GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
קארין אלהרר: הם שמים את המנהל במקום לא נוח כי הוא יודע שהוא לא יוכל להעניק לילד את שירותי החינוך כפי שהוא זכאי להם.
קארין אלהרר: הוא מבקש שיתנו לו מענים, כל מיני מענים – גם סייעת, גם טיפולים מקדמים, ולא תמיד יש את הדבר הזה.
קארין אלהרר: הוא אומר: אני לא מוכן לקחת את זה תחת אחריותי.
קארין אלהרר: אני רוצה שייווצר מצב שזה כתוב בחוק שמשרד החינוך מחויב לתת מענה ליד הבית.
יעקב מרגי: אני מתכנס לסיפה של הדברים של חברת הכנסת אלהרר.
יעקב מרגי: מאחר ויש הבנה והסכמה סביב השולחן שאין מציאות שבשילוב יצטרכו לחפש לתלמיד פתרון מחוץ לאזור הרישום שלו, אם הנוסח הזה לא מספק צריך להתכנס לנוסח אחר.
יעקב מרגי: אני רוצה גם להתייחס האם גם כל המוכר שאינו רשמי, כל מיני בתי ספר ייחודיים כאלה ואחרים, לא רק חרדים – האם זה נותן להם מענה?
יעקב מרגי: אם לא, צריך להחריג כי אני לא רוצה להכניס את רשות החינוך המקומית למצב בלתי אפשרי.
יעקב מרגי: ניקח את הדוגמה שאין מוסד חרדי באותו מקום והחוק מחייב אותו לתת לו שירותי חינוך באזור שלו וזה גם האינטרס של ההורים כי זה החינוך שהם רוצים לילד שלהם, או הדמוקרטי או כל הסוגים שנפתחו וממשיכים להיפתח – אז קודם כל, לגבי החינוך המוכר, הממלכתי – אם יש הסכמה שזה באזור הרישום שלו והנוסח הוא קצת מעומעם – תקן אותו.
אילן שי: אחת ההצעות שארגון "בזכות" העלה ושאנחנו ברמה העקרונית תומכים בה זה לקבוע הוראות ותקנות בנושא של הליך הרישום של ילדים עם צרכים מיוחדים.
אילן שי: בדומה לארגון "בזכות" אנחנו חשבנו - - -
יעקב מרגי: יש לי בנושא הזה פרקטיקה בתקנות הרישום לחרדים שלא כל כך תרמתם שיצליח.
אילן שי: אז מה שהיועצת המשפטית של הוועדה הציעה, ואנחנו מסכימים עם ההצעה הזו – שייקבע פרק בתקנות הרישום שיעסקו בנושא הזה כי מבחינה קונצפטואלית זה המקום הנכון לזה.
אורנה שלי: אני מנהלת בית ספר "ידלין" בראשון ואני כאן כנציגת ההסתדרות.
אורנה שלי: אני רוצה לתת דוגמה לאירוע שהיה בראשון לפני כשבועיים.
אורנה שלי: תלמיד שהשבית מערכת שלמה בעיר.
אורנה שלי: כיתה שלמה שבתה 10 ימים.
אורנה שלי: הוא הגיע לפני כשבועיים לכיתה של החינוך המיוחד.
יעקב מרגי: מה היתה ההשבתה, מפעולה אזרחית?
אורנה שלי: ילד בכיתה ב', ילד בן 7 שהמילה "גבולות" היא אחת הבעיות שלו לצד לקויות נוספות שיש.
אורנה שלי: לפני כ-10 ימים הודיעו שהוא עובר אלי לבית הספר.
אורנה שלי: מהרגע שהוא הגיע אלי לקחתי אותו וזה אתגר.
אורנה שלי: יחד עם זה - - -
אתי סאסי: אני רק מציעה לך – יש פה צנעת הפרט.
אורנה שלי: אני לא אומרת את שם הילד.
יעקב מרגי: אז אני מבקש לא לתת שום פרט מזהה.
אתי סאסי: יש פה אירוע שיודעים מי הילד שעבר, אני לא חושבת שזה מתאים.
אתי סאסי: 10 ימים שבתו ולא יודעים?
יעקב מרגי: קיבלתי את ההערה שלך.
יעקב מרגי: הדיון משודר ומעבר לזה יש פרוטוקול.
יעקב מרגי: אם ידעת שאת הולכת לומר – אותך אולי לא מכירים.
יעקב מרגי: גם המנהלת וגם בית הספר עלולים לזהות.
אורנה שלי: הבנתי.
אורנה שלי: לוקחת את זה לתשומת הלב.
יעקב מרגי: אם שם הילד יוזכר או בית הספר זה יימחק מהפרוטוקול.
אורנה שלי: התחיל גיוס כוחות, גיוס של מורים, של הדרכה, של פרא-רפואי, גיוס של ההורים והרשות – כל מי שרק יכול כדי לתת טיפול מערכתי הולם לטובת הילד.
אורנה שלי: הקושי שאני רוצה לציין אפרופו האירוע הזה – כי אני מאותגרת.
אורנה שלי: זו מערכת שמאתגרת אותנו ביום יום, אבל אתם צריכים להבין שבסיטואציה כזו אני יוצאת למערכה – מול רשות, מול משרד החינוך, מול מורים.
אורנה שלי: אני במערכה כדי שהילד הזה בסופו של דבר יצליח, כי את הילד הזה אני רוצה להחזיר בצורה מיטבית לחברה.
אורנה שלי: הבעיה היא בזה שאני צריכה לגייס ולקושש עזרה מכל המערכות.
יעקב מרגי: העבירו לך אותו בלי שום מעטפת, בלי כלום?
אורנה שלי: בלי כלום.
אורנה שלי: העבירו לי אותו.
אורנה שלי: הוא אצלי עכשיו.
יעקב מרגי: מזה החשש.
יעקב מרגי: תקשיבו טוב טוב - - -
רחל אברמזון: כיתת חינוך מיוחד.
רחל אברמזון: אז מה זו המעטפת?
קריאה: אבל למה אי אפשר לתת לו את זה בחינוך הרגיל?
יעקב מרגי: קודם כל היית צריכה לציין שזו כיתת חינוך מיוחד, וזה שונה מאשר בשילוב.
יעקב מרגי: אין ספק שהיית צריכה לומר את זה, יש הבדל עצום.
יעקב מרגי: בלי שום קשר, מכיוון שאנחנו מדברים בשילוב, יצאנו לדיון הזה מהחשש שרשות החינוך לא תוכל לספק את שירותי החינוך המיוחדים באזור הרישום, בשילוב.
יעקב מרגי: החשש קיים שוועדה תאשר שילוב לילד וההורים הולכים עם זה והכל תקין – במציאות הנוכחית זה קיים.
יעקב מרגי: מאתגרים את המערכת ואת המנהלים וזהו.
יעקב מרגי: נותנים את החבילה כמה שאפשר אבל אף אחד לא עוקב, לא בודק, לא רואה מה קורה.
יעקב מרגי: זה לכאן ולכאן.
יעקב מרגי: לעתים מקבלים ולעתים לא מקבלים.
יעקב מרגי: אני מאמין ומכוח זה אני הולך לשינוי הזה.
יעקב מרגי: זה יהיה חד משמעי, זה ייבדק וזה ייאכף גם כן.
יעקב מרגי: זה שהתקציב הולך עם הילד – אלה לא מילים ריקות מתוכן.
יעקב מרגי: אני אדרוש בהליך החקיקה התייחסות לפיקוח, לבקרה ולאכיפה, שאכן החליפה הזו בסוף בסוף תגיע לילד בשילוב.
יעקב מרגי: במקרה שלך - - -
אורנה שלי: אני רוצה - - -
יעקב מרגי: אני לא בנושא של כיתת חינוך מיוחד, אני בשילוב.
אורנה שלי: אבל הוא היה בכיתה של חינוך רגיל בבית ספר וקיבל את השילוב, ולא קיבל את כל המענים שלו, הרי שהוא הגיע אלי אחרי - - -
אורנה שלי: קיבלתי אותו לא במסגרת שלו.
אורנה שלי: למה הוא היה צריך לעבור לחינוך מיוחד?
אורנה שלי: אם היה במסגרת שלו את כל התנאים שלו - - -
יעקב מרגי: אנחנו חוזרים לסעיף 3 – יש הסכמה.
אילן שי: נכון, אבל אני חושב שההסכמה היא שהסיפה היא רק במקרה של - - -
מירב ישראלי: אז אני רוצה שתגידו לי אם זה גם נכון בשטח.
מירב ישראלי: לגבי הרישה: "ילד עם צרכים מיוחדים זכאי לשירותי חינוך מיוחד חינם באזור מגוריו" – אנחנו משאירים.
מירב ישראלי: צריך לנסח את זה אבל הסיפה תהיה לגבי מוסד לחינוך מיוחד.
מירב ישראלי: לגבי מוסד שילוב – תגידו לי אם זה נכון – בעיקרון, בדינים הרגילים של הרישום לפי חוק לימוד חובה, אמור להיות פתרון לכל ילד.
מירב ישראלי: הדבר היחידי ששונה מילד בשילוב זה נושא הסייעת.
מירב ישראלי: האם זה נכון, מה שאני אומרת?
מירב ישראלי: אני אסביר למה זה כן קשור.
מירב ישראלי: ילד שהוא לא בחינוך מיוחד, שאין לו מענה – או חינוך ממלכתי או ממלכתי-דתי או חרדי במערכת, יש סעיף מיוחד בחוק - - -שמגדיר רק רשתות.
מירב ישראלי: ילד בחינוך רגיל שאין לו מענה ברשות המקומית, הדינים הרגילים נותנים לזה מענה.
מירב ישראלי: הרשות השולחת צריכה לשלוח אותו לרשות אחרת ולשלם.
מירב ישראלי: זה לגבי ילד בחינוך הרגיל.
מירב ישראלי: ילד בחינוך המיוחד – פה אנחנו צריכים לקשור את זה פרוצדוראלית לזה שוועדת האיפיון קבעה שהוא הולך לשילוב, הוריו בחרו וכך זה נקבע.
מירב ישראלי: עכשיו, אין לו מענה ברשות המקומית שלו מסיבה כלשהי.
מירב ישראלי: מה קורה?
אילן שי: אז הרשות חייבת לתת לו מענה באחד מארבעת הזרמים.
מירב ישראלי: ואם אין מענה, אז מה היא עושה?
אילן שי: אז היא שולחת אותו - - -
מירב ישראלי: עם איזה זכויות היא שולחת אותו?
מירב ישראלי: מי משלם עבורו?
אילן שי: אגרת תלמידי חוץ.
מירב ישראלי: אבל אגרת תלמיד חוץ לא מכסה את כל הדברים של השילוב.
יעקב מרגי: רגע, איפה הבלבול?
יעקב מרגי: בפרקטיקה - - -
רחל אברמזון: אני אענה.
יעקב מרגי: בפרקטיקה, מהפניות שאני מעביר לך – סידרת ילד או ילדה באופקים, חרדי שאין לו פתרון ביישוב שלו למוסד באשדוד.
יעקב מרגי: איך המוסד באשדוד מקבל את התקצוב שלו?
יעקב מרגי: מעבר לאגרת חוץ.
רחל אברמזון: שתי אופציות.
רחל אברמזון: אם הילד זכאי למשל לליווי על ידי סייעת, שתי אפשרויות – אחת, שהסייעת תצא אתו בבוקר אל המוסד החינוכי, מהרשות החינוכית שלו שהוא גר בה, ותתלווה אליו למהלך כל היום ותחזור אתו חזרה.
קארין אלהרר: מתי זה קרה?
קריאה: זה קורה בפועל, ביום יום.
רחל אברמזון: רבותי, תקשיבו.
רחל אברמזון: אני רוצה לסיים – קודם כל אנחנו - - - אני רוצה לומר כך: אני נצמדת לזכאות באזור מגוריו, באזור הרישום, מקווה ומייחלת שכל תלמיד ילמד בקהילה שלו.
יעקב מרגי: וכשאין?
רחל אברמזון: אתם דיברתם על שילוב.
רחל אברמזון: שילוב זה במקום מגוריו, אבל אמרה היועצת המשפטית – קורה לפעמים בזרמים כאלה ואחרים, אז אם יש חריגות זו הפרוצדורה.
רחל אברמזון: זה מקרים חריגים שבהם כל הסל מענים שלו יעבור לאותו מקום שבו הוא לומד.
רחל אברמזון: יש כאן שתי תמיכות אפשרויות לתלמיד כזה.
רחל אברמזון: האפשרות האחת היא קודם כל שהוא מקבל את שעות התמיכה, זה שעות הוראה.
רחל אברמזון: את שעות ההוראה מקבל אותו מוסד חינוכי שבו הוא לומד.
רחל אברמזון: האופציה השנייה היא, השירות הנוסף – הסייעת.
רחל אברמזון: יש שתי אפשרויות – או שהרשות המקומית שבה הוא גר שולחת את הילד יחד עם הסייעת ממקום מגוריו אל המוסד החינוכי ושם היא מלווה אותו וחוזרת אתו הביתה.
קארין אלהרר: מותר לה לנסוע אתו?
קריאת: - - -
קארין אלהרר: מותר לסייעת לנסוע עם תלמיד?
רחל אברמזון: אם זה מוסכם על הרשות המקומית.
רחל אברמזון: היה ולא, קודם כל – הרשות המקומית חייבת, כי בתשלום עבור הסייעת המשרד מעביר את חלקו והרשות המקומית משלימה.
רחל אברמזון: אז קודם כל הרשות המקומית שבה גר הילד מחויבת להשלמה הזו כי ברשות שלו אין את המענה עבור חינוך החינם לילד.
רחל אברמזון: אם הרשות המקומית לא שולחת ולא משלמת את זה, הרשות הקולטת - אותה רשות שבה נמצא המוסד החינוכי מקבלת את התשלום, את חלקה מאתנו ישירות לרשות המקומית, והרשות השולחת משלימה את חלקה.
יעקב מרגי: אז - - - אחוז לקולטת?
רחל אברמזון: לקולטת, וה - - -
יעקב מרגי: אני רוצה לשאול – כל מה שאמרתי, ואני יודע שזה קורה, יש תקלות.
יעקב מרגי: זה מוסדר או שזה בהתנהלות פנימית שלכם?
יעקב מרגי: זה כתוב באיזה מקום?
יעקב מרגי: זה מוגדר?
רחל אברמזון: זה לא מוסדר בכתובים.
יעקב מרגי: שום נוהל שום כלום?
יעקב מרגי: בפרקטיקה של יום יום.
יעקב מרגי: אני שמח שאני שומע את זה.
יעקב מרגי: אני מבקש שזה יוסדר.
יעקב מרגי: אם בחוזר מנכ"ל או מה שנחליט, הסמכה.
יעקב מרגי: זה סוכם, הוכרע שזה יוסדר.
אילן שי: אם השלטון המקומי מסכים, כמובן שאנחנו - - -
קארין אלהרר: אני רוצה לשאול.
קארין אלהרר: כשאתם בטובכם מאפשרים - - -
יעקב מרגי: זו מחובתם, לא מטובם.
יעקב מרגי: הם משרד ממשלתי.
קארין אלהרר: דיברתי על הרשות המקומית.
יעקב מרגי: גם הם – מחובתם.
קארין אלהרר: אם כל אחד היה ממלא את החובות שלו לא היינו כאן.
קארין אלהרר: בטובכם אתם מאפשרים לסייעת לעלות עם התלמיד או התלמידה להסעה.
קארין אלהרר: אני רוצה לשאול: האם זה חלק משעות הסיוע?
קארין אלהרר: הרי ילד שזכאי לשילוב, נקבע לו סל מסוים = שעות סייעת, טיפולים מקדמים, פרא-רפואי ומה שלא יהיה.
קארין אלהרר: בעצם הסל הזה אמור ללכת אתו – לא משנה מי הרשות הקולטת, בין אם זו רשות שבה הוא מתגורר ובין אם זו רשות שכנה.
קארין אלהרר: קבעו בסל 24 שעות סיוע.
קארין אלהרר: האם שעות הנסיעה שיכולות להיות מאוד ארוכות כלולות בעניין?
מיכל מנקס: לא, הן לא כלולות, והרשות המקומית סופגת את השעות הנוספות שיש לשלם לסייעת מכיסה ומה - - -
יעקב מרגי: ושאפו לשלטון המקומי.
קארין אלהרר: ח"ח גדול.
קארין אלהרר: אני רק רוצה לדעת אם יש נתונים על כמה ילדים כאלה יש במדינת ישראל.
מיכל מנקס: לנו אין, אבל מהרגע שנסדיר נוהל אז הוא גם יהיה מפוקח ומבוקר, ואם משרד החינוך ילדם לאחת מהרשויות ולא רק לרשות שבה מתגורר הילד, וכו', שזה משהו טכני לכאורה אבל הוא מאוד מהותי, אז נוכל לבנות מסדי נתונים.
יעקב מרגי: תתחילו להתכנס להסדרה.
קארין אלהרר: מניסיונך – אין קושי לגייס סייעות כאלה?
מיכל מנקס: יש קושי לגייס סייעות, נקודה.
פנינה מזרחי: אני יושבת-ראש בית ספר בחינוך הרגיל.
פנינה מזרחי: בבית הספר שלנו יש הרבה מאוד ילדים שמשולבים.
פנינה מזרחי: דווקא ממה שאני רואה בעיר שלי רוב המנהלים משתפים פעולה ומשלבים באהבה, ונותנים את כל הכלים האפשריים.
פנינה מזרחי: הבעיה מתחילה כאשר להורה יש את האפשרות לסרב לסייעת.
פנינה מזרחי: במקרה שלנו – 12 סייעים הוחלפו בשנה אחת.
פנינה מזרחי: היה מצב שההורים לא הסכימו שהסייע יתקרב לילד והילד היה חייב את התערבות הסייעים.
פנינה מזרחי: זה הגיע למצב חריג וקיצוני של אלימות.
פנינה מזרחי: צריך להבין שצריך להכין את המערכת - גם את המורים, גם את הצוותים וגם את הילדים.
מיכל מנקס: זה לא היה קודם?
מיכל מנקס: זה חדש?
רויטל לן כהן: לעניין סעיף 3, מאחר ואנחנו מדברים בעצם על שירותי החינוך אני חושבת שצריך להוסיף לסעיף הזה – להפוך אותו לסעיף עם שני סעיפי משנה.
רויטל לן כהן: בסעיף המשנה הראשון דיברנו.
רויטל לן כהן: אני סבורה שצריך להוסיף סעיף קטן (ב): "היקף סל השירותים יינתן לתלמיד עם צרכים מיוחדים בשים לב לצרכיו של הילד ואיפיונו, וללא תלות במסגרת החינוכית".
מירב ישראלי: זה משהו שבגדול משרד החינוך הסכים להכניס.
מירב ישראלי: אני לא יודעת אם בדיוק פה או במקום אחר – עוד לא סגרנו ניסוח.
רויטל לן כהן: יש גם משמעות למיקום.
רויטל לן כהן: מבחינה משפטית יש משמעות למיקום.
אסתר קרמר: כשדיברו על סייעות – יש לנו בעיה גם בסייעות כשאנחנו מדברם על המוכשר.
אסתר קרמר: בסייעות הרשות לא משלמת את ה-30%.
אסתר קרמר: מי שמשלם את ה-30% זה הבעלות, אז אנחנו בבעיה הרבה יותר גדולה.
יעקב מרגי: את מציגה פה את הבעיה העיקרית של משרד החינוך עם תיקון התקנות ומה שקרה עם חוק נהרי.
יעקב מרגי: את מעמיסה פה על התיקון הזה את כל - - -
אסתר קרמר: אבל אם כבר עושים - - - זה ייצור הרבה יותר פער.
יעקב מרגי: יהיה דיון על התקנות של חוק נהרי ולא תהיה ברירה, משרד החינוך יצטרך להשיג את הכסף ולהתכנס לתיקון התקנות.
קארין אלהרר: שמעתי שיש כסף.
יעקב מרגי: למדינה.
- אהרונוף: אדוני ביקש משרד החינוך להתייחס להסדרה בנוגע של שילוב אם הילד נאלץ - - -אני רק אומרת שהסוגיה הזו לא רק מתייחסת לגבי זרם כזה או אחר אלא היא עולה גם כאשר בית הספר אינו מונגש.
מירב ישראלי: אז יש שאלה לגבי בתי ספר בכלל, זאת אומרת – זה לא קשור ברשויות כאלה או אחרות.
מירב ישראלי: גם ילד באזור הרישום שלו, אם אין לו בית ספר שהוא מנוגש זו אותה השאלה.
מירב ישראלי: זאת אומרת, זו שאלה שצריך אולי לענות עליה באופן כללי.
- אהרונוף: זו שאלה שעולה ביתר שאת כשמדובר במוכשר, מאחר שלגבי המוכשר אין עדיין הסדרה מי מתקצב את הנגישות הפרטנית.
- אהרונוף: לכן במקרה כמו זה שהגיע אלי, שילד זקוק לכיתה אקוסטית ולא ברור עדיין מי מתקצב את ההנגשה של הכיתה האקוסטית, בגלל זה הילד לא יכול ללמוד באזור מגוריו, הוא נאלץ לנסוע שעתיים ביום לירושלים.
- אהרונוף: את העלות של ההסעה סופג משרד החינוך, וכל זה בגלל שלא ברור מי מנגיש את בית הספר במקום מגוריו, כשגם הוא וגם המערכת, אני מניחה, רוצה שילמד שם.
מירב ישראלי: זו שאלה באמת כללית.
קארין אלהרר: אבל היא חשובה.
קארין אלהרר: מה עמדתכם?
אילן שי: לגבי הנגשה פרטנית, תקצוב של מוכר שאינו רשמי יש דיונים במשרד.
אילן שי: ..... בעיקרון, אזורי הרישום של משרד החינוך הם אזורי הרישום של מוסדות חינוך רשמיים.
אילן שי: הטענה שהתלמיד לא יכול ללמוד באזור מגוריו כי יש בו רק מוכר שאינו רשמי היא טענה - - -בית הספר שיש לגביו איזושהי בעיה של תקצוב של הנגשה זה רק לגבי המוכר שאינו רשמי.
אילן שי: אזורי הרישום הם אזורי רישום ככלל של הרשמיים, לא של המוכרים שאינם רשמיים.
- אהרונוף: כמה בתי ספר מונגשים היום?
- אהרונוף: אנחנו מדברים על רבע מבתי הספר שמונגשים - - -
אילן שי: אבל הנגשה פרטנית – אין בעיה של תקצוב של הנגשה פרטנית.
קארין אלהרר: אז למה זה לא קורה?
- אהרונוף: אבל אין הנגשה בכלל.
- אהרונוף: אם אין פיר מעלית, גם הנגשה פרטנית - - -
אילן שי: הנגשה פרטנית כוללת גם פיר מעלית וברשמי אנחנו מתקצבים את ההנגשה - - -
יעקב מרגי: אני חושב שעניתי לכם שמוכשר יטופל.
מירב ישראלי: הנקודה האחרונה שהיתה בעניין הזה, שהעלתה חברת הכנסת אלהרר זה מה קורה כאשר מוסד מוכר שאינו רשמי מסרב לקבל ילד.
מירב ישראלי: בעצם, אין לנו פתרון לזה במסגרת החוק.
מירב ישראלי: בפסיקה יש, אך לא בחוק.
קארין אלהרר: צריך לתת פתרון.
קארין אלהרר: שיהיה פתרון בחוק, לא צריך ללכת לבית משפט.
מירב ישראלי: יש את סעיף האפליה הכללי בחוק זכויות התלמיד שלא כולל אפליה על רקע מוגבלות.
מירב ישראלי: חשבתי על הרעיון הזה להוסיף את זה אבל לא דיברתי על זה אתכם.
מירב ישראלי: השאלה אם להוסיף שם את העניין הזה או להוסיף פה סעיף מיוחד.
אילן שי: לגבי האפשרות לתקן דרך חוק זכויות התלמיד, ההצעה הזו לא עלתה.
אילן שי: אנחנו מוכנים לבדוק את זה, לעשות את התיקון העקיף.
אילן שי: לגבי הסעיף שהציע ארגון "בזכות" אני חושב שהסנקציה שם היתה קשה מידי וזה הופך בעייתי.
מירב ישראלי: שם זה שנה מאסר.
מירב ישראלי: אני רק רושמת לי את הנושא של איסור אפליה, שאתם תבחנו.
מירב ישראלי: איפה ואיך רצוי להסדיר את זה.
מירב ישראלי: גם בסעיף 4 שאין לגביו תיקון בהצעת החוק יש הערות לארגונים.
מירב ישראלי: אתם רוצים להציג אותם?
- אהרונוף: ביקשנו להוסיף סעיף שמתייחס לרשות חינוך מקומית מאחר ומדובר על סוגיה של רישום.
- אהרונוף: "רשות חינוך מקומית תרשום תלמיד עם צרכים מיוחדים במסגרת בה בחרו הוריו".
- אהרונוף: זה סעיף אחד שביקשנו להוסיף.
מיכל מנקס: רשות חינוך מקומית לא רושמת .
מיכל מנקס: ההורה יכול לבחור את סוג המסגרת אם היא בוחר את בית הספר.
מיכל מנקס: הרשות המקומית שולחת לו הודעה לרישום וההורים מחויבים לרשום אותו.
מיכל מנקס: הוא לא בוחר את בית הספר.
מיכל מנקס: הוא בחר אם הוא רוצה בית ספר - - -
- אהרונוף: ואנחנו רוצים לבחור.
- אהרונוף: הכוונה היא שרשות חינוך מקומית לא תוכל לסרב לרשום ילד במסגרת.
אילן שי: ההורים יוכלו לבחור לרשום ילד במוסד מסוים.
אילן שי: זה מה שאני מבין מההצעה שלכם.
יעקב מרגי: לקבל פריבילגיה שלא עומדת לאף ילד במדינת ישראל.
יעקב מרגי: יש אזורי רישום, וטוב שכך.
- אהרונוף: יש אזורי רישום.
- אהרונוף: גם אצלי יש לי אזור רישום, אבל יש לי שלושה בתי ספר שאני יכולה לבחור ולרשום באחד מהם.
יעקב מרגי: את יכולה לרשום עדיפות ראשונה, שנייה ושלישית.
רויטל לן כהן: רוצים את אותו הדבר.
רחל אברמזון: הנוהל קיים.
רויטל לן כהן: לא בבתי הספר לחינוך המיוחד.
יעקב מרגי: אתם מתבלבלים בסבך.
יעקב מרגי: אם אתם בשילוב, תישארו בשילוב.
יעקב מרגי: יעקב מרגי: אתם בחינוך מיוחד?
יעקב מרגי: זה משהו אחר, שונה לגמרי.
יעקב מרגי: אפרופו בחירת הורים, אני מבין שאתם לא חיים עם זה טוב.
רויטל לן כהן: - - -
יעקב מרגי: זו היתה הפעם האחרונה של ההתפרצות שלך, בפעם הבאה תתפרצי בחוץ.
יעקב מרגי: אל תתבלבלו.
יעקב מרגי: אני מתחיל להרגיש כמו בפיליבסטר כאן.
יעקב מרגי: תשימו על השולחן שההורים, הארגונים לא רוצים הת התיקונים לחוק, טוב להם עם המצב כמו שהוא.
יעקב מרגי: זו התחושה שלי, אתם לא חייבים לענות.
- אהרונוף: אני רק אסביר למה התכוונתי.
- אהרונוף: בהמשך לסעיף 3 – אנחנו מדברים למשל על רשות מקומית אחרת שצריכה לקלוט ילד מרשות מקומית ששולחת, אני רוצה שתחול חובה על הרשות המקומית לרשום את הילד.
- אהרונוף: היו מקרים שהועברו אליכם.
- אהרונוף: שהרשות המקומית תהיה חייבת לרשום את הילד.
- אהרונוף: זה הכל.
אילן שי: כל הנושא של הבין רשויות – זה בדיוק המקום.
מירב ישראלי: אני חושבת שחלק מההערות לסעיף 4 אמורות לקבל מענה במה שדיברנו לגבי סעיף 3.
מירב ישראלי: יש אולי רק שני דברים נוספים, שזה (ד) ו- (ה), שאתם רוצים לאפשר לשר לחייב הקמת מסגרת ושהשר רשאי מעבר לעניין של איסור אפליה לחייב מסגרת לקבל ילד.
מירב ישראלי: אז אולי רק תתייחסו ל- (ד) ו-(ה).
אילן שי: ל-(ד) – זה קיים.
אילן שי: יש בחוק הקיים את ההוראה שמאפשרת לשר לחייב להקים מסגרת.
מירב ישראלי: לא, אבל זה רק מוסד לחינוך מיוחד.
מירב ישראלי: הם רוצים להרחיב את זה למסגרת לחינוך מיוחד, אם אני מבינה נכון.
יעקב מרגי: מה זה מסגרת חינוך מיוחד?
יעקב מרגי: מה זה - - -
מירב ישראלי: מוסד לחינוך מיוחד זה בית ספר לחינוך מיוחד, וכיתה לחינוך מיוחד.
מירב ישראלי: הם רוצים - - -שלמעשה גם שילוב זה סוג של מסגרת, לכן - - -
עמוס תמם: אני רוצה לחזור קצת אחורה.
עמוס תמם: לגבי כל העניין הזה של מוסדות לחינוך מיוחד, מסגרות לחינוך מיוחד.
עמוס תמם: צריך גם לקחת בחשבון שיש מספר מסוים של מסגרות לחינוך מיוחד וכל העניין הזה של שילוב בעיר הזו, אנחנו מאמינים בתפיסת עולם שהילדים צריכים להיות דווקא ביישובים שלנו כדי שנוכל באמת לתת מענה אמיתי.
עמוס תמם: באמת, כשאנחנו מעבירים ילדים בין רשויות - - - אנחנו גם מעבירים כשאין לי מענה שמתאים לילד המסוים, הספציפי הזה, למרות שיש לי בית ספר בתוך העיר, ואני יכול להגיד שעל פי החוק יש לי בית ספר לאוטיזם ואתה צריך ללמוד כאן, בתפיסת העולם אני מאפשר אם הוא יגיד שהילד שלו יקבל מענה יותר טוב מחוץ לעיר, כן נאפשר לו להיות מחוץ לעיר וכאשר אנחנו צריכים לשלוח סייעות אנחנו שולחים סייעות ומשתמשים במלווים ותמיד הרשויות המקומיות מוסיפות.
עמוס תמם: מה שכן, אני חושב שצריך להיות בחוק העניין הזה שכאשר ילד בא מכיתה רגילה באמצע השנה והוא צריך לעבור לחינוך מיוחד מאלף ואחת סיבות – אז צריך להיות בחוק שתתקיים ועדה מיידית ותיתן לו את כל המשאבים שהוא צריך כדי לעבור.
יעקב מרגי: בסדר, אבל זה לא כאן.
יעקב מרגי: לא חולק עליך.
מירב ישראלי: אז בעצם (ד) ו-(ה) זה לא משנה את המצב.
קריאה: (ה) משנה את המצב.
קריאה: (ד) – לא.
מירב ישראלי: אתם רחצים לאפשר לשר לחייב קבלת ילד?
יעקב מרגי: זו יותר שאלה לשלטון המקומי.
מיכל מנקס: אני לא מבינה את ה - - -
יעקב מרגי: השר היום, מכוחו - יכול לחייב מסגרת חינוכית לקבל ילד מסוים?
קריאה: חייבים.
יעקב מרגי: למה לתת לו את זה?
יעקב מרגי: יש רשות חינוך מקומית.
יעקב מרגי: היא המיני סל.
יעקב מרגי: חובתה של רשות חינוך מקומית.
יעקב מרגי: מה אתם רוצים עכשיו, לפצל סמכויות ולזרוק את ההורים בין כמה כתובות?
יעקב מרגי: מה הלהט הזה לעשות את זה מצוין פלוס?
יעקב מרגי: אני לא מכיר דבר כזה.
מירב ישראלי: אני חושבת שצריך לתת לאיסור האפליה - - -
יעקב מרגי: עד כאן, נקודה.
יעקב מרגי: אם הייתי יכול עוד לקחת סמכויות מהשר ולהעביר לרשות המקומית, לעשות את זה חידוד שירות – הייתי עושה.
רויטל לן כהן: אפשר להסביר, בבקשה?
רויטל לן כהן: על שולחנך פה לפני שנה אם אינני טועה היה מקרה של ילדה שהרשות המקומית לא הסכימה עם המסגרת החינוכית שאנשי המקצוע, גם בתוך הרשות וגם במשרד החינוך אמרו שהיא צריכה, כי ראש הרשות "לא בא לו".
רויטל לן כהן: במשך שנה דנת פה על שולחנך בילדה הזו.
רויטל לן כהן: זה היה יכול ל - - - אם השר היה אומר לו - -
יעקב מרגי: צריך לטפל באותו ראש רשות.
רויטל לן כהן: - - אדוני, אתה לא יכול למנוע מהילדה הזו ללכת לכיתה.
יעקב מרגי: אבל לא מתקנים עיוות בעיוות.
יעקב מרגי: צריך לטפל באותו ראש רשות, אבל לא - - -
רויטל לן כהן: אני לא יכולה לטפל בו.
רויטל לן כהן: הוא סובריני.
יעקב מרגי: את מביאה מקרה שאני לא זוכר אותו, אבל לא משנה, זה יכול לקרות.
יעקב מרגי: זה קורה, זה קורה.
רויטל לן כהן: קורה המון, אפילו.
יעקב מרגי: קורה שראשי רשויות – מה לעשות, כל מיני חשבונות.
יעקב מרגי: לא מתקנים חוק לפי מקרה בודד, לא מתקנים עיוות בעיוות.
יעקב מרגי: הרציונל הוא שכשאתה נותן סמכות לרשות חינוך להתעסק בחינוך – תעזוב אותה.
יעקב מרגי: תן לה, ואל תפקח עליה.
רויטל לן כהן: מעולה, אבל מה קורה כשהיא לא?
יעקב מרגי: לא, אני לא הייתי רוצה שאני אפעיל את קשרי עם השר כדי שהיא - - -
רויטל לן כהן: אבל מה קורה כשהרשות המקומית נמנעת מלקיים את החובה שלה?
רויטל לן כהן: מה אני יכולה לעשות?
רויטל לן כהן: אני כהורה – כלום.
רויטל לן כהן: אדוני, אין לי היום כהורה מה לעשות.
יעקב מרגי: שמעתי, הכרעתי – לא.
מירב ישראלי: אין תיקונים לסעיף 5.
מירב ישראלי: סעיף 5 אומר שהשר ימנה ועדות.
מירב ישראלי: במקום "השמה" זה הופך להיות ל "זכאות ואיפיון" – ותכף נדבר על זה, בסעיף 6, לתלמידים עם צרכים מיוחדים – "...ויקבע את אזור פעולתם".
מירב ישראלי: זה סעיף שנשאר, רק משנים את שם הוועדה.
מירב ישראלי: רק תגידו רק כמה מילים לגבי "אזורי פעולתן" שנשאר.
מירב ישראלי: אני מבינה שזה עולה למעלה, זה כבר לא יהיה בכל רשות מקומית.
דודי מזרחי: הרציונל הוא שעדיין יהיה מענה בכל רשות מקומית, הרציונל הוא לשמר את המענה בקרוב להורים ולתלמידים.
דודי מזרחי: אין כוונה עכשיו להפנות ילדים לוועדות מחוזיות, דברים מהסוג הזה.
דודי מזרחי: הכוונה היא שבכל רשות מקומית יהיה מענה.
יעקב מרגי: רבותי, אנחנו עשינו את הדרך הארוכה הזו בגלל אותם משברים.
יעקב מרגי: נקודות חיכוך שהיו לנו ב-1 לספטמבר בחינוך המיוחד.
יעקב מרגי: השאיפה והמטרה שלנו, גם של השר, שמלווה בהקצאת משאבים רבים היא סוגיה של פריסה ארצית יותר ידידותית ויותר הוגנת ממה שיש היום.
יעקב מרגי: היום, מה שקורה מבחינת המלאי של כיתות ומוסדות הוא מצומצם מאוד ומאלץ שיבוצים – לפעמים ממחוז למחוז.
יעקב מרגי: אז הכוונה היא כזו – לבוא ולומר לכם שעכשיו מתחת כל עץ רענן תהיה מסגרת או מוסד?
יעקב מרגי: אבל כין תהיה פריסה יותר טובה ממה שיש היום.
יעקב מרגי: היום זה מצב בלתי אפשרי, אלא אם כן צמרת משרד החינוך רוצים בכל 1 לספטמבר לעבור את זה, לסבול ממזוכיזם.
מירב ישראלי: אנחנו עוברים לסעיף 6 שהוא סעיף מרכזי.
מירב ישראלי: נקרא את הסעיף:
קארין אלהרר: אין תעודת הוראה?
מירב ישראלי: אם הוא בעל מומחיות והכשרה בחינוך מיוחד הוא יכול להיות עובד משרד החינוך בלי תעודת הוראה?
מירב ישראלי: יש מצב כזה?
רחל אברמזון: אין דבר כזה שבמערכת החינוך יעבדו בטיפולים ממקצועות הבריאות אנשים שלא הוסמכו - --
קארין אלהרר: לא, אני מדברת על תעודת הוראה.
יעקב מרגי: תיקון סעיף 6 – עובד משרד החינוך שהוא בעל מומחיות, ניסיון והכשרה בחינוך מיוחד והוא יהיה היושב-ראש.
יעקב מרגי: נשאלה השאלה – בעל תעודת הוראה, כן או לא?
יעקב מרגי: אני לא נבהל משום תשובה.
יעקב מרגי: הוא לא חייב להיות מורה.
יעקב מרגי: יושב-ראש ועדה לא חייב להיות מורה.
יעקב מרגי: מספיק הכנסנו כל מיני התניות במשרות כאלה ואחרות "ובלבד שיהיה לו שלוש שנות ניסיון בהוראה", וגרמנו להם ירידה בשכר של 40-30%, ואי ביקוש לאותה משרה.
יעקב מרגי: ראה ערך קב"סים, יש לי ויכוח גם לגבי מנהלי מחלקות ואגפי חינוך ברשויות המקומיות, אז אני לא רוצה להכניס ליושב-ראש ועדה שמחר הוא יצטרך לבוא עם רישיון בהוראה - - -
רחל אברמזון: אבל הוא עובד הוראה.
יעקב מרגי: הוא עובד משרד.
יעקב מרגי: נשאלה שאלה – יושב-ראש הוועדה חייב שיהיה עם ניסיון והכשרה בחינוך מיוחד?
יעקב מרגי: אבסולוטית.
יעקב מרגי: בעל תעודת הוראה?
יעקב מרגי: אני חושב שלא.
יעקב מרגי: תגידו את דעתכם המקצועית.
דודי מזרחי: הוא יכול להיות, הוא לא חייב להיות.
דודי מזרחי: היו דיונים פנימיים במשרד וגם בשלטון המקומי, בטח לא לקבע את זה בחקיקה.
דודי מזרחי: ודאי בעל ניסיון וודאי בעל הכשרה.
קארין אלהרר: אני רק רוצה לחדד את השאלה.
קארין אלהרר: כשאנחנו מתייחסים לאדם בעל ניסיון והכשרה, וכו' – מה המדדים?
יעקב מרגי: אני מחדד עוד יותר על החידוד שלה– אם הוא לא בעל תעודת הוראה בחינוך המיוחד, איך ייתכן, אלא אם כן יש משהו אחר שאנחנו לא מכירים, שיהיה לו גם מומחיות, גם ניסיון והכשרה בחינוך מיוחד?
אילן שי: העמדה שלנו שמי שיש לו תעודה באחד ממקצועות הבריאות ועבד במתי"א במתן מענה לתלמידים עם צרכים מיוחדים אז יש לו את ההכשרה ויש לו את הניסיון ויש לו את ה - - -
רחל אברמזון: בדיוק, והוא גם עבר את קורס ההתאמה לחינוך מיוחד.
קארין אלהרר: מה זה קורס ההתאמה?
רחל אברמזון: ישנו קורס לכל עובד במערכת החינוך, קורס ממקצועות הבריאות, אדם שהוא מומחה ומוסמך לעבודה עם רישיון ממשרד הבריאות, ואני רוצה להדגיש שאין מצב שהוא יעבוד בלי רישיון ממשרד הבריאות, אז הוא נכנס למערכת ויש לו קורס התאמה שהוא עובר במשרד החינוך לעבודה כעובד המשרד, ולכן האדם הזה כן מוכשר, גם אם אין לו תעודת הוראה.
קארין אלהרר: אני רוצה לשאול את דודי מזרחי ואת אילן שי: תראו, הוועדה הזו אמורה בסופו של דבר לקבוע אפיון וזכאות אולי גם - -
קארין אלהרר: - - האם אתם מוכנים לשקול שבמסגרת האנשים שיהיו חלק מצוות הוועדה יהיו גם אנשים שזו המומחיות שלהם, שילוב?
רחל אברמזון: כתבנו את זה.
קארין אלהרר: לא, זה לא כתוב.
יעקב מרגי: למה אמרתי בדיון הבא?
יעקב מרגי: לקחתי אותך בחשבון.
הדס אגמון: שאלה כללית שאשמח אם היו"ר יבקש ממשרד החינוך להתייחס אליה: אנחנו שומעים בימים האחרונים ממנהלי בית ספר שיש שינוי בהנחיות לגבי ועדות שילוב כבר השנה - -
רויטל לן כהן: והשמה.
הדס אגמון: - - באופן שלדע
הדס אגמון: תנו לא עולה בקנה אחד עם החוק, שנוטלים מוועדת השילוב וההשמה את סמכות הזכאות בעצם.
יעקב מרגי: כבר עכשיו?
רחל אברמזון: זה יתוקן ויטופל.
הדס אגמון: - - - בזמן שהדברים האלה נדונים כאן.
רחל אברמזון: זה יתוקן.
דודי מזרחי: אני מציע, עם קצת הוגנות, זה נושא שהועלה אתמול על ידי הארגונים.