לא נותנים הרבה פעמים, אלא כי אתם לא טרחתם לעדכן מפתחות של דברים אחרים שקשורים להסעות ואנחנו משלמים את מה שזה עולה בפועל ולא את מה שנדמה לכם שעולה הסעות, אז אני מאוד מוחה על מה שאמרת, זה לחלוטין לא לעניין.
אבי קמינסקי: מ-2002.
יעקב מרגי: לא הבנתי את התיקון שלך, אבי.
אבי קמינסקי: המכרזים שמשולמים לרשויות המקומיות זה לפי 2002.
אבי קמינסקי: אין עדכונים.
אבי קמינסקי: יש כל מיני תיקונים.
שמעון אבני: זה לא נכון.
אבי קמינסקי: תגיד לא מדויק, אל תגיד לא נכון, כי מי שאומר לא נכון, משקר.
שמעון אבני: ב-2012 קיבלתם שיפוי מלא.
יורם מאי: זה לא היה שיפוי מלא ולא בדיוק מעודכן.
יורם מאי: בוא נעשה את החשבון, נראה כמה אנחנו מכניסים כסף לכיס.
זאב גולדבלט: רק אחד קטן.
זאב גולדבלט: שונה החוק, הורחב לכיתה י"ב.
זאב גולדבלט: פשוט תבצעו התאמה בכל דבר.
שאול קירשנבום: ב-2008 הושג סיכום עם השלטון המקומי על שיפוי של התעריפים.
שאול קירשנבום: כנ"ל ב-2012, קיבלו עוד 190 מיליון שקל.
יעקב מרגי: תתעדכנו, בבקשה.
שאול קירשנבום: ב-2016 פנו אלינו בשנית, ואכן מתוך זה שבדקנו, לא רק שהתעריפים לא עלו, הם ירדו.
יורם מאי: זה ממש לא נכון.
שאול קירשנבום: נעשה ניתוח כלכלי עם הבוסים שלך.
יורם מאי: לא נעשה ניתוח כלכלי, לא עם הבוסים שלי, אלא איתי, וזה לא - - -
יעקב מרגי: יורם, בדרך כלל אתה לא מדבר בוועדות, אבל היום אתה מתפרץ לי הרבה.
שאול קירשנבום: הכול שופה.
יעקב מרגי: אתה אומר שהיה שיפוי.
יעקב מרגי: שמעון, רצית להוסיף?
שמעון אבני: תראה, יכול להיות שבאמת זה לא מספיק השיפוי שניתן.
שמעון אבני: זה נכון מצד אחד שהמכרזים לא מתייקרים, זאת אומרת עלויות נשארות אותו דבר.
שמעון אבני: מצד שני, ב-2012 היה עדכון מחירים.
שמעון אבני: תשמע, בכל זאת עברו כמה שנים שהיה צריך לתת עוד איזשהו - - -
מסעוד גנאים: הדיון הוא חשוב מאוד, על העניין של ההסעות.
מסעוד גנאים: מאחר והיו דיונים במיוחד על ההסעות בחברה הערבית במיוחד בנגב, מאחר ושם יש את המרחקים הגדולים מאוד, ופזורה וכפרים לא מוכרים.
מסעוד גנאים: תחילה, כל ילד זכאי להסעה, צריך לקבל את הזכאות הזו במלואה בלי לעשות הון על חשבונו ועל הכתפיים של הילדים.
מסעוד גנאים: שניים, אני הבנתי גם מדיונים שקדמו, שיש שם איזה בלבול בגלל שהעיריות, נדמה לי ככה, מהעירייה שלנו למשל בסח'נין אני יודע ששם עושים את המכרזים ולעירייה יש את התפקיד החשוב מאוד בבחירת איזו חברה, ועכשיו מה הבקרה והמעקב?
מסעוד גנאים: ושם גם דיברו על האיכות של האוטובוסים, על הרבה דברים והרבה עבירות בהסעות האלה.
מסעוד גנאים: להטיל על משרד החינוך, אם הוא עוקב או מבקר - - -
יעקב מרגי: למרות שזה לא הדיון, אתה יכול להשיב?
שמעון אבני: אנחנו עכשיו יצאנו למכרז ויש לנו כבר חברה זוכה.
שמעון אבני: אנחנו הולכים לעשות ביקורות על כל הרשויות, בעיקר זה על חברות ההסעה.
שמעון אבני: אנחנו הולכים לפקוד בתי ספר ולבדוק את המודלים של האוטובוסים, את המלווים, את הנהגים, את הכללים, את היעדר עבירות מין.
שמעון אבני: תראה, אנחנו לא נוכל, זה אלפי הסעות.
מסעוד גנאים: נכון, אבל הדברים חשובים מאוד.
שמעון אבני: אגב, ללא קשר, אנחנו גם היום עושים את הביקורות האלה, הרבה פחות, אבל אנחנו עושים בקרות וביקורות.
יעקב מרגי: רבותיי, אני רוצה לסכם את הדיון.
יעקב מרגי: הוועדה שמעה את העמדה המקצועית של משרד החינוך שחושב שלא שייך להרחיב את התקנות של ההסעות בחוק חינוך חובה לי"א-י"ב.
יעקב מרגי: הוועדה קוראת למשרד החינוך לשקול בשנית.
יעקב מרגי: אני חושב שזה לא סכום גדול.
יעקב מרגי: גם שמענו את הקריאה של ההורים.
יעקב מרגי: אסור להפלות תלמידים במערכת החינוך, שחלקם יהיו זכאים לשירות כזה וחלקם לא יהיו זכאים לשירות כזה, במיוחד שזה אותם בתי ספר, אותם מרחקים.
יעקב מרגי: בסכומים שאתם מציגים אני חושב שעם בדיקה נכונה והיערכות נכונה, משרד החינוך יכול לספוג זאת.
יעקב מרגי: אני מבקש לבחון זאת שנית ולהשיב לנו.
יעקב מרגי: קודם כול בברכה שנתתם תשובה, אחר כך נראה אם אנחנו יודעים לחיות עם התשובה שלכם או לא, אבל אין ספק שהוועדה מצפה שתלמידי י"א-י"ב יהיו זכאים להסעות כפי ששאר תלמידי מערכת החינוך זכאים לפי אותם כללים.
יעקב מרגי: שלום לכולם, אני מתכבד לפתוח ישיבה של ועדת החינוך, התרבות והספורט, 19 ביוני 2018, ו' בתמוז התשע"ח.
יעקב מרגי: אני אפתח למען הפרוצדורה, הרשמיות והברכות, כי מגיע, אבל לצערי אני נאלץ לנטוש להתעסק בסבלותיי.
יעקב מרגי: הלוואי והייתה לי הפריבילגיה גם לשבת בסדרות האלה שאנחנו יוזמים פה בוועדה.
יעקב מרגי: הנושא הוא: "עברית נכונה – האם היא קיימת?
יעקב מרגי: " אני מודה לד"ר גבריאל בירנבאום מהאקדמיה ללשון העברית.
יעקב מרגי: לא ספרתי אבל אני חושב שזה מפגש שלישי או רביעי שאנחנו מקיימים.
יעקב מרגי: אני קורא לזה "החינוך הבלתי-פורמלי של ועדת החינוך".
יעקב מרגי: משהו לנשמה, מעבר.
יעקב מרגי: אני זוכר רק בנגיעות וטעימות, אבל אני שמח שאחרים מנצלים את זה.
יעקב מרגי: קיימנו הרצאות על השפה העברית, אחרי העברית נפנה לערבית, וזה בהמשך גם לתערוכות שאנחנו מארחים כאן.
יעקב מרגי: אני רוצה לציין כאן את מנהלת הוועדה, יהודית גידלי, שהיא פריקית לנושא הזה.
יעקב מרגי: היא הקטליזטור בנושא הזה.
יעקב מרגי: אתמול היא לא חשה בטוב, נתנו לה לנוח כמה ימים, נאחל לה החלמה מהירה.
יעקב מרגי: תודה רבה לך, ד"ר גבריאל בירנבאום.
יעקב מרגי: לכם, תיהנו, תפיקו, תנצלו, ואשמח גם לקבל מכם אחר כך תובנות והצעות למסלולים אחרים.
יעקב מרגי: אני מעביר את רשות הדיבור, השרביט, וגם את הכיסא שלי, לד"ר גבריאל.
יעקב מרגי: המשך האזנה נעימה.
גבריאל בירנבאום: תודה רבה.
גבריאל בירנבאום: באמת לכבוד לי להיות בפורום כל כך מכובד, בחבורה כל כך מכובדת – לא מאוד מאוכלסת אבל באמת לכבוד לנו, כנסת ישראל.
גבריאל בירנבאום: ההרצאה הזאת היא מעין מבט-על על כל הנושא הזה של עברית נכונה – מהי?
גבריאל בירנבאום: מי קובע?
גבריאל בירנבאום: האם כדאי לתקן?
גבריאל בירנבאום: עד כמה כדאי לתקן?
גבריאל בירנבאום: על פי מה מתקנים?
גבריאל בירנבאום: אני אקרא לכם קטע קצר, אני בטוח שתזהו מאין הוא.
גבריאל בירנבאום: מי שלא יזהה – אני אומר לו בסוף.
גבריאל בירנבאום: "[ה] וַיַּחֲלֹם יוֹסֵף חֲלוֹם וַיַּגֵּד לְאֶחָיו וַיּוֹסִפוּ עוֹד שְׂנֹא אֹתוֹ: [ו] וַיֹּאמֶר אֲלֵיהֶם שִׁמְעוּ נָא הַחֲלוֹם הַזֶּה אֲשֶׁר חָלָמְתִּי: [ז] וְהִנֵּה אֲנַחְנוּ מְאַלְּמִים אֲלֻמִּים בְּתוֹךְ הַשָּׂדֶה וְהִנֵּה קָמָה אֲלֻמָּתִי וְגַם נִצָּבָה וְהִנֵּה תְסֻבֶּינָה אֲלֻמֹּתֵיכֶם וַתִּשְׁתַּחֲוֶיןָ לַאֲלֻמָּתִי: [ח] וַיֹּאמְרוּ לוֹ אֶחָיו הֲמָלֹךְ תִּמְלֹךְ עָלֵינוּ אִם מָשׁוֹל תִּמְשֹׁל בָּנוּ וַיּוֹסִפוּ עוֹד שְׂנֹא אֹתוֹ עַל חֲלֹמֹתָיו וְעַל דְּבָרָיו: [ט] וַיַּחֲלֹם עוֹד חֲלוֹם אַחֵר וַיְסַפֵּר אֹתוֹ לְאֶחָיו וַיֹּאמֶר הִנֵּה חָלַמְתִּי חֲלוֹם עוֹד וְהִנֵּה הַשֶּׁמֶשׁ וְהַיָּרֵחַ וְאַחַד עָשָׂר כּוֹכָבִים מִשְׁתַּחֲוִים לִי: [י] וַיְסַפֵּר אֶל אָבִיו וְאֶל אֶחָיו וַיִּגְעַר בּוֹ אָבִיו וַיֹּאמֶר לוֹ מָה הַחֲלוֹם הַזֶּה אֲשֶׁר חָלָמְתָּ הֲבוֹא נָבוֹא אֲנִי וְאִמְּךָ וְאַחֶיךָ לְהִשְׁתַּחֲוֹת לְךָ אָרְצָה: [יא] וַיְקַנְאוּ בוֹ אֶחָיו וְאָבִיו שָׁמַר אֶת הַדָּבָר:" זיהיתם?
גבריאל בירנבאום: כל אחד יודע מאין לקוח?
גבריאל בירנבאום: אין צורך להגיד.
גבריאל בירנבאום: עכשיו אני קורא קטע קצר נוסף ואני מבקש שתחשבו מה היחס בין הקטע הזה לקטע הקודם.
גבריאל בירנבאום: מה הקשר, מה היחס.
גבריאל בירנבאום: "פעם אחת ראה יוסף חלום וסחו לאחיו; היו מוסיפים בו שנאה על שנאתם.
גבריאל בירנבאום: אמר להם: שמעו חלום זה שחלמתי: אוגדים היינו אלומות בתוך השדה, עמדה אלומה שלי ונזדקפה, ואלומות שלכם מקיפות ושוחות כנגד אלומתי.
גבריאל בירנבאום: אמרו לו: שמא אתה סבור למלוך עלינו?
גבריאל בירנבאום: שמא תנהיג שררה עלינו?
גבריאל בירנבאום: לא זזו מלשנאו על עסקי חלומותיו ושיחתו.
גבריאל בירנבאום: ושוב פעם אחרת ראה חלום וסחו לאחיו, אמר: הרי שוב חלום שחלמתי, והרי לבנה וחמה ואחד עשר מזלות משתחווים לי.
גבריאל בירנבאום: והיה סח ובא לאביו ולאחיו.
גבריאל בירנבאום: נזף בו אביו, אמר לו: מהו חלום זה שאתה חולם?
גבריאל בירנבאום: שמא נבוא אני ואמך ואחיך לשחות לפניך לארץ?
גבריאל בירנבאום: היו אחיו מתקנאים בו, ואביו היה משמר את הדבר".
גבריאל בירנבאום: מה דעתכם?
יהודית וילנר: לשון מקרא ולשון חכמים.
גבריאל בירנבאום: לשון חכמים, כן.
גבריאל בירנבאום: למי שלא כל כך יודע את המונחים האלה, זו הלשון של המשנה, של התלמוד.
גבריאל בירנבאום: ומבחינת התוכן – אותו תוכן.
גבריאל בירנבאום: זאת אומרת, ראינו כאן שני קטעים, בדיוק אותו התוכן, אבל את הקטע הראשון דיברו בארץ ישראל, נגיד בתקופת דוד המלך, בתקופה הזאת; ולו מישהו היה רוצה לספר את הסיפור כמה מאות שנים אחרי זה, נניח בתקופת רבי עקיבא, רבי טרפון, רבי יהודה הנשיא, אפילו קצת יותר מאוחר, אז זה היה נשמע כך.
גבריאל בירנבאום: אני שאלתי את עצמי: איך היה נשמע סיפור כזה לו היה נכתב בעיתון של היום?
גבריאל בירנבאום: אז אין הרבה סיכוי שיכתבו עם חדשות מרתקות כאלה על מרגלים, על סמים ועל גרעין וכו', שמישהו ידפיס סיפור כזה בעיתון, אבל לו יצויר שמישהו כן יעז וידפיס סיפור כזה, איך הוא היה נשמע?
גבריאל בירנבאום: אני חושב שהוא היה יכול להישמע בערך כך: "פעם חלם יוסף חלום וסיפר אותו לאחיו, דבר שגרם להם לשנוא אותו עוד יותר.
גבריאל בירנבאום: הוא אמר להם: הקשיבו, בבקשה, לחלום הנוכחי שלי.
גבריאל בירנבאום: תארו לכם מצב בו אנחנו עושים חבילות שיבולים בשדה, ופתאום האלומה שלי מתרוממת, והאלומות שלכם חגות מסביבה ומשתחוות לאלומה שלי.
גבריאל בירנבאום: האחים בתגובה: נראה שכוונתך למלוך עלינו ולהעמידנו תחת שלטונך.
גבריאל בירנבאום: ומאז והלאה התגברה שנאתם אליו במידה ניכרת כתוצאה מדיבוריו בכלל ומחלומותיו בפרט.
גבריאל בירנבאום: הוא חלם חלום נוסף, וסיפר אותו לאחיו: חלמתי עוד חלום, ובחלום הזה השמש, הירח ואחד עשר כוכבים השתחוו לי.
גבריאל בירנבאום: כשסיפר את החלום לאביו ולאחיו, גער בו הראשון ואמר לו: מה מהותו של החלום הזה?
גבריאל בירנבאום: לא יעלה על הדעת שאני ושאר בני משפחתך הקרובים נבוא להשתחוות לפניך! הדבר גרם לקנאת אחיו בו, אבל אביו לא מיהר לשכוח את המאורע ושמר אותו בתודעתו".
גבריאל בירנבאום: פחות או יותר יכול היה להיות דבר כזה.
גבריאל בירנבאום: עכשיו עוד קטע אחד קטן וזה בעברית העממית.
גבריאל בירנבאום: חשבתי לעצמי: החבר'ה מספרים זה לזה – איך זה היה יכול להישמע?
גבריאל בירנבאום: אני חושב משהו מעין זה: "פעם אחת חלם יוסקה חלום וסיפר אותו לאחים שלו, ובסוף הם מה־זה שנאו אותו.
גבריאל בירנבאום: הוא עושה להם: אחים שלי, יאללה, תשמעו ת׳ חלום הזה.
גבריאל בירנבאום: אני ואתם מקפלים ת׳אלומות, ופתאום האלומה שלי נעמדת; איך שזה קורה, האלומות שלכם מסתובבות ומשתחוות לאלומה שלי.
גבריאל בירנבאום: אז הם עושים לו: מה אתה חש?
גבריאל בירנבאום: מה אתה עף על עצמך שכאילו אנחנו נהיה הת״פ שלך, כאילו השפוטים שלך?
גבריאל בירנבאום: מאז הם התחילו לשנוא אותו חופשי בגלל כל החלומות והחפירות שלו.
גבריאל בירנבאום: כאילו שזה לא הספיק, אחורי זה הוא חלם עוד חלום, וגם אותו הלך לספר לאחים שלו: חלמתי עוד חלום, ובחלום הזה – לא תאמינו, ותהרגו אותי אם אני משקר – השמש, הירח ואחד עשרה כוכבים משתחווים לי.
גבריאל בירנבאום: רק סיפר את החלום לאבא שלו ולאחים שלו, האבא ירד עליו: איזה מין חלום מעפן זה?
גבריאל בירנבאום: בראש שלך שאני ואמא-שך והאחים-שך נבוא להשתחוות לך! האחים היו מקנאים בו נורא, אבל אבא שלו זכר את זה טוב טוב".
גבריאל בירנבאום: אז עכשיו אני שואל אתכם: שמענו את ארבעת הקטעים האלה, אותו תוכן – איזו מסקנה אפשר להסיק אם אנחנו חושבים על ארבעת הקטעים האלה?
גבריאל בירנבאום: מה אפשר להסיק מזה?
גבריאל בירנבאום: זו לא שאלה רטורית, אני באמת שואל.
שלומית כהן: שבסוף השורה התחתונה היא הקובעת – מבינים מה נאמר.
גבריאל בירנבאום: זאת אומרת, זה לא כל כך משנה איך מדברים, העיקר התוכן.
שלומית כהן: לא.
גבריאל בירנבאום: אפשר להסיק מסקנה כזאת, אבל אני יותר מתכוון - - -
חנה פריידן: השפה משתנה במשך השנים אבל עדיין ניתן להבין אותה.
חנה פריידן: אנחנו מבינים את העבר.
חנה פריידן: אם יתעורר רבי עקיבא הוא לא יבין את מה שקורה עכשיו.
גבריאל בירנבאום: אם הוא היה מבין – לא יודע, אני חושב שאת הרוב הוא כן היה מבין.
בועז אחד העם: אני דווקא חושב שמה שבולט הוא שיש איזושהי מטוטלת בין הדיווח היותר מדויק לבין הרצון להעשיר את הסיפור, לכן אני רואה את המטוטלת הזו.
גבריאל בירנבאום: אבל איפה ראית את המטוטלת?
גבריאל בירנבאום: אני קראתי פשוט רובד של המקרא, רובד של לשון חז"ל, רובד שלנו.
גבריאל בירנבאום: בכל רובד כמובן גם היו יכולים להיות שינויים, אבל אני קראתי משהו די אחיד.
גבריאל בירנבאום: אני לא ראיתי פה מטוטלת.
בועז אחד העם: אני כן רואה.
גבריאל בירנבאום: אתה ראית, בסדר.
גבריאל בירנבאום: אתה יכול להגיד שהיום אדם יכול להשתמש בכל האפשרויות האלה, ואז הוא יכול להיטלטל ימינה ושמאלה כי כל האפשרויות לפניו, לזה אני יכול להסכים.
גבריאל בירנבאום: אבל מה שבאמת אני חושב – זה נראה כאן דבר שחוק, זה לא חידוש כל כך, אבל אנשים לפעמים מתעלמים מכך – שהשפה משתנה במשך הדורות, בין שאנחנו רוצים בכך, בין שאיננו רוצים בכך, בין שאנחנו מכירים בכך, בין שאיננו מכירים בכך, השפה שלנו, כמו כל השפות שבעולם.
גבריאל בירנבאום: זה מעין חוק טבע.
חנה פריידן: אבל יש עוד דבר – שגם באותה עת יש את השפה הספרותית ואת השפה המדוברת.
גבריאל בירנבאום: נכון.
גבריאל בירנבאום: באותה עת יש גם רבדים שונים כאלה, בו-זמניים, שאנחנו לפעמים קוראים להם משלבים.
גבריאל בירנבאום: זה נכון, אבל אותנו כרגע מעניינים יותר השינויים לאורך ההיסטוריה.