GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שיר דגן: אני לא חושבת שהמערכת שמעצמה לא יודעת לתקן את עצמה, יכולה לתקן אחרים ולשמור על הילדים שלנו במוגנות.
יעקב מרגי: גבירתי, לא הפנמת את המסר השלי.
יעקב מרגי: את מטיחה, מטיחה.
יעקב מרגי: לוקח את זה.
יעקב מרגי: את לא מצביעה על משהו ספציפי.
יעקב מרגי: את לא יכולה לבוא ולומר שאת כאימא כך מרגישה ולא לנמק למה.
שיר דגן: אני אומרת למה.
יעקב מרגי: את לא אומרת למה.
שיר דגן: אם באים ואומרים לי שמעבירים ליועצות הדרכה ובאה יועצת שאומרים לה את זה והיא אומרת, תשמעו - - - .
שיר דגן: לא יכול להיות מצב שבאים ואומרים, מעבירים הדרכות למורים, מעבירים הדרכות ליועצים ואין שום גוף שבודק את זה.
שיר דגן: לא יכול להיות שילדה שבאה וכבר לקחה את האומץ, ואני לא רוצה לספר לך כמה זה קשה לילדה לבוא ולהגיד כזה דבר למישהו, שעובר עליה, ויבוא ויגיד - - -
יעקב מרגי: אני אף לא הייתי ילד, לכן אני לא יודע.
ענת הוכנר: אבל אתה בא אלינו בתלונות.
שיר דגן: ויועצת שבאה ואומרת לה שהיא משקרת.
יעקב מרגי: תל אביב, קל לי, ולכן אני יותר קצר רוח לגבי תל אביב.
יעקב מרגי: יש לכם מנהלת מחוז שהיא ממש מוערכת במשרד החינוך.
יעקב מרגי: היא גם עוצמתית וכוחנית והיא משמשת מעטפת לאותם מקרים שאתם מדברים.
ענת הוכנר: אבל היא הייתה פה.
יעקב מרגי: גם בדיונים האחרים היא הייתה פה.
יעקב מרגי: סליחה, התוצאה בתל אביב היא שאותה מנהלת מחוז שמה כיפת הגנה על כל מה שיש לה מתחתיה והמשרד מרוב הערכתו אליה לא בוקע את הכיפה הזו.
יעקב מרגי: אתם כנציגות הורים אולי תיכנסו לזה.
יעקב מרגי: תביאו לי שעשיתם איזה מהלך כזה.
שיר דגן: אני יכולה להגיד לך שאני בעצמי עמדתי עם קבוצת הורים מול הבית של בנט.
שיר דגן: הפגנו.
יעקב מרגי: אני לא חסיד של הפגנות, אני חסיד של מעשים.
ענת הוכנר: אבל למה אתה לא נותן לי להגיד שני דברים?
יעקב מרגי: אני לא אתן לך כי את לא מאפשרת לי לסיים.
יעקב מרגי: את פעם שלישית מפריעה לי.
יעקב מרגי: תקשיבו טוב, גם בתל אביב אמרתי לכם, זה שור מועד.
יעקב מרגי: יש בית ספר "נעמי שמר".
יעקב מרגי: יש עוד כמה מקרים שקרו שם, גם בתנועת הנוער, לכן אם תרצו להיכנס לזה כארגון הורים ולבדוק מה נעשה, הורים מטופלים, ילדים מטופלים, לא מטופלים ואחר כך דיון, אני כאן לשירותכם.
שיר דגן: אף אחד לא נותן לנו תשובות, לא משנה למי אנחנו פונים.
יעקב מרגי: אני שמעתי רק הטחת דברים, לא שמעתי בעיות.
ענת הוכנר: לא נכון, אבל אני מציעה לך שני דברים.
ענת הוכנר: אתה לא מסכים שאני אגיד.
יעקב מרגי: שמעתי רק הטחת דברים, לא שמעתי עובדות.
ענת הוכנר: לא נכון.
שיר דגן: זה לא נכון.
יעקב מרגי: שאלתיאל, בבקשה, תציג את עצמך.
שאלתיאל סבן: שלום, שמי שאלתיאל סבן מידידות טורונטו שבתמיכת קרן פרידברג.
שאלתיאל סבן: אנחנו פעילים בתחומי רווחה, חינוך, חברה, בארץ שנים רבות.
שאלתיאל סבן: הבעיה הגדולה מכולן, ואת זה ראינו, יש פה משרד חינוך, יש פה הורים.
שאלתיאל סבן: גם אני הורה.
שאלתיאל סבן: הבעיה הגדולה מכולן, ואנחנו פה לקחנו יוזמה פילנטרופית וזיהינו חולייה חלשה שקוראים לה המגזר החרדי וכל מה שקשור בטיפול ומודעות לנושא של פגיעות מיניות, ולצורך כך עברנו לאנשי מקצוע גם ממשרד החינוך וגם אנשי מקצוע מהאקדמיה ויצאנו לשטח והתחלנו בתוכנית פיילוט שנה שעברה של 20 בתי ספר, של פעילות על פי המודל שכולם פה מסכימים עליו, שעובדים עם המורים ומהווים להם קודם כול כתובת ועושים איתם מודולים של מה עושים לאחר מכן, וכלה וכלה, ופיתחנו חומרים.
שאלתיאל סבן: כן, יש לנו את הלוקסוס הזה כפילנטרופיה.
שאלתיאל סבן: פיתחנו חומרים מקסימים ויפים וחדשניים שמותאמים למגזר החרדי, לילדים, באישור הרבנים.
יעקב מרגי: אתה יודע לומר לי איפה אתם פעילים?
שאלתיאל סבן: אנחנו פעילים היום בתחום של הנגשת טיפולים רגשיים, זה פרויקט אחר, ב-400 בתי ספר חרדיים.
יעקב מרגי: ספציפית לנושא של הטרדות מיניות?
שאלתיאל סבן: סביב הפלטפורמה הזאת פיתחנו את המענה הייחודי של מניעת - - -
יעקב מרגי: תוך כדי שאתם פעילים באותם בתי ספר.
שאלתיאל סבן: כן.
שאלתיאל סבן: את זה אנחנו מציעים היום לכל בתי הספר שלנו, כשאם אנחנו מדברים על מהפכה, אז אני חושב שאם נשלב כוחות ואם נעבוד יחד, מתואמים, למטרה משותפת, אני חושב ששנה הבאה אנחנו יכולים לדבר על מהפכה.
שאלתיאל סבן: בשבילה צריך לעבוד יחד, צמוד, ולהביא בשורה.
שאלתיאל סבן: רציתי לשים פה בדיון הזה איזו נקודת אור איך כן ניתן לעשות דברים במשותף ואיך שנה הבאה ניתן לעשות יותר.
שאלתיאל סבן: כיום זו יוזמה פילנטרופית גרידא ופה אנחנו מציעים את הרפיוטיישן שלנו במגזר החרדי, את הנוכחות שלנו עם אנשי מקצוע בתוך 400 בתי ספר כדי שנה הבאה לעשות מהפכה.
יעקב מרגי: אתה יכול לומר לי מבחינת היענות, פתיחות לנושא הזה במגזר החרדי?
שאלתיאל סבן: אני אעביר לאביחי.
אביחי יוסף: אביחי יוסף, אני גם כן מידידות טורונטו.
אביחי יוסף: אני יכול לענות על השאלה הזאת לגבי הפתיחות וההיענות.
אביחי יוסף: אנחנו מתעסקים בידידות טורונטו בהמון נושאים רגישים ואנחנו יודעים לתת את המענה כשאנחנו באים לדבר עם הגופים הרלוונטיים בגובה העיניים.
אביחי יוסף: מאוד חששנו בהתחלה מהפתיחות.
אביחי יוסף: אני חייב להגיד שיש לנו שיחות עם המון גופי חינוך חרדים.
אביחי יוסף: יש פתיחות כיום מאוד גדולה לנושא המוגנות.
אביחי יוסף: זו שיחת היום אצל רבנים ובבתי הספר עצמם.
אביחי יוסף: יש צורך, יש ביקוש.
אביחי יוסף: הם רק רוצים שיבואו ויפעלו בתחום.
יעקב מרגי: כרמית.
כרמית פולק-כהן: קודם כול אני רוצה לומר שהדברים ששמענו פה הם דברים נפלאים ואני לא חושבת שצריך לזלזל בהם.
כרמית פולק-כהן: אלה דברים שבוודאי פועלים בשטח והם מסייעים בשטח ולכן אני מברכת עליהם ויישר כוח.
כרמית פולק-כהן: במקביל, אני רוצה לומר שבמקביל גם לדיונים שהתנהלו פה בעבר, רק לאחרונה, לפני שלושה שבועות יצאנו במכתב למנכ"ל במשרד שלכם בהקשר של פגיעה מינית שהתגלתה על ידי עובד שירות.
כרמית פולק-כהן: אנחנו מדברים פה הרבה על עובדי הוראה.
כרמית פולק-כהן: אנחנו גילינו בעצם שיש סמכות למשרד החינוך לבקש את הרישום הפלילי של עובדי שירות.
לירון ספרד: אין סמכות כזאת בחוק.
כרמית פולק-כהן: אנחנו למעשה חושבים שהאחריות של משרד החינוך היא על כל מי שעובד תחת חסותו ובמובן הזה אין מבחינתנו הבדל בין עובדי הוראה לעובדי שירות ואם אתה אומר לי שזה לא מעוגן בחוק, אגב, אנחנו מחכים לתשובה המשפטית שלהם.
יעקב מרגי: יש הצעת חוק שלי שאני חוקקתי, להשעיית עובד שירות.
כרמית פולק-כהן: זה ביחד איתנו, נכון.
כרמית פולק-כהן: אני מדברת על המרשם הפלילי, האפשרות בעצם להסתכל על רישום פלילי של עובד שירות.
יעקב מרגי: אם כבר את מעלה את זה, אני חושב, כפי שקרה, ואני מייד אתן את רשות הדיבור לאנשי המשרד לביטחון פנים, אנשי המשטרה, אם הם רוצים להוסיף משהו לדיון.
יעקב מרגי: בדיון שהיה כאן לאחר הסיפור של המורה הפדופיל, שהיה ממלא מקום, הייתה הנחייה חד משמעית והמשטרה שיתפה פעולה והסכימה ועשתה סריקה על כל אנשי ההוראה שהיו במערכת, נעשתה לקראת שנת הלימודים הזו.
יעקב מרגי: אני חושב שכל מי שנמצא בסביבת ילדנו צריך לעבור את הבדיקה הזו.
יעקב מרגי: אני חושב שגם בהוראה זה לא היה בחקיקה.
יעקב מרגי: עובדי הוראה היה בחקיקה, שהוא חייב לעבור - - - ?
כרמית פולק-כהן: יש סמכות לבדוק את הרישום הפלילי.
יעקב מרגי: השאלה אם היום משרד החינוך או רשויות מקומיות ביחד יבקשו להעביר כל עובד שירות כזה בדיקה של רישום פלילי.
יעקב מרגי: השאלה אם זה יענה בחיוב, אם זה טעון חקיקה כדי לבקש את זה?
לירון ספרד: עורך דין לירון ספרד, משרד החינוך.
לירון ספרד: כדי לבצע בדיקה על כלל עובדי השירות, מבלי הסכמה לצורך העניין.
לירון ספרד: זה שיודעים שהם מועסקים מבלי הסכמה, הדבר הזה לא מעוגן בחקיקה ואין סמכות כזאת לא לרשויות המקומיות שהיא המעסיקה את מרבית עובדי השירות - - -
יעקב מרגי: אז הנה קיבלתם הצעת חוק בדרך.
לירון ספרד: אוקי.
כרמית פולק-כהן: אגב, אדוני, אנחנו סבורים שזה כן מעוגן.
כרמית פולק-כהן: אנחנו גם דיברנו עם משרד המשפטים.
כרמית פולק-כהן: אנחנו נשמח להצטרף אליך אדוני, בכתיבת החקיקה.
לירון ספרד: זה עניין שדרוש כמובן שינוי חקיקה ומלבד שינוי חקיקה ושינוי תוספת לחוק המרשם הפלילי.
לירון ספרד: גם זה דורש הקצאת משאבים - - -
יעקב מרגי: לירון, תודה.
יעקב מרגי: אני ממש עברתי את הזמן שלי לדיון הבא שהוא לא פחות חשוב.
יעקב מרגי: משרד לביטחון פנים, יש לכם מה להוסיף לדיון הזה?
לימור לוי: לימור לוי, מדור מידע פלילי, משטרת ישראל.
לימור לוי: אנחנו עובדים בשיתוף פעולה עם משרד החינוך ועם משרד המשפטים לקיום מתווה של מבט בזמן אמת, העברת מידע על חשד לעבירות מין שבוצעו על ידי עובדי חינוך.
לימור לוי: אנחנו נמצאים כרגע בתהליכים מולם.
לימור לוי: הדברים מוכרים, העבודה נעשית.
יעקב מרגי: ממש בקצרה כי הגעת אחרי שעת ה-שין.
מרדכי יוגב: ראשית, ברשות היושב ראש אני חייב לומר שאני מתרשם שיש כל הזמן עוד עשייה ועל כך אני אומר תודה.
מרדכי יוגב: יחד עם זאת מעוכבים שני חוקים שיחד עם חברת הכנסת מיכל רוזין ביקשנו להביא אותם, אחד מדבר על הכשרתם של מורים וכל היתר, מנהלים, יועצות וכו' וכו', ועם המועצה לשלום הילד, וכבר שלוש שנים לצערי מעוכבים על ידי השר ליצמן והם באו לומר שגם המורים צריכים את ההכשרה.
מרדכי יוגב: זו הנקודה.
מרדכי יוגב: פה דיברו ידידות טורונטו, אחרים.
מרדכי יוגב: זו הפלינטרופיה, זו ההתנדבות.
מרדכי יוגב: אנחנו רוצים את השיטה, והשיטה היא, 99% מהילדים בכל המגזרים, הערבי, היהודי ואחר, בבוקר, בצהריים, כשקרה לו מה שקרה לו, המורה רואה אותו.
מרדכי יוגב: אחר כך רופא המשפחה רואה אותו, העובד הסוציאלי, אבל הוא כלי שני ושלישי, והפסיכולוג והאדם האחר.
מרדכי יוגב: המורה, המורה רואים אותו.
מרדכי יוגב: לא מספיק שהיועצת החינוכית תהיה מוכשרת או לא מוכשרת, צריך שהמורים יעברו הכשרה.
מרדכי יוגב: לצערי גם המל"ג התנגד, גם אחרים התנגדו.
מרדכי יוגב: מה פשר ההכשרה?
מרדכי יוגב: שעתיים-שלוש בהכשרה או ב-training on the job פעם בקיץ שעה בשביל לרענן חומרים חדשים.
מרדכי יוגב: המועצה לשלום הילד כתבה פק"ל.
מרדכי יוגב: אפשר להוסיף עליו דברים, שכל מורה, מצידי שתעשו את זה גם להורה באינטרנט, אבל שכל מורה יעבור את ההכשרה, כל מורה תעבור את ההכשרה, תבין, תדע, לילד הזה קרה משהו, וגם הפק"ל, מה הפעולות שהיא צריכה לעשות.
מרדכי יוגב: לא ברור שהיא צריכה להיכנס לטיפול.
מרדכי יוגב: אנחנו לא אנשי מקצוע.
מרדכי יוגב: היא צריכה להעביר את זה הלאה לאיש המקצוע.
מרדכי יוגב: זאת הנקודה.
מרדכי יוגב: אסור שזה יישאר עניין פילנטרופי.
מרדכי יוגב: אני חושב שמערכת החינוך צריכה לקחת את זה על עצמה, שכל מורה בהכשרתו, בין אם להעביר את זה בחוק, בין אם המערכת תיצור את זה בתקנה, שכל מורה בהכשרתו, כמו שהייתי רוצה שכל שוטר בהכשרתו.
מרדכי יוגב: שלא יהיה מצב שתבוא מישהי לחקירה במשטרת בית שמש ושוטר יגיד לה את מה שאמרו פה לגבי היועצת החינוכית, דוגמא מקבילה, והיא תחזור לשם שבורה שבעתיים.
מרדכי יוגב: מקרה אמיתי.
מרדכי יוגב: לצורך העניין, הנקודה הזאת, אני אומר לכם, מאתגר אתכם משרד החינוך, החוק מעוכב כי ליצמן לא רוצה שהוא יחול גם על החברה החרדית, כי, כי, כי.
יהודית גידלי: מה החוק השני?
מרדכי יוגב: החוק השני הוא לגבי שופטים ושוטרים.
מרדכי יוגב: חילקנו בהמלצה של יועץ משפטי פה בכנסת לחלק בין המקצועות הרכים של מורים, מנהלים, עובדים סוציאליים, פסיכולוגים ופסיכיאטריים לבין שופטים ושוטרים לשני חוקים.
מרדכי יוגב: שניהם מחייבים בהכשרה.
מרדכי יוגב: לא קבענו את ה-מה.
מרדכי יוגב: את ה-מה יקבעו הגורמים המקצועיים, את ה-כמה, אבל שתהיה את אותה רגישות ומקצועיות אצל מי שרואה 100% מהילדים, הוא 99% מהתלמידים למחרת בבוקר או באותו יום, רואה שקרה פה משהו.
מרדכי יוגב: תשאלו את אנשי המועצה לשלום הילד.
מרדכי יוגב: הם הוציאו פק"ל מצוין כבר לפני כשלוש-ארבע שנים.
יעקב מרגי: אני קורא לסיכום.
יעקב מרגי: הוועדה מודה למשרד החינוך על נוכחותם בוועדה בהרכב נרחב, על התוכניות, על המניעה, תוכנית הדרכה במערכת החינוך.
יעקב מרגי: הוועדה מבקשת לקבל לידיה דוח מפורט כפי שביקשתי בתחילת הדיון, על כל התלונות שהתקבלו במערכת החינוך בשנת הלימודים תשע"ז בפילוח מה נעשה עם כל תלונה, כמה מהן היו מחויבות טיפול רגשי, מקצועי וטיפול משטרתי.
יעקב מרגי: הוועדה קוראת למשרד החינוך לאמץ את הפיילוט שנעשה לכלל מערכת החינוך, ואם צריך תוספת תקציב לכך, אז שהמשרד ימצא את המקורות לכך ויעשה זאת.
יעקב מרגי: הוועדה תגיש הצעת חוק פרטית לבדיקת הרישום הפלילי לכלל עובדי השירות במערכת החינוך.
יעקב מרגי: הוועדה קוראת למשרד החינוך לבדוק את האמירה שנאמרה על ידי חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן לגבי מורים שאילצו תלמידים או תלמידות למחוק את הפוסטים האלה או להתנצל על וידוי שהם העלו ברשת.
יעקב מרגי: אני חושב שזו תופעה חמורה.
יעקב מרגי: למצוא איזה בתי ספר ולהודיע לוועדה על הבירור שנעשה בנושא הזה.
יעקב מרגי: הוועדה קוראת למשרד החינוך להכין תוכנית הדרכה למורים במערכת ולהפנות הנחייה, אם זה גם למל"ג וגם למכללות להוראה, שחלק מהסילבוס של סטודנטים להוראה או לחינוך, שאכן כפי שהיום כבר אחרי 70 שנה יודעים לומר שכל מורה חייב לעבור גם את הפרק של חינוך מיוחד גם אם הוא לא מורה בחינוך המיוחד, אני חושב שבנושא הזה צריך להקנות גם למורים כלים כבר בשלב ההדרכה וההסמכה.
יעקב מרגי: לפני שאני ממשיך, מנהלת הוועדה, אני רוצה לתת לך משימה, מנהלת הוועדה.
יעקב מרגי: מתוך 610 ישיבות, כמה מהן היו בנושא חינוך מיוחד.
יהודית גידלי: תקבל תשובה במהרה.
יעקב מרגי: אני חוזר על הפתיחה הדרמטית שלי.
יעקב מרגי: שלום, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת.
יעקב מרגי: היום ה-14 במאי 2018, כ"ט באייר תשע"ח.
יעקב מרגי: הנושא הוא הצעת חוק חינוך מיוחד (תיקון מס' 11), התשע"ח-2018.
יעקב מרגי: זאת הצעת חוק ממשלתית שתוצמד אליה גם הצעת החוק הפרטית שלי וגם נתייחס לסוגיות אחרות לפני ההצבעה.
יעקב מרגי: גברתי, היועצת המשפטית של הוועדה, תכניסי אותנו איפה היינו ומה אנחנו קוראים מעכשיו.
מירב ישראלי: היו כמה דברים שעלו.
יעקב מרגי: התבקשתם להגיע עם ההעתק שקיבלתם בדיון הקודם, הגעתם?
יעקב מרגי: אנחנו כנסת ירוקה, אני מבקש.
יעקב מרגי: לא נכרות יערות, מספיק שרפו לנו מתבנים.
מירב ישראלי: בישיבה הקודמת עלו כמה דברים ואני אזכיר אותם.
מירב ישראלי: אני לא יודעת אם למשרד החינוך יש כבר תשובות או לא.
מירב ישראלי: היה נושא שעלה על ידי חבר הכנסת ברושי, לגבי סעיף 5 בחוק הקיים – אזורי פעולה של הוועדות – האם צריך לקבע את זה בחוק או להשאיר את זה שהשר קובע את אזורי הפעולה?
מירב ישראלי: הרי הוועדות עוברות להיות בראשות אדם ממשרד החינוך.
מירב ישראלי: היום הוועדות יושבות ברשויות המקומיות.
מירב ישראלי: משרד החינוך אמר שהכוונה היא להמשיך שהם יהיו בכל רשות מקומית.
מירב ישראלי: סעיף 5 היום רק קובע שהשר יקבע את אזורי הפעולה של הוועדות.
מירב ישראלי: האם צריך להגיד משהו בסעיף 5?
מירב ישראלי: נושא נוסף לגבי הניסוח של סעיף 7 – שיהיה ברור שקביעת הזכאות היא לפי הזכאות של הילד.
מירב ישראלי: זאת אומרת שאם הילד הוא עם צרכים מיוחדים, יש לו זכאות.
מירב ישראלי: זה לא שהוועדה יכולה לקבוע שאין לו זכאות.
מירב ישראלי: זה נושא של ניסוח שגם לא סגרנו עם משרד החינוך.
מירב ישראלי: אני מזכירה שהנושא של אמות המידה לקביעת הזכאות בסל השירותים ייקבע בתוספות – זה מה שדווח לנו בישיבה הקודמת, בשתי תוספות.
מירב ישראלי: אני מבינה שהתוספות בעבודה עדיין, אילן.
מירב ישראלי: לא קיבלנו אותו.
יעקב מרגי: תזדרזו אם אתם רוצים חוק ותגישו לנו את התקנות של ההסעות.
יעקב מרגי: תגישו לנו אם אתם רוצים חוק.
מירב ישראלי: ככל שדברים לא ייקבעו בתוספת כרגע אלא שר החינוך יביא אותם בהמשך, זה יהיה בצו באישור הוועדה.
מירב ישראלי: אמרנו שגם נתייחס לנושא של התחילה, האם לתלות את התחילה בהבאת התקנות, כדי שלא יהיה מצב שהחוק ייכנס לתוקף כשלמעשה הוא בלי הסדר שלם.
מירב ישראלי: אז גם בנושא התחילה נצטרך לדון.
מירב ישראלי: נושא נוסף שעלה – אני לא יודעת אם כבר בדקתם אותו, אילן – הוא הנושא של 21 יום שנאמר, שזה יותר מדי זמן.
מירב ישראלי: 21 ועוד 21, שבעצם זה יוצא שההחלטה מתעכבת יותר מדי זמן וההורים הילד לא יודעים.
יעקב מרגי: הגעתם לתובנה לגבי זה?
מירב ישראלי: הייתה פה הצעה של 14 פלוס 14 ימים.
קריאה: השאלה היא מה קורה בזמן הזה.
מירב ישראלי: זאת באמת שאלה.
מירב ישראלי: אמרנו שהמידע להורים מאוד חשוב.
יעקב מרגי: אני לא רואה פה פנים חדשות בכלל.
יעקב מרגי: מי שמתפרץ זה בלי אישור ואם הוא כבר מתפרץ, שיזדהה.
יעקב מרגי: (עקב תקלה טכנית, רישום הפרוטוקול נפסק למספר דקות.
מירב ישראלי: "1.
מירב ישראלי: אחרי סעיף קטן (א) יבוא: (א1) בדיון בעיינו של ילד עם צרכים מיוחדים הלומד במוסד חינוך מוכר יהיה לפני הוועדה מידע על הילד, שימסור לה מוסד החינוך, וחוות דעתו ביחס לילד, הכול בהתאם להוראות שיקבע שר החינוך לעניין זה";
יעקב מרגי: כשאומרים הוראות שר החינוך לעניין זה, באיזה פורמט?
מירב ישראלי: זה תקנות חד-משמעית.
מירב ישראלי: זה בא גם על רקע הדבר שדיברנו עליו לגבי הרכב הוועדה.
מירב ישראלי: כרגע בוועדה יכול להיות מצב, ואפילו סביר שיהיה, שאף אחד לא מכיר את הילד.
מירב ישראלי: למעשה, מה שכן יהיה לפני הוועדה זה מה שכתוב בסעיף הזה, שזה נושא של מידע שימסור מוסד החינוך וחוות דעת של מוסד החינוך ביחס לילד.
מירב ישראלי: זה נושא עקרוני.
קארין אלהרר: לכן, אדוני היושב-ראש, אני מחזירה אותנו לדיון על הרכב הוועדה.
קארין אלהרר: בסופו של דבר, נשמע לי לא סביר לקבל החלטה שהיא כל כך קרדינלית לעתידו של הילד, מבלי שיושב שם מישהו שאשכרה מכיר אותו.
קארין אלהרר: ההתרשמות ממסמכים היא התרשמות חשובה.
יעקב מרגי: למה את מכוונת?
יעקב מרגי: ספציפית דברי על הדמות, לא על הסעיף.
יעקב מרגי: מי הדמות שמכירה אותו?
קארין אלהרר: אני אומר לאדוני.
יעקב מרגי: אין מובן מאליו, דברו ברור.
קארין אלהרר: זה יכול להיות איש חינוך שמכיר אותו, זה יכול להיות מטפל בקהילה שמכיר אותו.
קארין אלהרר: הוא אולי מקבל טיפולים פרה-רפואיים בקהילה?
קארין אלהרר: הוא בקשר עם עוד מישהו?
קארין אלהרר: זה לא ילד שגר בוואקום.
קארין אלהרר: אני מרגישה חוסר נוחות עם זה שיגיעו לוועדה וכל הוועדה תהיה מסמכים.
קארין אלהרר: אדוני, אפילו בביטוח לאומי, שם הדברים טכניים, טבלאות פר אקסלנס, אפילו שם מביאים את הילד.
יעקב מרגי: אני ירדתי לסוף דעתך.
יעקב מרגי: נעשה פאוזה קטנה ויציאה חזרה לגבי הרכב הוועדות.
יעקב מרגי: שי, רחלי, התחושה שאין מישהו עם הילד או מישהו שמכיר את הילד בוועדה, היא תחושה שגורמת לכך שחסר משהו, אפרופו הדיון הקודם.
יעקב מרגי: יכול שיינתן מלוא הסיוע ובהיעדר מידע או שיתוף, התחושה תמיד תהיה שחסר משהו.
רחל אברמזון: רציתי להבין, חברת הכנסת אלהרר, הרי לוועדה מוזמנים ההורים, והם גם מוזמנים לבוא עם נציג שהם מבקשים להביא איתם.
רחל אברמזון: מוזמן הילד בעצמו, התלמיד עצמו.
קארין אלהרר: לא תמיד זה ראוי להביא את הילד לוועדה.
רחל אברמזון: אני לא מכירה ועדה שהתקיימה ללא צוות בית הספר.
רחל אברמזון: השאלה שלי היא האם את מדברת על הרכב הוועדה?
רחל אברמזון: אני שואלת להבהרה.
יעקב מרגי: סליחה, אמרתי בדיון הקודם ואני מאמין בזה שלמרות שיש הרכבי ועדות ומייד הקונוטציות זה הצבעות וקבלת החלטות ברוב, הדינמיקה בתוך ועדות ההשמה זה לא הצבעות ולא קבלת החלטות ברוב.
יעקב מרגי: היינו שם ואתם הייתם שם ואנחנו מכירים זאת.
יעקב מרגי: זה בהידברות פתוחה בין כל הגורמים.
יעקב מרגי: האם הורים זה רצוני או חובה?
רחל אברמזון: הורים זה חובה.
יעקב מרגי: מי שמכיר אותי יודע שלפעמים יש לי החלקות, אבל בשגרה זה לא החלקות.
יעקב מרגי: במסמך שקראנו של אלו"ט, בעקבות הדיון הקודם, התקיימו דיונים גם ללא נוכחות הורים.
יעקב מרגי: התקיימו דיונים והתקבלו החלטות גם ללא נוכחות הורים.
יעקב מרגי: לפחות אותי זה ירגיע ואני אסתפק בכך שתהיה חובת נוכחות הורים.
יעקב מרגי: את הרכב הוועדה אני לא משנה.
סאלח סעד: אז לא תתקבל החלטה בהיעדר הורים?
יעקב מרגי: לא, זה לא קורה ביום-יום.
קארין אלהרר: חייבים להבין שהמקרים שבהם אין מחלוקת בין הצדדים הם לא המקרים שאנחנו רוצים לתת להם מענה בחוק הזה.
קארין אלהרר: כי כשיש הסכמה – יש הסכמה ולא צריך בכלל חוקים.
קארין אלהרר: מדובר על המקרים שבהם יש מחלוקת קשה בין עמדת ההורים לבין - - -
יעקב מרגי: סליחה, תני לי לתקן אותך כדי שלא תמשיכי לטעון.
יעקב מרגי: תעזבו את המציאות הקיימת ותעשו הפרדה.
יעקב מרגי: אנחנו נותנים להורים עכשיו בחקיקה את זכות הבחירה ויש חריג אחד בקטע של המסוכנות, אם יש מסוכנות.
יעקב מרגי: בקטע הזה יש הצעה של הארגונים להביא זאת לוועדה אחרת, שהם יעיינו ויקבלו החלטה.
יעקב מרגי: לכן בשלב הזה אין מציאות כזאת.
יעקב מרגי: תודה וסליחה שהפסקתי אותך.
יעקב מרגי: אני זוכר יושבת-ראש ועדה שהייתה מסתפקת בזה.
יעקב מרגי: תודה, נמשיך.
מירב ישראלי: סעיף קטן (ב) מתקשר בדיוק לנקודה הזאת של הזמנת ההורים.
מירב ישראלי: אני אקרא את הרישה של סעיף קטן (ב) כי הוא מתקשר למה שדיברנו עליו.
מירב ישראלי: 9(ב) הקיים אומר כך: "הוועדה תזמין את הורי הילד עם הצרכים המיוחדים ואת הילד ותאפשר להם או למי מטעמם להשמיע את טיעוניהם".
מירב ישראלי: זה הנוסח הקיים.
מירב ישראלי: בסופו יבוא: "ולהגיש מסמכים וחוות דעת מטעמם וכן תמסור להם לא יאוחר" – כאן יש את הנושא של המועד ושבעה ימים נראה לי קצר מדי להורים לגייס מידע ככל שהם צריכים.
מירב ישראלי: על זה משרד החינוך צריך להשיב לנו – "ימים לפני הדיון בוועדה, כל מסמך הנמצא בידי הוועדה ועשוי לשמש אותה לצורך דיוניה או קבלת החלטתה".
מירב ישראלי: זאת ההוראה שקיימת לגבי ההורים, הזמנתם וזכויותיהם בפני הוועדה.
מירב ישראלי: ההוראה שדיברת עליה, אילן, של מה קורה אם ההורים לא מגיעים, קיימת בחוזר מנכ"ל?
אילן שי: היא קיימת בחוזר מנכ"ל והיא אומרת שצריך להזמין פעמיים.
אילן שי: אם אחרי פעמיים שהזמינו את ההורים ויש אסמכתות – דואר רשום – כמו שמקובל בסדרי דין בבתי דין, ההורים לא מגיעים, אפשר לכנס בלעדיהם.
מירב ישראלי: כדי לא לפגוע בזכויות של הילד.
יעקב מרגי: רבותי, יהיה דיון על כל הסעיף.
יעקב מרגי: אני לא עושה תחנות ביניים.
יעקב מרגי: תחזור, בבקשה, ותסביר לחברת הכנסת.
אילן שי: יש הוראה בחוזר מנכ"ל שאם פעמיים זימנו את ההורים והם לא הגיעו, ויש אסמכתה שההורים הוזמנו והם לא הגיעו, אפשר לכנס את הוועדה גם בלעדיהם.
קארין אלהרר: איזו אסמכתה יכולה להיות?
יעקב מרגי: כמו בסדרי דין של בתי משפט.
אילן שי: אישור שנשלח דואר רשום.
קארין אלהרר: ממתי שולחים הזמנה בדואר רשום?
קארין אלהרר: זה אף פעם לא מגיע בדואר רשום.
קריאה: תמיד, זה בחוק.
יעקב מרגי: תודה, קיבלנו תשובה.
סאלח סעד: הם לא יקיימו דיון נוסף?
יעקב מרגי: יקיימו, בלעדיהם.
יעקב מרגי: אחרי שתי הזמנות שהם לא נענו להם.
מירב ישראלי: בסעיף הבא מוצע להוסיף סעיף קטן חדש שאומר ככה: "(3).
מירב ישראלי: הוועדה רשאית להזמין, בהתאם לצורך, אנשי מקצוע מתחומים שונים להשתתף בדיוני הוועדה ובין השאר רופא מומחה, עובד סוציאלי".
מירב ישראלי: כזכור, הורדנו אותם מההרכב של ועדת ההשמה – "כהגדרתו בחוק העובדים הסוציאליים".
מירב ישראלי: יש כאן תוספת שביקש משרד הרווחה: "הודיע מנהל המחלקה לשירותים חברתיים ברשות המקומית שבה מתגוררים הורי הילד או מי מטעמו, כי יש צורך להזמין עובד סוציאלי כאמור, תזמין הוועדה".
מירב ישראלי: זאת אומרת שהוועדה מחויבת להזמין.
מירב ישראלי: כאן עולה שוב השאלה של הנוכחות בוועדה.
קארין אלהרר: הוועדה רשאית.
מירב ישראלי: לא, היא רשאית באופן כללי להזמין את מי שהיא סבורה מקצועית שצריך.
קארין אלהרר: אבל אם ההורה מבקש להזמין?
יעקב מרגי: זאת השאלה הבאה.
יעקב מרגי: בסעיפים הקודמים לא ראינו שאם ההורה רוצה להזמין מטעמו מומחה או איש מקצוע כלשהו, ניתן לאפשר לו זאת?
מירב ישראלי: אמרנו שההורה יכול להביא איתו, להם או למי מטעמם להשמיע את טיעוניהם.
מירב ישראלי: זה מה שקיים בחוק.
יעקב מרגי: אוקיי, זה מופיע.
קארין אלהרר: סצנריו – היום הורה רוצה לבוא לוועדה עם הפסיכולוג שכתב את חוות הדעת.
קארין אלהרר: הוא יכול להגיע אבל ישמעו אותו?
יעקב מרגי: אז מה, הוא ציור נוף?
קארין אלהרר: לפעמים זה לציור נוף.
יעקב מרגי: אז יש בעיה בכלל בתפקוד אותה ועדה.
יעקב מרגי: זה יכול להצטרף לבעיות אחרות נוספות.
קארין אלהרר: אתה הרבה לפניי בכנסת.
יעקב מרגי: אבל לא עקפתי אותך בניסיון החיים שלך ובחוכמת החיים שלך.
קארין אלהרר: אין עליך.
קארין אלהרר: אני רק אומרת שאם כולם היו מתנהגים יפה, לא היינו צריכים חוקים בכלל, אבל זה לא עובד ככה.
יעקב מרגי: כמחוקקת, כמשפטנית להכניס לחוק כל מיני סעיפים כאלה ואחרים, זה מסבך את החקיקה.
קארין אלהרר: פעם לימדו אותי לעשות שלייקעס, כדי שלא ייפלו המכנסיים.
קארין אלהרר: אני אומרת לך, צריך מקדמי הגנה לדבר הזה.
מירב ישראלי: כאמור, הוועדה יכולה להזמין אנשי מקצוע שהיא סבורה שזקוקים להם, ואם מנהל המחלקה לשירותים חברתיים מבקש, היא חייבת להזמין עובד סוציאלי.
יעקב מרגי: סעיף 4.
מירב ישראלי: בחוק הקיים ישנו סעיף קטן (ג) שמדבר על רישום דיוני הוועדה בפרוטוקול, ואני רק נותנת את ההקשר.
מירב ישראלי: בעקבות הסעיף הזה יש הצעה לשני סעיפים קטנים נוספים: "על אף הוראות סעיף קטן (ג)", שזה הפרוטוקול, "הפרוטוקול יימסר להורי הילד עם הצרכים המיוחדים ככל האפשר עם תום הדיון בוועדה ולא יאוחר מ-21 ימים מתום הדיון כאמור", זה כדי לקבוע מגבלה, "או מהמועד שבו נמסרה להורים החלטת הוועדה, לפי המוקדם".
מירב ישראלי: "על אף האמור" – זה מכיוון שכתוב בסעיף קטן (ג) שהפרוטוקול, המסמכים הרפואיים וכל מסמך אחר שבידי הוועדה, הם סודיים, אך מותר להביאם לידי אדם אשר נזקקים לשירותיו לצורך ההחלטה.
מירב ישראלי: אדם שלידיעתו הובא הפרוטוקול או מסמך כאמור, חייב בשמירת סודיותם".
מירב ישראלי: כאמור, מוסיפים סעיף שאומר שההורים יקבלו את הפרוטוקול.
יעקב מרגי: הורי הילד בלבד?
מירב ישראלי: אלא אם כן זה אדם שנזקקים לו.
מירב ישראלי: זה החוק הקיים.
מירב ישראלי: "על אף הוראות סעיפים קטנים (ב) ן-(ג)(1), רשאית הוועדה להחליט כי מסמך שהובא לפניה או פרוטוקול הדיון כולו או חלקו, לא יימסר להורי הילד עם הצרכים המיוחדים, אם שוכנעה כי המידע הכלול בו עלול לסכן את הילד או אדם אחר.
מירב ישראלי: החלטה כאמור תהיה מנומקת ותירשם בפרוטוקול".
מירב ישראלי: סעיף קטן (ד) אומר כך: "הוועדה תודיע בכתב להורי הילד בעל הצרכים המיוחדים או למי מטעמם על החלטתה ונימוקיה, אלא אם כן החליטה הוועדה שמטעמים מיוחדים אין להביא את נימוקיה לידיעתם.
מירב ישראלי: ואולם, פסיכולוג חינוכי, רופא או עובד סוציאלי מטעמם יהיה רשאי בכל מקרה לעיין בפרוטוקול כולו".
מירב ישראלי: כאן בעצם מוצע לתקן כך: במקום "שמטעמים מיוחדים אין להביא את נימוקיה לידיעתם.
מירב ישראלי: ואולם" ייאמר: "כי החלטתה ונימוקיה, כולם או חלקם, לא יימסרו להורי הילד עם הצרכים המיוחדים אם שוכנעה כי מידע הכלול בהם עלול לסכן את הילד או אדם אחר".
מירב ישראלי: בעצם התאמנו את זה לנוסח של (ג)(2).
מירב ישראלי: "החלטה כאמור תהיה מנומקת, ואולם עורך דין" – הוספנו עורך דין – "פסיכולוג חינוכי, רופא או עובד סוציאלי יוכלו לקבל".
מירב ישראלי: זאת אומרת, הוספנו עוד גורם מקצועי שיכול לקבל את הפרוטוקול.
יעקב מרגי: עד כאן מה שתיקנו בסעיף 9.
יעקב מרגי: יש התייחסות?
יעקב מרגי: אני אומר לכם שתהיו דרוכים, כי אני עובר הפעם משמאל לימין ולא חוזר.
יעקב מרגי: בבקשה, גברתי, תציגי את עצמך.
מירב אליה: אני מאיגוד מנהלי מחלקות חינוך, עיריית גבעתיים.
מירב אליה: אנחנו, כיושבי-ראש בוועדות ההשמה הכרנו עד היום את המשפחות וכולי.
מירב אליה: כאן מדובר על זה שהוועדה מוסמכת להזמין מישהו מטעמה.
מירב אליה: אני רוצה לבקש שכל אחד מהוועדה יוכל להזמין.
מירב אליה: הרבה פעמים יש קצין ביקור סדיר או עובד סוציאלי שהמשפחה עוד לא מכירה ולא יודעת את זכויותיה.
יעקב מרגי: כשכתוב "מי מטעמה", היא הגבילה?
מירב אליה: אני לא יודעת.
מירב אליה: עד היום היושב-ראש הזמין ואני רוצה לוודא באמת שכל אחד יוכל לבקש זימון כדי לייצר מצב שנוכל להמשיך לתת שירות.
יעקב מרגי: כתוב שהוועדה יכולה להזמין.
יעקב מרגי: מי את רוצה שתעמוד לו הזכות להזמין?
מירב אליה: עד היום אנחנו, כיושבי ראש, הזמנו.
מירב אליה: מחר יהיה נציג משרד החינוך שפחות מכיר.
מירב אליה: אנחנו רוצים לפחות את הזכות לאפשר לנו להגיד לו: בוא נזמין עובד סוציאלי.
יעקב מרגי: הרי מנהל מחלקת החינוך או אגף החינוך הוא חבר ועדה.
מירב אליה: נכון.
יעקב מרגי: האם כשאומרים ועדה זה כולל אותו?
יעקב מרגי: אני חושב שכן.
מירב ישראלי: אם יש היום חבר ועדה אחר שאומר לך, כיושבת ראש ועדה, להזמין אדם מסוים, את מזמינה?
מירב אליה: כן.
מירב ישראלי: אז זה יהיה אותו דבר.
מירב אליה: אנחנו נוודא את זה, כי זה פשוט מאוד חשוב למתן השירות למשפחה.