GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שירלי דה גרציה: אני יכולה לספר שאני הייתי פה לפני שנה וסיפרתי שהבן שלי הולך לכיתה א' ושמדובר בהימור שמאוד תלוי באמת ברצון הטוב של אנשים, ואני יכולה לספר שהוא תלמיד עכשיו בכיתה א' ואנחנו הגענו לבית ספר נפלא, מאוד מכיל, מאוד תומך, מאוד קשוב, יכול לתת דוגמא לכל מערכת החינוך.
שירלי דה גרציה: יש כמה בתי ספר כאלה, ויחד עם זאת יש מקרים שאני יכולה לספר על הוצאה של תלמיד מבית ספר בגלל זהות מגדרית, שזו הפרה חמורה של חוק זכויות התלמיד.
שירלי דה גרציה: אני יכולה לספר על מצבים של אלימות והטרדה וחוסר קבלה וחוסר הכרה גם של צוותים של מורים וגם של תלמידים.
שירלי דה גרציה: גם מחוויה של הורים מול זה, היא שהכול בעצם על הכתפיים שלהם.
שירלי דה גרציה: הורים שהם מסוגלים להילחם ולעשות את השיח ולהתחבר עם הצוות, יכולים באמת לאפשר לילדים שלהם תנאי חיים טובים יותר, כשאנחנו מדברים על סיכויים בסיסיים ביותר להצלחה גם בהווה ולהתפתחות גם מבחינה נפשית, דברים בסיסים ביותר, וגם בעתיד, ולכן חייב להיות נוהל מחייב היום.
יואל חסון: קודם כול, האמת, הייתי רוצה שהיום המיוחד הזה יהיה פעמיים בשנה, כי אתם מביאים כל כך הרבה אור לכנסת.
יואל חסון: כל יום גאווה בכנסת, אתה רואה פתאום את המסדרונות מתמלאים באנשים צעירים ויפים ואנרגטיים והמון אור.
יואל חסון: אני ממש אוהב את היום הזה ותודה לכל אלה שעושות ויוזמות בשדולה.
יואל חסון: אני הייתי בשדולה מהיום הראשון שלי בכנסת לפני עשר שנים.
יואל חסון: השדולות של פעם, אלו שהיו לפני עשר וקצת יותר שנים, היו שדולות כאלה שבאו איזה חמישה ח"כים ובזה נגמר הסיפור.
יואל חסון: זה לא המקרה עכשיו.
יואל חסון: היום אנחנו רואים יום גאווה שמלא בדיוני ועדות, בכל הוועדות, שדולה עמוסת חברי כנסת.
יואל חסון: צריך להגיד את האמת, אנחנו לא מצליחים עדיין בחקיקה, לא כי בחברה הישראלית אין רוב לחקיקות שאנחנו רוצים, אלא כי בקואליציה של היום אין רוב לדבר הזה.
יואל חסון: בכל הסקרים, בכל הבדיקות, רוב הציבור תומך בזכויות להט"בים.
יואל חסון: אם הייתה פה הצבעה חופשית בכנסת, כמעט כל חוקי הלהט"ב היו עוברים.
יואל חסון: זו עובדה.
יואל חסון: יש לזה רוב מוחלט בכנסת.
יואל חסון: יש חסם קואליציוני בגלל השיטה הקיימת, אבל זה לא צריך לרפות את ידנו, כי קודם כול המציאות השתנתה.
יואל חסון: יש המון עבודה עדיין, ומה שאחרונת הדוברות דיברה זו דוגמא.
יואל חסון: יש המון עבודה עדיין, במערכת החינוך בוודאי, אבל אנחנו נמצאים היום במקום הרבה יותר טוב, הרבה יותר של הכלה, היכרות, הבנה, התמודדות, מקום יותר לדעתי שמאפשר לכל אחד ואחת להיות חלק מהחברה באופן הכי שווה שאפשר, וזה עדיין לא קיים במאה אחוז, זה ברור לי לחלוטין.
יואל חסון: 5 אני יכול לספר לכם שאנחנו הגשנו הצעת חוק, שאני אומר בכנות, היא לא תעבור, הצעת חוק של הורות שבה אנחנו מבקשים להכיר בהורות גם כשהיא לא הורות של שני בני זוג, שהיא הורות משותפת.
יואל חסון: יש הרבה זוגות להט"בים שעושים ילדים עם בנות זוג, ויש זוג גברים וזוג נשים ואז אחר כך חס וחלילה אם יש מחלוקות וזה מגיע לבתי משפט, הוא צריך להגיע להסדרים.
יואל חסון: מאוד מורכב, מאוד מסובך.
יואל חסון: עשינו הצעת חוק שאמורה לפתור את זה.
יואל חסון: אני מאמין שעצם העלאת הצעת החוק, שעצם הדיון עליה, ואנחנו הולכים לדון עליה בכל המסגרות האפשריות.
יואל חסון: נדון עליה במליאה, נדון עליה בכל מקום אפשרי, נעשה הצעות לסדר.
יואל חסון: אנחנו לאט-לאט בדרך הזאת משנים מציאות.
יואל חסון: זה לוקח זמן, זה תהליך ארוך, אבל אנחנו משנים מציאות.
יואל חסון: האמיצות והאמיצים שנמצאים כאן יכולים לעזור לנו שזה יקרה, אז חיבוק גדול, כל הכבוד ונמשיך ונצליח.
מירב בן ארי: ילי, אתה ביקשת לדבר.
ילי קלריך: ילי קלריך, אני פעיל חברתי בקהילת הלהט"ב מזה הרבה שנים, מתעסק בחינוך, כרגע משלים תעודת הוראה.
ילי קלריך: אני אתחיל במילה אישית.
ילי קלריך: האמת היא שקצת עצוב לי בלב, כי אני חושב על התקופה שאני הייתי בתיכון, וכשאני התבגרתי וגיליתי על עצמי שאני נמשך לבנים בגיל 13, לא היה לא את חוש"ן בבית הספר ולא היה את "איגי", ואני חושב באמת שאתם עושים עבודה פשוט מדהימה.
ילי קלריך: אני גם כן חייב להגיד, אני מאוד מעריך את הדברים גם שלך, חבר הכנסת יואל חסון וגם שלך, חברת הכנסת מירב בן ארי בנוגע לחקיקה שבמצב הזה היא כנראה מאוד בלתי אפשרית, אבל כן מעריך את זה שאתם דואגים שיהיו זכויות ויהיה תקצוב לארגונים שעושים מלאכת קודש, כמו שאמרה חברת הכנסת רוזין, כמו שחוש"ן עושה.
ילי קלריך: אני רוצה כן להגיד דבר מאוד מרכזי.
ילי קלריך: כשאתה מסתכל על בן אדם להט"ב, בן אדם בוגר, האם הוא יכול להגשים את עצמו בכל תחומי החיים, אז כל אחד שייקח את זה למחשבה העצמאית שלו.
ילי קלריך: ברור שבהרבה תחומים הוא מוגבל.
ילי קלריך: אני עכשיו משלים תעודת הוראה.
ילי קלריך: אני אדבר גם עם תמר על זה ואנסה להכניס לפחות למכללה שאני לומד בה.
ילי קלריך: אין שום דבר באמת שקשור לקהילת הלהט"ב.
ילי קלריך: אני עבדתי 15 שנה בבתי ספר.
ילי קלריך: מלפני 15 שנה ועד היום באמת הקללה 'יא הומו', 'יא הומו', המצב נשאר אותו הדבר.
יואל חסון: היום זה השתנה ל"יא שמאלן".
ילי קלריך: 'יא שמאלן', כן.
יואל חסון: היום הומו זה סבבה, אבל להיות שמאלן זה - - -
ילי קלריך: הייתה פה חברת הכנסת מיכל רוזין, חבל שלא אמרת את זה בנוכחותה.
מירב בן ארי: בוא, רק משפט סיום, כי אני רוצה לשמוע את משרד החינוך.
ילי קלריך: אני חושב שבאחריותך, חברת הכנסת מירב בן ארי ובאחריותך, חבר הכנסת יואל חסון, כשיש הערות הומופוביות מצד רבנים, ואני גם דרך אגב מעלה שאלה, למה חבר כנסת מרגי, יושב ראש ועדת החינוך לא נמצא פה ומנהל את הוועדה, כי הוא היה פה לפני שעה.
ילי קלריך: כל ההערות ההומופוביות, באחריותכם, כדי שנערים ונערות לא ירגישו שיש משהו אצלם לא בסדר בזה שיש להם נטייה מינית או זהות מגדרית שונה, באחריות
ילי קלריך: כם לתקוף אותם בתקשורת ולא לוותר בנושא הזה.
מירב בן ארי: מועצת התלמידים, בבקשה, דקה, ואנחנו עוברים למשרד החינוך.
יובל פלג: בוקר טוב לכולם, שמי יובל מכפר ביל"ו, שחף פורטנוי מחדרה, אנחנו נציגי מועצת התלמידים והנוער הארצית, הגוף המייצג הרשמי של כלל בני הנוער בישראל.
יובל פלג: אני רוצה להודות לך, גברת בן ארי, על העבודה הרבה למען הקהילה הגאה במדינת ישראל.
יובל פלג: אני לא ארחיב במילים יותר מדי, אבל מאפיינים כלליים איך זה להיות הומו במערכת החינוך כיום.
יובל פלג: דברים שעלו מכולם פה זה, שזה מפחיד, שאתה מרגיש לבד, שהעיקר מצד המערכת זה לשמור בפנים ולא לספר, כי תמיד כל הילדים שיפוטיים, ומה יהיה בגדנ"ע ומה יהיה בטיול השנתי.
יובל פלג: הקללה הכי נפוצה במסדרונות ובכיתות היא 'הומו', כמו שאומרים, נתונים שכולנו מודעים אליהם, ואני רוצה לשאול איפה המורה פה?
יובל פלג: הרבה פעמים אנחנו צופים בהתעלמות מוחלטת מצד אנשי החינוך.
יובל פלג: אני רוצה שנחשוב רגע, על אחת כמה וכמה במגזר הערבי ובמגזר החרדי, הממלכתי-דתי, כיצד בני הנוער תופסים את המורה שלהם, איזו השפעה יש לו, איזו הילה של כבוד יש סביבו, וברגע שהוא מגיב בצורה לא מתאימה, לא נעימה, לא מקבלת ולא מכילה, זה מלווה אותם לשנים אחר כך.
יובל פלג: אני רוצה להתחבר למה שהעלו מארגון "חברותא".
יובל פלג: חבר טוב שלי הלך לטיפול המרה אחרי שהוא יצא בכיתה י"ב מהארון כבי-סקסואל בתוך הישיבה שהוא נמצא בה.
יובל פלג: הוא חטף הרבה מכות בבית הספר, הוא קיבל התנכרות מההורים, הוא יצא מהבית לשלושה ימים, לא מרצון, ואחר כך הוא חזר הביתה במעין פשרה בגלל שהמורה שלו המליץ להורים שלו לשלוח אותו לטיפול המרה.
יובל פלג: מה קרה לו בטיפול ההמרה, הוא כבר לא סיפר לנו, אבל שמח הוא לא חזר משם.
יובל פלג: הוא לא יצא בן אדם מעודד יותר, הוא לא יצא בן אדם שלם יותר עם עצמו.
יובל פלג: זה סיפור קשה.
יובל פלג: היועצות הרבה פעמים לא יוצאות מחדר הייעוץ בתחום.
יובל פלג: הכשרה לצוותים חינוכיים, התקציבים או הכול, זה לא יוצא מתוך חדר הייעוץ.
יובל פלג: גם אם הורים יודעים איך להתמודד עם זה, הם לא יכולים לחכות ולהיות סבילים לנושא הזה כדי שיפנו אליהם.
יובל פלג: הרבה פעמים אני שומע על יוזמות של תלמידים.
יובל פלג: אנחנו רואים את זה, שמנסים לקדם את התחום ולהפיץ הסברה, שזה ברוך וזה מצוין וזה מדהים, אבל זה גורף וזה לא תמיד עם הכלים הנכונים ולא תמיד יש מענה מספק.
יובל פלג: זה בלתי אפשרי שהצוות לא לוקח את זה על עצמו, לא מפקח על זה או חוסם יוזמות כאלה ולא מנסה לקדם אותן בעצמו.
מירב בן ארי: בבקשה, משרד החינוך.
איריס מנדה בן יעקב: איריס מנדה בן יעקב, אני מנהלת היחידה למיניות ומניעת פגיעה בילדים ובני נוער משפ"י, השירות פסיכולוגי-ייעוצי.
איריס מנדה בן יעקב: קודם כול אני רוצה להגיד שאנחנו בשפ"י וגם בכלל, באגפים אחרים במשרד עסוקים בנושא כבר שנים, איך לעבוד על סוגיה שהיא מורכבת לא רק במערכת החינוך אלא בחברה כולה.
איריס מנדה בן יעקב: אני חייבת להגיד שאני שומעת את כל הסיפורים שלכם ואין לי ספק שהדרך עוד ארוכה, אבל יחד עם זאת תרשי לי, חברת הכנסת מירב בן ארי, כן להתרגש היום ולדבר על פריצת הדרך שנעשתה השנה בעיקר בזכותך גם, כי אנחנו קיבלנו תקציב והוצאנו אמירה לבתי הספר, לצוותי החינוך, שאנחנו מעודדים בעצם להכניס סדנאות לבתי הספר, ויותר מזה, השנה התקיימו פעילויות עם אוכלוסיית יעד, שלא התקיימו מעולם, כמו גננות, צוותי בתי ספר יסודיים.
איריס מנדה בן יעקב: זה לא קרה.
איריס מנדה בן יעקב: אני רוצה להגיד שהיו מעל 2,500 פניות לסדנאות בכל מערכת החינוך, שזה הפתיע אותנו וריגש אותנו בעת ובעונה אחת.
איריס מנדה בן יעקב: זה נכון שיש מורכבויות בירוקרטיות שלא קשורות דווקא למשרד החינוך ולשפ"י, זה גם קשור לרשויות.
איריס מנדה בן יעקב: אנחנו עובדים יד ביד עם תוכנה שנקראת "המרכבה".
איריס מנדה בן יעקב: זו תוכנה מאוד מורכבת.
איריס מנדה בן יעקב: מי שמכיר, יודע על מה אני מדברת, וזה בעצם גורם לבתי הספר באמת אולי לא לרצות להזמין בגלל המורכבות המאוד גדולה, אבל יחד עם זאת זו פריצת דרך ואני פשוט גאה שזה קרה השנה, ואני מניחה שזה רק פתיח לעוד הרבה פעילויות ועשייה במערכת החינוך.
איריס מנדה בן יעקב: התקנה התקציבית למעשה עזרה לנו להכניס חלק מהארגונים מהקהילה הגאה שעוסקים בחינוך לתוך מאגר תוכניות של המשרד ולמסלול ירוק, שזה מסלול שמאושר על ידי משרד החינוך, זה גם לא קרה.
איריס מנדה בן יעקב: אני רוצה להגיד שבסדנאות ברוב המקרים ההדים היו מאוד חיוביים, נרגשים.
איריס מנדה בן יעקב: תלמידים סיפרו עד כמה זה היה משמעותי עבורם, אבל גם שם יש מורכבות.
איריס מנדה בן יעקב: בגלל שמספר המתנדבים גדל, כנראה היכולת להכשיר אותם בזמן קצר ושיתאימו בעצם למדיניות שלנו, היה מוגבל.
איריס מנדה בן יעקב: אנחנו גם קיבלנו תלונות.
איריס מנדה בן יעקב: עד היום אני מקבלת כל מיני מכתבים מהורים מודאגים, של 'מה פתאום אנחנו מכניסים תכנים כאלה למערכת החינוך', ואנחנו עונים ואנחנו באמת משוכנעים שזאת הדרך.
איריס מנדה בן יעקב: יחד עם זאת, יש לנו עוד הרבה לעבור יחד.
איריס מנדה בן יעקב: את רצית מספרים?
מירב בן ארי: כן, רציתי רק לדעת.
מירב בן ארי: תמר אמרה שהיו 1,720 פעילויות בתוך בתי הספר, שזה כיסה לה את סוף שנה שעברה ותחילת השנה, ועכשיו 2018 - - -
איריס מנדה בן יעקב: אני רוצה להגיד שמתוכם 347 סדנאות לצוותים חינוכיים.
איריס מנדה בן יעקב: זה נתון מדהים.
מירב בן ארי: את 2018, זה מה שסגרנו בימים האחרונים כדי שהם יתחילו לחזור, ואתם מבחינת הצוותים שלכם כבר מוכשרים להתחיל ולפעול בחזרה בבתי הספר?
מירב בן ארי: הנושא הזה נסגר ואתם תחזרו.
מירב בן ארי: אנחנו רוצים לשבת פה בשנה הבאה ולשמוע על מספר כפול, כי זה מה שצריך להיות.
מירב בן ארי: אני יודעת שיש גם מורים שקשה להם עם זה ויש הורים שלא מבינים למה אתם בתוך בתי הספר.
מירב בן ארי: אני מכירה את זה מקרוב, אבל העניין הוא שאם נסתכל על הרוב, הרוב הגדול רוצה, מעריך ודווקא מבין שבאמצעות ההבנה אפשר לדעת איך לקבל בצורה טובה יותר.
מירב בן ארי: טובה, את רוצה להתייחס גם?
טובה בן ארי: לא, איריס.
איריס מנדה בן יעקב: אני רוצה להגיד משהו על הנושא של הטרנסג'נדרים בעקבות השולחן העגול שעשינו.
איריס מנדה בן יעקב: דיברנו על עשייה.
איריס מנדה בן יעקב: פירטתי בעבר גם את כל העשייה.
איריס מנדה בן יעקב: אנחנו ישבנו בשולחן עגול שנתיים יחד עם הארגונים הגאים ומתוכם אנחנו עכשיו ממשיכים עם ארגון "מעברים" לנסח איזה שהם נהלים לגבי תלמידים טנרסג'נדרים.
מירב בן ארי: זה מה שבאתי לשאול אותך, אם ארגון "מעברים", שהוא מוביל את הנושא של הקהילה הטרנסית, לגבי הדברים שעלו פה, מהשירותים לתלבושת, אז אתם יושבים - - -
איריס מנדה בן יעקב: לגמרי.
איריס מנדה בן יעקב: אנחנו עכשיו יושבים על קווים מנחים שהם בעצם למעשה בסופו של דבר ישמשו למדיניות לכל מערכת החינוך.
איריס מנדה בן יעקב: יש כל מיני סוגיות מורכבות שאנחנו נצטרך לפתור אותן, כמו למשל סוגיית הורים שמתנגדים למעבר וילד שמתעקש שיפנו אליו בלשון פנייה של זכר או נקבה.
איריס מנדה בן יעקב: זה סוגיות מורכבות.
מירב בן ארי: מה לגבי התעודות של אותם חבר'ה שמסיימים תיכון?
איריס מנדה בן יעקב: כל זה נגזרת גם של הסכמת הורים וגם של בית הספר.
איריס מנדה בן יעקב: ברגע שיש הסכמת הורים, ברוב המקרים למשרד החינוך אין בעיה כמו שהבנתי, לשנות את השם אם השם שונה במשרד הפנים, בתעודת הזהות.
מירב בן ארי: זאת אומרת שהדרך לשנות את תעודת הבגרות זה אם הוא שינה בעצם בתעודת הזהות.
מירב בן ארי: הבנתי, אוקי, ועם מי אתם יושבים עכשיו לגבי הניסוח של הכללים, הקווים מנחים?
איריס מנדה בן יעקב: אנחנו יושבים עם ארגון "מעברים".
איריס מנדה בן יעקב: כמו שנאמר, אנחנו כן נעזרים באנשי מקצוע.
מירב בן ארי: צריך שגם "איגי" יהיו בתוך הסיפור הזה.
שירלי דה גרציה: גם "מועדון הלביאות" הציעו את עצמן, אבל לא פתחו לנו את הדלת.
איריס מנדה בן יעקב: קודם כול, אנחנו לא יכולים לעשות את זה בפורומים - - -
מירב בן ארי: לא, לא, לא, זה לא, אני רוצה רק ש"איגי" יהיו בתוך - - -
קריאה: אנחנו, הארגונים, מתואמים גם בינינו ומפנים כל פעם.
קריאה: יש לנו את הקואליציה שלנו ואנחנו דואגים לעבוד בשיתוף פעולה.
קריאה: אני רוצה רק להעיד שהבעיה היא שפשוט רוב ההורים לא מאפשרים את זה, ואני רוצה לחזק את מה שאיריס אמרה.
קריאה: רק ברגע שיש אישור של ההורים - - -
מירב בן ארי: זה החוקים של מדינת ישראל.
מירב בן ארי: מדובר בקטינים.
איריס מנדה בן יעקב: זה לא אנחנו המצאנו את החוקים האלה.
קריאה: זו הבעיה, שילד, ההורה שלו אפילו לא נותן לו חיבוק, בגלל זה אנחנו כן מדברים וזה מה שהצעתי מקודם כשדיברתי, זה לאפשר את זה גם כשההורים לא - - -
מירב בן ארי: זה לא יקרה, אני כבר אומרת לך, ואני יודעת את זה ממקרים הרבה יותר קיצוניים של צעירים שהם חסרי בית, שאנחנו צריכים הסכמת הורים, של ילד שכבר נמצא ברחוב, אז אני אומרת לך, אני יודעת איפה אני חיה, אני יודעת מה אנחנו כן נוכל לשנות, אבל ברגע שהוא קטין, זה תחת סמכות הורית אלא אם כן מונה לו אפוטרופוס מהמדינה, לצערי.
איריס מנדה בן יעקב: אני רוצה רק להוסיף שבנושא של הטרנסג'נדרים, המקרים די היחידים שאנחנו באופן אישי מגיעים לבתי הספר ללוות את הנושא, כי יש צורך ממש להתייחס לכל מיני מעגלים כמו למשל ללוות את ההורים ולעשות תהליך הסברה גם לצוותים החינוכיים.
איריס מנדה בן יעקב: זה לא פשוט, אז כן אנחנו נותנים מענה ביחידה, בתקווה שעם הזמן גם המודעות בנושא של טרנסג'נדרים תגדל ונוכל כן להוציא איזשהו מסמך שיהווה איזושהי - - -
טובה בן ארי: טובה בן ארי, אני מפקחת ארצית על זכויות תלמידים במערכת החינוך.
טובה בן ארי: אני ממשרד החינוך.
טובה בן ארי: אנחנו עובדים עם הארגונים השונים ואני יכולה דווקא לציין בחיוב את "איגי" שמאוד מסייעים לי בפניות אישיות, שפונים אלי מבתי ספר מנהלים ומורים ותלמידים והורים.
טובה בן ארי: אנחנו מגיעים לבתי הספר האלה.
טובה בן ארי: "איגי" תמיד לצידי בנושא הייעוץ בתכנים כדי לא לפגוע ולהיות רגיש.
טובה בן ארי: יחד עם זה, אני מזמינה אתכם לפסטיבל שיש לנו באור יהודה, אפרופו פריפריה, - - - של מחוז תל אביב, של מנהל מינהל חברה ונוער שם, שבדרך כלל אנחנו מקפידים להעניק פרסים לסרטים של ילדים בנושאים של להט"ב וטרנסג'נדרים, ובואו אני אפתיע אתכם שוב השנה.
מירב בן ארי: חברת הכנסת שרן השכל.
שרן השכל: אני רק אוסיף כמה משפטים.
שרן השכל: אני רוצה קודם כול באמת לברך על היום הנהדר הזה, לברך את כל מי שהגיע לפה היום.
שרן השכל: באמת כמו שיואל אמר, אנחנו רואים פה ביום הזה כל כך הרבה חבר'ה צעירים, אידיאולוגים שעושים פשוט עבודת קודש למען הקהילה, למען הנוער במדינת ישראל.
שרן השכל: מירב, אני רוצה לברך אותך שבאמת דיברנו בשנה שעברה על העניין של חינוך, שהכול בעצם מתחיל בחינוך, וגם העניין של אלימות בבית ספר.
שרן השכל: אנחנו מכירים את הסיפור הזה לעומק.
שרן השכל: יש אלימות נוראית בבתי הספר והכול מתחיל בחינוך, בסדנאות, ועכשיו כשבאמת עברה התקנה, הארגונים יוכלו להתרכז בדיוק בעבודה הזו ולקדם אותה.
שרן השכל: אני מאחלת לכולכם באמת בהצלחה ושניפגש בשנה הבאה עם הרבה מאוד מספרים על סדנאות, על פרויקטים, על קורסים והכשרות שהועברו דרך התקנה הזו.
מירב בן ארי: טוב, אני אעשה סיכום ממש בשתי דקות, כי הוועדה הבאה כבר מחכה בדלת.
מירב בן ארי: ראשית, אני רוצה להודות לכל הארגונים החברתיים שהגיעו לכאן היום, שמלווים את הפעילות למען הקהילה הלהט"בית כל יום, כל חודש, כל שנה, בלי קשר ליום מיוחד בכנסת או לא, 24 שעות, שבעה ימים בשבוע, של פעילות, מאימהות לצעירים, צעירות, טרנסים, טרנסיות.
מירב בן ארי: היום שמעתי גם על סיסג'נדרים, קווירים, מה שתרצו, מה שתבחרו, הכול נכנס אצלי ובשמחה רבה.
מירב בן ארי: אני אמרתי את זה בתחילת דבריי ואני אומרת לכם את זה בסוף.
מירב בן ארי: אני שלוש שנים פה בוועדת החינוך.
מירב בן ארי: אני הולכת עם הארגונים יד ביד, מ"איגי", עם ארגוני הנוער, של משבר, של שיחת ועידה, במשלחת בברלין, אני, המנכ"לית לשעבר ובנט, כדי לפתור את המשבר של ארגוני הנוער, ופתרנו ואנחנו עדיין ישנם.
יואל חסון: אני הייתי שם.
יואל חסון: היינו ביחד, ראיתי הכול ב'לייב'.
מירב בן ארי: יואל היה.
מירב בן ארי: הוא ראה את זה קורה, על המעבר של להקים תקנה במשרד החינוך.
מירב בן ארי: רק התקנה הזאת, שנה לכתוב תקנה.
מירב בן ארי: שנה של טלפונים וריצות, אבל בסוף כשאתה שומע על 1,700 פעילויות בתוך בתי ספר, אז אני כן רוצה לשמוח.
מירב בן ארי: נכון, יש את כבלי הלידה ויש את המדריך שקצת קשה לו, והמדריכה, אבל בסוף אנחנו הולכים ונחשפים, ומגיע לי כאן תלמיד מקסים כמוך שבא ואומר, כשנכנסתי לתיכון והיה לי כייף.
מירב בן ארי: נכון, ועדיין כייף ואתה עדיין בתיכון.
מירב בן ארי: יש לנו הרבה מחסומים לנתז, יש לנו הרבה מה לשבור, אבל מותר לנו יום אחד פעם בשנה בוועדת החינוך הזאת לבוא ולהגיד, עשינו תהליך מול צוותים בתוך בתי הספר, מול מורות, מול גננות.
מירב בן ארי: גננות, מי בכלל חשב?
מירב בן ארי: אני הבאתי לבת שלי שהיא קטנה, ספר קטן שמראה על משפחה אחרת, ואני חושבת שבזה התברכנו.
מירב בן ארי: אני רוצה להגיד לכם תודה על כל הפעילות שלכם.
מירב בן ארי: לא להישבר מהבירוקרטיה, זה יטופל, ואתם יודעים גם שיש לכם תמיד לפני לפנות כאן בכנסת.
מירב בן ארי: תמשיכו עם הפעילות שלכם.
מירב בן ארי: אנחנו כאן בשבילכם.
מירב בן ארי: היום הזה הוא לא עוד יום הצהרתי, הוא יום שבא ואומר, אנחנו, חברי הכנסת, כנסת ישראל נמצאת מאחורי הקהילה הגאה ותמיד לידה.
מירב בן ארי: נמשיך עם הוועדות וניפגש ב-14:00 בשדולה.
יעקב מרגי: שלום לכולם, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת, 4 ביוני 2018, כ"א בסיון תשע"ח.
יעקב מרגי: הנושא: מלגת טלדור לסטודנטים.
יעקב מרגי: תסבירו לנו גם מה זה טלדור.
יעקב מרגי: פעם היה מרמנת, עכשיו טלדור.
יעקב מרגי: תסבירו לנו אחרי זה.
יעקב מרגי: דיון יזום של חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי.
יעקב מרגי: אני אחסוך מילות פתיחה.
יעקב מרגי: מלכיאלי, תסביר לנו מה הבעיה.
מיכאל מלכיאלי: קודם כול תודה אדוני היושב ראש על הנכונות ועל קיום דיון מהיר.
מיכאל מלכיאלי: אני גם כסטודנט לשעבר וגם כחבר כנסת שיש לו הרבה חברים חרדים שהם סטודנטים, בשבועיים האחרונים קיבלתי הצפה של פניות ללשכה, אז בפנייה הראשונה אתה אומר, טוב, אז הוא לא קיבל, בסדר, אז הוא סתם מתבכיין, ואז הפנייה השנייה גם, ואז מגיעים רצף של פניות של חרדים שלא מקבלים את המלגה ללימודים.
מיכאל מלכיאלי: אני בכל הדרכים שניסיתי להשיג את הקריטריונים לבקשה מי זכאי ומי לא זכאי, נתקלתי בסירוב כמעט שבועיים עד שאתמול בלילה הועיל בטובו מנכ"ל משרד החינוך לשלוח לי את הקריטריונים, אממה, ואני אומר את זה כאן בזהירות, שהקריטריונים שאתמול מנכ"ל משרד החינוך שלח, כנראה זה קריטריונים מלפני שלוש שנים, למה?
מיכאל מלכיאלי: כי כשסטודנט היום נכנס למחשב על מנת להגיש בקשה, אז יש שתי שאלות שונות.
מיכאל מלכיאלי: זה בכלל לא מתאים לנושא של הקריטריונים שנשלחו.
מיכאל מלכיאלי: זה דבר אחד מוזר.
מיכאל מלכיאלי: אשמח שיתקנו אותי.
מיכאל מלכיאלי: אחד.
מיכאל מלכיאלי: שניים, כל מי שמסתכל על הקריטריונים, רואה שמישהו במלאכת חושב, בגאונות עצומה דאג שהציבור החרדי יהיה ממודר שם, אבל בגאונות, כאילו קודם כול פותחים למספר ילדים-אחים, שעל פניו זה נשמע כאילו עזרה לציבור החרדי, אבל כל מי שמכיר את הציבור החרדי יודע שהציבור החרדי לומד במכללות או באוניברסיטאות בשונה מהציבור הכללי, בגיל מבוגר יותר, ואחד הקריטריונים החזקים ביותר שם, זה שהאחים שלומדים זה מתחת לגיל 21.
מיכאל מלכיאלי: בציבור החרדי זה לא קיים, אז זאת אומרת שמנפחים את האחים ואת הילדים.
יעקב מרגי: מה זה האחים?
יעקב מרגי: מה הקשר לאחים?
מיכאל מלכיאלי: אני אסביר.
מיכאל מלכיאלי: יש ניקוד גבוה מאוד לנושא של שירות צבאי, שירות חובה בצה"ל, שירות ימי מילואים, שאגב זה מאוד חשוב, אבל זה ממדר את הציבור החרדי.
מיכאל מלכיאלי: תעסוקת הורים של הסטודנט – הרי מדברים שהדור הצעיר של הציבור החרדי, אם ההורים הוא אברך, אז אוטומטית את מדיר אותו.
מיכאל מלכיאלי: מספר אחים של הסטודנט עד גיל 21 לא קיים בציבור החרדי, כי רובם הם בגיל המבוגר יותר לומדים.
מיכאל מלכיאלי: אדוני היושב ראש, ברשותך, אני רוצה להגיד עוד כמה דברים.
מיכאל מלכיאלי: כל המכללות להוראה שבהן הציבור החרדי לומר בהמוניו, הרי בסוף חלק גדול מהציבור החרדי הוא גם מורים, כי הרי דורשים ברשת החינוך רק מי שיהיה להם תואר, אז הם הולכים ללמוד בשביל להתקבל לעבודה.
מיכאל מלכיאלי: באותיות הקטנות כתוב שהמכללות להוראה לא זכאים.
מיכאל מלכיאלי: נשאלת השאלה למה.
מיכאל מלכיאלי: יתרה מזאת, הציבור החרדי הרי לא לומד ליבה, אז בעצם אנגלית שהוא צריך ללמוד אחר כך, הוא עושה את זה במסגרת הלימודים האקדמיים, אז בטלדור אומרים לו שלימוד האנגלית לא נחשב להוצאה ללימודי האקדמיה שלך, זאת אומרת, ה-8,000-10,000 שקל שאתה משלם על הלימודים האלה, שזה תופס לך סמסטר שלם, לא נחשב.
מיכאל מלכיאלי: אתה צריך לממן את זה בעצמך.
מיכאל מלכיאלי: שאלה יותר מוזרה – אולי מישהו יכול להסביר לי למה תמיכה במלגות לחרדים צריך להיות בחלקו הנכבד כסף קואליציוני?
מיכאל מלכיאלי: הרי מדברים כל הזמן גבוהה-גבוהה על שילוב חרדים.
מיכאל מלכיאלי: מה יענו כולם?
מיכאל מלכיאלי: המל"ג הודיע לנו שיש 700 מיליון שקל בתוכנית חומש, עזרה לשילוב חרדים.
מיכאל מלכיאלי: מישהו יודע איפה הכסף הזה הולך?
מיכאל מלכיאלי: אני אגיד לכם, חלק מהכסף הולך לאוניברסיטאות שמקבלות 30% יותר מהתקציב של סל הסטודנט אם הם קולטים סטודנטים חרדים.
מיכאל מלכיאלי: הכסף הזה יורד משכר הלימוד?
מיכאל מלכיאלי: איפה הכסף הזה הולך?
מיכאל מלכיאלי: מכסה גירעונות של האוניברסיטה.
מיכאל מלכיאלי: זאת אומרת, יש פה המון כסף ובסוף הציבור החרדי לא נהנה מזה.
מיכאל מלכיאלי: הדבר האחרון המזעזע ביותר, אדוני היושב ראש, וזה אני מסיים, כשאתה עובר על הקריטריונים, אתה מוצא דבר מוזר.
מיכאל מלכיאלי: מה שבכל המדינה, מבחן הכנסה זה א-ב לקבלת מלגה, בכל הניירות האלה שקיבלתי אתמול מהמנכ"ל, אין מבחן הכנסה.
יעקב מרגי: במילים אחרות, אם אני הקשבתי לך, בכל הסעיפים שהחרדים לוקחים בהם, מופיעים.
מיכאל מלכיאלי: בדיוק.
יעקב מרגי: בסעיף שמצטיינים בו, שההכנסה נמוכה, לא מופיע.
מיכאל מלכיאלי: לא קיים.
מיכאל מלכיאלי: ניתן דוגמא.
מיכאל מלכיאלי: יכול להיות בחור רווק לא דתי, שעובד ומקבל 20,000 שקל בחודש, ויש אדם חרדי עם שישה ילדים, מהכולל, שגר נגיד ברמת השרון, שוכר דירה שם ליד ההורים, או בהרצליה בשיכונים, איפה שסאלח שבתי, שעולה 3,000 שקל שכירות, אז היות והוא בעיר שנקראת כאילו עשירה, אבל ההכנסה שלו ברצפה, הוא לא יבכה, ואותו רווק עשיר שמקבל 20,000 שקל בחודש, הוא כן, למה?
מיכאל מלכיאלי: כי אולי הוא גר במקום - - - .
מיכאל מלכיאלי: מה הקשר בין עיר לבין המצב?
מיכאל מלכיאלי: אתה דואג כרגע לעיר או אצל האדם הפרטי שאתה רוצה לעזור לו?
מיכאל מלכיאלי: ולמה מבחן ההכנסה לא מופיע כאן?
מיכאל מלכיאלי: אלא אם כן שינו משהו, אז למה המנכ"ל שולח קריטריונים לא נכונים?
יעקב מרגי: מאיר, היית שר.
יעקב מרגי: בוא תשמע סיפור שאולי סיפרתי אותו 30 פעם מאז שהייתי שר.
יעקב מרגי: כל שר, יש לו מבחני תמיכה.
יעקב מרגי: הוא בא, מצא.
יעקב מרגי: לפעמים נוח לו איתם.
יעקב מרגי: דוגמא, אני במשרד הדתות מצאתי מבחני תמיכה לפוריות.
יעקב מרגי: אגף ממשרד הבריאות עבר אלי.
יעקב מרגי: באו, אמרו לי, זה קשור להלכה, כשרות הביציות.
יעקב מרגי: אמרתי, אין בעיה, זה לא תחום של המשרד שלי.
יעקב מרגי: הבחור, כששמו את זה, הביא איתו כסף.
יעקב מרגי: לך תביא כסף, נאשר לך את מבחן התמיכה.
יעקב מרגי: אני אומר לך שאני כסף מהמשרד לא שם בסעיף הזה.
יעקב מרגי: לא מבטל אותו.
יעקב מרגי: תביא כסף, בוא נראה.
יעקב מרגי: כשניסיתי לעשות מבחני תמיכה, לקח לי אולי חצי קדנציה לעבור את משרד המשפטים.
יעקב מרגי: ידוע שהייתה לי יריבות עם יו"ר ועדת הכספים, גפני, כשהייתי שר דתות.
יעקב מרגי: הודיתי שהייתי צודק אבל לא חכם, אבל אני עם העקשנות שלי שרדתי.
יעקב מרגי: לא צ'יפרו אותי במשרד בכלום, וכל מה שהייתי צריך, לך לוועדת כספים.
יעקב מרגי: שבעה מדורי גיהינום.
מאיר כהן: צריכים להבין שאני הייתי ראש עיר כשהוא היה שר, והוא צ'יפר אותי.
יעקב מרגי: סוף הקדנציה מגיע חבר כנסת.
יעקב מרגי: היום הוא שר.
יעקב מרגי: אני לא אזכיר את שמו.
יעקב מרגי: הוא אומר לי, שמע, יש לי 3 מיליון דולר.
יעקב מרגי: בזמנו, גם לחברי אופוזיציה נתנו, האוצר, חברי ועדת כספים.
יעקב מרגי: האוצר נתן להם איזה סכום להצבעות, קופה קטנה זה נקרא, מזוודות.
יעקב מרגי: אחרי ארבע שנים אומר לי, שמע, יעקב, נשארו לי 3 מיליון ₪, אני רוצה לתת לך אותם למען המקוואות.
יעקב מרגי: אמרתי לו, שמע, תבוא עליך הברכה, אתה הראשון מזה ארבע שנים.
יעקב מרגי: אמר לי, אני רוצה שזה ילך לחימום מקוואות.
יעקב מרגי: אמרתי לו, אהלן וסהלן, תודה.
יעקב מרגי: בא ואומר, רגע, איך אתה הולך לחלק את זה?
יעקב מרגי: אמרתי לו, יש לי תקנה, שופך שם ומתפשט.
יעקב מרגי: אמרתי, אני לא בא לתת תמיכות לאנשים שלי.
יעקב מרגי: לקח לו שש דקות.
יעקב מרגי: הלך לחדר של היועץ המשפטי, הביא לי קריטריון, רק ליישובים שנמצאים בגובה מסוים מעל פני הים.
יעקב מרגי: זה נפל על שתי מועצות אזוריות, לא משנה איפה הן, והן לא בקו הירוק.
יעקב מרגי: כשרוצים לתפור חליפה, היא חייבת להיות בול מסודרת.
יעקב מרגי: השאלה אם באמת אתה רוצה לומר במילים אחרות, פה תפרו חליפה, רק לא לחרדים?
מיכאל מלכיאלי: יש חרדים שנהנו, אבל חלק מהחרדים נפלו.
מיכאל מלכיאלי: אגב, הם אומרים, תערער.
מיכאל מלכיאלי: אם לו קריטריונים, על מה הוא יערער?
מיכאל מלכיאלי: מה הוא יגיד?
מיכאל מלכיאלי: בסוף האבא עם חמישה ילדים מקבל סירוב כשהוא עובר כולל עם 3,000 שקל בחודש, שאנחנו קוראים לו, פרזיט, צא לעבוד, והרווק בן ה-22 שגר במקום מסוים, כן קיבל את הכסף.
יעקב מרגי: טוב, זה הכול לכאורה עד שנשמע את הדברים.
יעקב מרגי: תודה, מלכיאל.
מאיר כהן: אני קראתי את המכתב ששלחת ובאתי לכאן, ותתפלא, אבל באתי לתמוך שאני ביש עתיד.
מאיר כהן: כי באמת זה מכעיס מאוד שמבחן ההכנסה לא נכנס לכאן.
מאיר כהן: אני מכיר את בני הדודים שלי, האברכים.
מאיר כהן: אני יודע כמה הם משתכרים, כי לעיתים אני תומך בהם לשמחתי ולצערי, והם רוצים לפרוץ ולצאת לעבוד וללמוד והם מוצאים את עצמם מבקשים מחברים וממשפחה.
מאיר כהן: אם מותר לי להוסיף משהו לדיון הזה על מה שהיושב ראש יודע, בנושא של הכספים הקואליציוניים, אני אומר לכם, אתם אשמים שאתם הופכים את הכספים הקואליציוניים האלה לאיזה משהו בילד אין בתוך התקציב שלכם.
מאיר כהן: במה מדובר?
מאיר כהן: כשהייתי שר הרווחה הגיע אלי חבר כנסת מאוד מכובד, חרדי, ואמר לי, ראה, השתנו במשרד הרווחה מבחני התמיכות ואנחנו נמצאים עם מאות ילדים שאנחנו לא יכולים לפרנס אותם, אז אמרתי לו, ממה נפשך?