GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שוש מורשת: קיבלתי שעתיים לצורך העניין, שבשעתיים האלה אני נכנסת ומעבירה קורס.
שוש מורשת: הפיילוט שלנו הוא שכבת ח', כי החלטנו ששכבת ח' היא השכבה הכי נכונה מבחינת הזמן, הטיימינג, גיל ההתגברות, ובשעתיים האלה אנחנו מדברים על מיניות בריאה, וכשיש "שמש אסוציאציות" הראשונה על הלוח בהקשר של מיניות בריאה, אז אנחנו לא נוותר על הסיפור של ערכים.
שוש מורשת: כל השיח שלנו לאורך הקורס הוא שיח של מה כן.
שוש מורשת: של זוגיות, של חברות, של יחסים, של כבוד, של שיח, של הקשבה.
שוש מורשת: אנחנו מדברים על מושג ההסכמה, אנחנו מדברים על חיזור, מה בין חיזור להטרדה.
שוש מורשת: אנחנו מדברים על כל מיני היבטים אחרים שקשורים במיניות ואיך הם קשורים לכל הנושא.
שוש מורשת: לאט לאט אנחנו מגיעים גם לסיפור של החוק להטרדה מינית.
שוש מורשת: מה שחשוב לי לומר, זה מעבר לשיח שעולה, התלמידים בקורס הופכים להיות עמיתים בנושא של מיניות בריאה בבית הספר.
שוש מורשת: זה אומר שהילדים אחר כך הם אלה שתולים את הפוסטרים, ואתה אמרת גודל הפוסטר.
שוש מורשת: זה לא פוסטר אחד, זה הרבה פוסטרים.
שוש מורשת: הם החליטו איפה הם תולים והם תלו, כולל בשירותים, כולל במסדרונות, כולל גם בזולות ובכל המקומות שהם ידעו שלשם מגיעים.
שוש מורשת: בשבוע של המערכת נגד פגיעות מיניות, הם אלה שהעבירו את התכנים בכיתות.
יעקב מרגי: הפעולה שלך היא רוחבית או פיילוט?
שוש מורשת: הפעולה שלי כרגע היא פיילוט והוא עובד מאוד יפה.
יעקב מרגי: אנחנו רוצים שהוא יעבוד יפה בכל הארץ.
שוש מורשת: אני כמדריכה, באמת מעבירה את זה באזור שלי, מעבירה את זה הלאה ומשכנעת.
יפעת שאשא ביטון: אתה מבין כבוד היושב ראש, זה גם לא חלק ממערך בית ספרי של מערכת החינוך, זה גם פיילוט.
יעקב מרגי: כמה זמן הפיילוט הזה קיים?
שוש מורשת: מתחילת השנה.
שוש מורשת: זה חצי שנה קורס ואחר כך - - -
יעקב מרגי: זה לא אומר שקודם לא נעשה כלום חוץ מהפיילוט.
שוש מורשת: לאורך כל הדרך נעשה.
שוש מורשת: אני 11 שנים - - -
זאב גולדבלט: הדיון הוא לא על תקיפות מיניות?
זאב גולדבלט: כי כאן מדברים על דברים אחרים, על חינוך למיניות וכל מיני דברים ולא תקיפות.
יעקב מרגי: אתה מחזק שלא הקשבת לדיון, כי עמיתתך דיברה איתך.
יעקב מרגי: היא אמרה לך שהיא הגיעה כאשת מקצוע למסקנה, כדי לדבר על מניעה צריך לדבר מה כן בריא.
יעקב מרגי: בבקשה, כבדו אחד את השני.
שוש מורשת: אני יכולה לענות במשפט?
יעקב מרגי: לא, את לא מדברת על זה.
יעקב מרגי: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן צריכה לצאת לוועדה שהיא מנהלת וכנ"ל גם יפעת שאשא ביטון.
יעקב מרגי: נעשה פאוזה קצרה מהמצגת.
עאידה תומא סלימאן: תודה רבה כבוד היושב ראש.
עאידה תומא סלימאן: אני יצאתי מדיון גם כן מאוד חשוב שמתקיים אצלי בוועדה, בגלל שאני ראיתי את החשיבות של הדיון הזה.
עאידה תומא סלימאן: בפברואר השנה קיימתי דיון אצלי בוועדה גם כן באותו נושא.
עאידה תומא סלימאן: אירחנו תלמידים שעשו סקר ביוזמתם האישית.
עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד שברגע שנכנסתי, חברת הכנסת יפעת מלמלה "טוחנים מים", וזאת ההרגשה שלי, שאנחנו טוחנים מים, ואני מתנצלת אם זה לא היה לציטוט.
יפעת שאשא ביטון: לא, הכול בסדר.
עאידה תומא סלימאן: עלו כמה סוגיות.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שלנסות לתאר את המצב כאילו הכול טוב ויפה, אנחנו נחטיא את המטרה.
עאידה תומא סלימאן: יש בעיות מאוד אקוטיות.
יעקב מרגי: אף אחד לא אמר שהכול טוב ויפה.
יעקב מרגי: אני ביקשתי ממשרד החינוך לסקור מה הם עושים.
יעקב מרגי: מסקנות זה אנחנו מגישים בסוף.
עאידה תומא סלימאן: כל הנושא הזה של כישורי חיים, לצערי הרב הופך למין כלבו כזה שנכנסים כל החסרונות שקיימים.
עאידה תומא סלימאן: כישורי חיים מלמדים לא בשעה אחת ולא בשעתיים.
עאידה תומא סלימאן: זה אמור להיות בילד אין בתוך מערכת השיעורים ומערכת החינוך.
עאידה תומא סלימאן: זה לא יכול להיות לפי החלטת מנהל בית הספר, ואני נתתי כמה דוגמאות.
עאידה תומא סלימאן: זה לא נכון.
עאידה תומא סלימאן: בתי הספר, יש להם את מלוא החופשיות לבחור את התוכנית שהם רוצים ואני יכולה לתת דוגמאות על בתי ספר שנמצאים תחת האחריות של מערכת החינוך, שלא בוחרים בנושאים האלה כי המורים לא רוצים להתעמת והמנהלים לא רוצים להגיד שיש בבית הספר שלהם דברים כאלה.
עאידה תומא סלימאן: אני נתתי כבר דוגמאות מאה פעמים.
עאידה תומא סלימאן: הדבר השני שאי אפשר לעבור עליו בשקט, אין שום מערכת בקרה על טיפול בנפגעי ונפגעות מהילדים בתקיפה מינית.
עאידה תומא סלימאן: יש דיווח למפקחת וזה נעצר אצל המפקחת המחוזית.
עאידה תומא סלימאן: בהמלצות של הוועדה בדיון הקודם אמרתי שמערכת החינוך חייבת לבנות איזושהי צורת בקרה.
עאידה תומא סלימאן: לא יכול להיות שאצל המפקחת המחוזית הכול נעצר והיא יודעת אם טופלו או לא טופלו, כך שגם כן לאסוף את הנתונים ולנתח אותם ולהבין על התופעה, המשרד לא עושה לצערי.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזה בלתי מתקבל על הדעת.
עאידה תומא סלימאן: דבר אחרון שאני רוצה לספר, יש עכשיו טרנד בכמה מהכפרים והערים, לפחות אני יודעת באוכלוסייה הערבית, שפותחים בפייסבוק איזשהו דף שנקרא "וידויים".
עאידה תומא סלימאן: וידויים של חיבה, וידויים של זה.
עאידה תומא סלימאן: במקום לטפל בוידויים שם שמדברים על תקיפות מיניות או הטרדות מיניות על ידי מורים, באופן הכי ברור, מנהלי בתי הספר סוגרים את הדף, נוזפים בתלמידים, מבקשים מהם לעלות מול כל התלמידים ולהגיד, טעינו, חטאנו, אנחנו מכפישים ככה את בית הספר שלנו.
עאידה תומא סלימאן: איפה מטפלים בדברים כאלה ואיך מטפלים בהם?
עאידה תומא סלימאן: זה בלתי מתקבל על הדעת שאין צורת בקרה אמיתית למה שקורה בבתי הספר, ושלא תגידו לי שמחנכים מינית.
עאידה תומא סלימאן: ישבנו בוועדה שלי ושמענו על איך חינוך מיני הופך בבתי ספר ערבים הכנה לחיי נישואין, אז בואו נגיד את האמת פעם אחת.
יפעת שאשא ביטון: תודה כבוד היושב ראש, אני מתנצלת כי אני אצטרך לצאת לדיון שלי.
יפעת שאשא ביטון: אני קודם כול רוצה למסגר את הדיון באמת לפגיעות מיניות בין קטינים, ופה אני מוכרחה לומר שגם כאן אנחנו צריכים להיות מאוד זהירים כשאנחנו מדברים על פגיעות מיניות לבין התנהגות מינית לא מותאמת, כי לא פעם אני שומעת זעקות גם מצד הורים לילדים בגן, שהילדים שלהם הוטרדו מינית והם מבקשים להוציא ילד בגיל 4 כי הוא הטריד מינית את הילדה, והם קצת הולכים לאיבוד פה ואז אנחנו גם מפספסים בטיפול.
יפעת שאשא ביטון: חשוב לי שהדברים יאמרו כי בסוף אנחנו צריכים לתת את המענים הנכונים ביותר.
יפעת שאשא ביטון: עכשיו אני רוצה להתייחס בכלל לסוגיה הזו.
יפעת שאשא ביטון: אגב, כל מה שאתם עושים הוא בסדר גמור והביקורת היא לא אליכם.
יפעת שאשא ביטון: הביקורת היא כלפי המדיניות, כי לא יכול להיות שכשאנחנו עוסקים בדברים חברתיים, הם פרויקטליים והם תוכניות והם פיילוט והם לא חלק מההוויה של כל המערכת כבילד אין, בדיוק כמו שמנסים לקדם את המתמטיקה ואת האנגלית ואת הדברים האחרים, ובשביל שזה יקרה, כבוד היושב ראש, המורים שלנו צריכים כלים.
יפעת שאשא ביטון: זה לא מספיק שיש יועצת שיודעת לטפל.
יפעת שאשא ביטון: המורים שלנו צריכים כלים כדי לזהות ילד שאולי נפגע, ילד שאולי נמצא במצב נפשי לא טוב ואולי זה כתוצאה מפגיעה מינית או מפגיעה אחרת, ואני תוהה מתי אי פעם, כמו שבאים ושואלים, מה הציונים שלכם במתמטיקה ומה המיצ"ב שלכם פה וכמה שעות נתתם, שיבואו וישאלו מתי מורה ידע לזהות ילד שנפגע בתוך הכיתה.
יעקב מרגי: זה מתחיל בתוכניות הכשרת מורים ותוכניות הסמכה.
יפעת שאשא ביטון: בדיוק, ואם אנחנו לא נבוא כמדיניות ונגיד שעכשיו אנחנו רוצים לשים את הדגש על ההיבטים האלה ולתת לילדים את הסביבה באמת המיטבית, לא - - - שאנחנו מדברים עליו ולשם אנחנו מכוונים, אלא באמת לעשות את זה בתוך מערכת החינוך.
יפעת שאשא ביטון: אני אומרת לך ביושר, כבוד היושב ראש, אפשר לשפוך מיליארדים במערכת חינוך, לא תשיג לא את המתמטיקה, לא את האנגלית ולא שום דבר אחר.
עליזה לביא: אדוני היושב ראש, אני בחמש השנים האחרונות מאז שהגעתי לכנסת פוגשת את הנשים היקרות האלה בהרבה פגישות ודיונים.
עליזה לביא: אני כן רוצה להפנות את החוד של החנית לשר ולמדיניות שלו, כי מה שאנחנו שומעים כאן, באמת מבחינה מקצועית יש פה הבנה אבל אין כלים.
עליזה לביא: תשאל אותן מתי הגדילו את התקציב של המחלקות שהן מייצגות.
עליזה לביא: מזמן.
עליזה לביא: זה לא במודעות, זה לא בראיה, זה לא בהבנה שלמעשה המקומות האישיים כבר מזמן לא אישיים.
עליזה לביא: כל ההתמודדות מול המסך.
עליזה לביא: הרי הרבה מאוד מההטרדות המיניות מתחילות שם, בקבוצות הוואטסאפ.
עליזה לביא: כל חינוך למניעה בהטרדות מיניות בטכנולוגיה.
עליזה לביא: הידע קיים.
עליזה לביא: אנחנו הכנסנו את זה להכשרות של שופטים, היום לרופאים.
עליזה לביא: איפה כל ההתבוננות על הילדים שלנו, על המקום שאמור להיות הכי מוגן?
עליזה לביא: אני קוראת לך, אני יודעת עד כמה הנושא הזה בדמך.
עליזה לביא: צריך דיון כאן עם השר, עם המדיניות.
עליזה לביא: צריך להביא את השר לדיון הזה.
עליזה לביא: אנחנו כל הזמן כועסים ובצדק, אבל הן לא הכתובת.
עליזה לביא: הן עושות את המקסימום מהמעט שיש להן.
יעקב מרגי: לעניין הזה, אני אומר תמיד לנציגי המשרדים שמגיעים לכאן, מבחינתי כשמדברים, מדברים למשרד, לא מדברים אישית, והם יודעים את זה.
עליזה לביא: אבל כאן אתה צריך לקחת את הכוח שלך, אדוני היושב ראש.
יעקב מרגי: נראה בסוף הדיון לאן זה הולך.
עליזה לביא: זה לא עוד נושא במערכת החינוך.
עליזה לביא: צריך להביא את השר ולנער אותו.
עליזה לביא: כשאני מדברת איתו על הנושא של התמודדות עם זנות, הוא מעיף אותי.
עליזה לביא: כשאנחנו מדברים איתו על הטרדות מיניות, הוא לא שם לב לזה.
עליזה לביא: יש פה פילוח גם בממלכתי-דתי ובממלכתי.
עליזה לביא: אנחנו מדברים פה על הממלכתי.
עליזה לביא: בואו נראה גם מה קורה בממלכתי-דתי, ואתה יודע שזה אזור סגור.
יעקב מרגי: והחרדי והערבי.
עליזה לביא: שמענו פה את העדות באמת הקשה של עאידה.
עליזה לביא: אני קוראת לך מהמקום שלך כאן, זאת שעת רצון.
עליזה לביא: הגעתי לצומת שאם אנחנו לא ניגע בו, ויש לך את הכוח אדוני היושב ראש, ואת ההבנה העמוקה שצריך באמת לנער ולנפץ, ומי יודע אם לא לשעה הזאת אתה פה.
יעקב מרגי: בבקשה, תמשיכו.
יעקב מרגי: מי הדוברת הבאה?
איריס בן יעקב: הדוברת הבאה זאת תומאדר.
תומאדר סויטאת בדארנה: שלום, אני תומאדר, אני מדריכה במיניות למניעת הטרדות מיניות.
תומאדר סויטאת בדארנה: אני באה ממחוז צפון, עובדת גם כיועצת במחוז צפון בבית ספר.
יעקב מרגי: בית ספר יסודי?
תומאדר סויטאת בדארנה: יסודי.
תומאדר סויטאת בדארנה: אני רוצה לחזק את הדברים של חברת הכנסת עליזה לביא.
תומאדר סויטאת בדארנה: אני יכולה לתת דוגמא איך פרויקט הופך לפרויקט אם אין תקציבים, ואני כמדריכה, יש לי רציונל, יש לי תוכנית, יש לי כוחות, יש לי מוטיבציה, אבל אני גם מצומצמת.
תומאדר סויטאת בדארנה: יש לי מספר שעות, יש לי מספר ימים שאני יכולה ללכת ולעשות את החזון שלי.
יעקב מרגי: את במחוז צפון בכלל לא ממוקדת למגזר הערבי.
תומאדר סויטאת בדארנה: אני מדריכה במחוז צפון במגזר הערבי.
יעקב מרגי: את מכירה את התופעה שדיברה עליה עאידה?
תומאדר סויטאת בדארנה: היא דיברה על כמה תופעות.
יעקב מרגי: לגבי ההדחקה וההסתרה.
יעקב מרגי: בואי אשאל אחרת, את מתקבלת בבתי הספר בזרועות פתוחות?
תומאדר סויטאת בדארנה: כן.
יעקב מרגי: אין לך בעיה.
תומאדר סויטאת בדארנה: אני חושבת שאנחנו עוברים שינוי.
תומאדר סויטאת בדארנה: אנחנו מהשטח יודעים בדיוק מה השינויים הקטנים שקורים.
תומאדר סויטאת בדארנה: עאידה אולי מבחוץ לא כל כך יודעת.
יעקב מרגי: התהליכים קורים, את אומרת.
תומאדר סויטאת בדארנה: אני אומרת שאני כמדריכה אף פעם לא הרגשתי שמנהל לא רוצה להעביר תוכנית במניעת פגיעות מיניות.
תומאדר סויטאת בדארנה: במחוז צפון, היועצים, יש להם חובה לעבור במתווה קורס של 60 שעות במיוחד לפגיעות מיניות.
יעקב מרגי: אמרת יועצים בכוונה, כי יש רק יועצים?
תומאדר סויטאת בדארנה: יועצים ויועצות יש לנו.
תומאדר סויטאת בדארנה: היום אני באתי לדבר על התוכנית שהיא גם תוצר של מחוז צפון.
תומאדר סויטאת בדארנה: בעקבות מחקר של טריאנה שהוצג פה, התקיימה ועדה מחוזית בראשותה של ד"ר אורה שמחון, ולזכותה יאמר שהיא הניפה את כל הנושא הזה באופן חזק.
תומאדר סויטאת בדארנה: היא טלטלה את כל המשרד שם.
תומאדר סויטאת בדארנה: אנחנו לא שותקים על הנתונים האלה.
תומאדר סויטאת בדארנה: התקיימה ועדה בשיתוף הייעוץ, שפ"י והיחידה למניעת פגיעות מיניות בראשותה של איריס בן יעקב שגם ביד רמה אנחנו כל הזמן עושים דברים.
תומאדר סויטאת בדארנה: נבנתה תוכנית.
תומאדר סויטאת בדארנה: בנתה אותה המפקחת על הייעוץ, גברת אמינה עומרי, תוכנית של קריאה לעזרה.
תומאדר סויטאת בדארנה: קראנו לתוכנית "כאן פונים".
תומאדר סויטאת בדארנה: יש כל מיני הבנות של איך לעשות מניעה ולא רק התערבות אחרי, אז אחת התובנות זה למיניות בריאה.
תומאדר סויטאת בדארנה: התובנה של מחוז צפון הייתה, בואו נעודד את התלמידים שלנו לפנות לעזרה, כי דברים קורים ולא עולים על פני השטח ויש פער עצום בין הדיווח למציאות.
תומאדר סויטאת בדארנה: זה היה הרציונל שלנו.
תומאדר סויטאת בדארנה: בנינו תוכנית שמטרתה לעודד תלמידים לפנייה לעזרה.
תומאדר סויטאת בדארנה: אני מאוד מתחברת למישהי שישבה שם, שאמרה שבעצם כאילו אנחנו לא עובדים על המחנכים, על המורים, אז אני רוצה להגיד שהתוכנית הזאת, הרציונל שלה זה לעבוד על המחנכים.
תומאדר סויטאת בדארנה: אנחנו עשינו תהליכים מקבילים.
תומאדר סויטאת בדארנה: אני מדריכה, עבדתי עם היועצות, ממש סדנאות ועבודה על עצמן ולעשות שינוי פנימי אצלן, לא רק מה להעביר, ואחר כך היועצות נכנסו לבתי הספר, עבדו עם המחנכים ועם כלל צוות המורים ואחר כך המחנכים העבירו את התכנים האלה.
תומאדר סויטאת בדארנה: נתנו הזדמנות לילדים לבדוק איתם מה מונע מהם לפנות לעזרה, מה היה מעודד אותם לפנות לעזרה.
תומאדר סויטאת בדארנה: הילדים אמרו בעצם שדמות של מבוגר משמעותי, מישהו שאני יכול לסמוך עליו.
תומאדר סויטאת בדארנה: זה גם נכון מה שיצא במחקר, ואנחנו עבדנו על זה.
תומאדר סויטאת בדארנה: בנינו סדנאות איך המחנך יהפוך למבוגר משמעותי, איך הוא יאמין בזה קודם כול.
תומאדר סויטאת בדארנה: בדיוק.
תומאדר סויטאת בדארנה: אני הבאתי איתי בליווי משותף מחנכת כיתה.
תומאדר סויטאת בדארנה: אני רוצה להעביר לה את השרביט.
תומאדר סויטאת בדארנה: אני לא רוצה לקחת את כל הזמן.
תומאדר סויטאת בדארנה: אני רוצה שתשמעו את השטח גם.
ג'יהאן נוג'ידאת חג'ו: בוקר טוב לכולם, קוראים לי ג'יהאן נוג'ידאת חג'ו מהכפר בועיינה נוג'ידאת.
ג'יהאן נוג'ידאת חג'ו: אני באתי לדבר על החוויה שלי בתוכנית "כאן פונים" שמאוד התייעלתי דרכה כמחנכת.
ג'יהאן נוג'ידאת חג'ו: היא נתנה לי כלים לחזור לכיתה שלי ולעשות סדנאות שאני כבר חוויתי והתנסיתי בה עם היועצת.
ג'יהאן נוג'ידאת חג'ו: היו לי חששות בהתחלה איך אני אעביר את זה ובכלל אולי זו עבודה של היועצת, לא שלי, אבל עברנו את הסדנאות עם היועצת.
ג'יהאן נוג'ידאת חג'ו: קיבלתי כוח לקחת את זה לכיתה ולנסות את זה.
ג'יהאן נוג'ידאת חג'ו: התעודדתי לנסות את זה.
ג'יהאן נוג'ידאת חג'ו: אני אומרת שצריך לייעל את עבודת המחנך, שניתן לו כלים שהוא יוכל בעצמו, לא רק בכישורי חיים, בשיעור חשבון - - -
יעקב מרגי: אבל בכל זאת סלחי לי שאני אשאל.
יעקב מרגי: זו חברה מסורתית ואת באה עכשיו כמחנכת כיתה מעורבת בנים/בנות?
נוג'ידאת חג'ו ג'יהאן: כן.
יעקב מרגי: ואת מעלה את הנושא הזה.
יעקב מרגי: מה היו התגובות?
נוג'ידאת חג'ו ג'יהאן: בטח זה לא היה קל בהתחלה להכניס את זה וצריך שפה ודרך.
יעקב מרגי: קיבלתם פידבקים מההורים?
נוג'ידאת חג'ו ג'יהאן: הם היו מרוצים מהמודעות.
נוג'ידאת חג'ו ג'יהאן: אפילו להורים אין מודעות איך להעביר את זה לילדים שלהם וכשבאים הילדים עם כוח, הם מבינים יותר מההורים שלהם בנושא, זה נותן להם כוח.
נוג'ידאת חג'ו ג'יהאן: אני אביא לכם דוגמא אישית על ילד שהיה אצלי בכיתה, ממצב סוציו אקונומי מאוד נמוך וגם היה בעוני תרבותי בבית.
נוג'ידאת חג'ו ג'יהאן: אין לאימא שפה לדבר איתו.
נוג'ידאת חג'ו ג'יהאן: היא לא מתורבתת.
נוג'ידאת חג'ו ג'יהאן: אפילו בכיתה היה מתחבר עם האחרים רק עם מכות.
נוג'ידאת חג'ו ג'יהאן: כשהייתי פונה אלי ושואלת למה אתה משתמש במכות, הוא מתחיל לבכות ולא יודע להסביר את עצמו, אז אחרי כמה שיחות אישיות בסדנאות בכיתה, שאני שמרתי קשר עין איתו, שמתי לב אליו, עודדתי אותו תוך כדי הסדנאות לדבר ולשתף ולהביא את עצמו לשם, אז לאט לאט התחיל להתפרק, להתחבר ואפילו פנה אלי לחדר המורים לשוחח איתי בשיחה אישית.
נוג'ידאת חג'ו ג'יהאן: היה קורבן לבריונות של בן דוד שלו, התברר.
נוג'ידאת חג'ו ג'יהאן: אפילו היה מכריח אותו לעשות דברים שלא היה מוכן לדבר, ותמיד הרגיש שהוא האשם.
יעקב מרגי: הפכת לדמות המבוגר שאפשר לסמוך עליו.
נוג'ידאת חג'ו ג'יהאן: כן, מאוד שמחתי.
נוג'ידאת חג'ו ג'יהאן: זאת לא חווית הצלחה רק לילד, גם שלי.
נוג'ידאת חג'ו ג'יהאן: אני היום מרגישה שאני הבאתי מבוגר משמעותי רלוונטי לילד הזה ולילדים אחרים.
איריס בן יעקב: לא.
איריס בן יעקב: יש פה את הגברת יהודית כהן ואביגיל דיסין.
איריס בן יעקב: יהודית כהן היא מפקחת על יועצות במגזר החרדי.
איריס בן יעקב: חשוב לנו להציג את כל הפריסה.
יהודית כהן: שמי יהודית כהן, אני מפקחת על הייעוץ במחוז החרדי.
יהודית כהן: אנחנו מתמודדים עם הנושא הזה עם הרבה טאבו שיש סביב הנושא הזה, הרבה חשדנות כלפי הממסד ומשרד החינוך במיוחד, ועם רגישות תרבותית שמחייבת אותנו להתאים את עצמנו מאוד לצרכים ולדרישות של מערכת החינוך החרדית.
יהודית כהן: אנחנו בנינו תוכנית.
יהודית כהן: כל תוכנית שאנחנו בונים, אנחנו מערבים רבנים מקובלים שיתנו לנו גיבוי ושיעודדו גם - - -
יעקב מרגי: לא מקובלים במובן הקבלי.
יהודית כהן: ברור, מקובלים על הציבור החרדי.
יעקב מרגי: יש דרישה?
יהודית כהן: אז אנחנו חייבים להתאים את עצמנו לקצב ולבשלות של המערכת החינוכית.
יעקב מרגי: כשאומרים לי מחוז חרדי ולהתאים את עצמנו להם, אז אני יודע שאני לא עושה כלום.
יעקב מרגי: אני צריך להוביל לחברות האלה הסגורות, המסורתיות, צריך להוביל תהליכים.
יהודית כהן: בדיוק, אז אנחנו נותנים את המענים בכמה מישורים.
יהודית כהן: קודם כול כשקורה אירוע, אז כבר למדו להיעזר בנו, וגם אז אנחנו נתקלים בהמון חשדנות והמון סירוב הרבה פעמים לשתף פעולה איתנו.
יהודית כהן: אנחנו צריכים להיות מספיק חכמים ורגישים כדי להוביל את המערכת שהיא תסכים לדווח במקרה של חובת דיווח, שתסכים לשתף איתנו פעולה ולעשות מה שצריך.
יעקב מרגי: אקטיביזם יש מצד המשרד?
יהודית כהן: כן.
יהודית כהן: תיכף אנחנו נשמע את הגברת דיסין שהיא יזמה את התוכנית הזאת.
יהודית כהן: אנחנו בנינו תוכנית שבעצם היא פונה אל הצוות החינוכי, אל הכיתה וגם להורים.
יהודית כהן: בתפיסה שלנו אנחנו לא רוצים להעמיד אנשים זרים מול הכיתה.
יהודית כהן: אנחנו חושבים שהמורים הם המבוגר המשמעותי שהם יובילו בעצמם את התוכנית, ולכן אנחנו מדריכים את המורים, מעבירים אותם איזשהו מפגש עם התכנים האלה שלהם בעצמם.
יעקב מרגי: התחושה שלי, שבחינוך החרדי זה בתחילתו של תהליך, שלא בדומה בכלל למה שקורה במערכות אחרות.
יהודית כהן: זה לא דומה, זה נכון, אבל אני חושבת שאנחנו כבר עברנו את ההתחלה.
יהודית כהן: אנחנו גם עשינו פרויקט משותף יחד עם השפ"ח של בית שמש והעברנו לכל בתי הספר בעיר בית שמש גם לבנים, גם לבנות החרדיים תוכנית מוגנות בבית הספר.
יהודית כהן: אני מציעה שהגברת דיסין קצת תפרט על התוכניות, גם על המוגנות וגם על הפרויקט הזה עם בית שמש.
אביגיל דיסין: שלום לכולם, אני אביגיל דיסין, אני מדריכה ביחידה למיניות ומניעת פגיעה של משרד החינוך ועובדת במחוז החרדי.
אביגיל דיסין: כמו שגברת יהודית כהן אמרה, אני כתבתי תוכנית שהיא תוכנית מיועדת לציבור החרדי.
אביגיל דיסין: היא כתובה עבור הציבור החרדי.
אביגיל דיסין: כמו שיושב הראש אמר, אנחנו חברה שהתהליכים הם עדיין ממש בתחילתם ולכן המטרה של התוכנית כרגע היא לתת לילדים מוגנות ולדעת לזהות התנהגויות שהן חריגות כדי למנוע פגיעה מינית.
אביגיל דיסין: התוכנית בשפה מאוד מותאמת לציבור החרדי, אבל היא מובנית בצורה כזאת שאם דיברו פה קודם על זה שיש מבוכה אצל המורים והמורים לא בפרונט, התוכנית מועברת בצורה כזאת שקודם המורות עוברות הכשרה.
אביגיל דיסין: המורות עוברות את הניפוץ של המבוכה איך מדברים על זה, איך מעלים את הדבר.
אביגיל דיסין: הן מקבלות כלים איך לזהות תלמידים שבדרך כלל ובטח אצלנו לא מדברים ורבלית ולא באים ומספרים שהם עברו פגיעה, אלא הם מתנהגים את זה.
אביגיל דיסין: איך הן מזהות את ההתנהגויות.
יעקב מרגי: כל ילד הוא קודם כול לא יודע לדבר, הוא מתנהג.
אביגיל דיסין: נכון, ובציבור החרדי זה בצורה חריפה יותר.
אביגיל דיסין: הן לומדות לזהות את זה והן אלה שמעבירות את זה אחר כך בכיתה לא במסגרת שיעורי כישורי חיים, לא במסגרת שיעורים - - -
יעקב מרגי: הצוותים מקבלים הדרכה, הבנתי.
יעקב מרגי: את דיברת בלשון נקבה.
יעקב מרגי: מה הם המורים?
אביגיל דיסין: היות שאני מדריכה ליועצות, אז אני נותנת מענה ליועצות.
אביגיל דיסין: בבית שמש כשעשינו תוכנית משותפת, אז המדריך של הגברים לקח את הבסיס של התוכנית והם בנו אותו דבר לבנים ומעבירים את זה יועצים או מורים לבנים.
אביגיל דיסין: בנוסף לזה נותנים גם להורים גם כוח וגם כלים לדעת איך לזהות ואיך להתנהל ואיך להתנהג עם ילד שעבר איזשהו סוג של פגיעה.
אביגיל דיסין: נותנים המון כוח לילדים לפנות לעזרה, לדעת לזהות מי המבוגר המשמעותי.
יעקב מרגי: התלמידים, אני עובר לדיון.
רוני אפלמן: קוראים לי רוני אפלמן, אני בכיתה ח' בבית ספר גינסבורג אורן ביבנה.
רוני אפלמן: יש לנו קורס בשכבה שהיועצת שלנו מעבירה לנו, שכל חצי שנה התלמידים מתחלפים, שזה בעצם קורס שמדבר איתנו על מיניות בריאה, לערכים בזוגיות.
רוני אפלמן: אנחנו מדברים על מה כן צריך לעשות ומה טוב לעשות כדי להקטין את הפגיעות ולהגדיל את המודעות גם של ילדים שפוגעים ונפגעים, כדי שבאמת ידעו מה צריך לעשות ומה לא.
יעקב מרגי: ברגע שהתחלתם להיות פעילים, איך זה מתקבל בקרב החברים?
יעקב מרגי: מבינים את הצורך?
יעקב מרגי: סליחה, אני אומר בלשון שלי, לא שלכם.
יעקב מרגי: עוד איזה אחד שרוצה להתרברב או להתנשא?
יעקב מרגי: איך התגובות של החברים?
רוני אפלמן: אני חושבת שמשתפים פעולה הרבה יותר.
רוני אפלמן: אנחנו, התלמידים, אחר כך גם העברנו שיעורים בכיתות על הנושאים שדיברו איתנו עליהם.
רוני אפלמן: אני חושבת שילדים ירגישו הרבה יותר בנוח לפנות לילדים בגיל שלהם מאשר לפנות למורה או ליועץ.
יעקב מרגי: כשלב ראשון.
רוני אפלמן: כן, כי אנחנו בני גילם, אנחנו מדברים איתם בגובה העיניים.
יעקב מרגי: עוד מישהו מהתלמידים?
יעקב מרגי: יש מה להוסיף?
זאב גולדבלט: אני רוצה להפנות אל תשומת לב הוועדה שהנושא לדיון היה תקיפות מיניות במערכת החינוך.
זאב גולדבלט: כך זה הוגדר בהזמנה.
יעקב מרגי: עשיתי סיבוב פרסה.
יעקב מרגי: ההערה שלך מיותרת.
זאב גולדבלט: אני חושב שאנחנו ההורים, כשלנו.
זאב גולדבלט: כשלנו גם כהורים וגם כנציגים.
זאב גולדבלט: כשלנו, כי לא יצאנו להפגנות, שלא זעקנו את זעקת התלמידות, התלמידים או זעקת ההורים שלא מוצאים את נפשם מרוב זעם, עלבון ותסכול.
זאב גולדבלט: כשלנו, כי המורה שפגע בתלמידות ובתלמידים ממשיך לעבוד במערכת החינוך.
זאב גולדבלט: כשלנו, כי המנהלת שקיבלה את אותו מורה ממשיכה לעבוד כמנהלת.
זאב גולדבלט: כשלנו, כי הפקידים שידעו על הרתעות על התנהלותו והתנהגותו של אותו מורה, ממשיכים בעבודה כרגיל ולא נפגעו חלילה.
זאב גולדבלט: כשלנו, כי לא הצלחנו לשכנע את האיגוד המקצועי של אותו מורה או של אותם מורים להסיר את ההגנה עליו, אז מכיוון שכולם ואף אחד לא לוקח כאן אחריות על המחדלים האלה ונמנעים כמובן, בורחים מזה כמאש, אז אני מודה, אני נכשלתי.
זאב גולדבלט: אני אישית נכשלתי ואני מצר על כך.
זאב גולדבלט: אני מצר על זה שלא הובלתי מחאה כלל ארצית ואפשרתי למערכת להמשיך בנושא הזה כבר שנה מאז שהתפוצץ האירוע הזה בתל אביב, אבל לא עוד, ואם לא הובנתי נכון ומישהי כאן לידי אמרה לי שכנראה לא יבינו על מה אני מדבר, אז אני כן, אני מאשים, ממש מאשים, כי אני חושב שההתנהלות היא פשוט לא ראויה, ואני משתדל להיות מנומס ועדין.
ענת הוכנר: שמי ענת הוכנר, אני יו"ר ועד ההורים של תל אביב ואני מייצגת פה לצורך העניין את כל ההורים.
ענת הוכנר: האישיו של הדיון פה הוא הילדים שלנו.
ענת הוכנר: אתם ממש לא דואגים להם.
ענת הוכנר: העתיד שאתם מציירים, את דרכו של משרד החינוך לתוכניות העתידיות, נפלא, אבל אנחנו חיים בהווה.
ענת הוכנר: יש לנו עבר שאתם כרגיל לא מטפלים בו.
ענת הוכנר: האדון הנכבד שיושב פה מטעם משרד החינוך, בישיבה לפני חצי שנה בוועדה לשלום הילד הסביר לי שיש תוכנית מלאה איך לא יקרו יותר מקרים כאלה.
יעקב מרגי: בואי אני אניח את דעתך.
יעקב מרגי: גם אם תהיה תוכנית שתמצא חן בעינייך, לצערנו הרב היא לא תתחם את כל - - - , אז בואו.
ענת הוכנר: אני יודעת.
ענת הוכנר: אני נורא בצניעות.
ענת הוכנר: אני רק רוצה להעיר לו שמאז שהוא אמר שזה לא יקרה, נתגלו הרבה מקרים.
ענת הוכנר: בעינינו המקרים ימשיכו כי אין מחיר למקרה שזה קורה.
ענת הוכנר: יש תוכנית, יעשו חינוך.
ענת הוכנר: אין מחיר למקרה שזה קורה.
ענת הוכנר: אם רוצים לקחת את המקרה שלנו, דבר ראשון שקורה מקרה כזה היום, למרות כל התוכניות היפות שלכם, צוות ההורים שנמצא בפנים מרגיש שכל המערכת נעמדת מולו וחוסמת.
ענת הוכנר: יש לנו ארגוני מורים שלא עושים כלום.
יעקב מרגי: אני אעזור לך, גבירתי.
יעקב מרגי: מאחר ואת יו"ר תל אביב ואיילת נחמיאס ורבין ואנוכי כשלנו, בסדר?
ענת הוכנר: נכון.
יעקב מרגי: אבל את יו"ר ועד.
יעקב מרגי: "נעמי שמר" לטעמכם לא קיבל את הטיפול כמו שצריך.
יעקב מרגי: אתם ארגון יציג.
ענת הוכנר: תקשיב, מה עוד אנחנו יכולים לעשות?
ענת הוכנר: אני באה הנה על חשבון יום עבודה שלי, פעם עשירית.
יעקב מרגי: רגע גבירתי, תקשיבי.
יעקב מרגי: כשבאים משרדי הממשלה לכאן ואומרים, צריך לעשות, צריך לעשות, אני מתמלא חימה.
יעקב מרגי: גוף יציג של ההורים זה לא עוד אימא מתל אביב.
ענת הוכנר: תציע לי מה לעשות.
יעקב מרגי: אם תרצי, אחר כך תקבעי פגישה, אני אסביר לך איך עושים.
יעקב מרגי: הביקורת שלי אליכם בדיוק כמו משרד החינוך.
יעקב מרגי: אתם גוף יציג.
יעקב מרגי: את לא אימא שיושבת ומסתכלת מהצד, אז הביקורת היא גם אליכם.
ענת הוכנר: במה?
יעקב מרגי: אני אסביר לך מה תפקיד - - -
ענת הוכנר: אוקי, אבל אני רק אגיד שני דברים.
ענת הוכנר: אם לא יהיה גורם חיצוני שבודק את המשרד, אז ימשיך כל מי שנותן אישורים במשרד, לאשר הכול.
יעקב מרגי: אתם מחטיאים את הדיון ואני אסביר לכם בסוף.
ענת הוכנר: יכול להיות.
ענת הוכנר: אני חושבת שהחטאנו את כל הדיון עכשיו.
יעקב מרגי: אני חושב שאתם מחטיאים.
יעקב מרגי: אני אסביר לך אחר כך למה אני קצת אפילו הרמתי את הקול.
זאב גולדבלט: אתה צודק.
יעקב מרגי: אמרת ופתחת נכון וטוב שעשית ככה.
יעקב מרגי: זה לא עוד איזו אימא שמסתכלת מהצד.
יעקב מרגי: נדרשת פה פעולה מערכתית.
יעקב מרגי: עוד לא הגענו למסקנות, עוד לא סוף הדיון.
יעקב מרגי: יכול להיות שנגיע למסקנה שהמשרד אכן עושה מה שאפשר לעשות בתנאים הנוכחיים.
יעקב מרגי: אנחנו אוהבים לבוא פה לדיון ולהגיד, מערכת החינוך, מערכת החינוך שוכחים את הילד, כאילו הילד בא מהחלל החיצון.
יעקב מרגי: הוא חי בתוך האווירה הביתית קודם כול, באווירה הקהילתית.
יעקב מרגי: אנחנו צריכים לראות במצבים כאלה טיפול מערכתי, טיפול הוליסטי של כולם ביחד.
יעקב מרגי: אם הגישה תהיה - - -
ענת הוכנר: הגישה היא לא שם.
ענת הוכנר: אני ממש לא מתכוונת לזה.
יעקב מרגי: את ככה הובנת, אבל סליחה, אני רוצה להתקדם.
יעקב מרגי: שיר דגן, בקצרה, בבקשה.
שיר דגן: אני פשוט הקשבתי פה לכמה מהדברים שעלו ויש לי כמה דברים אחרים להגיד.
שיר דגן: אני שיר דגן, אני אימא לארבעה ילדים, מתל אביב, פעילה חברתית, חברה בוועד של ההורים של תל אביב, אבל בקשר עם הורים מעוד כל מיני מקומות בארץ.
שיר דגן: אחד הדברים שרציתי לדעת זה שאתם דיברתם על הדרכות שעוברות יועצות בבתי הספר, אני נתקלתי באימא של מקרה מאוד חמור שהתפוצץ בעיתונות, לא בתל אביב ספציפית, שבאה ילדה והתלוננה על זה שאחד מעובדי בית הספר הטריד אותה מינית, ומה שהיועצת, היה לה לשאול אותה, זה למה היא משקרת.
שיר דגן: במקום שאחר כך מישהו יטפל ביועצת הזאת מהר לפני שהפרשה התפוצצה, היא הועברה לעבוד בבית ספר אחר, כנ"ל המנהלת של אותו בית ספר שגם טייחה את הנושא.
שיר דגן: יש לנו את מה שקרה אצלנו בעיר וגם מאז המקרה מטויח.
שיר דגן: אני מנסה להבין אם כל התוכניות היפות האלה שמשרד החינוך בא ואומר, אנחנו נלמד את התלמידים למי לפנות ומה לעשות, אז אני יכולה להגיד לך שבתור אימא לארבעה ילדים, אני לא מרגישה שיש למי לפנות.