GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
חיים דיין: יש לנו עוד בקרה חיצונית של חברת "מרמנת" שהיא עושה בקרות רנדומליות במוסדות, היא מדווחת האם האוכל הגיע בזמן, כמה אוכלים ועוד אינדיקציות.
יעקב מרגי: בתי הספר של החופש הגדול?
חיים דיין: קול קורא יעלה השבוע.
חיים דיין: יצא מכתב למרכז שלטון מקומי לכל ראשי הרשויות לגבי הקייטנות.
חיים דיין: חלק יהיה מתוקצב.
חיים דיין: אנחנו התחלנו לקבל פניות.
יעקב מרגי: שמעת, יוצא קול קורא.
יעקב מרגי: 9 במאי 2018, כ"ד באייר התשע"ח.
יעקב מרגי: קמנו לבוקר עמוס אירועים אבל אי אפשר לשכוח את התאריך הזה של ה-9 במאי, שיש בו גם את יום הניצחון של בעלות הברית אבל במובן מסוים זה גם יום שבו התחילה ההצלה של העם היהודי.
יעקב מרגי: בוועדת החינוך העלינו זאת בשבוע שעבר והשבוע, התייחסות גם לקטע ההצלה של העם היהודי, התייחסות בחוק.
יעקב מרגי: אנחנו מחזקים מכאן את ידי כל עושי המלאכה בכל החזיתות – המדיניות, הביטחוניות, התרבותיות – הכול מתערבב לנו ביחד ביום אחד.
יעקב מרגי: רבותיי, סיימנו שני דיונים בהליך של החקיקה באקורדים, לא אומר צורמים אבל שדיברו על משבר אמון, ותמיד אמרנו, הכול בהסתייגויות עד שיוכח אחרת ונבדוק זאת לגבי הנחיות שיצאו ממשרד החינוך לשטח.
יעקב מרגי: קיבלתי כל כך הרבה מכתבים, עיינתי בהם, דברים חוזרים על עצמם, זה לא שחור-לבן, אבל קיבלתי החלטה.
יעקב מרגי: קודם כול, אני חייב לומר בנימה אישית כי בדיון הקודם התייחסתי ספציפית למנכ"ל משרד החינוך, השתמשתי בלשון של פיגוע ומשבר אמון.
יעקב מרגי: זו לא הייתה כוונתי, השתלחות אישית או פגיעה אישית, יש לי הערכה מלאה למנכ"ל משרד החינוך שמשקיע שעות רבות – מי שמכיר את שעות העבודה שלו ואת המסירות שלו למשרד – זו לא הייתה הכוונה.
יעקב מרגי: הכוונה הייתה להחזיר את רכבת האמון בהליך החקיקה הזה שהשקעתי בו רבות, למסילה.
יעקב מרגי: היו כאלה שלקחו את זה קשה – אלה שהשתתפו בדיון – הם פשוט שכחו איך דיונים קשים נשמעים ונראים בוועדה הזו, ואני לא הרגשתי שהיה דיון קשה.
יעקב מרגי: אני חושב שהדברים נאמרו בצורה חד-משמעית ברורה, שהליך החקיקה ייעשה בשום שכל, לא במחטף.
יעקב מרגי: לכן, קיבלתי החלטה.
יעקב מרגי: כל הטענות לגבי הנחיות סותרות בין תשע"ח לתשע"ט, אין לי את הכלים, אני כיושב-ראש ועדה, להגיע למסקנה לפי המלל, גם של משרד החינוך והבהרות, וגם לפי טענות הפונים.
יעקב מרגי: להערכתי, אין הבדל גדול, אם בכלל, אבל יכול להיות, יכול להיות שיש מושגים מקצועיים שבפרקטיקה אני לא מכיר אותם, עם כל הכבוד.
יעקב מרגי: לכן קיבלתי החלטה, בלי שום קשר להליך החקיקה, בשבוע הבא יתקיים דיון מן המניין של הוועדה לבירור ההנחיות שניתנו.
יעקב מרגי: נעשה הבחנה ונלמד אותן.
יעקב מרגי: יהיו כאן אנשי משרד החינוך ויהיו הארגונים שטוענים שאכן ניתנו הנחיות סותרות או שכבר תואמות את הרפורמה שלא חוקקה.
יעקב מרגי: אני חושב שזו הדרך הנכונה להתמודד עם הטענות, בדיון נפרד, כי זה לא קשור להליך החקיקה.
יעקב מרגי: הליך החקיקה לא מדבר על תשע"ט.
יעקב מרגי: לכן, הנכון ביותר זה לקיים דיון נפרד, דיון במקביל, ואני חושב שהבירור יהיה בירור מעמיק, נכון, אמיתי, ונסיק מסקנות.
יעקב מרגי: אז מכאן אני חוזר להליך החקיקה ואני מבקש, להליך החקיקה בלבד, ואני היום לא אתן לחזור על טענות שנשמעו בדיון הראשון והשני והשלישי והרביעי, נקודתית בסעיפים שנקרא.
יעקב מרגי: סיימנו את סעיף 6, אם אני לא טועה.
יעקב מרגי: ואנחנו ממשיכים הלאה.
רויטל לן כהן: אדוני, אפשר מילה?
יעקב מרגי: אנחנו נעשה הקראה.
יעקב מרגי: כפי שאתם מכירים אותי, חניית ביניים, ונעשה סבב התייחסויות, נקודה.
מירב ישראלי: אתה רוצה שאני אזכיר את ההערות שהיו בסעיף 6?
מירב ישראלי: זה סעיף 6 לחוק העיקרי, סעיף 5 להצעת החוק.
מירב ישראלי: עלו פה כמה סוגיות שגם היושב-ראש סיכם אותן בסוף הדיון להתייחסות משרד החינוך, אני משערת שנחזור אליהן בהמשך, אני רק מזכירה אותן.
מירב ישראלי: היה הנושא של הקריטריונים למומחיות של עובד משרד החינוך שהוא יושב-ראש הוועדה; נושא של ההפרדה בין הסמכות לאחריות של הרשויות המקומיות – טענה של הרשויות המקומיות, של מנהלי מחלקות החינוך; נושא של האם יש מישהו שמכיר את הילד בוועדה ומי זה אמור להיות; עלתה פה הערה לגבי הזהות של נציג ההורים, מי הוא צריך להיות; דנו ארוכות בנושא של הזמנת מומחים, לרבות עובד סוציאלי ורופא - מתי מזמינים אותם, מתי חובה להזמין אותם.
מירב ישראלי: אנחנו עוד נגיע לחלק מהנושאים האלה שוב כשנגיע לסעיף הקוורום כי גם בסעיף הקוורום עולות חלק מהשאלות האלה; וגם עלה הנושא של היחס בין הוועדה הזאת לביטול ועדות השילוב בבתי הספר.
מירב ישראלי: משרד החינוך אמר שתהיה ועדה בין-מקצועית ונאמר פה - - -
יעקב מרגי: שצריך לשמר את ועדת השילוב.
מירב ישראלי: שצריך לשקול לשמר את ועדות השילוב.
מירב ישראלי: עלו פה גם שאלות לגבי סוגי לקות או מוגבלות שונים, האם הזהות של חברי הוועדה רלוונטית לכל סוגי המוגבלויות.
מירב ישראלי: למשל, עלה פה הנושא של עיוורון.
מירב ישראלי: זה רק סיכום הסוגיות שעלו בכל הנושא של הרכב הוועדה.
יעקב מרגי: כן, אבל לא התחייבנו שכל הטענות והשאלות יבואו לידי ביטוי.
מירב ישראלי: כן, אני רק מסכמת.
יעקב מרגי: אבל אין ספק שצריך לקבל התייחסות ותשובות.
מירב ישראלי: עכשיו הגענו לתיקון סעיף 7, שזה סעיף 6 להצעת החוק.
מירב ישראלי: אני אקריא ואני מבינה שיש למשרד החינוך דיווח על הישיבה שהייתה במשרד המשפטים.
מירב ישראלי: כאן היה: "שיקבע השר/שיפרסם המנהל הכללי של משרד החינוך";, ותכף נקבל עדכון בעניין הזה.
מירב ישראלי: אולי נעצור פה כי הנושא של תקנות או חוזר מנכ"ל הוא נושא עקרוני שהבנתי שהייתה בו התקדמות.
אילן שי: עורך דין אילן שי, הלשכה המשפטית של משרד החינוך.
אילן שי: היה דיון אצל המשנה ליועץ המשפטי לממשלה, רז נזרי, והגענו לסיכום.
אילן שי: עדיין אין לנו ניסוח, אנחנו עדיין צריכים לדייק את הניסוח – אתמול בלילה, היום בבוקר עדיין היו חילופי מיילים לגבי הניסוח עם משרד המשפטים – אבל בגדול, יהיו שתי תוספות.
מירב ישראלי: לחוק.
אילן שי: לחוק.
אילן שי: כאן בעצם תהיה התוספת השנייה שיקבעו הוראות לעניין סל השירותים; שתהיה סמכות לשר בצו לעדכן את התוספת – גם את התוספת הראשונה וגם את התוספת השנייה.
מירב ישראלי: צריך לדון האם זה באישור הוועדה.
יעקב מרגי: באישור הוועדה.
יעקב מרגי: לא דנים.
יעקב מרגי: אנחנו קובעים, לא דנים.
אילן שי: התוספת הראשונה תהיה לעניין קביעת הזכאות והתוספת השנייה תהיה לעניין סל השירותים.
יעקב מרגי: יש לנו אורחים צעירים בוועדה.
קריאה: מרכז אקדמי רופין, לומדים עבודה סוציאלית.
יעקב מרגי: נכנסנו כאן לאמצע הליך חקיקה סביב חוק החינוך המיוחד.
יעקב מרגי: אנחנו מקדמים אתכם בברכה ואתם מקבלים את עבודת הכנסת במיטבה, לא תמיד כפי שהיא באה לידי ביטוי בכותרות העיתונים הצהובות - -
מסעוד גנאים: בטלוויזיה.
יעקב מרגי: - - שחברי הכנסת מייצרים – אני לא מגן על אף אחד – או במסך מהמליאה, אבל זו עבודת הכנסת.
יעקב מרגי: ברוכים הבאים, בהצלחה.
אילן שי: הדס אגמון מנציבות שוויון זכויות תיקנה אותי.
אילן שי: המילה "זכאות" היא כן בסעיף הזה בחוק, בחלק שלא תיקנו, והתוספת הראשונה בעצם תתייחס לסעיף הזה.
מירב ישראלי: זאת אומרת, זכאות וסל שירותים.
אילן שי: כן.
מירב ישראלי: כשנקבל את הנוסח, כמובן נתייחס אליו בפרוטרוט, אני פשוט עוד לא ראיתי נוסח.
מירב ישראלי: אני ממשיכה.
מירב ישראלי: אולי נעצור כאן.
איתן ברושי: ועדת הזכאות והאפיון היא ועדה משרדית בירושלים או שזה באחריות המחוזות?
איתן ברושי: אני לא יודע אם זה כתוב.
דודי מזרחי: ברשויות המקומיות.
איתן ברושי: האם, כמו ממשלה רגילה שהכול בירושלים, או שבנושא הזה – שזה קשור גם למשפחה וליישוב ולרשות וזה בדרך כלל מורכב ממגוון של נושאים – זה בסמכות מנהל המחוז?
איתן ברושי: או שגם זה אבוהב צריך לנהל, שהוא כידוע עובד הרבה שעות, הוא יכול גם את זה לנהל.
יעקב מרגי: איתן, אתה מכיר את הרכבת שיוצאת מנהריה, מגיעה לבאר שבע?
יעקב מרגי: היא יצאה כבר מנהריה.
איתן ברושי: איפה אנחנו עכשיו?
יעקב מרגי: אתה עלית בראשון.
איתן ברושי: אני עולה בהתיישבות.
יעקב מרגי: ועדה שתהיה במחוזות, ועדה חדשה שתחליף את ועדות ההשמה, היא צריכה להיות אפילו רשותית.
איתן ברושי: רשותית, מחוז.
יעקב מרגי: לא במשרד החינוך.
איתן ברושי: הרי החינוך המיוחד, הוא חורג מגבולות מוניציפליים של רשות מקומית, לכן המחוז הוא הכתובת.
מיכל מנקס: הרשות המקומית.
איתן ברושי: בסדר, אותו דבר.
יעקב מרגי: רשותית.
יעקב מרגי: היא לא תשב במחוזות כי אנחנו, דווקא מתוך דאגה להורים - - -
איתן ברושי: אני מקבל את זה.
איתן ברושי: חשבתי שזה הכול בירושלים.
איתן ברושי: זה לא כתוב בשום מקום.
יעקב מרגי: לא, כתוב.
יעקב מרגי: אמרתי לך, עלית בראשון.
איתן ברושי: אבל בחוק.
מירב ישראלי: אני אסביר איפה זה כתוב.
מירב ישראלי: החוק הקיים, סעיף 5 – שאנחנו לא מתקנים אותו, למעט תיקון שם הוועדה – אומר: "השר ימנה ועדות" - שעכשיו קוראים להן זכאות ואפיון – "לילדים בעלי צרכים מיוחדים ויקבע את אזור פעולתן".
מירב ישראלי: זה סעיף קיים בחוק.
מירב ישראלי: לפי הסעיף הזה, גם היום ועדות ההשמה פועלות ברשויות המקומיות.
יעקב מרגי: מכוח אותו סעיף.
מירב ישראלי: אנחנו שאלנו את משרד החינוך בפעם הקודמת.
מירב ישראלי: למרות שוועדת הזכאות והאפיון היא ועדה שבראשה יעמוד עכשיו עובד משרד החינוך ולא מישהו מהרשות המקומית, עדיין נאמר לנו ממשרד החינוך שהכוונה היא שזה יהיה רשותי.
אילן שי: נכון.
אילן שי: בכל רשות.
מירב ישראלי: זה נאמר לפרוטוקול.
איתן ברושי: אז עכשיו עוד יותר אני צודק.
איתן ברושי: עם כל הכבוד לכוונות, והכול בסדר, אני מציע שזה יהיה כתוב משום שאם השר ממנה, אז זה השר, זה גם פוליטיקה והכול.
איתן ברושי: אני חושב שיש פה עניין רגיש ממדרגה ראשונה, צריך להגדיר מהו מקור הסמכות.
יעקב מרגי: אני מודה לך שחיזקת את זה.
יעקב מרגי: דברים ברורים, נאמרו לפרוטוקול.
יעקב מרגי: זה גם תנאי ההסכמה של השלטון המקומי.
איתן ברושי: אז למה לא לכתוב את זה, אדוני היושב-ראש?
יעקב מרגי: זה יבוא לידי ביטוי.
איתן ברושי: יבוא לידי ביטוי.
מירב ישראלי: אני צריכה לרשום לי את זה שאני לא אשכח.
איתן ברושי: אנחנו נבדוק.
יעקב מרגי: זה יבוא לידי ביטוי בצורה כלשהי שנחליט בינינו.
מירב ישראלי: אז בעצם הנושא כרגע הוא הנושא של המרכזים של בחירת ההורים.
מירב ישראלי: ההורים יכולים לבחור בין שלוש מסגרות אפשריות והם צריכים להודיע בתוך התקופה האמורה בפסקה (2), שזה 21 ימים.
מירב ישראלי: אחר כך נדבר על הנושא מתי לא מקבלים בחירת הורים, שזה נושא מרכזי אחר.
מירב ישראלי: לכן אני מציעה שנדון קודם בנושא הכללי של בחירת ההורים.
מנחם גולדין: סליחה, מתי ידברו על נושא הזכאות?
מירב ישראלי: כשנגיע לנושא - - -
יעקב מרגי: לא, את לא משיבה.
מירב ישראלי: זה מה שדיברנו בפעם הקודמת.
יעקב מרגי: לא, אי אפשר לחגוג ארבע פעמים.
יעקב מרגי: יש לנו כללי עבודה ולא משנים אותם, אבל זה לא הדיון הראשון ואנחנו רוצים להתקדם.
יעקב מרגי: בבקשה, משרדי הממשלה, התייחסות למה שהוקרא.
הדס אגמון: אני רוצה ברשותך בכל זאת להעלות נקודה שאין לה ביטוי בנוסח.
יעקב מרגי: לסעיף שהקראנו?
הדס אגמון: לא, אין לה ביטוי בנוסח.
הדס אגמון: בכלל, ולכן כן חשוב להעלות ולראות איך בכל זאת מקיימים לגביה.
יעקב מרגי: ולא ראיתם לנכון להעיר זאת בדיון קודם ובדיון שלפניו, בדיון שלפני לפניו?
הדס אגמון: העלינו את זה לאורך הדיונים.
יעקב מרגי: זה אופייני לנציבות, לכן אני רגיש.
יעקב מרגי: פיתחתי רגישות.
יעקב מרגי: זה אופייני לנציבות להיזכר מאוחר.
הדס אגמון: לא, אני לא חושבת.
יעקב מרגי: חבל על הזמן, תציגי את זה.
יעקב מרגי: אני שומע את הטענה ונתייחס לזה מקצועית.
הדס אגמון: השופטת דורנר העלתה בדיון הקודם כמובן הרבה נקודות שאנחנו מסכימים להן עקרונית ולחלקן גם ניתן עכשיו מענה בעיגון בחקיקה.
הדס אגמון: דבר אחד שהשופטת דורנר, דווקא אנחנו אולי חלוקים עליה, זה הנושא של הילדים עם מוגבלות בשכיחות גבוהה, שהשופטת דורנר אמרה שהם לא ילדי חינוך מיוחד.
יעקב מרגי: זה ועדה וזה המלצות.
יעקב מרגי: זה לא מנחה את משרד החינוך.
הדס אגמון: יש הגדרות שונות לילד עם מוגבלות ואנחנו מקבלים את זה שיכול להיות שיש ילדים עם מוגבלות שהמענים שלהם הם לא במסגרת חוק חינוך מיוחד, אבל צריך להיות להם מענה וצריך להיות לו עיגון בחוק, והעיגון בחוק הזה צריך לקרות במסגרת דיוני החקיקה האלה.
יעקב מרגי: סליחה, יש פה התפלפלות משפטית.
הדס אגמון: גם לפי הקריטריונים האלה יהיו ילדים שהם ילדים עם מוגבלות והם לא עם מוגבלות משמעותית שמקנה להם שירותים של חינוך מיוחד, אבל גם היום הם מקבלים שעות – דורנר חושבת שזאת תוספת של 10%, להבנתנו מדובר היום בהרבה פחות – המענה הזה לא מעוגן בחוק, והגיע הזמן לעגן אותו.
הדס אגמון: זה יכול להיות בחוק חינוך מיוחד, זה יכול להיות בחוק לימוד חובה, זה יכול להיות בחוק זכויות - - -
יעקב מרגי: הנה, אני סיכמתי.
יעקב מרגי: סיכמתי, קניתי.
יעקב מרגי: אני מסכים איתך ברעיון, אבל עם כל הכבוד, אני בהליך החקיקה הזה הרשיתי להכניס עוד תיקון כזה ועוד תיקון בחוק המרכזי.
יעקב מרגי: אתם רוצים לתקן?
יעקב מרגי: הנה אני אומר לך, אני מאתגר אותך.
יעקב מרגי: קחי את חוק חינוך מיוחד אחרי הליך החקיקה הזה, תביאי לי את ההערות, תאמיני לי שאני אשב עליו סעיף סעיף, נקיים דיונים ונקדם.
יעקב מרגי: אי אפשר עכשיו.
רויטל לן כהן: אבל אדוני הגיש.
יעקב מרגי: בלי אדוני ואל תפריעי לי כשאני מדבר.
הדס אגמון: זה צריך להיות עכשיו כי הילדים האלה, מספרם יגדל בעקבות החוק הזה.
יעקב מרגי: אנא, תפני בכתב למשרד החינוך עם העתק אליי, נבחן את זה תוך כדי.
יעקב מרגי: משרד החינוך, בריאות, רווחה.
יעקב מרגי: במיוחד רווחה, שמתעורר.
יעקב מרגי: עד כאן הכול בסדר?
אדוארד ווייס: בינתיים.
יעקב מרגי: מימין לשמאל.
יעקב מרגי: לא הרצאות.
יעקב מרגי: הערה לסעיף.
אביבית ברקאי - אהרונוף: הערות לסעיף.
אביבית ברקאי - אהרונוף: הערה ראשונה בנוגע לשם הוועדה.
אביבית ברקאי - אהרונוף: מדובר פה על ועדת זכאות ואפיון.
אביבית ברקאי - אהרונוף: אני רוצה לחזור על הנושא הזה מאחר - - -
יעקב מרגי: זכאות ואפיון?
יעקב מרגי: אנחנו הכרענו בדיון קודם, נכון?
יעקב מרגי: הכרענו - יש זכאות ואפיון, נקודה.
יעקב מרגי: מה, אני אחזור לדיון הראשון?
אביבית ברקאי - אהרונוף: אני לא רוצה להתייחס לעניין הטרמינולוגי, אני רוצה להתייחס לעניין המהותי.
אביבית ברקאי - אהרונוף: אנחנו מדברים על ועדה שבעצם אמורה לתת זכאות לילדים, כאשר מדובר בזכות של כל ילד עם צרכים מיוחדים לקבל שירותי חינוך מיוחד.
אביבית ברקאי - אהרונוף: כאשר מדובר בזכות של כל ילד עם מוגבלות לקבל שירותי חינוך מיוחד, לא יכולה לבוא ועדה ולומר: רגע, אני לא מדברת על זכות, אני מדברת פה על הטבה, סוג של קצבה, ולכן אני אתן את ההטבה הזאת רק לחלק מהילדים שאני אבחר.
יעקב מרגי: אנחנו מדברים עכשיו על שם הוועדה, נכון?
אביבית ברקאי - אהרונוף: נכון.
אביבית ברקאי - אהרונוף: אני רוצה להתייחס לעניין המהותי.
יעקב מרגי: אז אני מבקש, אל תגלשי.
יעקב מרגי: תאמיני לי שבמהות אני אהיה הכי קנאי שבעולם.
אביבית ברקאי - אהרונוף: מה שאני מנסה לומר, אדוני, שהוועדה לא יכולה להחליט לא לתת זכאות לילדים עם צרכים מיוחדים - - -
יעקב מרגי: אבל את נכנסת כבר להחלטת הוועדה כשאנחנו דנים על שם הוועדה.
יעקב מרגי: לא, אני לא רוצה ליפול שם, גברתי.
יעקב מרגי: דנו בזה קודם ואני אומר לך, כרגע אנחנו מדברים על שם הוועדה.
יעקב מרגי: כשנגיע לסעיף שנוגע – תרצי להתייחס, אין בעיה.
יעקב מרגי: כרגע שם הוועדה הוכרע.
יעקב מרגי: הנה אני אומר את זה לכל הדוברים: זכאות ואפיון.
יעקב מרגי: היה דיון אם רק אפיון - - -
רויטל לן כהן: לא היה דיון.
רויטל לן כהן: זה היה תלוי בהחלטה.
יעקב מרגי: כם, כל מה שעשינו עד היום זה לא דיון.
רויטל לן כהן: לא, זה היה תלוי בהחלטה - - -
יעקב מרגי: גברתי, אז אני הכרעתי כיושב-ראש הוועדה ונביא את זה להצבעה בסוף.
יעקב מרגי: זכאות ואפיון, נקודה.
מירב ישראלי: אני רוצה להפריד בין שני דברים.
מירב ישראלי: יש את הנושא של שם הוועדה, שזה כבר הוכרע שזה יהיה זכאות ואפיון מכיוון שמשרד החינוך אמר, והוועדה קיבלה את זה, שהוועדה באמת קובעת גם את עצם זכאותו של הילד לחינוך מיוחד, האם הוא זכאי או לא זכאי, וגם מאפיינת אותו לגבי הסל שהוא רשאי לו.
רויטל לן כהן: אבל עכשיו החוק קובע.
מירב ישראלי: אם אני מבינה נכון – וקיבלתי את ההערות של הארגונים; אני מקווה שאני מבינה נכון את ההערות – החשש הוא בגלל הניסוח שנעשה פה, שהוועדה בעצם לא תיתן זכאות לילדים שזכאים לפי החוק, זאת אומרת שהם עם צרכים מיוחדים, שהם ילדים שזכאים לחינוך מיוחד, אבל בגלל הניסוח, לכאורה - - -
יעקב מרגי: תצביעי לי איפה.
מירב ישראלי: בסעיף 7.
יעקב מרגי: הגענו אליו?
מירב ישראלי: עכשיו אנחנו בדיוק בסעיף 7.
יעקב מרגי: איפה בתיקון שלנו?
מירב ישראלי: בתיקון, בסעיף 6(1).
מירב ישראלי: אנחנו צריכים לחבר את התיקון של פסקה (1) לסעיף.
מירב ישראלי: אני מקריאה: "ועדת זכאות ואפיון תקבע את זכאותו של ילד בעל צרכים מיוחדים בחינוך מיוחד ואת..."
מסעוד גנאים: איפה זה?
מירב ישראלי: זה בחוק הקיים.
יעקב מרגי: אין לך את זה.
יעקב מרגי: זה בקיים, עכשיו עוברים לתיקון, בעמוד 3 למטה.
מירב ישראלי: עכשיו אנחנו מוסיפים לזה: "ואת היקף סל השירותים שיינתן לו בשים לב לצרכיו ולרמת התפקוד שלו, והכל בהתאם ל..."
מירב ישראלי: מה החשש?
מירב ישראלי: החשש הוא, כשאומרים הוועדה תקבע את זכאותו של ילד בעל צרכים מיוחדים לחינוך מיוחד, לא נאמר פה ילד עם צרכים מיוחדים, לפי ההגדרה שלו, זאת אומרת ילד שיש לו מוגבלות משמעותית, שזכאי לחינוך מיוחד, הוועדה יכולה לכאורה להגיד הוא זכאי או הוא לא זכאי.
יעקב מרגי: מי קבע את זכאותו לפי חוק חינוך מיוחד?
מירב ישראלי: חוק חינוך מיוחד קובע – אני חוזרת להגדרות - שההגדרה של ילד שזכאי לחינוך מיוחד היא: "ילד בעל צרכים מיוחדים זכאי לשירותיה".
מירב ישראלי: אם אני חוזרת להגדרה של ילד בעל צרכים מיוחדים - - -
יהודית גידלי: עם, עם, עם.
יעקב מרגי: דיברנו שזה יתוקן בתיקון האחרון.
יעקב מרגי: לא רוצה לשמוע "עם" ו"בעל".
יעקב מרגי: סיכמנו שזה "עם", והיא לא יכולה לתפוס ראש על כל סעיף שהיא קוראת מהחוק המרכזי.
יעקב מרגי: אמרנו את זה, כל דיון אנחנו אומרים את זה.
מירב ישראלי: אני מתנצלת שאני קוראת את זה מהחוק הקיים.
מירב ישראלי: אני אומרת "בעל", אני מתכוונת ל"עם".
יעקב מרגי: נחזור על זה כל דיון ונסביר.
מירב ישראלי: פשוט המוח שלי לא מצליח לעשות בזמן אמת את הסנכרון הזה.
מירב ישראלי: כבר התנצלתי פעם אחת, אני מתנצלת עוד פעם.
יעקב מרגי: אני מקווה שבפעם הבאה לא יקפצו עוד פעם.
מירב ישראלי: או שאני אצליח, זה גם יכול להיות.
מירב ישראלי: בעצם, הגדרה של ילד שזכאי לחינוך מיוחד היא: "אדם בגיל שלוש עד 21, עם לקות – זה צריך להיות מוגבלות – משמעותית שבשלה כך וכך.
מירב ישראלי: הילד הזה, לפי החוק, זכאי לחינוך מיוחד.
יעקב מרגי: כבר.
יעקב מרגי: בלי החלטת ועדה.
מירב ישראלי: הוועדה כן צריכה - - -
יעקב מרגי: שי.
מירב ישראלי: תנו לי להסביר.
מירב ישראלי: אני חושבת שאין מחלוקת, אני חושבת שזה רק עניין של ניסוח.
מירב ישראלי: באמת אני חושבת כך כי בעצם ילד מגיע לוועדה, הוועדה צריכה להחליט האם הוא עונה להגדרה של ילד עם צרכים מיוחדים.
מירב ישראלי: על זה לדעתי אין מחלוקת.
מירב ישראלי: מה החשש של הארגונים – ואני מבינה אותו – שבעצם, מהניסוח של סעיף 7 עולה שהוועדה יכולה להגיד, למרות שילד עונה על ההגדרה של ילד עם צרכים מיוחדים לפי החוק, היא לא תיתן לו זכאות.
מירב ישראלי: מכוח הניסוח של סעיף 7.
מירב ישראלי: לדעתי זה רק עניין ניסוחי.
דודי מזרחי: עכשיו הכנסנו את הקריטריונים לתוך התוספת של החוק עצמו אז אני לא רואה כאן בעיה בכלל.
מירב ישראלי: לכן אני אומרת שלדעתי זה רק עניין של ניסוח.
מסעוד גנאים: צריך לנסח בצורה ברורה.
מנחם גולדין: אבל יש דברים שלא נאמרים פה.
מנחם גולדין: היום זה לא - - -
יעקב מרגי: סליחה, אתה קיבלת רשות דיבור?
מנחם גולדין: אז אני מבקש.
יעקב מרגי: כשיגיע אליך – ואתה מכיר את סדרי הדיון – אבל זו פעם שנייה שאני מעיר לך, בפעם השלישית לא תקבל רשות דיבור.
יעקב מרגי: חבל לי לבזבז את הפחת על כל הערה.
יעקב מרגי: אדוני, אנחנו לא מדלגים על אף אחד – לא חוטפים ולא רצים, רק רוצים סדר.
מירב ישראלי: לכן אני חושבת שאפשר להגיע לניסוח שמקובל על כולם, שאומר שילד שזכאי לפי החוק, הוועדה בודקת האם הוא זכאי לפי החוק או לא זכאי לפי החוק ונותנת לו, ואז היא מאפיינת אותו.
יעקב מרגי: מקובל על המשרד?
יעקב מרגי: מקובל, סגרנו את הנושא הזה.
אביבית ברקאי - אהרונוף: יש לי עוד הערות לסעיף עצמו.
אביבית ברקאי - אהרונוף: אני מזכירה בהקשר הזה שביקשת ממשרד החינוך לבוא ולהשיב בעניין ההגדרה של תלמיד עם צרכים מיוחדים לגבי הנושא של מוגבלות משמעותית כי הדברים קשורים אחד בשני.
אביבית ברקאי - אהרונוף: נושא נוסף בסעיף שהוקרא עד כה זה עניין הבחירה, בחירת ההורים.
אביבית ברקאי - אהרונוף: פה אני רוצה לומר באופן ברור כי היו דברים שנשמעו והובאו בצורה מוטעית.
אביבית ברקאי - אהרונוף: הארגונים בעד בחירת הורים.
אביבית ברקאי - אהרונוף: אנחנו בעד בחירת הורים, זה אחד מהעקרונות של ועדת דורנר.
יעקב מרגי: כי אני חשבתי לבטל אותה עכשיו.
יעקב מרגי: אתם בעד בחירת הורים?
אביבית ברקאי - אהרונוף: אנחנו בהחלט.
יעקב מרגי: שייאמר לפרוטוקול חד-משמעית.
אביבית ברקאי - אהרונוף: אנחנו בעד בחירת הורים.
יעקב מרגי: הזיגזגים בדיונים אחרים ולחזור לפה לעשות מניפולציות.
אביבית ברקאי - אהרונוף: אדוני, אני אשמח להבהיר את דבריי.
אביבית ברקאי - אהרונוף: אבל, אנחנו בעד בחירת הורים כשנותנים את המשמעות האמיתית למילה בחירה.
אביבית ברקאי - אהרונוף: כאשר מנתקים מהמילה הזאת את המשמעות שלה ובעצם אומרים להורה, יש לך - - -
יעקב מרגי: אבקש לא לדבר גבוהה גבוהה.
יעקב מרגי: איך מנתקים את המשמעות של הבחירה?
אביבית ברקאי - אהרונוף: זה המשפט הבא שלי.
יעקב מרגי: יפה, אז מייד לגשת.
יעקב מרגי: חבל ללכת סחור-סחור.
אביבית ברקאי - אהרונוף: כאשר אומרים להורה, יש לך אפשרות לבחור בין שתי מסגרות, אבל דע לך שבמסגרת אחת תקבל סל עתיר משאבים, ובמסגרת השנייה תקבל מעט מאוד ומשהו שיהיה בחסר.
יעקב מרגי: אביבית, תעצרי רגע.
יעקב מרגי: פה נעשה משהו לא הוגן.
יעקב מרגי: אני אילצתי את המשרד לשים את הדברים בכתובים, יהיו קריטריונים, והמשרד בא בשקיפות ואמר: הסל הולך אחר הילד, פרט לאורך יום לימודים.
יעקב מרגי: מה את רוצה, שאת המידע הזה הוא יסתיר מההורים?
יעקב מרגי: פרט לחופשות ופרט לאורך יום לימודים.
יעקב מרגי: מה את רוצה, שהמשרד יסתיר את המידע הזה מההורים?
יעקב מרגי: אז אני לא מוכן.
אביבית ברקאי - אהרונוף: אני אשמח להשיב.
אביבית ברקאי - אהרונוף: הפרט הזה, ההחרגה הזאת של א', ב', ג' ו-ד', זה בדיוק ההפרש, זה בדיוק הפער שיש היום בין - - -
יעקב מרגי: זה מה שיש לנו, אין לנו עוגה אחרת.
אביבית ברקאי - אהרונוף: אבל מה שמשרד החינוך בא ואומר, אדוני, המצב היום זה התקציב הולך אחרי הילד.
אביבית ברקאי - אהרונוף: האם יש פה מישהו שחושב שהיום התקציב הולך אחרי הילד?
יעקב מרגי: אביבית, מישהו בא ואמר לך שעכשיו אני הולך לתת לך עולם מתוקן?
יעקב מרגי: תקשיבי, השינוי הזה נעשה, הוא שינוי תחום.
יעקב מרגי: אף אחד לא בא ואומר.
יעקב מרגי: אנחנו צריכים לוודא שלא גורעים ושמוסיפים, ואנחנו מוסיפים.
יעקב מרגי: בסל שהבאנו, תמורת השינויים שאנחנו עושים, יש תוספות רבות.
יעקב מרגי: את מסתכלת על המכלול.
יעקב מרגי: אין לי אותו.
אביבית ברקאי - אהרונוף: לא, להיפך.
יעקב מרגי: אין לך דורנר, אין לנו אורך יום לימודים.
יעקב מרגי: הנה אני אומר זאת פעם שמינית ותשיעית ועשירית.
יעקב מרגי: אין, המשרד לא יכול להתחייב.
אביבית ברקאי - אהרונוף: אדוני, להיפך.
יעקב מרגי: הלוואי והייתי יכול להביא, הלוואי והייתי יכול היום להיות איש בשורה ולומר שגם בשילוב יהיה ימי חופשה, תואמים לחינוך המיוחד, ואורך יום לימודים תואם.
יעקב מרגי: אין לנו את זה.
אביבית ברקאי - אהרונוף: אני רוצה להתייחס לשני דברים.
אביבית ברקאי - אהרונוף: ראשית, אינני מתכוונת בהכרח לאותם שירותים.
אביבית ברקאי - אהרונוף: אני לא בהכרח אומרת שבבית ספר רגיל צריכה להיות עכשיו שנת לימודים ארוכה יותר בגלל זה.
אביבית ברקאי - אהרונוף: אנחנו מדברים – וכך גם השופטת דורנר אמרה השבוע הזה – שמדובר על שווי תקציבי.
אביבית ברקאי - אהרונוף: משרד החינוך נקב בסכום של 900 מיליון.
אביבית ברקאי - אהרונוף: הסכום הזה עולה מדי שבוע כי כאשר דובר איתנו, דובר על סכום נמוך מזה, ואני חושבת שזה משהו שאפשר לבקש גם ממרכז המחקר והמידע של הכנסת, לתת תעריף מדויק מה ההפרש.
יעקב מרגי: אביבית, מיצינו.
אביבית ברקאי - אהרונוף: אדוני, עוד הערה אחת ברשותך.
יעקב מרגי: הערה אחרונה.
אביבית ברקאי - אהרונוף: הערה אחרונה.
אביבית ברקאי - אהרונוף: אתה אומר שאני מסתכלת על המכלול, אבל להיפך.
אביבית ברקאי - אהרונוף: משרד החינוך מסתכל על המכלול ואומר, אני נותן תוספות לחינוך הרגיל.
אביבית ברקאי - אהרונוף: התוספות הללו – אני אפילו לא מדברת על הגודל שלהן – הן ניתנות עבור אותם ילדים שלא יקבלו זכאות לשירותי חינוך מיוחד.
אביבית ברקאי - אהרונוף: אני מדברת על אותם ילדים עם מוגבלויות מורכבות שכן יקבלו זכאות לשירותי חינוך מיוחד, שהיום הם לא יכולים להשתלב - -
יעקב מרגי: לכן הכנסנו את בחירת ההורים.
אביבית ברקאי - אהרונוף: - - ולהם מדובר בתקציב הולך אחרי הילד, וברגע שמשרד החינוך אומר תקציב הולך אחרי הילד, בלי כל מה שיש היום, הוא משאיר את המצב הקיים, מעגן אותו - - -
יעקב מרגי: את אומרת מלים לא נכונות.
יעקב מרגי: מה שיש לו היום בחינוך המיוחד – ואני בכוונה אומר את זה, לא נותן להם להשיב.
יעקב מרגי: כי זה מה שאני קיבלתי וזה מה שאני הבנתי ואני רוצה לראות שמישהו יכחיש זאת.
יעקב מרגי: את מבינה למה מתעקש אני לענות לך?
יעקב מרגי: מה שהילד מקבל - זו הייתה כוונת המחוקק וככה הובהר חד-משמעית וזה ייאמר ונאמר לפרוטוקול , וכך ייכתב גם בתוספות, תקשיבי טוב טוב - מה שהילד קיבל בחינוך המיוחד, הוא יקבל בכיתה הרגילה.
יעקב מרגי: את רוצה להתווכח על דמיונות?
יעקב מרגי: נקודה, מיצינו.
יעקב מרגי: בבקשה, יואב.
יואב קריים: אדוני, אני דווקא רוצה ברשותך להשלים את אביבית ולומר שהשילוב מייצר אתגרים ייחודיים לילד ולמשפחה באופן חינוכי.
יואב קריים: ולכן, את אותם תקציבים שבחינוך המיוחד ניתנים להארכת יום הלימודים וניתנים לחופשות, צריך לתת באופן אחר כדי לייצר שילוב מיטבי.
יעקב מרגי: אתה מביא טענה שצריך לבחון אותה.
יעקב מרגי: אתה אומר, בוא תתמחר.
יעקב מרגי: זה פעם ראשונה שאני שומע.
קריאה: זה מה שאביבית אמרה.
אביבית ברקאי - אהרונוף: זה מה שאמרתי.
יעקב מרגי: לא, לא אמרת.
יעקב מרגי: אולי התכוונת לומר.
יעקב מרגי: זה לא מה שנשמע לאוזן שלי.
יעקב מרגי: אולי האוזן שלי הבינה את יואב, רציתי להבין את יואב יותר טוב?
יעקב מרגי: יואב, היטבת להסביר.
יעקב מרגי: אני חושב שיש פה איזה היגיון כלשהו.
יעקב מרגי: אני מתאר לעצמי שמשרד החינוך – בכוונה הפסקתי אותך – משרד החינוך לקח בחשבון את הקטע הזה וייעד אותו לתוספות שהוא הולך לתת, ועכשיו אם אני אבקש ממנו, הוא יגיד לי: שמע, זה דורש תוספת תקציבית, זו נקודה שאני מבקש לרשום אותה, תיבחן מול המשרד, עלות השווי הזה.
יעקב מרגי: אם ניתן, ואני מקווה שיהיה ניתן, נוכל להביא זה נדוניה נוספת לטובת שירותים אחרים, כן.
יעקב מרגי: מסכים איתך, יואב.
יואב קריים: אני רק אשלים את המשפט ואומר, שבהיעדר שירותים הולמים לשילוב, הבחירה הופכת לבחירה בלתי ממשית.
יעקב מרגי: את מבינה, אביבית, איך אומרים את זה?
קריאה: היא בדיוק אמרה את זה.
יעקב מרגי: היא אמרה את זה כשהיא נתנה לך להבין משהו אחר.
יעקב מרגי: מר תמם, משהו שלא קשור ליושב-ראש ועדת הזכאות והאפיון?
עמוס תמם: כבר אתה יודע את דעתי, לא נדבר על זה.
עמוס תמם: עמוס תמם, איגוד מנהלי מחלקות חינוך.
עמוס תמם: אני אתייחס לחלק מהסעיף, ורותי תמשיך.
עמוס תמם: אנחנו קודם כול מברכים, החלטת הורים זה בסדר.
עמוס תמם: לגבי 21 יום זה בעייתי, בלשון המעטה, מאחר שזה יעכב משמעותית את השיבוצים, וכבר גם היום ההורים מחכים לשיבוצים, ואנחנו לא נוכל לשבץ ילדים עד שלא נסיים את כל תהליך השיבוצים ברשויות שלנו, אז לא ניתן מענה לילדים מחוץ לרשות.
עמוס תמם: בדורנר זה עשרה ימים, וזה סביר, וצריך להערכתי לחזור לעשרה ימים ולא לאפשר 21 יום כי אני חוזר ואומר, השיבוצים יהיו לקראת אוגוסט.
עמוס תמם: אני צריך לחזור, כבודו?
יעקב מרגי: הפרוטוקול שמע אותך.
עמוס תמם: עכשיו נעלבתי.
עמוס תמם: רותי תמשיך, בבקשה.
יעקב מרגי: תאר לך שהייתי שומע אותך ודבריך לא היו נרשמים.
עמוס תמם: סומך על הפקידות, זה בסדר.