GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
גבריאל פיצ'י דובינר: צריך לדעת שאני כאבא שלא משלם כבר שבע שנים ולא מתכוון לשלם תשלומים מרצון או חובה כבר שבע שנים וגם בעתיד אני לא מתכוון לשלם, נתקלתי בשמות גנאי, נתקלתי בדברים איומים מצד ועדי הורים, מצד המועצה המקומית, מצד משרדי עורכי דין, והיום אפשר להגיד שבגלל המאבק הזה שאנחנו מנהלים כרגע, הצודק, כל הסיפורים שחברת הכנסת קארין אלהרר העלתה, זה סיפורים שבאו לשולחן שלנו במטה המאבק.
גבריאל פיצ'י דובינר: כשמנהלים ישיבות בפורום ועדי הורים, לא יתכן שקוראים להורים סרבנים.
גבריאל פיצ'י דובינר: זאב, אני לא סרבן.
גבריאל פיצ'י דובינר: אני שירתי בצה"ל.
גבריאל פיצ'י דובינר: הלכתי לאן ששלחו אותי ואני לא מסרב, כי התשלום הזה הוא מרצון ורשות.
גבריאל פיצ'י דובינר: אם אני לא משלם, אני לא סרבן.
גבריאל פיצ'י דובינר: לשם הזה יש כוונה אחת, שיכנסו בנו, שישברו אותנו, אבל יש לי חדשות, זאב.
גבריאל פיצ'י דובינר: אותך שלחו היום לבד פה לא סתם, ואנחנו באנו מלא הורים פה, כי אנחנו צודקים, כי אנחנו ננצח, אנחנו נפסיק את הפרטת החינוך במדינת ישראל.
גבריאל פיצ'י דובינר: כבוד היושב ראש, עם הספר לא יכול להרשות לעצמו להפריט את החינוך.
גבריאל פיצ'י דובינר: אני שמח שיש פה חברי כנסת שתומכים בדבר הזה.
גבריאל פיצ'י דובינר: אני מבקש מהשלטון המקומי להפסיק מייד את הגביה הלא חוקית הזאת, להוציא מכתב מפורט גם ממשרד הפנים, גם מהשלטון המקומי, שיפסיקו, כי זה לא חוקי.
גבריאל פיצ'י דובינר: אצלי הפסיקו לשלוח את המכתבים האלה כשאיימתי להוצאת דיבה, כי אמרתי, אם במכתב כתוב שאני חייב, זאת דיבה.
גבריאל פיצ'י דובינר: הוא אומר לי, אבל רק אתה קיבלת.
גבריאל פיצ'י דובינר: אמרתי, אבל המזכירה כתבה.
גבריאל פיצ'י דובינר: הדוור קיבל, שלח את המכתב.
גבריאל פיצ'י דובינר: יש פה יותר משני אנשים.
גבריאל פיצ'י דובינר: אתם מוציאים את דיבתי.
גבריאל פיצ'י דובינר: אני לא חייב לכם כלום.
גבריאל פיצ'י דובינר: אני חייב לילדיי.
גבריאל פיצ'י דובינר: כשנכנסתי למטה המאבק לחינוך חינם, אני חייב עכשיו לכל עם ישראל.
גבריאל פיצ'י דובינר: אני עושה את העבודה הזאת עם החברים היקרים שבאו לפה.
גבריאל פיצ'י דובינר: כל אחד פה לקח חופש בשביל לבוא, כי כואב לנו מה שקורה, כי הפערים החברתיים האלה פוגעים במדינת ישראל לא פחות מהטרור.
יעקב מרגי: ישראלה שפר.
ישראלה שפר: משרד החינוך וההורים כפופים לחוקים ולהוראות של חוזר מנכ"ל, ויש להבין שהורים שלא משלמים תשלומי הורים, זה בגלל שקשה לנו עם התשלומים הגבוהים, במיוחד שלרובנו יש יותר מילד אחד במערכת החינוך ואנחנו משלמים כבר מיסים שהולכים לטובת החינוך.
ישראלה שפר: האכיפה מול אותם הורים היא אגרסיבית ומגובה בהוראות חוזר מנכ"ל.
ישראלה שפר: מאיימים על אימא לארבעה ילדים שיפנו לעורך דין כדי לגבות ממנה כספים, מוציאים לנו מכתבים ממשרדי גביה ומאיימים בהוצאה לפועל.
ישראלה שפר: הגיעו אלינו מקרים שבוכים ואומרים, די, נשברתי, אני אקח הלוואה, אני לא צריך את הבלגן הזה.
ישראלה שפר: מנגד, בנושא תשלומי הורים אין מי שאוכף את ההתנהלות הלא תקינה של מנהלים.
ישראלה שפר: מנהלים לא מאשרים חוזרי תשלומים במערכת אפיק ובכל זאת גובים כסף מההורים.
ישראלה שפר: הם גובים גם עבור סעיפים אסורים, הם עושים שימוש לא ראוי בכספים, מאשרים ומפעילים את התל"ן לא על פי ההנחיות, מדירים ילדים מפעילויות, שמים הורים מול הורים בנושא הגביה ומוסרים מידע על הורים להורים אחרים, והכול בניגוד להוראות חוזר מנכ"ל.
ישראלה שפר: יתרה מכך, משרד החינוך מוביל מדיניות של חוסר שקיפות כלפי הורים.
ישראלה שפר: מנהלים לא מוכנים לתת להורים דיווח על השימוש שנעשה בכספים שלהם.
מאיר כהן: הם חייבים.
ישראלה שפר: הם חייבים והם לא נותנים.
ישראלה שפר: הוראת קבע בחוזר שמחייבת לתת להורה העתק כתוב של הדוח, שונתה, והשנה משרד החינוך קבע שהורה שמעוניין לעיין בדוחות, יוכל לעשות זאת במזכירות בית הספר.
ישראלה שפר: איך אפשר להבין מה נעשה עם אלפי השקלים שהעברנו על ידי עיון בדוחות ולא על ידי קבלת עותק?
ישראלה שפר: כשאנחנו פונים לבעלי תפקידים, בכירים במשרד, הם בוחרים לענות לנו בשני אופנים: להכחיש ולגבות את המנהלים או להתעלם.
ישראלה שפר: מצטיירת תמונה מאוד ברורה שהחוקים והנהלים חלים עלינו ההורים ביתר שאת, אבל לא חלים על משרד החינוך.
ישראלה שפר: כלום לא השתנה מדוח מבקר המדינה ב-2012.
ישראלה שפר: סליחה, בעצם כן, הכבידו עלינו יותר מיסים.
ישראלה שפר: אנחנו מוכיחים שאין להם דרך ורצון להגן עלינו ואין לכם רצון לתת מענה ענייני כשאנחנו מציתים דברים.
ישראלה שפר: מעניין אתכם רק שנעביר לכם שנה אחרי שנה כספים, והופכים אותנו לקורבנות.
יעקב מרגי: רעות ברג, המשמר החברתי.
רעות ברג: תודה.
רעות ברג: שלום, אני רוצה לדבר על החלק של חברות הגביה.
רעות ברג: חברות הגביה הן חברות פרטיות שהאינטרס שלהן הוא פשוט לגבות בצורה כמה שיותר אלימה כדי להרוויח פה בסופו של דבר.
רעות ברג: חברת הכנסת קארין אלהרר דיברה על זה.
רעות ברג: בימים אלה בוועדת הפנים מתקדמת הצעת חוק שבדיוק הולכת להסדיר את הגביה המאוד בעייתית של הדבר הזה.
רעות ברג: אני בכלל לא נכנסת למה קורה, איך זה נעשה.
רעות ברג: מדובר כאן בהורים שעל פי חוזר מנכ"ל לא חייבים לשלם את הדבר הזה וחברות הגביה הבעייתיות האלה פשוט משסות בהם בצורה מאוד אלימה, כי ככה זה למטרת רווח.
מאיר כהן: אני חושב, גבירתי, מפעילים אותם כנגד תשלומי חובה, לא כנגד תשלומי רשות.
רעות ברג: כל מה שמדובר כאן זה בדיוק על הדבר הזה.
רעות ברג: זו הדרך של הרשויות המקומיות להפעיל את הגביה.
מאיר כהן: אני חושב שאחד מהדברים שצריך לעשות, שגם בתשלומי החובה אסור להפעיל את החבר'ה האלה, כי היות והייתי שם, זה חבר'ה שמרוויחים על פי הגביה.
רעות ברג: במקביל למה שקורה היום בוועדת הפנים, היום בוועדת החוקה עברה ממש לפני שבועיים הצעת חוק שמדברת על זה שהרשויות יתחילו לעבור לגבות על ידי מרכז ארצי לגביית תשלומים, מרכז שהוא מפוקח, שהוא נעשה בצורה יותר מסודרת.
רעות ברג: יש פה בעייתיות שהיא קורית במקביל בכמה ועדות.
רעות ברג: צריך לראות איך מדברים אחד עם השני.
יעקב מרגי: אני אגיד לך איפה החמצת.
יעקב מרגי: גבירתי, לפי הבקשה שלך האחרונה החמצת את הדיון.
יעקב מרגי: אנחנו עוד לפני הגביה.
יעקב מרגי: אנחנו בדיון שעוד לפני בכלל אם בכלל.
יעקב מרגי: יובל סעדון.
יובל סעדון: דיברו קודם שההורים לא בסדר בזה שגובים מהם את הכספים.
יובל סעדון: אני יכול להגיד לכם שאצלנו בעירוני ב' עשרות הורים באו לדגל ולא שילמו מעשרות סיבות.
יובל סעדון: מקרית שמואל, חיפה.
יובל סעדון: מעשרות סיבות.
יובל סעדון: אנחנו שנתיים מחפשים שקיפות, שנתיים מחפשים דוחות כספיים, מבקשים דוחות כספים ומתחננים לדוחות כספיים.
יובל סעדון: לא מקבלים.
יובל סעדון: מינו ועד הורים שהוא קשור איכשהו להנהלה ואיכשהו לעירייה.
יובל סעדון: עשו את זה בצורה לא חוקית, אבל לא נורא, אז באו הורים מבינים את החוק, אמרו - - -
יעקב מרגי: כמה תלמידים יש בבית הספר הזה בקריית שמואל?
יובל סעדון: כ-300 תלמידים.
יעקב מרגי: כמה הורים שעומדים על זכותם יש?
יובל סעדון: מכתבים יש כ-30-40 ואני מעריך שיש עוד 20.
יובל סעדון: סך הכול לדעתי מדובר ב-70 הורים.
יעקב מרגי: הם לא סובלים מלחץ חברתי, הדרה?
יובל סעדון: בוודאי שהם סובלים מלחץ חברתי.
יעקב מרגי: למה אני צריך לשאול אותך?
יובל סעדון: אז אני אומר, לחץ חברתי איום ונורא, אבל העניין הוא יותר מזה.
יובל סעדון: באה עיריית חיפה ובחרה דרך הנהלת בית הספר לאלו הורים לשלוח מכתבים.
יובל סעדון: אתם רואים את המכתבים האלו?
יובל סעדון: יש עוד עשרות הורים שלא שילמו, שלא קיבלו מכתבים.
יובל סעדון: יותר מזה אני אגיד, יש עוד בית ספר סמוך - - -
יוסי יונה: מה הסיבה?
יעקב מרגי: יש אקטיביסטים ולא אקטיביסטים.
יובל סעדון: בית ספר סמוך לידו, אני בוועד הורים שם ואני דוגל בתשלומים - - - , מה שצריך לשלם, ואני יודע שיש עשרות הורים שם שלא שילמו.
יובל סעדון: למה עיריית חיפה לא נתנה מכתבים גם להורים האלה?
יובל סעדון: לא שאני רוצה חלילה.
גבריאל פיצ'י דובינר: בבית ספר שלו מדובר על מאפיה ואלימות כלפי הורים.
גבריאל פיצ'י דובינר: הייתי שם.
גבריאל פיצ'י דובינר: הדיחו שם כמעט במכות שם.
יעקב מרגי: מה, בחיפה?
יעקב מרגי: העיר של יונה יהב?
גבריאל פיצ'י דובינר: אלימות מטורפת הייתה שם.
הרן רייכמן: מה שקורה בכל התיקים, שלושת המקרים שחברת הכנסת אלהרר ציינה בהתחלה, יש מכתבים שלנו.
הרן רייכמן: עצרו את הליכי הגבייה ומה שקורה, ההורים עדיין לא מקבלים את זה באופן פורמלי ואז מה שקורה, באמת מפעילים אמצעי לחץ אחרים ישירות של בית ספר ושל ההורים האחרים.
יעקב מרגי: מה שאומר על פניו, אם הם הפסיקו על סמך פניה, זאת אומרת שפועלים בניגוד לחוק.
הרן רייכמן: אין שאלה שפועלים בניגוד לחוק.
הרן רייכמן: דרך אגב, באחד מבתי הספר שפה ציינו, התשובה של משרד החינוך, דרך אגב, שנפתור את זה על ידי שמשנה הבאה נעשה רישום מראש לחלוקה לבתי ספר של אנשים שמשלמים תל"ן וכאלה שלא משלמים תל"ן.
יוסי יונה: מה זאת אומרת החלוקה הזאת?
יעקב מרגי: מה קורה במיוחד בחמ"ד?
יעקב מרגי: הרי יש די.
יעקב מרגי: איי שבסוף מה לעשות שיש חיסול העדר.
יעקב מרגי: גם בדי.
יעקב מרגי: איי מסוים שהוא מתפשט גם בלי הזרקה.
יעקב מרגי: זה נקרא שיבוט של חברות.
יעקב מרגי: בוא אסביר לך איך קורה.
יעקב מרגי: פעם בחסידויות היה מושג של אנ"ש, אנשי שלומנו.
יעקב מרגי: הם היו סוגרים קהילות-קהילות.
יעקב מרגי: בחינוך הממלכתי-דתי, שם התופעה בולטת ביותר.
יעקב מרגי: יש קבוצה אליטיסטית.
יעקב מרגי: סלחו לי, זה המילים שלי.
יעקב מרגי: קבוצה אליטיסטית, הם יותר שייכים לגרעין.
יעקב מרגי: בדרך כלל גם חברי הגרעין הם 80% מהצוות החינוכי של היישוב.
יעקב מרגי: הם נהנים מכל העולמות ואז יוצא שהם מייצרים תוכנית לימודים נוספת וצריך לשלם, לא משנה שאין תוכנית לימודים נוספת, כי גם עד שעת התפילה המדינה משלמת.
יעקב מרגי: אין עילה לשלם שקל.
יעקב מרגי: גובים 3,000, 4,000, 2,000, כל אחד מאיפה שהצליח לו.
יעקב מרגי: הורים שלא מצליחים להיכנס למועדון הסגור הזה, יש להם בית ספר ממלכתי-דתי ואז יוצא, יש בית ספר ממלכתי-דתי של האליטה ויש בית ספר ממלכתי-דתי של החצר האחורית של כל העירייה.
יובל סעדון: אצלנו גם אין עוד בית ספר.
יעקב מרגי: אז בקריית שמואל זו דוגמא רעה, אבל קח בערים אחרות כמו באר שבע או מקומות אחרים.
יעקב מרגי: דימונה גם, ואז אנחנו אחר כך מדברים למה יש את הפערים בחינוך.
יעקב מרגי: זה מה שהוא התכוון, אם הסברתי אותך על רגל אחת.
הרן רייכמן: עכשיו אני אגיד, לנסות לצפות שהפתרון יגיע מההורים, זה לא יגיע.
יעקב מרגי: לא יגיע מההורים ואני לא מצפה.
יעקב מרגי: הביקורת היא להורים.
יעקב מרגי: אני לא סתם התבטאתי בתקיפות, כי בדיון הקודם היה מסע של צביעות.
יעקב מרגי: מילא, אני מוכן לספוג נאומים חוצבי להבות כשאני לא מכיר את הסיפור.
יעקב מרגי: תסתכלו לי בלבן של העיניים, כן, ארגון ההורים.
יעקב מרגי: תסתכלו לי בלבן של העיניים, קחו את הנאומים שלכם, תחזרו בכם ותגנזו אותם.
זאב גולדבלט: אם תיתן לנו לדבר.
יעקב מרגי: תחזרו, לפחות לא לעשות מצג שווא.
יעקב מרגי: אם זו מזימה, הייתם שותפים לה.
יעקב מרגי: אם זו גניבה, הייתם שותפים לה, אבל המאבק פה של ה-3 מיליארד שהם שורש הרע של מערכת החינוך.
יעקב מרגי: מילא אם זה היה מתגבר.
יעקב מרגי: סלחו לי על הביטוי, זה בלוף אחד גדול.
יעקב מרגי: יש יוצאים מין הכלל, אני לא אומר.
יעקב מרגי: יש מעטים יוצאים מין הכלל.
יעקב מרגי: תאמין לי, בא לי לפנות למשרד החינוך ולהגיד להם, תגידו, אתם ראיתם מה קורה במדינה הסמוכה שלנו?
יעקב מרגי: איך הייתם מתנהגים בה?
יעקב מרגי: אבל זה אצלנו, זה פה.
יוסי יונה: זה סלקציה באמצעות כסף?
יעקב מרגי: לא, לא, אני אומר לך, זו לא סלקציה, זה עושק, זה בצע כסף.
יעקב מרגי: לומר לך שרשתות חינוך מחזיקות מכוניות בכסף של ההורים?
יעקב מרגי: לומר לך שרשת חינוך מסוגלת לגבות ממשה בקריית שמונה תל"ן ולהשתמש בגבעת שמואל בכסף הזה?
יעקב מרגי: כי ההורים מקריית שמונה לא תובעניים ויש הורים תובעניים, אז ישקיעו יותר?
יעקב מרגי: אף אחד לא בודק את זה?
יעקב מרגי: משרד החינוך יושב וכאילו מקבל איזה 'פריז' כזה כי הוא השד?
מאיר כהן: אנחנו לא מצפים שההורים יהיו הפתרון, אבל כשאתה מדבר מול משרד החינוך כחבר כנסת או כאיש ציבור והמשרד אומר, ממה נפשך?
מאיר כהן: אנחנו מקבלים את הגיבוי של ההורים, אז מה אתה בכלל מדבר?
מאיר כהן: אז מה אתה רוצה?
יעקב מרגי: לומר לך כמה טוקבקים אני קיבלתי מהורים, 'אל תתערב לנו', 'מי אתה בכלל?' המילה פלצן הייתה עדינה לעומת מה שנכתב.
הרן רייכמן: הזכרת שרק תשלומי החובה אולי אפשר.
הרן רייכמן: יש רק 49 שקלים תשלומי חובה, אבל התפיסה הציבורית, שתשלומי הרשות הם חובה.
הרן רייכמן: אף אחד לא שואל אותך, והיום התל"נים הם חובה.
יעקב מרגי: עושים שיימינג להורים ולתלמידים, מי שלא משלם.
הרן רייכמן: הציפייה מהמוסד הזה וממשרד החינוך, להבין, כל עוד קיימת פרצה בכלל, יכנסו בה ויהיו מה שידרשו לשלם.
יעקב מרגי: והפרצה הזו הולכת ומשתכללת.
הרן רייכמן: שום סיפור אחר לא יעזור.
כרמית פולק-כהן: רק בספט
כרמית פולק-כהן: מבר האחרון אחרי שאישרנו את תשלומי ההורים של שנה שעברה, היינו פה בדיון מאוד דומה.
כרמית פולק-כהן: משרד החינוך באמת הציג לנו משהו מאוד יפה, וסיכמנו את הדיון בזה שלא שמענו מהם מה הקריטריונים שלהם לוועדות חריגים בתל"ן.
כרמית פולק-כהן: לא שמענו מהם מי בתי הספר - - -
יעקב מרגי: את זוכרת גם את הדרישות שלי בסיכום?
כרמית פולק-כהן: נכון.
יעקב מרגי: גם את זה לא קיבלנו.
כרמית פולק-כהן: יפה, אז לכן אני אומרת, אלה דברים שיכולים באמת - - -
יעקב מרגי: אני לא תמה על הגורמים המקצועיים במשרד החינוך.
יעקב מרגי: את יודעת על מי אני תמה?
יעקב מרגי: זה המשרד היחיד שהצליח לביית את הלשכה המשפטית שלו.
יעקב מרגי: הבנתם את הביקורת שלי עכשיו כלפי מי?
יעקב מרגי: כנראה אין השפעה מרחוב סאלח א-דין ישירה ללשכה המשפטית של משרד החינוך.
כרמית פולק-כהן: מה שאני אומרת זה שהדברים האלה יכולים בעצם להוות איזושהי תמונת מצב על מה קורה ולתת לנו אפשרות להתמודד איתה.
כרמית פולק-כהן: השיימינג שאנחנו שמענו פה, אנחנו הרבה פעמים מקבלים פניות מהורים ורק לאחרונה קיבלנו פניות מהורים.
כרמית פולק-כהן: גם אם שומרים על הוראות חוזר מנכ"ל במפורש, אז באמצע כיתה שלמה המנהל אומר לילד, בוא, תצא רגע החוצה להתקשר לאימא ואבא.
כרמית פולק-כהן: כשהוא חוזר הילדים שואלים אותו, למה הוציאו אותך?
כרמית פולק-כהן: הוא אומר, לא יודע, אמרו לי להתקשר לאימא שלי כי לא שילמתי, אז אני לא יכול לצאת לסיור סליחות או כדומה, אז אנחנו רואים פגיעות שהן כביכול עומדות בחוזר מנכ"ל.
כרמית פולק-כהן: לכאורה, בית הספר בסדר, כולם בסדר, אבל בעצם רואים שהילד נפגע, המשפחה בקבוצות הוואטסאפ של הכיתה וכו'.
כרמית פולק-כהן: אנחנו רואים שם שיימינג.
כרמית פולק-כהן: 'מי לא שילם?' 'למה לא משלמים?' 'איך כולם יצאו?'.
כרמית פולק-כהן: אחד בא על חשבון השני.
כרמית פולק-כהן: חייבים להגיד כאן, לא כל ההורים הם אותו דבר.
כרמית פולק-כהן: אני חושבת שחשוב שאדוני יבקש שוב ממשרד החינוך להביא תמונת מצב שקופה של קריטריונים, של מי בתי הספר שקיבלו ועדת חריגים, מי בתי הספר שקיבלו אפשרות לגבות יותר וכו'.
יוסי יונה: אדוני היושב ראש, אני לא אראה לכם את התמונה שיש כאן כדי לא לחשוף את זהותו של הילד, כדי להגן עליו, אז הנה פה תמונה כיצד מכפישים וכיצד מפחידים בבתי ספר.
יוסי יונה: מפרסמים תמונה של הילד ולמעלה כתוב – אביו של הילד הזה נכנס לכלא משום שלא היה מוכן לשלם, ואז שולחים את זה לילדים בשכבה כדי להגיד להם - - -
יעקב מרגי: זה בישראל?
יוסי יונה: אבא שלך פושע.
יוסי יונה: תבינו מה הם עושים.
יוסי יונה: הם אומרים, אבא שלך פושע כי הוא לא שילם, והילדים בוודאי האחרים לא מבינים האם זה חובה, מרצון, ועוד דברים שכאלה, והנה נוצרת תדמית שלילית לילד הזה בבית הספר ומופעל עליו לחץ.
יוסי יונה: על ההורים בוודאי.
יוסי יונה: אתם יודעים איך זה הולך, הילד בא הביתה ואומר, אבא, אני לא רוצה להיות במקום הזה.
יוסי יונה: תעשה טובה, תשלם, לשחרר אותי מהכאב, מהמציאות הזאת, אז זו המציאות של בית הספר בישראל היום.
יוסי יונה: אדוני היושב ראש, שערורייה.
יוסי יונה: אלה הם דברים שמנוגדים לחוק ויש להם גם אלמנט פלילי.
יוסי יונה: רבותיי, יש כאן אלמנט פלילי מאוד ברור שכאשר יש לנו חברות גביה, ריבונו של עולם, חברות גביה שאני בכלל מזעזע לשמוע, חברת הכנסת קארין אלהרר, שהעלית את זה, שלכאורה במשרד הפנים הולכים לאשר את דפוסי פעולתם.
יוסי יונה: זה יהיה חוקי שהם יפעלו למרות הגביה היא בעליל אינה חוקית, אז ריבונו של עולם, זה לא עכשיו שאנחנו נמצאים בסיטואציה שאנחנו אומרים למשרד החינוך, משרד החינוך היקר, אנא עשה משהו.
יוסי יונה: אנחנו צריכים להבין, משרד החינוך משתף פעולה עם הדבר הזה.
יוסי יונה: זה שהוא עוצם עין, זה בעצם לבוא ולומר, מצידי שזה יהיה.
יוסי יונה: אנחנו אכן יודעים שמה שקורה שם ומה שקורה במערכת שלנו, בחברה שלנו, ישנו את האלמנט הזה של היעדר סולידריות.
יוסי יונה: אכן ישנם הורים שאומרים, אתם יודעים מה?
יוסי יונה: אני מוכן לשלם, והאחרים שאינם יכולים לשלם, עליהם אנחנו נפעיל את הלחצים האיומים הגדולים הללו.
יוסי יונה: אני מקווה שתהיה סולידריות בחברה הישראלית בין הורים, אבל כאן המערכת צריכה לפעול.
יוסי יונה: אין בקרה ואין פיקוח, והייתי מוסיף ואומר, אדוני היושב ראש, אין בקרה ואין פיקוח מרצון, אפרופו תשלומים מרצון.
יוסי יונה: אין פיקוח ואין בקרה מרצון.
יעקב מרגי: ד"ר קרן גונן.
קרן גונן: שלום לכולם, יש לי כמה כובעים אבל פה אדבר דווקא בתפקיד המקצועי שלי.
קרן גונן: אני עובדת סוציאלית קלינית ומטפלת בילדים.
קרן גונן: לצערי הרב אנחנו פה מכשירים איזשהו שרץ, שמצד אחד קוראים למשרד החינוך.
יעקב מרגי: רגע, את אמרת, משרד החינוך הוא שרץ?
קרן גונן: לא, לא, לא.
קרן גונן: בתוך התל"ן הזה, בתוך התהליך הזה שדיברו כאן לא מעט עליו, אני לא ארצה לחזור עליו, אבל בסופו של דבר אם מדברים על שיימינג ומדברים על חוויה של ילד שלא מגיע, מדירים אותו מתוך פעילויות חינוכיות, אז יש כאן אחר כך בסופו של דבר הצורך בלטפל רגשית בילד הזה.
קרן גונן: הוא זקוק אחר כך לטיפול פסיכולוגי רגשי, אז אני באה פה בתפקיד שלי כמטפלת, ואומרת, יש כאן איזושהי בעיה הרבה יותר חמורה.
קרן גונן: לא יכול להיות ששמים או על ההורים או על הרשות את הנושא הזה של תל"נים למיניהם, שאפרופו, אני העברתי תל"ן בעברי.
קרן גונן: עם כל הכבוד, אני מתנצלת על המילה, הרבה מזה זה בולשיט אחד גדול.
קרן גונן: סליחה על המילה.
יעקב מרגי: אז מה יותר קל לומר, אני מתחברת לדברים שאמרת, היושב ראש, כי אמרתי שזה בולשיט.
קרן גונן: אמרת, זה בולשיט.
קרן גונן: אני יכולה להגיד לך, חצי מהדברים או שלושת רבעי מכל התוכניות האלה, זה סתם העברת זמן, ומרבית מהדברים האלה נעשים על חשבון שעות הלימוד של ילדים שמוקצים ממשרד החינוך, וזה לא הגיוני.
קרן גונן: יש לי ילדה בת 18.
קרן גונן: אמנם היא סיימה, אבל לאורך כל השנים אני כן שילמתי.
קרן גונן: אני יכולה להגיד שהלחץ החברתי שיש על הילדים האלה הוא נורא.
קרן גונן: אני במשך שנים לא יכולתי לדבר בשם הבת שלי, כי היא אמרה לי, אימא, אני אהיה שונה, אימא, אני אהיה אחרת, אני לא מוכנה, אז אני באה משני התפקידים האלה, אני באה ואומרת, יש כאן בעיה הרבה יותר עמוקה.
קרן גונן: לא הגיוני שמשרד החינוך ישים את כל התל"ן הזה כאיזושהי מערכת הכרחית, כי היא לא הכרחית.
קרן גונן: תודה רבה.
יעקב מרגי: נירית לייבוביץ'.
נירית לייבוביץ: שלום, אני דווקא רציתי להציע משהו אחר.
נירית לייבוביץ: אנחנו מדברים פה על גביה של העיריות.
נירית לייבוביץ: כיום הגביה מתנהלת בבתי הספר המנהלים מבזבזים המון זמן.
נירית לייבוביץ: ועדי ההורים מבזבזים המון זמן.
נירית לייבוביץ: יש כוח אדם שעולה כסף.
נירית לייבוביץ: בבית ספר יושבת מזכירה, כל היום מתקשרת להורים להזכיר להם לשלם.
נירית לייבוביץ: יש מריבות בוועדים, יש מריבות בקהילה, יש פגיעה בתלמידים.
נירית לייבוביץ: בואו נוציא את הגביה מבית הספר.
נירית לייבוביץ: תעבירו את כל הגביה לעיריות.
נירית לייבוביץ: לעירייה יש מחלקת גביה.
נירית לייבוביץ: בעירייה יש מישהו שאפשר לדבר איתו.
נירית לייבוביץ: כשאני פונה לאגף האכיפה והפיקוח, אף אחד לא עונה לי, אף אחד לא מדבר איתי.
נירית לייבוביץ: לעירייה אני אבוא, אני אגיד, סליחה, החוק אומר א', ב', ג', את לא יכולה להכריח אותו לשלם.
נירית לייבוביץ: זה יגמר.
יעקב מרגי: אני לא מסכים איתך, לא פה ולא שם.
נירית לייבוביץ: את הגביה צריך להוציא מבתי הספר.
זאב גולדבלט: פורום ועדי ההורים היישוביים מתנגד לחלוטין לתשלומי הורים מכל סוג, וסבור בדיוק כמו שלוש ועדות שמינו שרי החינוך לדורותיהם, שתשלומים אלו הינם גורם מרכזי לפער חברתי, השכלתי והנצחתו.
זאב גולדבלט: נכון, חובה לבטל את כל התשלומים, אבל בראש ובראשונה את מה שהוגדר על ידי המשרד עצמו והוועדות שהוא מינה כתשלומים המממנים את תוכנית הלימודים הבסיסית עוד לפני התל"ן.
זאב גולדבלט: הסתת הזרקור לתל"ן עושה לחברי ועדת החינוך עצמה הקלה ומסיר מהם את האחריות.
זאב גולדבלט: מי שאישר ואפילו המציא את התל"ן זה בית המחוקקים עצמו, ותשלומי ההורים דרך אגב, מה שאמר קודם מאיר, זה לא אחוזים בודדים, זה 12%.
זאב גולדבלט: בבית הספר שאני למדתי, 5 מיליארד מתוך 60 זה 12%, וזה באמת סכום בלתי נסבל.
זאב גולדבלט: זה שתשלומי הורים הינם שוד ברשות על ידי הריבון, על זה אני זועק כבר כמה שנים, אבל אתם חברי ועדת החינוך, מכריזים, מבטיחים ומתקפלים בגלל סדר היום של הקואליציה ואולי גם חוסר אומץ.
זאב גולדבלט: ממתי הריבון נענה לטוקבקים?
זאב גולדבלט: תחליטו ותשלטו.
זאב גולדבלט: תבטלו גם את זה וגם את זה, גם את תשלומי הרשות וגם את התל"ן, אבל זו רק דעתי האישית כפלצן גאה.
יעקב מרגי: אני אגיד לך, זאת דעתך האישית, אבל כשאתה הולך לקבל אישור בהנהלה, אתה אומר לי, לא הצלחתי להביא אישור בהנהלה, אז התאפקתי, זאב.
יעקב מרגי: כשאמרתי פלצן, אמרו לי, זו לא מילה פרלמנטרית, בוא תחזור בך.
יעקב מרגי: חזרתי.
יעקב מרגי: ציפיתי מהנאום החוצב להבות להטיח פה דברים.
יעקב מרגי: לפחות תגיד לציבור ולפרוטוקול שהיה ניסיון הידברות.
זאב גולדבלט: בוודאי שהיה ולא הסכמנו.
יעקב מרגי: אם היית קצת לוקח את זה, לא הייתי מוכיח אותך על זה, אבל אתה ממשיך באותה דרך.
יעקב מרגי: הסכמתם אצלנו בחדר על המתווה הזה.
זאב גולדבלט: לא הסכמנו על שום מתווה.
זאב גולדבלט: משרד החינוך הטיל על זה וטו.
זאב גולדבלט: אמר נציג השר שהוא לא מסכים.
יעקב מרגי: זאב, אל תפריע לי.
יעקב מרגי: הסכמתם אצלי והלכתם לבקש את אישור ההנהלה.
יעקב מרגי: פעם שנייה לא הצלחתם להעביר.
יעקב מרגי: הודיתם שהשנה היא שנה רוויית תשלומים ומודים על המאמץ, אבל לא נורא, מה לעשות, אתם לא חייבים דין וחשבון לאף אחד.
זאב גולדבלט: חייבים להורים בלבד.
יעקב מרגי: אני רוצה מספר דוברים אחרונים לפני שאשמע את משרד החינוך.
יעקב מרגי: עינב, בבקשה.
עינב לוביץ׳ מצרפי: דובר פה על שיסוי הורים בהורים, דובר פה על שיסוי הרשויות בהורים, דובר פה על אלימות כלכלית שמופעלת, על לחץ פסול, על כל האספקטים האלה.
עינב לוביץ׳ מצרפי: חבר הכנסת מאיר כהן דיבר על הנהגות ההורים ששם לא יושבים הורים מהשכבות המוחלשות, ואני רוצה לתת לכם עוד אספקט נוסף של העניין הזה.
עינב לוביץ׳ מצרפי: אני פועלת בתוך פרדס חנה ומרכזת את העניין של מכתבי הוצאה לפועל של ההורים.
עינב לוביץ׳ מצרפי: אני פועלת רבות בעניין הזה.
עינב לוביץ׳ מצרפי: לאחרונה, שבוע שעבר נכנסו אל תוך הקלחת הזאת גם הבעלות, והם כותבים כך לראש המועצה, ואני קוראת מהמכתב, מכתב שכמובן נושא את שמי הפרטי עליו.
עינב לוביץ׳ מצרפי: כתוב שם ככה: "הקלות הבלתי נסבלת בה יכול אדם יחיד או אפילו קומץ אנשים לפגוע ולהשמיץ מעל כל במה וברשתות חברתיות, היא דבר מעציב וחמור הדורש חשיבה מעמיקה ורחבה של הנהלת מערכת החינוך בישראל ושל גורמי אכיפת החוק".
עינב לוביץ׳ מצרפי: הבעלויות מאיימות על הורים פעלתניים כמוני וכמו חבריי הטובים כאן במסר בעייתי.
יעקב מרגי: אנחנו נשמע ממשרד החינוך.
יעקב מרגי: יש להם איזה סיכום דיון מספטמבר.
יעקב מרגי: נעה צפליצקי, בבקשה.
נעה צפליצקי: אני חברת מועצה בעיר חולון.
נעה צפליצקי: אני יחד עם ההורים האלה שהגיעו פה.
נעה צפליצקי: אני נגד תשלומי הורים.
נעה צפליצקי: אני חושבת שעד שוועדי ההורים והפורום לא יהיו יחד יד אחת נגד התשלומים האלה, שום דבר לא יקרה.
נעה צפליצקי: הבוקר, בדרך, קיבלתי טלפון מאחד היו"רים אצלנו בחולון והוא אומר, ביום שישי אני נפגש עם מנהלת בית הספר ואני מודיע לה חגיגית שאין תשלומי הורים בבית הספר שלנו.
נעה צפליצקי: רק אם ככה זה יקרה, רק אם אתם תיקחו את כל זה בשתי הידיים, תוכלו להתמודד עם משרד החינוך ועם האמת.
נעה צפליצקי: אני ניהלתי חטיבת ביניים עשר שנים.
נעה צפליצקי: אני מודה, הייתי שם בתשלומים.
נעה צפליצקי: אני יודעת בדיוק לאן הולכים התשלומים.
נעה צפליצקי: אני מכירה את הסיפור של שעות התקן.
נעה צפליצקי: אני מכירה את הסיפור של חוסר שעות התקן.
נעה צפליצקי: אני מכירה את התל"ן.
נעה צפליצקי: אני מכירה את זה מקרוב.
נעה צפליצקי: הייתי שם 36 שנה בסך הכול.
זאב גולדבלט: חבל שבחולון לא נענו לקריאה שלנו בראשית השנה.
יעקב מרגי: סליחה, זאב, לא להפריע לי.
נעה צפליצקי: מה שזה עושה, זה פוגע בילדים.
נעה צפליצקי: דיברתם על מקרים פה שאני פעם ראשונה שומעת.
נעה צפליצקי: זה גורם לילדים להתאבד, ואף אחד מאיתנו לא רוצה להיות שם.
נעה צפליצקי: לחשוב על הפגיעה בילדים.
נעה צפליצקי: אני רוצה להעלות עוד דבר חשוב.
נעה צפליצקי: קודם כול יש פה צנעת הפרט.
נעה צפליצקי: ההורים פונים להורים?
נעה צפליצקי: ההורים פונים לילדים?
נעה צפליצקי: איך זה?
נעה צפליצקי: ממתי פונים לילדים?
נעה צפליצקי: ממתי הורה פונה להורה?
נעה צפליצקי: אין דבר כזה.
נעה צפליצקי: מי שיכול לפנות זה או מנהל בית הספר או המזכירה.
נעה צפליצקי: ההורים הופכים לזירה של מלחמה.
נעה צפליצקי: ממתי?
יעקב מרגי: הפרד ומשול.
יעקב מרגי: עופר אקלר.
עופר אקלר: שלום לכולם, אני עופר.
עופר אקלר: רק גילוי נאות, אין לי ילדים במערכת החינוך היום.
עופר אקלר: הבת שלי סיימה בשנה שעברה, אבל נכנסתי למאבק הזה כי הייתי יושב ראש ועד הורים.
עופר אקלר: אתה זוכר את אותו מקרה ברמת גן, "אוהל שם".
עופר אקלר: דיברנו הרבה בטלפון.
עופר אקלר: אני חושב שנעה סיכמה בצורה מדהימה את כל מה שצריך להיאמר פה, בשורה אחת, מה שאתה חותר אליו ומה שכולנו חותרים אליו, וכמובן ככה צריך גם פורום ההורים לנהוג, אבל יש לי רק שני דברים שלא עלו פה.
עופר אקלר: בגלל זה אני מדבר.
עופר אקלר: יש עוד נתון אחד שהוא חמור בפני עצמו.
עופר אקלר: אחרי שגובים את תשלומי ההורים, נשארים גם שאריות.
עופר אקלר: אני יכול לתת את הדוגמא של "אוהל שם" ברמת גן, שזו עיר חזקה.
עופר אקלר: נשארו קרוב לחצי מיליון שקלים שבית הספר גם לא רצה להחזיר אותם להורים.
יעקב מרגי: חייב להחזיר לפי החוק.
עופר אקלר: לא רצה להחזיר אותם והיה צריך לעשות מאבק, ורק שכבה י"ב - - -
יעקב מרגי: בוא אני אגלה לך שיטה חדשה.
יעקב מרגי: ש"אוהל שם" לא ישמעו, בסדר?
יעקב מרגי: באותו מוסד במודיעין שהייתה ביקורת כלפיו, והוכרח, גם זה באונס, שאנסנו את המשרד, אפרופו מה הוועדה עושה.
יעקב מרגי: אנסנו את המשרד לעשות ביקורת ולאחר מכן אנסנו את המשרד לפרסם את דוח הביקורת.
יעקב מרגי: לאחר מכן אנסנו את המשרד לדרוש השבה.
יעקב מרגי: הם הלכו, החתימו את כל ההורים שהם תורמים.
עופר אקלר: דבר נוסף ואחרון שלי.
עופר אקלר: בבית ספר "אוהל שם", שזו הדוגמא שאני מביא אותה, הייתה מנהלת שפוטרה.
עופר אקלר: היא פוטרה כי היא חלק מהעניין שקרה שם, זה שהיא חשפה את תשלומי הורים בצורה הכי שקופה שאפשר, ואז יכולנו לראות מה קורה עם הכסף, שכספים מועברים מסעיף לסעיף כמו שאמרו פה, שכספים נגבים מעבר לחוק, שנגבים כספים למגמות, מעל 750 שקל בלי אישור.
עופר אקלר: כל הדברים האלה נעשים.
עופר אקלר: היא חשפה את הכול והיא פוטרה.
עופר אקלר: היא פוטרה כי זו כבר הפכה להיות מאפיה.
יעקב מרגי: תשמע, אם הולך לפוטין, למה שלא ילך גם פה?
יעקב מרגי: בבקשה, מיכל, שלטון מקומי.
מיכל מנקס: מיכל מנקס, סמנכ"ל חינוך וחברה, מרכז השלטון המקומי.
מיכל מנקס: אני מבקשת קודם כול לעשות איזושהי הבהרה בין המהות, שזה תשלומי הורים בכלל ותל"ן בפרט, וזה דיון בפני עצמו, לבין הדרך שלשם כך התכנסנו כאן בשל פנייה של חברת הכנסת אלהרר ליו"ר הכנסת.
מיכל מנקס: אז בראש ובראשונה אני רוצה לומר את עמדת מרכז השלטון המקומי שגם כתבנו לכם אתמול במכתב.
מיכל מנקס: אנחנו מתנגדים לתשלומי הורים ותל"ן בפרט.
מיכל מנקס: אנחנו אפילו, ציין את זה חבר הכנסת ברושי, כינסנו ועדה שתדון בסל חינוך בסיסי הוגן לתלמיד.
מיכל מנקס: את הדוח מסרנו לכל השרים הרלוונטיים, חברי הכנסת וראש הממשלה.
מיכל מנקס: לצערנו באופן לא מפתיע לא מקדמים את הנושא הזה.