GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ואאל יונס: לא יודע איך עיריית ירושלים מוכנה לשלם 140 מיליון שקל לשנה שכירות.
ואאל יונס: בסכום הזה אתה יכול לבנות עשרה בתי ספר כל שנה.
ואאל יונס: סכומים כאלה אתם משלמים במקום לבנות בתי ספר.
קריאה: עשרה בתי ספר ב-140 מיליון?
ואאל יונס: כמה בית ספר היום אתה יכול לבנות?
ואאל יונס: 10 מיליון?
ואאל יונס: אתה יודע מה?
ואאל יונס: חמישה בתי ספר כל שנה לבנות.
יעקב מרגי: ואאל, אני אומר לך, ראש העיר יכול להתמודד עם חמישה בתי ספר חדשים כל שנה.
יעקב מרגי: אובייקטיבית הוא יכול להתמודד.
יעקב מרגי: הסיבות האובייקטיביות גם כן למניעה, פעמים רבות יותר מאשר זה וקיימנו דיונים על זה, אבל הערת וזה טוב שהערת.
ואאל יונס: פשוט באמת הגיע הזמן שוועדות החינוך לא ידברו על פערים.
יעקב מרגי: משרד החינוך, ממש בקצרה.
יפה ישר: אני רק מצטרפת לישיבה החגיגית הזאת ולאמירות של ראש העיר.
יפה ישר: אנחנו עובדים בשיתוף פעולה מאוד יפה בכל התחומים.
יפה ישר: אנחנו עובדים חזק מאוד על טיוב כוחות ההוראה, עובדי ההוראה, נושא של הבינוי גם עם משרד החינוך, הישגים לימודיים, חינוך בלתי פורמלי, נושא של אקלים.
יפה ישר: מזרח ירושלים, אנחנו בתנופה מאוד חזקה בשנתיים וחצי האחרונות מכל ההיבטים.
יפה ישר: אני חושבת שהשטח במזרח ירושלים, אתה יכול לשאול, יכול לשמוע, מרגיש את התנופה הזאת, מתחבר אליה.
יעקב מרגי: דרך אגב, הוועדה הייתה מחויבת מתחילת הקדנציה הזו.
יעקב מרגי: אנחנו מובילים ולוחצים גם את העירייה, גם את משרד החינוך לצמצם פערים.
יעקב מרגי: האתגר הוא גדול.
יפה ישר: מנכ"ל משרד החינוך עוקב מקרוב אחרי כל התקדמות, בודק באופן אישי.
יפה ישר: יש לנו סטטוסים קבועים ואני מאמינה שאנחנו בשנתיים-שלוש האחרונות בתהליך מאוד מואץ של צמצום פערים שמביא את הפירות שלו.
תמיר בן משה: תמיר בן-משה, סמנכ"ל פיתוח במשרד החינוך.
תמיר בן משה: אני רוצה להתייחס לסוגיית הפערים בכיתות.
תמיר בן משה: אחד, הסוגיה קודם כול נדונה בבג"צ ולכאורה הכי קל להגיד, רבותיי, יש דין בבג"צ, תהיה החלטה ואנחנו כמובן ניישם, אבל אני רוצה גם שניישר כמה נתונים.
תמיר בן משה: ההחלטה האחרונה לפחות בבג"צ היא שתוקם ועדה ויש כבר תאריכים לוועדה לאורך השנה שתדון בדרכים לסגירת הפערים.
תמיר בן משה: הוועדה היא משותפת גם לעיריית ירושלים, גם לאוצר שנציגיו יושבים פה וגם למשרד החינוך.
יעקב מרגי: מה תאריך היעד לסיום עבודת הוועדה?
תמיר בן משה: יש לנו שישה מפגשים בלוח השנה.
יעקב מרגי: הבג"צ קבע מועדים?
תמיר בן משה: לא.
אמנון מרחב: הבג"צ הורה שכבר בשנת 2018 יחל יישום התוכנית שהוועדה תמליץ עליה.
תמיר בן משה: אנחנו עדיין בחציון של 2018.
תמיר בן משה: אף אחד לא אמר שלא נעמוד בתוכנית.
יעקב מרגי: כמה ישיבות היו עד עכשיו?
תמיר בן משה: הוועדה הראשונה, המפגש שלה בעוד שבוע וחצי, ב-26 בחודש.
מאיר כהן: מדצמבר הייתה ההחלטה ועכשיו הפגישה הראשונה.
תמיר בן משה: כן.
תמיר בן משה: זה אחד.
תמיר בן משה: אני רוצה להתייחס לכמה נתונים שהוצגו על ידי ראש העיר.
תמיר בן משה: אחד, לגבי כמות הכיתות שחסרות בירושלים.
תמיר בן משה: אני חושב שאנחנו בנקודת זמן משותפת עם עיריית ירושלים אחרי עבודה מאוד מאומצת שנתיישר על המספרים האמיתיים.
תמיר בן משה: המספרים האמיתיים של חוסר של כיתות זה 3,000 כיתות שחסרות, שהכרנו בהן בצורך.
תמיר בן משה: אפשר להגיד, מה ההבדל בין 3,000 ל-4,000.
יעקב מרגי: הוויכוח הזה לא יגמר.
יעקב מרגי: עם כל הכבוד של משרד החינוך, קבענו וטוב שקבענו את המושג הזה של הכרה בצורך.
יעקב מרגי: תמיד יהיה פער ומחלוקת בין המשרד, כי משרד החינוך מבחינתו, מה שהוכר בצורך הוא מה שעומד לדיון.
יעקב מרגי: יהיה פער, פער שנצטרך להתווכח עליו בעתיד.
תמיר בן משה: בסדר גמור.
יעקב מרגי: הלוואי והיינו במחלוקת שרק בין הפער בין ההכרה בצורך לבין מה שהעירייה - - -
תמיר בן משה: בסדר גמור, אז רק נתיישר על המספרים.
תמיר בן משה: שניים, מתוך ה-3,000 כיתות של הכרה בצורך, בשיתוף עם עיריית ירושלים, החלוקה היא – 1,900 כיתות במזרח העיר ו-1,100 כיתות במערב העיר.
תמיר בן משה: מתוך ה-1,900 כיתות של מזרח העיר, כמה כיתות היום זמינות לתקצוב, מישהו פה יודע?
תמיר בן משה: אפס.
יעקב מרגי: אובייקטיבית יש קשיים.
תמיר בן משה: בסדר גמור, כלומר, בהנחה שאין מגבלה תקציבית והייתה לנו יכולת לתקצב את כל הכיתות שחסרות במזרח העיר - - -
יעקב מרגי: תמיר, אמר המנכ"ל פה בצדק, בדיון הקודם דיברנו על זה והבטחתם שתיתנו התייחסות לכך.
יעקב מרגי: זה הקושי, מה קדם למה, הביצה או התרנגולת.
יעקב מרגי: יש עיריות שיכולות לסחוב כשהן צריכות לבנות שניים, שלושה, ארבעה בתי ספר, יכולות להרשות לעצמן תקציב התכנון הראשוני במימון ביניים לממן את המדינה.
יעקב מרגי: עיריית ירושלים באתגר כזה של בתי ספר רבים לא יכולה לממן, לכן תתכנסו.
תמיר בן משה: עוד משפט אחד.
תמיר בן משה: אני מדבר על פרויקטים שהם מתוקצבים, כלומר שהם עברו את התכנון ואת התקצוב והם עכשיו מה שנקרא צריכים לצאת לפועל.
תמיר בן משה: יש לנו היום בנקודת הזמן, דוח שהוצאתי אותו אתמול.
תמיר בן משה: 700 מיליון שקל הרשאות לעיריית ירושלים ביד, שזה מעל 800 כיתות שאפשר מחר לבנות אותן, כלומר הרשאות ביד.
יעקב מרגי: מה הבעיה, מנכ"ל העירייה?
אמנון מרחב: אני חלוק על תמיר.
אמנון מרחב: עושה עבודה יפה במשרד החינוך אבל במקום לשים את היד על הנתונים של עיריית ירושלים, עד היום לא קיבלנו שום התייחסות לחוברת הנפלאה הזאת.
יעקב מרגי: הוא לא מתכחש למצוקה.
יעקב מרגי: יש מצוקה, יש פער.
יעקב מרגי: הוא בא ואומר, בזמן שאנחנו מלינים, עכשיו יש לנו הרשאות לביצוע בשווי של 700-800 מיליון ₪.
יעקב מרגי: למה זה לא יוצא לדרך?
אמנון מרחב: אדוני יו"ר הוועדה, אין הרשאה אחת שלא בביצוע.
אמנון מרחב: משרד החינוך יודע את זה.
אמנון מרחב: צר לי שכל הזמן משחקים פה במספרים ובנתונים לא נכונים.
יעקב מרגי: כל מה שבהרשאה לביצוע, בעבודה?
אמנון מרחב: אין אחד שלא מבוצע.
יעקב מרגי: כמה בתי ספר כרגע בהליך מכרזי?
אמנון מרחב: נמצא פה שמעון, סגן ראש מנח"י.
שמעון אטיאס: שמעון אטיאס, סגן ראש מינהל החינוך.
יעקב מרגי: כמה פרויקטים של מוסדות חינוך כרגע בהליך ממכרז והלאה?
שמעון אטיאס: למעלה מ-500 כיתות בהליכי תכנון וביצוע ברגעים אלו.
מאיר כהן: כמה מהם במזרח?
שמעון אטיאס: משהו כמו שליש.
תמיר בן משה: ב-1 בספטמבר, 27 - - -
אמנון מרחב: בשנה שעברה לא תכננו אף מוסד כי לא קיבלנו תקציב לתכנון שנה שלמה.
שמעון אטיאס: משפט אחרון.
שמעון אטיאס: בעצם משרד החינוך יודע שאנחנו מממשים את ההרשאה כשאנחנו מתחילים לדווח.
יעקב מרגי: זה בעבודה, אין לי בעיה.
אמנון מרחב: עוד מילה אחת, ברשותך.
אמנון מרחב: אין לנו כספים להפקעת קרקעות במזרח העיר לצורך בינוי כיתות לימוד.
שמחה סחר: אני שמחה סחר מהעמותה למען הילד בגיל הרך.
שמחה סחר: קודם כול, אנחנו שמחים שהבאתם את הנושא הזה של צמצום פערים, אבל צריך להתחיל בגיל הרך.
שמחה סחר: צריך לאתר בגיל הרך, צריך לבנות לגיל הרך.
שמחה סחר: צריך להתחיל משם.
יעקב מרגי: זו הזדמנות גם להזכיר לממשלת ישראל ומשרד החינוך על ההחלטה להקים את המועצה לגיל הרך ואנחנו נתפנה, רק נסיים את הרפורמה בחינוך המיוחד.
שמחה סחר: אני רק רציתי להזכיר את הגיל הרך.
יעקב מרגי: גברת קרמר, את רוצה לומר משהו?
אסתר קרמר: ממש בקצרה.
אסתר קרמר: רציתי לדבר על המתי"א של ירושלים החרדית.
אסתר קרמר: בעוד שבמתי"א יש 100 עובדים סך הכול, מתוכם סך הכול חמישה עובדים שייכים למגזר החרדי, שהם יושבים על שלוש משרות, שזה אומר פחות מ-5% מהתקצוב של המתי"א מגיע למגזר החרדי, כשהמגזר החרדי הוא שליש מהציבור בירושלים.
יעקב מרגי: תודה רבה, אני אתייחס לזה בדיוני החינוך המיוחד.
יעקב מרגי: הסתדרות המורים, רוצה לומר משהו?
מרדכי סמט: אני במערכת החינוך דור שישי בירושלים.
מרדכי סמט: אני ניהלתי את גבעת מרדכי, אדוני ראש העיר, עשר שנים.
מרדכי סמט: יושב ראש ועד ההורים שלי היה זבולון אורלב, אז ביום חגה של ירושלים אני חייב לברך ולהודות באמת על העבודה החינוכית מאין כמוה ואתגרים מאין כמותם ואני מקווה שבישיבה הבאה סוף סוף נשמע שחמישית מהתקציב שדיבר ראש העיר יבוא לידי מימוש.
יעקב מרגי: אנחנו מקווים ש-50%.
יעקב מרגי: הוועדה מברכת את ראש העיר והנהלת העיר ותושבי העיר בברכת חג יום ירושלים שמח.
יעקב מרגי: הוועדה מודה לראש העיר על נוכחותו בדיוני הוועדה שוב ושוב, מה שמעיד על הרצינות ועל גודל האתגר והמחויבות של ראש העיר והנהלת העיר למערכת החינוך.
יעקב מרגי: הוועדה מברכת על היוזמה והשינוי שמוביל ראש העיר באסטרטגיית הניהול של מערכת החינוך.
יעקב מרגי: הוועדה מברכת על החדשנות החינוכית שמוביל ראש העיר.
יעקב מרגי: הוועדה שמחה לשמוע על בלימת המגמה ואפילו היפוך המגמה בחינוך הממלכתי והממלכתי-דתי.
יעקב מרגי: הוועדה עוקבת מקרוב על המגמות שמתחוללות במערכת החינוך במזרח העיר, מברכת על העלייה בביקוש לתוכנית הלימודים הישראלית.
יעקב מרגי: הוועדה קוראת לממשלת ישראל ולמשרד החינוך להירתם יחד עם עיריית ירושלים לשלב ידיים על תוכניותיה של עיריית ירושלים לצמצום פערי הכיתות וצמצום הפערים ההולכים וגדלים ולבטא את החרפה השלטונית, אני קורא לזה חרפה שלטונית, שבה יש חוסר של כ-4,000 כיתות תקניות ועוד כ-1,000 כיתות להתמודדות עם גידול האוכלוסייה בעיר ירושלים, מה שאומר להערכתי בחישוב גס מאוד שיותר ממיליון תלמידים לומדים ומתחנכים בכיתות לא תקניות, שבערים אחרות במשרד החינוך והרשויות המקומיות היו מוציאים צווי סגירה לאותם מוסדות.
יעקב מרגי: תלמידי ירושלים הם ודאי לא מסוג ב' .
יעקב מרגי: הוועדה מברכת שלמרות הקשיים ולמרות האתגרים, מערכת החינוך בירושלים מתמודדת עם האתגר ומגיעה להישגים רבים.
יעקב מרגי: הוועדה תעקוב מקרוב אחר התקדמות הדיונים של הוועדה המיוחדת שהוקמה על פי החלטת בג"צ לצמצום פערי הכיתות בעיר ירושלים.
יעקב מרגי: תודה רבה אדוני ראש העיר, תודה רבה לחברי הכנסת, תודה רבה לכולם.
יעקב מרגי: על סדר-היום: נגישות קמפוסים לסטודנטים עם מוגבלויות.
יעקב מרגי: כשמדובר בנגישות אני לא מאוזן ובדרך-כלל אני מאוזן ומשתדל להיות אובייקטיבי.
יעקב מרגי: פה אני נגוע.
יעקב מרגי: גילוי נאות, בקדנציה שעברה הייתי יו"ר ועדת משנה שעסקה בתקנות הנגישות של השכלה גבוהה.
יעקב מרגי: אני רוצה לשמוע סקירה איפה הדברים עומדים, הן מבחינת התקנות, כמה זמן, ארכה, מה קיים ומה לא קיים היום.
יעקב מרגי: נציגת הנציבות, תני לנו סקירה.
איריס גוראל: אני ממונת נגישות ארצית, נציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות.
איריס גוראל: אנחנו מקדמים הרבה בנושא הדרכה, הסברה וליווי של נושא ההנגשה במוסדות להשכלה גבוהה.
איריס גוראל: יש לנו בערך 130 פניות ואנחנו נענים להם ועוזרים להם במשך השנה, כל מקרה לגופו.
איריס גוראל: זה על סמך הסעיף בחוק שבעצם בתקופת הביניים דורש באופן סביר שלכל סטודנט תהיה נגישות מיטבית.
איריס גוראל: המטרה היא שהוא יוכל לתפקד וללמוד בצורה הטובה ביותר.
איריס גוראל: היו לנו פגישות עם הוות"ת ועם המל"ג על תקציבים.
איריס גוראל: אנחנו יושבים עם רכזים בשטח.
יעקב מרגי: פניות שאתם מקבלים מסטודנטים, זה אחרי שהם פנו לאוניברסיטאות ולא נענו?
איריס גוראל: בדרך כלל כן.
איריס גוראל: בדרך-כלל הם מלינים על אי קבלת הזכויות שלהם.
איריס גוראל: למשל, הארכות זמן, נגישות פיזית או אוריינית ושהמצגות והחומרים לא נגישים להם.
איריס גוראל: אנחנו מנסים לעזור להם בכל דרך אפשרית.
איריס גוראל: אנחנו בקשר עם רכזי נגישות בקמפוסים באוניברסיטאות השונות.
איריס גוראל: מהם אנחנו שמענו בעיקר שהבעיות זה בעיקר מול צוות המורים.
איריס גוראל: קשה מאוד להוציא מהם את ההתאמות ולקבל את זה.
איריס גוראל: נפגשנו עם דיקני סטודנטים כדי לראות מה המצב במרכזי התמיכה.
איריס גוראל: כמו תמיד, התלונות הן על תקציבים.
איריס גוראל: ישבנו עם הארגונים בעקבות חוק ההסדרים ואנחנו יחד איתם בנינו מערכת של קריטריונים על-מנת לאפשר ולבחון - -
יעקב מרגי: כשאת אומרת ארגונים, לאיזה ארגונים את מתכוונת?
איריס גוראל: כל מיני ארגוני נכים.
איריס גוראל: יש פורום קבוע שמוזמן אלינו שמייצג את כולם.
איריס גוראל: ניסינו ליצור מערכת של תנאים וקריטריונים בשביל לראות אפשרות לעזור בהארכת מועד.
איריס גוראל: זה מאוד חשוב לנו.
איריס גוראל: כמו שציינת בהתחלה, אם תהיה ארכה כלשהי, שלא נגיע לעוד כמה שנים ושוב לא יהיה מושג מה המצב?
איריס גוראל: איך זה מתקדם?
איריס גוראל: כמה משקיעים?
איריס גוראל: אנחנו לא מעוניינים בהארכות סתם.
איריס גוראל: אנחנו רוצים לבחון כל מקרה לגופו.
איריס גוראל: אנחנו כן חושבים שמי שהתחיל בהנגשה אנחנו נבוא לקראתו.
איריס גוראל: מי שהתעלם מהחוקים והתקנות, לפחות אנחנו לא ניתן לו גב לזה באופן עצמאי והוא יהיה חשוף.
יעקב מרגי: האם אתם יודעים לומר האם המוסדות להשכלה גבוהה התחילו להנגיש בלי קשר?
איריס גוראל: כן, הם התחילו.
איריס גוראל: אני יושבת מידי פעם עם מורשי נגישות שיש להם בעיות ומורכבויות.
איריס גוראל: אני יודעת שהתחילו.
איריס גוראל: יש להבדיל בין מוסדות פרטיים לבין מוסדות שהמדינה משתתפת בתקצוב שלהם.
איריס גוראל: זה לא אותו דבר.
יעקב מרגי: מי יותר מהיר?
יעקב מרגי: אמרת שיש הבדל.
איריס גוראל: אני חושבת שהפרטיים יותר מתקדמים.
יעקב מרגי: למרות שהם לא מתוקצבים על-כך.
איריס גוראל: הם גם לא קמפוסים רבי מבנים ושטחים גדולים.
איריס גוראל: באמת כל מקרה לגופו.
איריס גוראל: אנחנו נעשה כל שביכולתנו לסייע לכל מי שצריך בשביל לראות איך מקדמים את הנגישות.
איריס גוראל: אסור לנו לשכוח שיש מאחורינו חוק ותקנות.
איריס גוראל: חשוב לנו שכולם יכבדו את זה ויתקדמו.
איריס גוראל: המועצה להשכלה גבוהה, אתם רוצים לתת לנו סקירה מה נעשה?
איריס גוראל: מה קיים?
איריס גוראל: מה לא קיים?
יותם בן שטרית: אני מהמועצה להשכלה גבוהה.
יותם בן שטרית: אני רק אזכיר שאנחנו נותנים תקציב כללי למוסדות להשכלה גבוהה על בסיס תכניות נגישות שבגינן הם פנו אלינו.
יותם בן שטרית: לאחר מכן, כל מוסד הוא ברשות עצמו.
יותם בן שטרית: הוא יוצא למכרזים ופועל ליישום התקנות כפי שהן.
יותם בן שטרית: הוצאנו שני קולות קוראים לטובת הנושא הזה.
יותם בן שטרית: המוסדות קיבלו תקציב לטובת הפרויקטים.
יעקב מרגי: מתוך אותם 200 מיליון שקלים שדובר עליהם?
יותם בן שטרית: יותר.
יעקב מרגי: הוא כבר זמין לביצוע?
יותם בן שטרית: הוא זמין לביצוע והמוסדות כבר קיבלו תקציב.
יותם בן שטרית: יש מוסדות שכבר מבצעים.
יעקב מרגי: התקצוב הוא תלוי ביצוע?
יותם בן שטרית: הוא תלוי ביצוע.
יותם בן שטרית: אנחנו נותנים תקצוב כולל ואז אנחנו בודקים שכל הפרויקט של מה שהם הגישו אלינו נעשה בפועל.
יותם בן שטרית: כלומר, לראות שזה בוצע.
יעקב מרגי: אני רוצה לציין שאת הדיון הזה יזמו חברות הכנסת מירב בן-ארי ועליזה לביא, שנבצר ממנה להיות כאן היום כי היא בשליחות.
יעקב מרגי: החלטנו שהדיון יתקיים בכל מקרה.
מירב בן ארי: ציפיתי מהמל"ג לבוא ולתת איזה גיליון אקסל מסודר שבו כתוב איזה מוסדות קבלו תקציב?
מירב בן ארי: כמה נוצל וכמה לא? זה מאוד פשוט.
מירב בן ארי: יש כאן דיון כי הסטודנטים אומרים שיש בעיה.
מירב בן ארי: המל"ג אומר שהם מודעים לבעיה ופותרים אותה.
מירב בן ארי: אנחנו נותנים תקציבים.
מירב בן ארי: יש מוסדות איטיים יותר ואיטיים פחות.
מירב בן ארי: אנחנו צריכים לדעת.
מירב בן ארי: מה אמרת?
מירב בן ארי: אמרת לי עכשיו כמה משפטים ואני לא מצליחה להבין.
מירב בן ארי: כמה מוסדות במדינת ישראל מונגשים לאנשים עם מוגבלויות?
מירב בן ארי: כמה מוסדות קיבלו כסף ולא ניצלו את הכסף?
מירב בן ארי: יש כאן שקיפות.
מירב בן ארי: אנשים צופים בוועדה ורוצים לדעת.
מירב בן ארי: אפילו חבר'ה צעירים לפני לימודים אקדמיים רוצים לדעת.
מירב בן ארי: אנחנו רוצים לדעת.
מירב בן ארי: אתה לא נותן לי שום נתונים.
יותם בן שטרית: אפשר לדבר על נתונים.
יותם בן שטרית: לפי מה שהבנתי זה לא דיון שאמור לשקף את הנתונים של מה מל"ג וות"ת עשו עד כה, אלא שזאת בקשה של הסתדרות הסטודנטים.
יותם בן שטרית: ככל שיבקשו - - -
יעקב מרגי: סליחה, אני אסביר לך.
יעקב מרגי: אתה פעם ראשונה בוועדת החינוך?
יותם בן שטרית: לא.
יעקב מרגי: סימן שהיית שקט ולא הפרעת כי לא קלטתי אותך.
יעקב מרגי: כשגוף מוזמן לדיון בוועדה והוא חושב שיש לו מה לומר, הוא צריך לבוא עם נתונים.
יותם בן שטרית: אין בעיה, אני אשמח לתת נתונים.
יעקב מרגי: גם להבא.
יעקב מרגי: המל"ג והוות"ת לא נדיבים במידע.
יעקב מרגי: גם כשהם מדברים, הם מדברים מאוד גבוה ומסביב כאן בוועדה.
יעקב מרגי: הנושא הזה הוא מהותי ומעשי.
יעקב מרגי: שמנו אותו בכוונה בפגרה.
מירב בן ארי: זה חשוב ואנחנו רוצים לקדם את זה.
יעקב מרגי: זה נושא שאנחנו נמצה אותו במהלך המושב הקרוב ויהיו עוד דיונים.
יעקב מרגי: לכן, זה לא בגלל שההתאחדות שלחה מכתב.
יעקב מרגי: זאת בעיה אקוטית.
יעקב מרגי: אולי לא מדובר במספר גדול של סטודנטים, אבל לאותו סטודנט זאת בעיה אקוטית שיכולה להכריע אם הוא יצליח או לא ואם ימשיך ללמוד.
איריס גוראל: ואחר כך לעבור.
יעקב מרגי: לכן, כשמגיע הרגולטור – אני אומר את זה כמעט בכל דיון.
יעקב מרגי: כשמגיעים ות"ת ומל"ג לדיונים יש לי מחלוקת איתם, איך הם רואים את התפקיד שלהם ואיך אני רואה את התפקיד שלהם.
יעקב מרגי: עוד לא הצלחתי לשנות את זה.
יעקב מרגי: אבל אין ספק שאתם צריכים להניח את הידיים על ההגה.
יעקב מרגי: אני אסביר לך מה יקרה בסוף.
יעקב מרגי: יש את הנציבות, שאמנם מבורך שהיא קמה אבל לא נתנו לה הרבה כלים.
יעקב מרגי: הם ציפו לטוב ליבם של כל הגורמים במשק שיישמו את החוק.
יעקב מרגי: חוץ מלבוא ולהתלונן פה אין להם הרבה.
יעקב מרגי: גם האכסניה היא במשרד המשפטים ואני לא יודע למה זה שם.
יעקב מרגי: לא משנה, זה המצב כרגע.
יעקב מרגי: המוסדות להשכלה גבוהה מסתכלות על הכול דרך החור של השקל.
יעקב מרגי: הכול זה עניין של עלויות תקציביות.
יעקב מרגי: אני לא יודע אם הם קיבלו תקציבים על הפרחים היפים שיש בקמפוסים אבל הם עושים כי זה נראה טוב.
יעקב מרגי: הפולדרים היפים ותקציבים הם עושים קמפיינים.
יעקב מרגי: אבל לתת חומרים נגישים לסטודנטים?
יעקב מרגי: ואם זה תלוי במרצה – אז בכלל.
יעקב מרגי: בסוף בסוף הרגולטור צריך לעשות את זה.
יעקב מרגי: לא לחינם שאלתי אם זה תלוי ביצוע.
יעקב מרגי: אני מקווה שלדיון הבא תבוא עם נתונים יותר מפורטים.
יותם בן שטרית: אפשר גם עכשיו לפתוח נתונים.
מירב בן ארי: מה אתה יודע?
מירב בן ארי: כמה מוסדות אקדמיים במדינת ישראל מונגשים?
יותם בן שטרית: כל המוסדות המתוקצבים על-ידי הוות"ת קיבלו תקציב לנגישות.
יותם בן שטרית: כל המוסדות שקיבלו תקציב לנגישות קיבלו סך-הכול תמיכה מוות"ת סדר גודל של 50% מתכנית הנגישות שהם הגישו לוות"ת.
יותם בן שטרית: כל העלויות שהם הגישו להנגשת הקמפוס, זה אמור לעמוד בהנחיות של הנציבות ובתקנות עצמן.
יותם בן שטרית: בכל זה אנחנו מתוקצבים.
יותם בן שטרית: כל פרויקט שנעשה מובא לידי ות"ת.
יותם בן שטרית: אם תירצו נתונים על פרויקטים נוכל להרחיב.
אברהם נגוסה: האם יש מוסד אקדמי אחד לפחות שקיים לפי ההוראות שאתם העברתם ונוכל לשמוע מה יש להם?
אברהם נגוסה: האם מדובר רק על נגישות פיזית?
אברהם נגוסה: האם יש תכניות גם בעניין חברתי ומרקם החיים הסטודנטיאלי בקמפוסים?
אברהם נגוסה: האם יש תוכנית שמשקפת את כל הצרכים של הסטודנטים המוגבלים?
אברהם נגוסה: האם יש מוסד אחד שיכול להציג לנו מה עשו?
אברהם נגוסה: ככה יהיה לנו מודל.
יעקב מרגי: לא רוצה לקרר אבל אני לא בא בטענות.
יעקב מרגי: נכון שיש לי ציפיות מהם שיתקדמו.
אברהם נגוסה: הוא אומר שהם קיבלו תקציבים.
יעקב מרגי: אני זורם איתך.
יעקב מרגי: נכון שיש לי ציפיות ממוסדות להשכלה גבוהה שיתקדמו מעבר לתקצוב ומעבר לתקנות ושיראו את נושא ההנגשה כחלק מתפישת העולם שלהם.
יעקב מרגי: אבל מרגע שהמדינה גוררת רגליים ודוחה ודוחה שוב, מתקצבת בחוסר – בדרך כלל אני מאוזן.
יעקב מרגי: צריך לומר את הדברים בצורה ברורה: אין אמירה חד משמעית ששמה את זה על השולחן של המדינה.
יעקב מרגי: זה לא חגיגות וזה לא הדלקת משואות.
יעקב מרגי: זה עוד נושא שחוקק לפני שנים וזה עוד זבוב טורדני לממשלה ולאוצר ולכולם.
יעקב מרגי: כל פעם שמים אותו על השולחן, דוחים אותו, מתקדמים צעד וחוזרים צעד.
יעקב מרגי: כל הדחיות האלה מראות את הרצינות של הממשלה בסוגיית ההנגשה.
יעקב מרגי: אני עוצר את הדיון כאן ומעביר את רשות הדיבור להתאחדות הסטודנטים.
ערן לוי: (מוצגת מצגת) אני מנהל המחלקה למדיניות חברתית בהתאחדות הסטודנטים הארצי.
ערן לוי: לצערי, אני הולך להראות כמה נקודות עגומות יותר ממה שדובר עד עכשיו של המצב בשטח.
ערן לוי: ככל שידוע לי, ואני חושב שחבריי מהמוסדות האקדמיים שעוסקים בנושא יודעים, מוות"ת מגיע תקציב חד פעמי שעוסק בבינוי ובהנגשות פיזיות.
ערן לוי: אני אתן להם לדבר כי הם יודעים יותר טוב.
יעקב מרגי: תציג מה שאתה יודעים.
ערן לוי: אני חושב שיש דברים מאוד חשובים שאני אגיד והסטודנטים יגידו ואחר-כך נמשיך בדיון.
ערן לוי: אני רק אפתח ואומר שההתאחדות עוסקת מזה מספר שנים, במקביל לצד פרויקטים חברתיים שונים לקידום אוכלוסיות שנמצאות בייצוג חסר באקדמיה, יש לנו את פרויקט "סמ"ן", סטודנטים מנהיגים נגישות ושילוב".
ערן לוי: הרעיון הוא לבוא גם בצד האקדמי וגם בצד החברתי במטרה לקדם סטודנטים עם מוגבלויות שונות באקדמיה.
ערן לוי: אני רוצה לדבר על המצב היום.
ערן לוי: קודם דובר על סטודנטים שנמצאים באקדמיה ולא מקבלים את הטיפול הראוי.
ערן לוי: לפני זה אני רוצה לדבר על כמות הצעירים בגיל העבודה.
ערן לוי: אנשים עם מוגבלויות מהווים 17%.
ערן לוי: באקדמיה אנחנו מכירים של 1% עד 3% מכלל הסטודנטים.
ערן לוי: בבר-אילן לומדים 15,000 סטודנטים ורק כ-242 סטודנטים, שזה פחות מ-2% הם סטודנטים עם מוגבלות פיזית, חושית ונפשית.
ערן לוי: הייצוג חסר פה הוא מאוד בולט.
ערן לוי: יש לנו תקנות נגישות והיה את מיזם של המהפכה בהשכלה גבוהה של הביטוח הלאומי שאולי העלה טיפה את המספרים.
ערן לוי: עם קידום התקנות רוצים להעלות את המספר, אבל אנחנו בפער מאוד מאוד גדול.
יעקב מרגי: במילים אחרות אתה אומר, שלו יצויר, שהמדינה היתה מתייחסת לאנשים עם מוגבלויות כמו למגזרים בחברה, כמו המגזר החרדי, בדואי, דרוזי, הרי כולנו היינו שואפים להנגשת ההשכלה הגבוהה שלהם.
יעקב מרגי: אני רוצה להאמין שהנתון של 17% הוא נכון.
ערן לוי: זה מדוח שהוגש לנציבות.
יעקב מרגי: אין ספק שיש תת ייצוג לאנשים עם מוגבלויות בהשכלה הגבוהה.
יעקב מרגי: בחינוך היסודי ובעל יסודי יש פתיחות רבה.
יעקב מרגי: רק סיימתי דיון על רפורמה בחינוך המיוחד, כל סוגיית הנגשת מערכת החינוך לאנשים עם מוגבלות עם ברמה גבוהה וזה לא מתכתב עם מה שקורה בהשכלה גבוהה.
יעקב מרגי: זה נתון חשוב ונתייחס אליו.
ערן לוי: אניע אתן לכם עכשיו עוד כמה נתונים.
ערן לוי: באפריל 2017 ביצענו סקר בקרב סטודנטים עם מוגבלויות, יחד עם בית איזי שפירא ועם ישראל מעבר למגבלות.
ערן לוי: עבדנו עם קבוצה של עמותות ורצינו לבדוק מה המצב כרגע בשטח.
ערן לוי: לצערי, המדגם אינו מייצג.
ערן לוי: פנו אלינו 202 סטודנטים מכל הארץ, אבל עדיין הבאנו נתונים מעניינים.
ערן לוי: מממצאי הסקר עולה ש-68% מהמשיבים דיווחו כי הם מרגישים שקיימת בורות וחוסר ידע של המרצים בנוגע לסטודנטים עם מוגבלות.
ערן לוי: 55% מהם אמרו כי המרצים אינם מנגישים עבורם את מערכת החינוך.
יעקב מרגי: בקטע הזה זה מתאים גם למערכת החינוך.
יעקב מרגי: גם בהכשרת מורים לא מדריכים, אלא אם כן אתה הולך למסלול של חינוך מיוחד.
ערן לוי: עוד נתון מדאיג: 56% מהסטודנטים טענו כי אינם זוכים לקבל התאמות להן הם זקוקים.
ערן לוי: זאת אומרת, על אף שאנחנו מכירים את מרכזי התמיכה שעושים עבודה נפלאה, אבל ככל הנראה המשאבים שלהם לא מספיק גדולים, או שקצרה ידם מלטפל בכל הסטודנטים.
ערן לוי: אנחנו מקבלים פה נתון די מזעזע.
ערן לוי: מהצד השני, בנושא החברות, 28% אמרו כי אירועים חברתיים בקמפוסים אינם נגישים עבורם והם לא יכולים להשתתף בהם.
ערן לוי: 37% מהסטודנטים העידו כי הם חשים שסטודנטים ללא מוגבלות נרתעים מהם, לא מכירים אותם ולא רוצים לשתף אותם במרקם החיים הסטודנטיאלי.
ערן לוי: אלה נתונים מהסקר שלנו.
ערן לוי: זה מ-2017.
ערן לוי: תמונת המצב לא משמחת אבל זה רק רקע הנושא שמאוד מטריד אותנו זה היעדר נתונים.
ערן לוי: כמו שאמרתי קודם, אנחנו ליקטנו נתונים ושמענו מהוות"ת ושמענו מהנציבות.
ערן לוי: אין גוף אחד שמתכלל את מה שקורה עם צעירים עם מוגבלות בישראל, בטח ובטח במה שקורה במערכת ההשכלה הגבוהה.
ערן לוי: אין לנו שום נתונים מאיפה לדלות נתונים.
ערן לוי: היה מיזם של מהפכה בהשכלה הגבוהה אבל לא היתה שום מדידה לראות את מידת ההצלחה.
ערן לוי: מה עבד טוב?
ערן לוי: מה לא עבד טוב?
ערן לוי: בקיצור, חסרים לנו נתונים כדי לדעת איך לשפר את המצב.
יעקב מרגי: האם חייבים היום שבכל מוסד יהיה רכז נגישות?
איריס גוראל: ברור.
יעקב מרגי: זה לא חלק מעבודתו?
איריס גוראל: לרכז את הנתונים?
ערן לוי: אין ברמה הארצית.
יותם בן שטרית: כמו שביטוח לאומי נותן נתונים על כלל האוכלוסייה, אז אין נתון על כלל האוכלוסייה הזאת ספציפית.
יותם בן שטרית: עד כמה שאני יודע יש לזה סיבות אבל אני לא אגן על הביטוח הלאומי.
יעקב מרגי: אני יותר ממוקד.
איריס גוראל: אני אסביר.
איריס גוראל: הם אמורים כל שנה לתת דוח לשר החינוך על מצב ההנגשה, התקדמות ההנגשה וזאת על-פי חוק.
יעקב מרגי: הוא מדבר על סטודנטים.
איריס גוראל: כן, אבל כל אוניברסיטה אמורה, החל מתוקף התקנות, להגיש לשר החינוך כל שנה את כל המידע ואת כל הסטטוס שרצית לדעת.
ערן לוי: נמצא איתנו רון דרך מהקליניקה המשפטית.
יעקב מרגי: התקנות עוד לא בתוקף.
ערן לוי: הן עוד לא בתוקף, אבל יחד עם זאת, בתקופת ההכשרה של התקנות כבר היה צריך להיות הדיווח הזה.
רון דרך: אני מתאם זכויות של אנשים עם מוגבלויות.
רון דרך: חשוב לי לחזק את מה שערן אמר פה.
רון דרך: אין כאן גם עניין של עלויות בעניין הנתונים.
רון דרך: נכון להיום, המוסדות להשכלה גבוהה הרי יודעים כמה סטודנטים ערבים יש וגם לגבי אוכלוסיות אחרות.
רון דרך: צריך להוסיף שאלה לאותו שאלון שנותנים לסטודנטים.
רון דרך: העלות היא אפסית וכך נוכל לקבל את הנתונים.
רון דרך: האם יש לך מוגבלות?
רון דרך: איזה מוגבלות?
ערן לוי: זה לא קיים היום.
יעקב מרגי: בתקנות זה חייב להיות.
רון דרך: חשוב וצריך להגדיר - - -
יעקב מרגי: לא יצוין שהתקנות היו בתוקף, הרי אין רוח הקודש למוסדות.
יעקב מרגי: הסטודנט צריך להציג את המוגבלות ברישום.
רון דרך: אני לא חושב שצריך לחייב.
יעקב מרגי: הוא צריך לפנות כדי לקבל את ההתאמות.
יעקב מרגי: איך המוסד יידע?
דבורה מרגוליס: אני מוועד ראשי האוניברסיטאות.
דבורה מרגוליס: יש לי דברים רבים להתייחס אליהם.
דבורה מרגוליס: לגבי הנקודה הזאת, ישנה בעיה משפטית לחייב סטודנט למסור מידע על מוגבלותו במידה ואינו מעוניין.
יעקב מרגי: לא דיברנו על חובה.
דבורה מרגוליס: לכן הוא נשאל ויש טפסים ושאלונים.
דבורה מרגוליס: יש סטודנטים עם מוגבלויות מסוימות שהם לא חייבים לדווח.
דבורה מרגוליס: זה לא נדרש, הם יכולים ללמוד גם בלי לדווח.
דבורה מרגוליס: יש כאלה שמכל מיני סיבות מחליטים שלא לדווח.
יעקב מרגי: אני חוזר לעברית הפשוטה שלי.
יעקב מרגי: יש מציאות שסטודנט עם מוגבלות שרוצה התאמה יקבל אותה בלי שדיווח עליה?
יעקב מרגי: מסד נתונים בסיסי, על מה אני מדבר.
רון דרך: אני רוצה להבהיר.
רון דרך: הנתונים שקיימים היום זה לגבי סטודנטים שנגשו למרכז תמיכה וביקשה התאמת נגישות.
יעקב מרגי: רק עליהם אני מדבר.
יעקב מרגי: אם בן אדם לא מבקש התאמה אז הוא לא בתוך הנתונים.
רון דרך: אני אומר שנכון לעכשיו, אין שום נתונים מעבר לזה בגלל שאף אחד לא שואל את השאלה.
רון דרך: אני לא חושב שצריך לחייב להשיב.
שני שוורץ: אני מדף הפייסבוק "סיכוי שווה".
שני שוורץ: אני רוצה להבהיר שכסטודנט לשעבר שיש לו מגבלה, אין כיום רובריקה כזאת.
שני שוורץ: העובדה שאני ניגש למרכז תמיכה כלשהו לא קשורה לעובדה האם מילאתי את הטופס.
יעקב מרגי: תודה, ירדת לסוף דעתי.
יעקב מרגי: אף אחד לא מבקש לחייב.
יעקב מרגי: דבורה, תתייחסי בהמשך.
יעקב מרגי: להערכתי אין עניין לאוניברסיטאות ולמכללות לשים את הרובריקה הזאת.
שני שוורץ: לכן אין מסד נתונים.
ערן לוי: תקנות הנגישות טרם יושמו במלואן ובכל מקרה מספקות מענה חלקי בלבד.
ערן לוי: עם כמה שתקנות הנגישות אמורות לשפר את המצב ולהילחם בייצוג החסר הזה, עדיין יש נושאים מאוד חשובים שלא נכנסו לתוך הסיפור הזה לצערנו.
ערן לוי: אני יכול לתת כמה דוגמאות פשוטות בכל מה שקשור לשילוב החברתי של סטודנטים, כל מה שקשור בסמכויות מרכזי התמיכה ומה הם יכולים לעשות.
ערן לוי: למשל, ניקח מצב שמרצה אינו נגיש לסטודנט כבד שמיעה.
ערן לוי: הוא לא מאפשר לו לשבת בשורה הראשונה, הוא מדבר עם הגב לכיתה.
יעקב מרגי: אתה רוצה סנקציות?
ערן לוי: אני לא רוצה סנקציות.
ערן לוי: אני רוצה שמרכז התמיכה יוכל לזמן את אותו מרצה ואת הסטודנט כדי לייצר איזה שיח.
יעקב מרגי: זה תפקידו של מרכז התמיכה.
ערן לוי: נכון.