GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מכלוף מיקי זוהר: עכשיו מה שקורה, החוק הזה בעצם ינתק את האפשרות של מרכזי הספורט לתת סיוע כלכלי ותמיכה כלכלית לקבוצות ספורט.
מכלוף מיקי זוהר: קודם כל זה יביא לסגירת קבוצות - - -
יעקב מרגי: אבל שלוש שנים זה לא הביא לחששות האלה.
יעקב מרגי: זה קיים כבר שלוש שנים בהוראת שעה.
מכלוף מיקי זוהר: אז בוא אני אגיד לך מה קרה בשלוש שנים.
נאור גלילי: כי אנחנו נתנו להם ערבויות והלוואות והחזקנו אותם מעל המים.
נאור גלילי: אבל הם באים כבר לא מוכנים לתת יותר.
קריאה: גם נסגרו.
מכלוף מיקי זוהר: בשלוש שנים האחרונות הספורט, בסופו של דבר, מבחינת הניהול הכלכלי שלו הוא במצב פחות טוב ממה שהוא היה קודם.
מכלוף מיקי זוהר: הנה אני אומר לאדוני היושב ראש, הוא במצב פחות טוב.
מכלוף מיקי זוהר: משפט אחרון לסיום - צריך לעשות סדר בדברים.
מכלוף מיקי זוהר: אנחנו רוצים שלקבוצות תהיינה עצמאות.
מכלוף מיקי זוהר: היום המצב הקיים או המצב שאנחנו מדברים עליו שהכסף יעבור למרכז הספורט ומרכז הספורט יעביר את זה לקבוצה זה לא פוגע בהתנהלות השוטפת של הקבוצות, הקבוצות לא נפגעות מזה כלכלית, אין כאן גם בעיה משפטית.
מכלוף מיקי זוהר: יש כאן איזשהו משהו, שאני מתקשה להבין אותו, הוא לא מועיל לקבוצות הספורט, הוא לא מועיל למרכזי הספורט והוא גם לא מועיל לספורט הישראלי.
דב חנין: בהמשך לדבריו של חבר הכנסת זהר, השאלה שמטרידה אותי היא במיוחד מצבן של קבוצות קטנות - - - אני מניח שקבוצות גדולות יודעות להסתדר ככה או אחרת, הן ממומנות וכדומה.
דב חנין: קבוצה קטנה, אם אנחנו נבקש ממנה לארגן את כל המנגנון התומך שהיום מרכז הספורט נותן או אמור לתת אנחנו יכולים לייצר מציאות בלתי אפשרית בקבוצות הקטנות.
עודד פורר: אני רוצה אדוני היושב ראש, בהמשך לשאלה ששאלתי קודם.
עודד פורר: בסוף, כל הקבוצות הקטנות האלה זה כל מיני חבר'ה מתנדבים, זה לא העבודה שלהם, זה אנשים שנותנים מזמנם ומרצם כי בקבוצות האלה יש גם פעילות נוער ויש פעילות של ילדים.
עודד פורר: יש לך עובדים ויש לך מאמנים וכו' וכו' וכו'.
עודד פורר: הסביר את זה קודם נאור גלילי, אמר תראה, תקציב קבוצות הספורט תלוי בשנה קלנדרית של משרד החינוך, ספטמבר על יוני.
עודד פורר: תקציבים של הטוטו לא עוברים בשיטה הזאת.
עודד פורר: עכשיו מגיעים לאיזה קבוצה קטנה, בא היושב ראש, הוא צריך להתחיל את השנה, כשהוא צריך להתחיל את השנה הוא צריך ביטוח, הוא צריך תלבושות, הוא צריך השקעה, הוא צריך הכל.
עודד פורר: את הכסף הזה אין לו בקופה כי הוא יקבל את זה מהטוטו, אני גם לא יודע איך מוסר התשלומים של הטוטו אבל אני מניח, כמו כל גוף רבעוני, לוקח זמן גם כל ההעברה וזה גם בסדר, הכל לגיטימי.
עודד פורר: אבל עכשיו אין לו למי לפנות אז הוא צריך להתחיל לתת, אותו יושב ראש קבוצה, שעושה את זה בהתנדבות גם צריך לחתום ערבות אישית ואחר כך להסתבך חס וחלילה בסיפורים האלה.
עודד פורר: בדיוק במקום הזה צריך למצוא את דרך הביניים וזה מה שאני ביקשתי.
עודד פורר: תאפשרו למרכזים לקבל המחאת זכות מהיושבי ראש ונגמר הסיפור.
יעקב מרגי: ההתאחדות לכדורגל, בבקשה.
אבי לוי: אני סמנכ"ל ההתאחדות לכדורגל.
אבי לוי: אני בחלק יכול להסכים עם חבר הכנסת זהר על היות והוא כבר היה בכובע של יושב ראש קבוצה אז הוא באמת מבין את המטריה וגם חבר הכנסת חנין אמר את הדברים לאישורם.
אבי לוי: בגדול, הקבוצות הגדולות כמו שדיברו פה, בליגות המקצועניות, הן פחות יכולות להשתמש במרכזים, הן יש להן את הכסף עם הבעלים שמכל אחד מהשגעון שלו, מפרסום או מכל דבר אחר, מפילנתרופיה, הם מכניסים את הכסף לכיס ו- - - כסף מה- - - בגדול אני יכול להגיד לכם שצריך למצוא את השביל המתאים איך מתנהגים עם הדבר הזה.
אבי לוי: הרי על מה זה קם?
אבי לוי: זה קם בעבר שמישהו רצה קצת להוריד את הכוח של המרכזים.
אבי לוי: יש פה גם פוליטיקה - - -
מכלוף מיקי זוהר: כן, לימור לבנת, אדוני היושב ראש, היא רצתה לעקור את כוחם של המרכזים מן השורש.
מכלוף מיקי זוהר: אגב, השרה שלנו - - -
יעקב מרגי: אם השרה לשעבר שומעת אותנו היא מוזמנת להרים טלפון.
מכלוף מיקי זוהר: אני פשוט לא אענה.
מכלוף מיקי זוהר: אבל שרת התרבות והספורט שלנו - - -
יעקב מרגי: הליכודניקים האלה חושבים שהכל רק המדינה בנויה, למה אני לא יכול לענות לה?
מכלוף מיקי זוהר: האמת היא שכן, היא מחפשת כנראה מפלגה אחרת.
מכלוף מיקי זוהר: אבל שרת התרבות והספורט שלנו, מירי רגב, כן בעד המרכזים וכן רוצה לחזק אותם - - -
קריאה: אז למה היא הביאה את החוק הזה?
מכלוף מיקי זוהר: אז אני אומר, אני חושב שהשרה עושה את זה לא כי היא רוצה אלא יכול להיות שמישהו במשרד - - -
קריאה: רגע, רגע, אתה רומז ששרת הספורט לא מנהלת את משרד הספורט?
מכלוף מיקי זוהר: חלילה, חלילה - - - יש לנו שרה שיודעת לנהל מצויין.
יעקב מרגי: לאור מה שנראה יכול להיות שאפשר להעביר את זה איך שזה עם האפשרות של מתן המחאת זכות.
יעקב מרגי: זה התחלת דיון אנחנו - - -
אבי לוי: אני לפחות מתוקף תפקידנו להביא את התמונה איך שזה קורה בדיוק.
אבי לוי: גם היום כשזה עובר ישירות לקבוצות, הטוטו, בשלוש שנים האחרונות מעביר את זה ישירות לקבוצות זה לא דבר רע, זה דבר שהוא בסדר, הקבוצות צריכות להציג ניהול תקין לפחות לטוטו.
אבי לוי: המרכזים זה פחות, אין להם בעיה, תקח את הכסף, תן את הכסף, קל - - -
יעקב מרגי: משם נולד הצורך, ניהול תקין של הקבוצות.
יעקב מרגי: שהמרכז מתנהל טוב והכל באמצעות המרכז אתה לא שם לב מה עושה.
יעקב מרגי: להערכתי, לא הייתי שם - - -
אבי לוי: מאידך, אני חושב שאחת הבעיות של הקבוצות, כמו שאמר חבר הכנסת זוהר, זה תזרים המזומנים של יושב קבוצה וכל קבוצה.
אבי לוי: הקבוצות בפריפריה רובן מנוהלות על ידי רשויות מקומיות או כאלה פילנתרופים מתנדבים שרוצים לעזור לילדים.
אבי לוי: לכן אם אתה תתן גם להם את האפשרות שהם יכולים לתת המחאת זכות או לתת דברים כאלה זה יעזור.
יעקב מרגי: במגבלות כאלה ואחרות, יכול להיות שכן.
יעקב מרגי: עלי, קאוקב, בבקשה.
עלי חליל: אני מנהל מחלקת ספורט במועצה מקומית קואקב ואני גם יושב ראש העמותה לקידום הספורט.
עלי חליל: אני בהתנדבות בעמותה.
עלי חליל: אני לפני שלוש שנים הייתי כאן בוועדה כשעלה הנושא - - -
יעקב מרגי: אתה יודע, כשאומרים לי בהתנדבות אני אומר זה נימוקים לעונש.
עלי חליל: לפני שלוש שנים אני תמכתי בהצעת החוק שהעלתה אז גברת לימור לבנת והעברה ישירה לקבוצות.
יעקב מרגי: ואז זה נתקל בהתנגדות כשהיא עשתה את זה?
עלי חליל: אני אז תמכתי.
עלי חליל: הייתי כאן נציג של הקבוצות ותמכתי בזה וזה עבר וזה עובד כמו שצריך.
עלי חליל: אני רוצה לתאר את התמונה היום כמו שהיא עכשיו.
עלי חליל: אנחנו נתקלים בכמה סוגיות בניהול קבוצות מאחר שאנחנו מקבלים את התקציבים מהמועצות לפעמים עד שמקבלים, עד שמחליטים את התקציב לוקח לפעמים חודשים ולפעמים חצי שנה ויותר אז בינתיים אין העברת כספים ותמיכות לעמותות ולפעמים נתקלים שאנחנו רוצים לבקש מקדמה או הלוואה מהמרכזים והם נענים לבקשה שלנו אבל הם דורשים מאתנו ערבות אישית.
עלי חליל: ולמה אני אמרתי בהתנדבות?
עלי חליל: כדי להדגיש את זה, אני בהתנדבות, לא על תקן שאני מקבל משכורת מהעמותה ואני צריך לתת ערבות אישית ולא כל אחד מוכן לתת ערבות אישית.
עלי חליל: ולכן אני חושב - - -
יעקב מרגי: לכן אמרתי לך שזה נימוקים לעונש.
עלי חליל: לכן אני חושב שצריך לתת הזדמנות לכל מנהלי האגודות או הקבוצות.
יעקב מרגי: זה לא חוק ההמלצות, אצלנו קוראים - - -
עלי חליל: לכן אני חושב שיש מקום לתת אופציה שלא לתת ערבות אישית ממנהל הקבוצה.
יעקב מרגי: אלונה.
אלונה בוריה: אני מנהלת את שיכון המזרח בראשון לציון ששיכון זה שכונה מהפריפריה כמו שנקרא.
אלונה בוריה: וכן הם צודקים, יש קושי מאוד, בלי מרכז מכבי אני לא הייתי מסוגלת לנהל את קבוצת הבוגרים מאחר ואתה מקבל כסף רק בינואר מאיפה תתן להם משכורות מספטמבר.
אלונה בוריה: איזה שחקנים ירצו לשחק בקבוצה כשהם לא מקבלים שכר.
אלונה בוריה: ואם אני לא לוקחת הלוואה אישית ואני ערבה מהבית שלי שזה גורם לי גם לבלאגן עם הבעל אבל זה לא קשור לפה.
אלונה בוריה: לא יכלנו להתקיים, בלעדיהם לא היינו יכולים להתקיים.
יעקב מרגי: הבעיות התעוררו ברגע שהחלטת ללכת לשם לקבוצה.
אלונה בוריה: נכון, אבל תשמע, כשאתה עושה שירות לקהילה שזה מחלקת הנוער ולילדים ומטפח ילדים ממוצא אתיופי שיש להם כשרונות ואין להם אמצעים ואין מי שיתמוך בהם בשום מקום, לצערי, זה ככה עובד, אף אחד לא מסתכל עליהם.
אלונה בוריה: חבל.
אלונה בוריה: כי בלעדיהם יהיה לנו מאוד קשה.
יעקב מרגי: אתם חוזרים כולכם על אותו - - -
אלונה בוריה: כן כי זו האמת, זו המציאות שאנחנו חיים אותה.
אלונה בוריה: אנחנו חיים אותה מספר שנים.
יעקב מרגי: ניר.
ניר חזות: אני מנכ"ל מכבי באר שבע בכדורגל.
ניר חזות: חבל שהוא יצא כי - - -
יעקב מרגי: היה לי בשכונה שחקן ממכבי באר שבע שאני אגיד לך את השם שלו אתה עוד לא נולדת.
יעקב מרגי: הוא שיחק במכבי באר שבע של שנות ה-70, 80.
ניר חזות: אז נולדתי כבר.
ניר חזות: אולי לא מטומטם אבל אנחנו אולי משוגעים, לא מטומטמים.
יעקב מרגי: בסדר, לא משנה ממה הוא מת אבל הוא - - -
ניר חזות: כן.
ניר חזות: תראה אני רק שלוש שנים בתפקיד.
ניר חזות: לפני זה רק שחקתי כדורגל.
ניר חזות: אני מנהל את המועדון אבל מעליי יש צמד בעלים של הקבוצה שהם למעשה גם מטומטמים וגם משוגעים.
ניר חזות: את רוב המימון של הפעילות שלנו אנחנו עושים דרך האנשים האלה.
ניר חזות: אני יכול להגיד לך שבלי הגברת פה שיושבת לידי כנראה שלא היינו מצליחים להתקדם גם בגלל הלוואה שקיבלנו ממרכז מכבי שזה לא היה פשוט כי הבאנו ערבות אישית שלנו וגם בגלל כל הביטוחים שזה פריסה לכל השנה או חלק מהעלויות הם לקחו עליהם לא היינו מצליחים להתקיים.
ניר חזות: אנחנו במכבי באר שבע אני יכול להגיד לך שיודעים שהאחוזים של השחקנים שייצאו שחקני כדורגל הוא אחוז נמוך מאוד מאוד, ולכן אנחנו משקיעים יותר בילדים, בקטע היותר חינוכי שלהם, יותר שילמדו, יותר שיהפכו לדברים אחרים מאשר לכדורגל.
ניר חזות: מכבי באר שבע זה קבוצה שזכתה במגן הכבוד בשנה הקודמת, ולכן את רוב הפעילות שלנו אנחנו עושים בנוער, בילדים.
ניר חזות: בקבוצה הבוגרת יש יותר בעיות כי אלה שחקנים שבאים ומקבלים שכר למעשה ואני חושב שזה סכום לא מבוטל של 200,000 שלקחנו הלוואה כנגד ערבות אישית שלנו.
ניר חזות: הערבות אישית שלנו זה יוצר לנו לא מעט בעיות וזה למעשה כל הדיון הזה פה.
יעקב מרגי: למשרד שאלה - מה הבעיה עם ההמחאות זכות?
יוסי שרעבי: אני אומר ברשותך, אדוני היושב ראש, שתי מילים.
יוסי שרעבי: החוק הזה או הוראת השעה שלוש שנים עשתה סדר בספורט הישראלי בהרבה מובנים.
יוסי שרעבי: אני דווקא חושב, אם יתבקש אני אסביר, היא עשתה גם טוב למרכזים לדעתי, היא מקצעה אותם בהרבה מאוד מובנים.
יוסי שרעבי: אני אומר את זה לשבחו של נאור גלילי ושל יורם, מנהל מרכז הפועל שבשלוש שנים, לפחות מהניסיון האישי שלי, מקצעו את המרכזים, גם ברמת הנהלים, גם ברמת השקיפות, גם ברמת ההתנהלות וגם ברמת ההתחדדות שלהם סביב המשימות - - -
יעקב מרגי: בגלל ההוראת שעה?
יוסי שרעבי: החוק הזה חייב אותם באמת לייצר את הערך המוסף שלהם ולייצר את היתרון היחסי שלהם.
יוסי שרעבי: מצד שני אני חושב שזה עשה טוב לקבוצות, זה מחייב אותם לקחת יותר אחריות, להתנהג באופן יותר מקצועי, לעבוד בשקיפות, להתנהל עם אחריות תקציבית וכן הלאה וכן הלאה.
יוסי שרעבי: יש כאן מקרי קיצון לפעמים.
יוסי שרעבי: אני חושב שאסור בשום אופן ליצור מצב שאנחנו לא עובדים דרך הטוטו ישירות מול הקבוצות ומכתיבים לקבוצות אמות מידה שעל פיהן הם מקבלים את הכסף.
יוסי שרעבי: עולה השאלה מה קורה במקרה קיצון שבו יש קבוצה - - -
יעקב מרגי: זה לא קבוצה, תוריד את הליגות המקצועיות - - -
יוסי שרעבי: לא, ליגות מקצועיות בוודאי לא צריכות להיות שם.
יוסי שרעבי: אני מדבר על הקבוצות החלשות - - -
יעקב מרגי: כמה קבוצות יש ?
נאור גלילי: בליגות המקצועניות?
יעקב מרגי: לא בכלל, כמה יש?
נאור גלילי: 3000 קבוצות.
יעקב מרגי: לא, שנתמכים על ידי המועצה.
יעקב מרגי: גברתי אמרה - - -
נאור גלילי: 762 עמותות, זה לא קבוצות.
יאיר שילה: 3300 קבוצות בערך.
יוסי שרעבי: בדיוק.
יוסי שרעבי: יכולים להיות מקרים, אני לא חושב שזה המקרה הרגיל, יש מקרים קיצוניים.
יוסי שרעבי: בעיניי כן מקרים קיצוניים שבהם קבוצה נקלעת לאיזשהו משבר של תזרים מזומנים והמרכז יכול לסייע לה אבל יש לה בכל זאת איזה סוג של אישור מהטוטו שהיא זכאית לכסף והיא עדיין לא ראתה את הכסף.
יוסי שרעבי: אני חושב שאנחנו צריכים לשבת רגע עם המרכזים ולבחון איך אנחנו מטפלים במקרים כאלה.
יוסי שרעבי: האם הרשימה שקיימת היום בתוך החוק מספיקה, האם צריך להוסיף אליה עוד כמה דברים ש- - - המרכזים יכולים להתקזז בגין פעילות שהם עושים לטובת הקבוצות כנגד ההמחאת זכות הזאת.
יוסי שרעבי: אני שומע את הדברים, אני חושב שאפשר לעשות תיקון כזה או שניים בתיאום ולהביא את זה.
יוסי שרעבי: אבל דרך המלך שהחוק הזה יצר היא הדרך הנכונה - - -
יעקב מרגי: אף אחד פה לא יצא, זה חזר כחוט השני בין כל הדברים, אלמלא הסוגייה הזו שזה מחייב אותם ליטול הלוואות.
יעקב מרגי: אני חושב שצריך להתייחס וזו מטרתו של דיון ואני שמח שזה עולה.
יעקב מרגי: בשונה מהדיון הקודם שהיה דו שיח של חירשים, חוץ ממני אף אחד לא שמע אחד את השני.
יוסי שרעבי: נעשה על זה עבודה.
יעקב מרגי: בבקשה, מי עוד רצה להוסיף?
הדס פרבר: אני רק רוצה לחדד שהשאלה מה המרכזים יכולים לתת לקבוצות ולקבל את ההמחאות זכות עבורם זה שאלה שאפשר לפתור אותה בתקנות.
הדס פרבר: אבל בשביל שאפשר יהיה לתקן את התקנות הקיימות צריך לקבע את הוראת השעה.
יעקב מרגי: אם תהיה התחייבות ונקבע את זה בלו"ז אני הולך איתכם.
יעקב מרגי: הולך איתכם על הוראת הקבע פלוס התחייבות לתקן את התקנות.
נאור גלילי: משפט סיום.
נאור גלילי: אני חושב שבאמת אני גם ליושב ראש הוועדה, אבל אני חי את הנציגים שלנו בשטח.
נאור גלילי: אני חושב שיש פה תמימות דעים.
נאור גלילי: גם לנו באמת, זה שהכסף באופן ישיר לא מפריע לנו, מה שמפריע לנו באמת זה הקטע שהקבוצות - - -
יעקב מרגי: אמרת ביושר בתחילת הדיון, שמענו את הקצה.
נאור גלילי: ובאמת הם למעשה הצרכנים של החוק הזה, לא האוהדים, לא אף אחד אחר.
נאור גלילי: אני חושב שאם נלך בכיוון הזה אז אני חושב שזה יעשה טוב בכלל לספורט ולכולם ביחד.
נאור גלילי: ואני גם אומר לכם משפט לסיום, במצב הנוכחי לכאורה כל הטענות שכביכול אנחנו שולטים וחזקים, אם היינו משאירים את המצב הקיים כמו שעכשיו מבקשים להשאיר אז היינו עוד יותר חזקים כי אנשים מחוייבים לנו ברמה האישית ואנחנו לא מחפשים את הכוח.
נאור גלילי: זה מה שאני רוצה ביושר להגיד לכם שלא שכרון הכוח - - -
יעקב מרגי: נאור גלילי, הדברים היו ברורים לנו.
יעקב מרגי: אם היית בא ואומר הנה אמר לך, מאחר ועברו עליי, יש לי חבר שאומר חוץ מרכבת הכל עבר לו על הגב.
יעקב מרגי: אז אם היית בא עם מוזיקה אחרת שאתה רוצה לקבל ישירות ואתה הוא היחיד שיודע לנווט לא הייתי איתך, הייתי שם את הדברים.
יעקב מרגי: באת ואמרת, הצגת מצוקה מסוימת, זה מתחבר למנהלי הקבוצות, אני חושב שזה דבר נכון ואני שמח שהמשרד גם קשוב.
יעקב מרגי: אז מה הפרוצדורה עכשיו שלנו?
מירב ישראלי: רק עוד נקודה אחת.
מירב ישראלי: אם משרד התרבות והספורט בא בדברים עם המרכזים אז עלתה פה איזה נקודה משפטית שהיועץ המשפטי של המועצה העלה בנושא של השעבוד לעומת המחאת זכות.
מירב ישראלי: באמת מה שכתוב היום בחוק זה "הזכות עליהם לא ניתנת להמחאה או לשיעבוד ואולם משהועברו הסכומים לראשות גוף כאמור רשאי הוא לשעבדם" זאת אומרת זה בדיעבד.
יעקב מרגי: בסדר, ישועבדו, הם לא שם.
מירב ישראלי: לא, אבל זאת השאלה.
מירב ישראלי: השאלה היא האם מדובר בהמחאה מראש או בשיעבוד בדיעבד.
מירב ישראלי: אז אם אתם מדברים על הנקודה, אני לא יודעת אם זה יוצר בעיה, אבל אם כן אז כדאי גם את זה כי זה כן דורש תיקון חקיקה ראשי.
יעקב מרגי: זה תיקון חקיקה, זה כבר לא תקנות.
יעקב מרגי: אז בוא נסכם ככה.
יעקב מרגי: אנחנו פרשנו את המפה על השולחן, ברור לנו, למדנו, גם לחקיקה זה טוב, גם לפרוטוקול הדברים נאמרו.
יעקב מרגי: אני מציע לדיון הבא, אנחנו גומרים את זה בדיון הבא.
מירב ישראלי: זה פוקע ב-31 בדצמבר למיטב ידיעתי.
יעקב מרגי: אני מבחינתי זמין לכל, תאמרו לי שאתם מוכנים עם נוסח מוסכם שיאפשר את התיקון לגבי - - -
יוסי שרעבי: אני מציע, אדוני היושב ראש, שתתן לנו את המועד ואנחנו עד אז נהיה מוכנים.
יעקב מרגי: אני אין לי בעיה לקבוע את זה בשבוע הבא.
יעקב מרגי: תוך שבוע תבואו אליי עם נוסח אני - - -
יוסי שרעבי: תקבעו שבוע הבא ואנחנו נבוא עם נוסח.
יעקב מרגי: אז חבל להקריא עכשיו את זה.
יעקב מרגי: ייקבע.
יעקב מרגי: תודה רבה לכם תרמתם לדיון.
יעקב מרגי: שלום לכולם, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת, ה-9 באפריל 2018, כ"ד בניסן תשע"ח.
יעקב מרגי: הנושא על סדר-היום: רפורמה במערכת ההשכלה הטכנולוגית.
יעקב מרגי: אני אומר כמה מילות פתיחה.
יעקב מרגי: לפי בקשות רשות הדיבור מהכותרת של הדיון אני יודע שכל אחד לקח את זה למקום אחר, אבל בסדר, אנחנו תלמידים טובים ורוצים ללמוד.
יעקב מרגי: אני אומר לכם בכנות, כל הסוגיה הזו של החינוך הטכנולוגי במערכת החינוך ובמקבילה במשרד, מה שהיה הכלכלה התמ"ת, העבודה היום, וי"ג-י"ד של משרד החינוך, לעומת ההכשרה שנעשית במכללות הטכנולוגיות, יש לי יותר מתחושה שכל אחד עושה כאילו כמה מדינות ביחד מתקיימות זו לצד זו.
יעקב מרגי: זאת ההזדמנות בפגרה – לפני שסדר-היום, לא אומר המשוגע, אבל סדר-היום המשוגע של הכנסת יכפה עלינו את סדר-יום הוועדה – יש לי את הפריבילגיה הזו בפגרה הקטנה, הקצרה הזו, בין החג לתחילת המושב לגעת בזה, ולהתחיל מכאן לרדת לעומקם של דברים, ולהביא את הדבר הכי טוב שצריך להיות במדינת ישראל עם האיזונים הנדרשים.
יעקב מרגי: כדרכי בקודש אני אומר דברים בקיצוניות שלהם כדי לעורר את הדיון.
יעקב מרגי: המגמות המקצועיות שנמצאות ליד תעודת הבגרות של תלמידי ישראל זה לא חינוך מקצועי, זה לא חינוך טכנולוגי, שמישהו יקום וינסה לשכנע אותי.
יעקב מרגי: זה לא שם.
יעקב מרגי: שיבוא מורה לחשמל, כשמגמת חשמל נלווית לתעודת הבגרות, ויאמר לי אם הוא הוציא פעם חשמלאי אחרי הכשרה תיכונית או הוביל אותו לשם.
יעקב מרגי: במגמת גיאוגרפיה, זאת עוד בדיחה שסיפרו אותה ליד הבגרות, מי הלך משם ל-, או מה יצא מזה.
יעקב מרגי: אבל זה דיון אחר לגבי תעודות הבגרות.
יעקב מרגי: אני לא רוצה לצאת מהנושא של המגמות המקצועיות.
יעקב מרגי: אני שמח שאני רואה את משרד הביטחון וגם צה"ל כאן.
יעקב מרגי: שוב, אמרתי את הדברים בקיצוניות כדי לעורר את הדיון.
יעקב מרגי: אבל לפני כן אני רוצה שמשרד החינוך יספר לנו על המהלכים שנעשים בסוגיה הזו של החינוך הטכנולוגי והנושא הזה של המגמות המקצועיות בבתי הספר העל-יסודיים, התיכוניים.
יעקב מרגי: בבקשה, מי הדובר או הדוברת?
אסף מנוחין: אני אפתח ואתמקד בכיתות י"ג-י"ד.
אסף מנוחין: יש לי נגיעה וגם אחריות על תוכנית טו"ב, שזאת תוכנית להכשרת תלמידים במסלול מואץ לקראת הסמכה של טכנאי או המשך לימודים להסמכה של הנדסאים.
אסף מנוחין: הדברים שלך חריפים, אבל אני רוצה להסביר.
יעקב מרגי: הזהרתי אותך לפני כן.
יעקב מרגי: בכוונה שמתי את זה שם כדי לעורר את הדיון.
יעקב מרגי: אבל תסכים איתי – טוב, לא תוכל להסכים איתי מעל גלי האתר – אבל הדברים לא רחוקים.
אסף מנוחין: תראה, העולם היום כפי שאני מבין זה עולם שהולך ומשתנה.
אסף מנוחין: רק הבוקר היה ב"הארץ" על זה שבין 30% ל-70% ממקצועות העתיד ייעלמו.
סאלח סעד: בוקר טוב.
יעקב מרגי: בוקר טוב, אדוני.
אסף מנוחין: שם הם מגדירים את זה נורא פשוט, מי שהיום הגדרתו כעובד משהו סבירות רבה שתפקידו בתחום הטכנולוגי ייעלם, מי שתפקידו - - -
יעקב מרגי: הוועדה קיימה כאן דיונים על הנושא הזה לפני "הארץ".
יעקב מרגי: אנחנו שואפים שבמערכת החינוך שלנו יקנו מיומנויות וכלים להתמודד עם העתיד, אבל זה לא הדיון.
אסף מנוחין: זאת אומרת שתפקיד המערכת התיכונית כרגע – כפי שאני מבין, שוב פעם, אני לא אמון על זה ולא התכוננתי לזה – זה יותר להקנות ידע נרחב בתחום ומיומנויות, על מנת שהבוגר שלנו יוכל אחר כך להתמחות בכל כיוון שהוא רוצה, אבל יהיה לו את הבסיס האיתן הזה.
אסף מנוחין: לשם כך בוגר בחינוך הטכנולוגי – הרפורמה שעברה בכל המבנה עם תעודות ההסמכה אומרת שאם במבנה הקודם כדי לקבל תעודה טכנולוגיות היה מספיק איזשהו היקף של צירוף של שלוש יחידות בגרות מקצועיות טכנולוגיות, היום אנחנו מדברים על צירוף של שישה מקצועות שונים: שפת אם, אנגלית, מתמטיקה, זו הליבה העיונית; ובליבה הטכנולוגית אנחנו מדברים על מבוא מדעי כלשהו, מקצוע מוביל במגמה, והתמחות במגמה.
אסף מנוחין: צירוף של יחידות הבגרות בששת המקצועות האלה אומרות איזו תעודה התלמיד מקבל.
אסף מנוחין: בעצם קבענו פה איזשהו מנעד ורמות שמאפשרות הסמכות שונות.
אסף מנוחין: אני רק אגיד במאמר מוסגר, שלמשל זה מאפשר לתת במקום הנמוך ביותר, שזאת הסמכה 1.1, אז מדברים שם על 90 שעות, שזה מקצוע פנימי בעברית, אנגלית, מתמטיקה, מבוא מדעי מוביל, ושלוש יחידות בהתמחות.
אסף מנוחין: זה מיועד לתלמידים באמת בקצה הרצף מבחינתנו.
אסף מנוחין: התלמידים הטובים, אנחנו מכוונים לאלה שעושים חמש, חמש, חמש אנגלית, חמש מתמטיקה, מקצוע מוביל חמש התמחות, וזה באמת במקצועות העילית, שזה כמו הנדסת תוכנה, ביו-טכנולוגיה, מכטרוניקה, אלקטרוניקה.
אסף מנוחין: אז קודם כול זה שינוי משמעותי.
אסף מנוחין: דבר שני, החל מהשנה מנהלי בתי ספר יקבלו בתמונה החינוכית – אם עד היום התמונה החינוכית של בתי הספר התייחסה רק להישגים, להיקף התלמידים שהשיגו תעודת בגרות – בתי הספר יקבלו גם התייחסות להיקף התלמידים שעמדו בדרישות של תעודת הסמכה טכנולוגית, שזה משדר משהו גם לבתי הספר, גם - - -
יעקב מרגי: מה זה הסכמה טכנולוגית מבחינתך?
אסף מנוחין: הסמכה טכנולוגית תיכונית בעצם בונה את הרצף או את רצף היכולות להתפתחות עתידית.
אסף מנוחין: אם הוא ברמה הנמוכה זה דבר אחד, אם הוא ברמת האמצע, מה שאנחנו קוראים הסמכה 2.1, זה אומר שהוא עומד בדרישות הלימודים להסמכה של טכנאים והנדסאים.
יעקב מרגי: אתה זורק פה מושגים.
יעקב מרגי: תשתדלו, אמרתי לך שאנחנו תלמידים טובים ולא מדלגים על כלום.
יעקב מרגי: זה גם לא עושה עליי רושם.
אסף מנוחין: אני לרשותך.
יעקב מרגי: 2.1., מה?
יעקב מרגי: אתה בא מעולם אחר, יש פה אנשים שבאים מעולם אחר, אז אנא.
אסף מנוחין: הוגדרו תשע רמות של תעודה טכנולוגית, בערך שלוש, שלוש, שלוש.
אסף מנוחין: השלוש הראשונות הן ברמה בסיסית, אלה שלא משיגים תעודת בגרות.
אסף מנוחין: שלוש הסמכות נוספות שמתחלקות.
אסף מנוחין: הראשונה שזה לעמוד בתנאי הקבלה ללימודי י"ג-י"ד, שזה אומר לפחות שלוש יחידות אנגלית, שלוש יחידות מתמטיקה, שלוש יחידות מקצוע מוביל במגמה הטכנולוגית ומקצוע התמחות.
אסף מנוחין: לאחר מכן זה כמובן תעודה של טכנאי או הנדסאי, ושלוש תעודות נוספות שכבר מדברות על בעלי זכאות לתעודת בגרות שהרמה הנמוכה נקראת 3.1.
אסף מנוחין: זה בגרות פלוס עמידה בטכנולוגי לפחות בהסמכה 2.1, ההסמכה של עמידה בתנאי קבלת טכנאים והנדסאים.
אסף מנוחין: השלוש שלוש זאת הקבוצה שמוגדרת עתודה מדעית טכנולוגית, אלו תלמידים שהגדרנו אותם בעלי יכולת של חמש יחידות במירב המקצועות הרלוונטיים.
יעקב מרגי: אתה מצויד בנתונים לומר לי: מתוך כל התלמידים שמשתתפים במגמות האלה מי עובר את ההסמכה הטכנולוגית?
יעקב מרגי: מצליח לעמוד בתנאים?
אסף מנוחין: אין לי את זה פה, נוכל להגיש את זה.
יעקב מרגי: יש לכם עוד להרחיב בנושא?
אסף מנוחין: במקביל, נבנה אגף חדש שנקרא אגף ההסמכות כדי לטפל בכל האופרציה הזאת.
יעקב מרגי: אתה מתחיל להגיע לזה.
אסף מנוחין: ובמקביל, האגף הזה עובד בשני צירים, זה הציר האחד של לטפל ולתת משמעות, ליצוק משמעות בהסמכות האלה בתיאום עם משרד העבודה וגורמי המשק.
אסף מנוחין: למשל, אם מישהי סיימה מגמת חינוך בהיקף מסוים, אז תהיה הסמכה של פעוטון או דברים כאלה, או חשמל או מכונות.
יעקב מרגי: ועד היום לא חשבו על זה.
אסף מנוחין: עד היום חשבו על זה וזה היה קיים, רק כרגע אנחנו ממסדים.
יעקב מרגי: לא חשבו על זה.
אסף מנוחין: לא.
יעקב מרגי: סליחה, תקשיב, הדיון היום זאת התחלה – אני אומר לכם, מבחינתי כיו"ר ועדה – זאת התחלה של משהו שילך בסוף, מה לעשות.
יעקב מרגי: נכון שהתעסקנו, תסלחו לי על הביטוי, בקשקשת בימים האחרונים בכל מה שקשור לשנות ה-70, אבל שנת ה-70 מבחינתי היא שנה מכוננת, ויש הרבה דברים שהתחושה שהנה כאילו המדינה רק היום נזכרה לטפל בהם.
יעקב מרגי: לא ייתכן שיש לנו ככה – תלמידים מסיימים תיכון עם כלום.
יעקב מרגי: מי ששפר גורלו קצת ומשרד החינוך יחד עם המכסות של צה"ל הלך לי"ג-י"ד; מי ששפר גורלו עוד יותר עם החמש, חמש, חמש וקיבל עתודה או שיש לו אופק אקדמי.
יעקב מרגי: אבל יש תלמידי תיכון, והם לא מעט, מה לעשות, הנתונים מדברים בעד עצמם, שחוץ מזה שהם סיימו תיכון אין להם כלום ביד.
יעקב מרגי: אני שמח שאתם מתחילים, אז אל תגיד לי היה.
אסף מנוחין: לא, לא.
יעקב מרגי: נכון להיום לא.
יעקב מרגי: התייחסתי לדברים שלך.
אסף מנוחין: בחינוך הטכנולוגי הדברים האלה היו.
אסף מנוחין: מי שהיה בוגר מגמה טכנולוגית, עמד בדרישות מסוימות, היה זכאי לאיזושהי תעודה מוכרת, הסמכה, והיום אנחנו מרחיבים את זה, זאת המטרה שלה התהליך.
אסף מנוחין: דבר שני שפתחת פה, זה אלה שלא בחינוך הטכנולוגי ולא עומדים בדרישות.
אסף מנוחין: וזה, הייתי מבקש, יש פה שתי נציגות אחרות, אחת נציגת העל-יסודי, מפקחת, והשנייה - - -
סאלח סעד: מה אז אתה מרחיב?
סאלח סעד: אתה מרחיב למקצועות מסוימים או לכל המקצועות?
אסף מנוחין: אני מפריד בין החינוך הטכנולוגי מקצועי במשרד החינוך, שזה התחום שאני אמון עליו או נציג מטעמו, לבין השאלה של כבוד היושב-ראש, שמדברת על תלמידים שלא נמצאים שם ומה אנחנו עושים.
אסף מנוחין: וזה, הייתי מציע שיעבור למי שיותר אמון על הנושא.
יעקב מרגי: מייד נפתח את הדיון, וניתן סבב להתייחסויות.
פזית שרון: ממונה מהאגף העל-יסודי של הגב' דסי בארי.
פזית שרון: נושא של התלמידים שמסיימים את בחינות הבגרות שלהם ללא הסמכה, כפי שאסף ציין, כמו בחינוך הטכנולוגי, גם בחינוך העיוני מקבלים את המצע, את הבסיס להכשרה להמשך השכלה אקדמית, אם זה מדעים, אם זה נניח גם בחמש יחידות מקצועות הומניים, חמש יחידות ספרות, חמש יחידות היסטוריה.
פזית שרון: הרי לתלמידים רבים חלומות שונים, וכדי לאפשר למגוון של תלמידים להתמחות, להעמיק את הידע שלהם, בבית הספר הם מקבלים למעשה את מס' היחידות הגדול ביותר עם המבואות ועם הבסיס כולל המיומנויות.
פזית שרון: זאת ההשתדלות, זה הצפי, כדי שיוכלו אחר כך להמשיך למעשה להמריא כל אחד לחלום שלו.
פזית שרון: נכון, אין הסמכות של תעודות.
פזית שרון: מי שסיים חמש יחידות ספרות לא הופך להיות משורר בלעדי או סופר בפוטנציה, כנ"ל גם מי שמסיים היסטוריה או מי שמסיים ביולוגיה.
פזית שרון: אבל בהחלט ניתן לייצר נתונים למי שסיים ביולוגיה ורצה רפואה ולמי שסיים כימיה והפך להיות כימאי וכו'.
פזית שרון: יש בדרך כלל אוריינטציה בגיל הזה שהבוגר בונה את הזהות האישית שלו, את הזהות המקצועית שלו, ובית הספר מאפשר לו, והכוונה להתמחות ולהיכנס למסלולי לימוד שבהמשך יוכלו להוות הבסיס ומנוע.
פזית שרון: תאר לך שתלמיד היה רוצה לחלום על איזשהו מקצוע מסוים ולא היה מקבל את הידע, לא היה מקבל את התבונה, לא היה מקבל את ההעמקה לתוכו, והיה ממשיך לחלום.
פזית שרון: אני חושבת שבית הספר הוא סוג של צינור, שרוול.
יעקב מרגי: עד כאן אני לא חולק עלייך, אבל סטית מהנושא.
יעקב מרגי: לקחת דוגמה קיצונית, באמת, מי שסיים בגרות בספרות לא הופך להיות לא סופר ולא משורר, אלא אם כן יש לו את זה, מה שנקרא.
יעקב מרגי: אבל בחינוך הטכנולוגי, לא זה שמסמיך להסמכה מקצועית, אני מדבר על המגמות, אתם קוראים לזה מדעיים, אותו מסלול בגרות עם מגמה טכנולוגית או עם מגמה מקצועית.
פזית שרון: אני חושבת שאנחנו הקומה הראשונה, כי הרי תלמידים שמסיימים – אני אמשיך את הדברים של אסף, שהוא המתמחה בכל הנושא של הסמכה טכנולוגית – הקומה הראשונה זה בית הספר.
פזית שרון: אין ספק, ואין עוררין על כך, מכיוון שתלמיד שסיים הנדסת תוכנה, הצבא מייד מאתר אותו, ממשיך להעמיק ואחרי זה הופך להיות כל ה-8200, אני אומרת, החבר'ה הטובים, הסלתה והשמנה, ואחר כך למעשה בונה גם את המקצוע שלו, אם זה מקצוע ההייטק.
פזית שרון: זאת אומרת שיש כאן את הבסיס.
פזית שרון: נכון שאנחנו מחפשים את התעודה שתצא לצד תעודת הבגרות המלאה, 12 שנות לימוד, תעודת גמר פלוס תעודה של מי אתה ומה אתה, ומה אתה יכול לייצר או במה אתה יכול להתפרנס.
יעקב מרגי: אתם בדרך לשם?
פזית שרון: בוודאי.
יעקב מרגי: עוד פעם, תקשיבו, כנראה שאני לא מסביר את עצמי.
יעקב מרגי: מי שגמר חמש יחידות כבר הצביע לעצמו והצביע למערכת מה הציפיות אחד מהשני, לאן הוא הולך ולאן הוא מכוון, בסדר?