GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מאיר כהן: נדיר מאוד שפוגשים ראשי ערים שמבינים כל כך בחינוך למרות שהם מחזיקי תיק חינוך, ואני בא משם, אני יודע, אבל אני מדבר על ירושלים המערבית, ירושלמים המזרחית, סליחה שאני עושה מין חיתוך כזה.
מאיר כהן: אני מאמין גדול בירושלים המאוחדת, אבל מה החזון לעוד עשר שנים לייצר שכולם ידונו בכפיפה אחת, לייצר מערכת חינוך שהיא אחת?
30700: לא, לא, לא, זה בדיוק היופי של ירושלים.
30700: אני חושב שזה גם נכון למדינה.
30700: כל אחד חושב שהוא מבין הכי טוב בחינוך.
30700: אני טוען שאנחנו כקולקטיב מבינים טוב בחינוך ויש פה תפיסות עולם שונות בחינוך.
30700: האתגר שלי זה לייצר פלטפורמה שמטייבת את עצמה כל הזמן באמצעות בחירת הורים ובחירת מנהלים איזה תוכן להכניס לתוך בית ספר.
30700: אנחנו מגרים אותם להתחדשות וחדשנות.
מאיר כהן: אתה נתת נתון מדהים, 40% מההורים ממזרח ירושלים - - -
30700: היום.
30700: פעם זה היה חד ספרתי.
מאיר כהן: כלומר, המגמה היא מאוד ברורה.
30700: אני לא יודע אם אתם מבינים כמה אני מתרגש, ולא סתם אני מציג לכם את זה כאן.
30700: עשינו פה שינוי מגמה ויצרנו תשתית לצמיחה.
30700: התשתית שיצרנו אומרת, תיכף נדבר על כיתות לימוד, על האתגר שעוד לא פתרנו, אבל התשתית אומרת, תראו, יש פה שיטת פילוסופיית ניהול פורטפוליו של בתי ספר, מגוון גדול, אבל אחד, כל הורה יבחר מה שהוא רוצה.
30700: אין אזורי רישום.
30700: ההורים יכולים לבחור איזה בית ספר שהם רוצים, אז אם אתם רוצים להצליח, הנה מגוון של דברים בשביל שיהיה לכם יותר טוב.
30700: אותו דבר אנחנו עושים במזרח העיר.
30700: במזרח העיר פתחנו כמה בתי ספר חדשים.
30700: פתאום כל בתי הספר האחרים רואים שהתלמידים המצטיינים בורחים להם, אז מה הם יעשו בשביל לטייב את איכות החינוך?
30700: הם ישקיעו ואנחנו נעזור להם להשקיע, וכך אנחנו מייצרים דינמיקה, שוק חופשי, ליברלי למערכת החינוך, אבל בתפיסה מאוד ערכית, לא עסקנית, ועכשיו, אז פתאום מנהלים מצטיינים, פורחים ואנחנו מתגמלים אותם בפתיחת סניפים, ופתאום ההורים מתלהבים ואנחנו מייצרים חדשנות ברמת עיר, ברמת אזור, ברמת בית ספר, והחדשנות הזאת מקרינה על הילדים.
30700: הילדים רואים מה קורה בעיר.
30700: עשינו שבוע חינוך, שבוע שעבר.
30700: אתם צריכים לראות איזו אווירה יש בעיר שלנו.
30700: יש לנו כאן עוד כמה אנשים שיכולים להעיד.
30700: האווירה בעיר היא אווירה של יצירה, של פיתוח, של שיתוף ואנחנו מזינים לזה מדעים.
30700: אף אחד לא חייב.
30700: לא רוצה?
30700: אתה רוצה להישאר מאחור?
30700: תישאר מאחור.
30700: אתה לא חייב, אבל הילדים וההורים עוקפים בית ספר שנשאר מאחור באמצעות ללכת לבית ספר שהם רוצים וככה בעצם אנחנו מנהלים את היצע בתי הספר - - -
יעקב מרגי: המעורבות של ההורים בירושלים היא אחת הדוגמאות הכי חזקות שנחשפתי אליה.
30700: ואנחנו מאוד מעודדים אותה.
קריאה: יש פה נציגים של ועדי הורים מהמגזר הערבי?
קריאה: כי אני רואה את המגזר היהודי.
צבי-חנן שמחה: אני מארגון ההורים למערכת החינוך בירושלים.
צבי-חנן שמחה: יש לנו נציגים ממזרח העיר.
קריאה: הם פה?
צבי-חנן שמחה: כאן לא יכלו להגיע, אבל יש לנו עשרות נציגים מבתי ספר ערבים.
30700: אוקי, אני רוצה רק לסיים את המצגת.
30700: במגזר החרדי אנחנו קודם כול מציעים את כל ההצעות שהצענו קודם.
30700: הכול פתוח למגזר החרדי.
30700: ההיפך, אני רוצה לוודא ש"פתרון ירושלמי", "בתי ספר לקהילה", בצהרונים, בכל הדברים שאנחנו עושים אני מאוד מקפיד לוודא שהדברים האלה מגיעים לכלל המגזרים, לכל ילד וילדה והורה בירושלים שמעוניין לקדם את ילדיו.
30700: אני רוצה לציין תוכנית אחת שהיא אחת החלומות הגדולים שלי, ואני חייב לציין שדווקא במגזר החרדי מממשים אותו תחילה, וזה אבחונים.
30700: אני טוען שאחת הרפורמות הגדולות שצריך לעשות במערכת החינוך זה לתת כלים.
30700: למשל, החלום זה שבכיתה ב' ובכיתה ו' כל ילד וילדה בירושלים בשכבת גיל יעבור אבחון שמטרתו להראות פוטנציאל, ולהראות למורה שנכנס לכיתה שאין לו 30 תלמידים, יש לו 30 ילדים, כל אחד מהם עולם ומלואו, יתרונות וחסרונות של הילד על מנת לממש את הפוטנציאל של הילדים.
30700: זו פילוסופיה אחרת של חשיבה.
30700: זו הדרך הטובה ביותר לאבחן ילדים בסיכון, ילדים שיש להם פוטנציאל נשירה, מבעוד מועד לפני שזה קורה, ואנחנו היום עושים את זה ל-2,600 תלמידי כיתות ו' מתוך 3,200 במחזור של המגזר החרדי בירושלים, ואני רוצה לעשות את זה בכיתות ו' ולפני כן בכיתות ב'.
30700: הרציונל הוא לשנות את תפקיד המורה.
30700: הוא לא רק מעביר ידע אלא הוא גם לשלוט ביכולות של להבין מה זה אבחונים ולטייב את היכולת של לממש את הפוטנציאל של כל ילד.
30700: אני שמח שהמגזר הוא הראשון שמממש את זה, מכולם, ועוד היד נטויה.
ואאל יונס: השאלה, אתם מכשירים את המורים לעשות את זה?
30700: מה שעושים, אנחנו לוקחים למשל, מכון פוירשטיין.
30700: אני אספר לכם סיפור.
30700: אנחנו מימשנו את זה, עשינו פיילוט גם בכל המגזרים, אחד מבתי הספר במזרח העיר, כמדומני זה היה בצור באחר או בג'בל מוכבר.
לארה מובאריכי: בבון טורבה.
30700: בון טורבה, בית ספר לבנות, יסודי.
30700: באו החבר'ה של מכון פוירשטיין ועשו אבחון ל-15 בנות שעמדו לקחת אותן לכיתה מקדמת.
30700: הם עשו להן אבחון וגילו ש-11 מהן מוכשרות במיוחד.
30700: בדיוק הפוך.
30700: הן אובר מוכשרות וכתוצאה מזה היו להן כל מיני בעיות קשב וריכוז.
30700: בסוף החזירו 11 לכיתות האם, אחת מהן מצטיינת של המחזור ורק ארבע הם העבירו לכיתה מקדמת.
יעקב מרגי: זו הבעיה של המחוננים שלא מטופלים.
30700: אז האבחון הזה הציל 11 בנות.
30700: הם עושים את זה בתוך בית הספר.
30700: הרעיון, שבשנה הראשונה-שנייה תמיד יש איזה אלמנט של אבחון שהמומחים עושים, אבל הרעיון זה להכשיר את המורים איך להתמודד עם הילדים, אז ההכשרה היא כמעט חד פעמית עם ליווי קל, אז יש פה אלמנט של לימוד החומר, אבל אז זה מוטמע בתוך בית הספר.
30700: תמיד יש אלמנט מקצועי והכשרות וכו', אבל זה משהו שאני רוצה שייכנס כחלק מהמערך הבית-ספרי.
יעקב מרגי: גברת אורה חכם, בבקשה.
אורה חכם: אפשר לקרוא לזה שאתה מקדם כיתות למצוינות בתוך בתי הספר?
אורה חכם: החרדים, אני מדברת.
30700: לא, זה אבחון.
30700: זה נותן בעיקר לאתר ילדים חלשים או לאתר פוטנציאל שהמורה לא ידע, אה, הוא מוכשר ללימוד תורה, הוא מוכשר, בוא נלמד אותו מוסיקה, בוא נלמד אותו משהו שיחזק את הצד החזק שלו.
יעקב מרגי: והלוואי והיינו עושים את זה על כל הרוחב בכל מערכת החינוך.
30700: זה היעד, לעשות את זה שכבה.
יעקב מרגי: לשתי שכבות גיל.
יעקב מרגי: אני חושב שצריך לעשות את זה.
30700: תראו, זה נראה קפיצה גדולה וזו אכן קפיצה גדולה.
30700: בתקציב של העיר ירושלים, אני משווה לעשור הקודם, ל-2008, התקציב שלנו היום הוא 260% יחסית לבסיס של 2008.
30700: היה לנו 742 מיליון שקל לכל מערכת החינוך, לתקציב השוטף, תקציב התפעול של מערכת החינוך בעיר.
30700: היום אנחנו 1.9.
30700: התקציב הבלתי רגיל היה 49 מיליון שקלים.
30700: למען האמת, כתוב פה 800.
30700: אנחנו חצינו את המיליארד השנה, וזה לטייב ואנחנו תיכף נדבר על האתגר של פיתוח מערכת החינוך, כיתות לימוד, אבל זה משהו שאני יחסית מאוד גאה בו.
30700: למרות הגידול עדיין תקציב פר ילד בירושלים עדיין בפער בלתי מתקבל על הדעת יחסית לממוצע פורום ה-15 או ערים אחרות, והמלחמה שאני עושה על התקציב בעיר ירושלים היא בדיוק על הפרמטרים הללו, בדיוק על הפרמטר הזה שמחייב אותנו לתקצוב דיפרנציאלי ברמת האוצר.
30700: אני מבטיח לכם להמשיך להילחם על הנושא הספציפי הזה.
יעקב מרגי: כשאתה אומר פער מול ה-15 הגדולות, אתה מדבר מבחינת משאבים ממשלתיים או בכלל ההוצאה?
30700: את הילד, מה זה מעניין אותו?
30700: את הילד זה לא מעניין.
יעקב מרגי: ודאי, אתה צודק, אבל אנחנו חייבים לדעת את זה.
30700: תראה, יש באג בשיטה שהמדינה מתקצבת את השלטון המקומי.
30700: שיתקנו את הבאג.
30700: הבעיה היא מבנית, היא לא בעיה של ניהול עירוני.
ואאל יונס: התקציב של הילד שווה בין המזרחית למערבית?
30700: זה תלוי בזרם חינוך שאתה בוחר.
יעקב מרגי: אם אתה במוכשר, אוטומטית אתה לוקח על עצמך שאתה מקבל תקצוב חסר.
30700: מי שהולך למוכר והרשמי בעיר ירושלים, מקבל תקציב יחסית דומה למוכר ורשמי במערב העיר.
ואאל יונס: יחסית.
30700: כן, יחסית מאוד דומה.
יעקב מרגי: ואם נתייחס ל-50 מיליון של הכנסייתי, אז בשנה האחרונה החינוך הכנסייתי עלה על המוכשר.
30700: זה תלוי.
30700: אם אתה תרצה ללמוד תאוג'יה, אז מהמדינה תקבל פחות.
30700: השאלה היא איך אתה סופר.
30700: אתה בבחירה שלך תבחר איזה חינוך שאתה רוצה.
30700: אם בחרת מוכר ורשמי, אז אין הבדל גדול בין ילד במזרח ומערב העיר ירושלים.
30700: זו השאיפה.
30700: יש תמיד בשוליים כל מיני פערים, אבל זו השאיפה שלנו כמדיניות.
30700: אוקי, אז עכשיו אני רוצה להגיע לנושא הפיזי ולשתף אתכם באחד התסכולים או אחת המלחמות הגדולות שאנחנו מנהלים בשם ילדי ירושלים.
30700: היום חסר בירושלים כ-4,000 כיתות לימוד שהן לא תקניות.
30700: זה למעלה מ-100,000 ילדים בירושלים שלומדים בכיתה לא תקנית.
30700: אני הודעתי ואני אמרתי, זה בלתי נסבל.
30700: אנחנו נצא למלחמה על העניין הזה עד שזה ייפתר.
30700: אני חייב להודות שבשנים הראשונות גם לי לקח זמן להבין את ההיקפים של האתגר שעומד מולנו.
עודד פורר: זה מחסור שילך ויגדל.
30700: זה מחסור שהלך וגדל כל שנה.
30700: מייד אני אסביר מה התוכנית שלנו להתמודדות עם האתגר.
30700: לפני כארבע-חמש שנים הקמנו תחת מנכ"ל העירייה, אמנון, שנמצא איתנו כאן, מנהלת לפיתוח כיתות לימוד.
30700: הגידול הטבעי זה 185 כיתות כל שנה.
30700: זה הגידול הטבעי, כמעט 2%.
30700: קחו כמעט 300,000 ילד.
30700: אתה מדבר על 2% מ-300,000, זה 6,000 ילד בשנה.
30700: 6,000 ילד בשנה זה כמעט 200 כיתות לימוד.
30700: זה המספר.
30700: כלל אצבע.
30700: שורה תחתונה, היינו מקבלים מהמשרד 60, 80.
יעקב מרגי: זו עוד עיר.
יעקב מרגי: כל שנה עוד עיר קטנה במושגים של חינוך.
30700: היינו מקבלים ממשרד החינוך כל שנה 80, 60.
30700: אם יש עודף, מקבלים 100, אבל הדבר האחרון שהיה פה זו תוכנית משנה סדורה קודם כול להחליט שגומרים את כל הבלגאן הזה ומתקצבים אותו.
30700: כשבאנו בדין ודברים, לצערי הרב משרד החינוך אמר, זה אוצר, כי עיריית ירושלים מתוקצבת לכאורה בנפרד.
30700: האוצר אמר, נתנו מכסה למשרד החינוך, ונפלנו בין הכיסאות כמו כל שנה.
30700: אנחנו עשינו כמה פעולות, פעם ראשונה, מיפינו.
30700: בואו נניח שאין לנו בעיה של מגבלה של משאבים.
30700: מיפינו 4,850 כיתות נכון להיום.
30700: אם תרצו, אנחנו הצגנו לכם פה, יש כאן קאפות שמציגות את תוכנית העירייה להשלים את הפער הזה של 1,800 כיתות במגזר החרדי, 2,500 כיתות במגזר הערבי ו-550 במגזר הכללי.
30700: יש לנו את המיפוי.
30700: הכנו תוכנית עבודה.
30700: בתוכנית הזאת, מתוך הנחה שכסף זה לא מגבלה, הכנו תוכנית מתי אנחנו מתחילים תכנון.
30700: יש כמות כיתות תכנון פר שנה, מתי ניכנס לביצוע ומתי נמסור את כיתות הלימוד.
עודד פורר: בתקציב שקיבלת מהממשלה עכשיו, אותם 1.5 מיליארד, העניין הזה נכנס?
30700: לא קיבלנו כלום מהמדינה.
30700: קודם אמרתי, מתוך הנחה שאין מגבלה תקציבית.
עודד פורר: החלטת הממשלה שתיארת קודם נגעה גם בעניין הזה?
30700: לא קשור לזה.
עודד פורר: זאת אומרת, הממשלה עוד לא נתנה לך פתרון לעניין.
30700: כלום.
30700: אז מה יש לנו כאן?
30700: אנחנו מסתכלים על המגזר החרדי, מגזר ערבי, מגזר כללי בפריסה של שתי שנות עבודה.
30700: אתם יכולים לראות מתי אנחנו מתחילים תכנון, והדגש לי פה דווקא היה כאן על התחלת עבודה, כי אז אנחנו צריכים את הכסף.
30700: לא לראות מתי מסיימים, כי את המשאבים אנחנו צריכים לפי מתי מתחילים תכנון.
30700: יש לנו פה פריסה של התוכנית בצורה מסודרת.
30700: את התוכנית הזאת, אם תרצו, זה public כמובן, אנחנו נשמח לתת לכם.
30700: זו עבודת נמלים שעשה מנכ"ל העירייה עם המערכת העירונית.
30700: אני הנחיתי אותם לתכנן ללא מגבלת תקציב.
30700: בעצם בתוכנית העבודה אנחנו נותנים מענה לכלל הצרכים כפי שאנחנו מכירים אותם היום.
30700: אגב, הצרכים במזרח העיר זה לא לכל התלמידים במזרח העיר, זה למזרח העיר, לרשמי כמובן ו-50% מהמוכר שאינו רשמי, מתוך צפי לגידול גדול מאוד והמעבר של הציבור לטובת המערכת הרשמית.
מאיר כהן: כמה תלמידים לומדים בכנסייה?
לארה מובאריכי: יש שלושה סוגים.
לארה מובאריכי: יש את המוכר הרשמי - - -
מאיר כהן: לא, בפרטיים לגמרי.
לארה מובאריכי: הפרטי זה 17,000, שלא שייכים לאף - - -
מאיר כהן: לא הרבה ביחס ל-110,000.
ואאל יונס: מי מתקצב אותם?
יעקב מרגי: זה פרטי.
לארה מובאריכי: הרשות, התרומות.
30700: פרטי זה פרטי.
יעקב מרגי: כשמו כן הוא.
30700: בגדול, שימו לב, זה בערך חצי-חצי בכמות כיתות.
30700: בכסף זה כמעט שני שליש-שליש, שכן במזרח העיר אנחנו מדברים על הסעות ותשתיות ובינתיים שכירויות בתקופת המעבר.
30700: העלות במזרח העיר היא כמעט פי 2 פר כיתה מאשר במערב העיר, אבל התוכנית הזאת הוכנה על ידי יועצים המובילים במדינה יחד עם עיריית ירושלים ואנחנו עומדים מאחוריה שהיא תוכנית ברת מימוש ופותרת את הבעיה, רק מה, אין את הכסף.
30700: מדובר על סדר גודל של 9 מיליארד שקל.
יעקב מרגי: בוא נעשה גיוס המוני.
עודד פורר: ביקשתם לעשות את זה בשיטה של B.O.T מול הממשלה כפרויקט ממשלתי?
עודד פורר: יודעים לעשות את זה.
עודד פורר: הממשלה עשתה כבר דברים.
30700: עודד, אתה זוכר שאנחנו נלחמנו מלחמת עולם על תקציב שלא קיבלנו ואז קצת חשבנו מחוץ לקופסה.
30700: הובלנו מהלך עירוני וגייסנו מיליארד שקל מהבנקים.
30700: גם לזה משרד האוצר לצערי התנגד, לא עזר לנו, וכאן עם אומץ לב של השר הממונה עלינו, שר הפנים, השר דרעי, בעצם ביקשנו משהו שמותר לנו על פי חוק לקבל.
30700: השר ראה שהתוכנית מקצועית ועומדת בכל הקריטריונים וקיבלנו הלוואה של מיליארד שקל.
30700: עם המיליארד שקל אנחנו יודעים לקחת ביחד עם ההשלמות שהיו ממשרד החינוך, כל מיני דברים פתוחים, כחלק מה-9 מיליארד הזה להאיץ תהליך של התחלה ופיתוח של 2,000 כיתות לימוד, אז כרגע מה שאנחנו תכננו ל-2018 לא כולל 2019, 2017 ו-2018 כבר בקנה, כלומר הרווחנו זמן והכנסנו את העיר למסלול של פיתוח על פי תוכנית העבודה, אבל, האחד, הדבר הזה מעמיס עלינו מאוד בשוטף.
30700: אנחנו משנה הבאה מגדילים את החזר ההלוואות לכמעט 100 מיליון שקל החזר הלוואות כשבעצם משרד החינוך היה אמור לבנות.
30700: מה שהחלטתי לעשות קודם כול, זה ללחוץ על הכפתור ולהניע מהלך ועכשיו לנסות ולרתום את הממשלה, את החינוך, את האוצר ובוודאי פה את ועדת החינוך ואת הכנסת להשלים את המהלך הזה.
30700: זה מהלך לכאורה יקר אבל הוא מחויב המציאות.
עודד פורר: יש עוד דבר שאתה יכול לבקש מהמדינה, לדעתי, עוד פעם, זה באיזשהו מקום לשעבד את העתיד, אבל אם אתה אומר שאתה מקבל ממשרד החינוך סדר גודל של 80 כיתות לשנה, אתה יכול להגיד למשרד החינוך, בואו נעשה ביחד מכרז של B.O.T, שנלך לשוק הפרטי.
עודד פורר: ניקח 25 שנה קדימה - - -
30700: זה מה שאנחנו עושים עם ההלוואה.
עודד פורר: זה 2,000 כיתות לימוד, ואת ה-80 האלה, תפרסו לי אותם.
עודד פורר: הממשלה לא תוציא יותר כסף.
30700: לא מקובל עלי 80.
30700: אני דורש את ה-5,000 כיתות.
עודד פורר: אני מסכים איתך, אבל כבר נתת פתרון לבנות 2,000 היום בלי שהממשלה עוד הכניסה את היד לכיס להוסיף עוד שקל.
30700: אז מחילה, אני רק אעדכן מה הסטטוס שלנו.
30700: הסטטוס הוא, סליחה שאני אומר, בעידוננו ארגון ההורים הגיש עתירה.
30700: בעתירה טען ארגון ההורים לפער הגדול הזה.
30700: ראה זה פלא, אנחנו מסכימים, ובעתירה עיריית ירושלים הציגה את תוכנית העבודה שלה איך לתת מענה.
30700: זה הספר, ומי שירצה יקבל ממני עותק.
30700: זה הספר שהנחנו על שולחן בית המשפט הגבוה לצדק, תוכנית העבודה של עיריית ירושלים עם הנספחים.
30700: חתומים עליה עיריית ירושלים ויועצים, שולדברג, שהם מאוד ידועים גם למשרד החינוך, על כך שגם שמם הטוב מונח על תוכנית העבודה.
30700: הדרישה שלנו מהמדינה היא כפולה.
30700: אחד, קחו אחריות על כל השכירויות והחזר ההלוואה, כי על פניו זו אחריות מדינה לבנות.
30700: שניים, בשביל לפשט את המודל תפסיקו לתת לנו כל פעם הקצאה, פעם 80, פעם 20.
30700: ככה לא בונים תוכנית רב שנתית לפתור את הבעיה.
30700: צריך להחליט שאנחנו פותרים את הבעיה.
30700: לאפשר לנו לקחת עוד הלוואות עד שנסיים את התהליך הזה ושהמדינה תיקח על עצמה את החזר ההלוואה.
30700: פשוט מאוד.
30700: זו הדרך לעבודה.
30700: אגב, לקיחת הלוואה ומימוש הפרויקט מקצר לפחות שליש זמן, כי אנחנו לא צריכים לעבור את כל תחנות המעבר באמצע, ועבורנו זו הבקשה, זה הפער הגדול שעדיין נשאר לנו.
30700: הפער הזה רלוונטי לדיוני תקציב 2019, הוא רלוונטי לעכשיו, כי אם אנחנו לא נקבל תשובות במהלך השנה הקרובה, תוכנית העבודה תיעצר במהלך השנה הבאה.
יעקב מרגי: תודה אדוני ראש העיר.
יעקב מרגי: אני חושב שסקירה מפורטת ורק מציגה לנו טפח על האתגר וההתמודדות של ראש עיריית ירושלים, עיריית ירושלים בכלל בנושא החינוך.
יעקב מרגי: אין ספק ש-80 כיתות ואפילו 200 כיתות בשנה הוכיחה לנו שזה מקסימום להתמודד עם הגידול הטבעי.
קריאה: זה מינימום.
יעקב מרגי: אם נדבר על מזרח העיר, יש קשיים אובייקטיביים מבחינת קרקעות ומבחינת אפשרויות בינוי.
יעקב מרגי: אני חושב שהמדינה צריכה לקחת את זה על עצמה.
יעקב מרגי: יש תופעות שבמקומות אחרים המדינה לא מאפשרת אותם, תנאי הלימוד והמבנים ובתי הספר ללא רישיון, תופעה שקיימת בגלל אותה מצוקה, וראש העיר דיבר על הקטע הזה שאתה מעצים בית ספר באזור מסוים, מוסד חינוכי באזור מסוים, כמה זה משפיע על הכלל וכולם שואפים להתרומם ולהגיע לאותה רמה.
יעקב מרגי: אני חושב שזה האתר גם שלנו כוועדת חינוך, לדחוף ולקרוא לממשלה להיצמד לתוכנית של עיריית ירושלים.
יעקב מרגי: רבותיי, הכסף קיים.
יעקב מרגי: נכון, זה סכום גדול, אבל מרגע שנעשה את המהלך, יחסך גם כסף רב.
יעקב מרגי: ראש העיר לא סיפר כמה הוא משלם שכירויות בשנה.
30700: 140 מיליון שקל.
יעקב מרגי: זה כסף של האזרחים, כסף שיכול היה ללכת לטובת החינוך, לטובת שירותים אחרים עירוניים.
יעקב מרגי: אין ספק שהממשלה פה צריכה להתעשת ולהיכנס לתוכנית רב שנתית יחד עם העירייה כדי להוריד את הגיבנת הזו שנקראת כיתות לימוד בעיר ירושלים, והוועדה נדרשה כמה פעמים.
מאיר כהן: אני רק רוצה לברך את ראש העיר.
מאיר כהן: זה אתגר בלתי רגיל לירושלים.
מאיר כהן: אני לא מקנא בזה שיבוא אחריך.
מאיר כהן: גם נעליים גדולות וגם האתגרים ילכו ויגדלו כי הנפיצות בעיר הזאת היא כל פעם מהממת אותי מחדש.
מאיר כהן: אני ישבתי כאן נדמה לי לפני שנתיים ואתה כמדומני דיברת על ההלוואה.
מאיר כהן: זה היה לפני שנתיים, שנה וחצי?
מאיר כהן: ואני אמרתי שמראש תחייבו ותצאו למאבק שמדינת ישראל תחזיר את ההלוואות.
מאיר כהן: מה נפשנו?
מאיר כהן: כשמדינת ישראל רצתה לטפל בביוב שלה, אז היא פנתה לראשי רשויות בפרויקט של 7 מיליארד שקלים ואמרה להם, תקימו מרכזי טיהור שפכים, אנחנו נשלם.
מאיר כהן: על אחת כמה וכמה כשמדובר בעתידם של ילדם.
מאיר כהן: יש משהו מאוד לא נכון בסדר העדיפות של הממשלה.
מאיר כהן: אני חושב שביום כזה אנחנו רק צריכים לשתוק ולהיות מלאי הערכה למנהיגות ולראש העיר על מה שהם עושים בירושלים, כי כראש עיר לשעבר, ירושלים זה האתגר הגדול ביותר בעולם.
מאיר כהן: אין עוד עיר מורכבת כזאת, וגם אנשי משרד החינוך בוודאי עושים שם עבודה נהדרת.
מאיר כהן: אין לי שום ספק שבמקום שיש כזאת נפיצות, לנסות לבנות גשרים חינוכיים זאת המשימה הגדולה ביותר.
מאיר כהן: קל לנו לבוא ולהגיד, תבדקו את ספרי הלימוד של אותם קיצוניים, אבל הנתון שאני הולך איתו שהוא מדהים אותי ואני חושב שצריך להיות, אם הייתי בוודאי שר בממשלה, זה היה צריך להיות מונח על שולחן הממשלה כי זה פתח לתקווה, זה שה-40% מההורים במזרח ירושלים היו רוצים לעבור למערכת הישראלית.
מאיר כהן: זה פעמי המשיח בעיניי.
יעקב מרגי: לפני שאעביר את רשות הדיבור, רק שאלה.
יעקב מרגי: מניסיון שלנו בדיונים שנערכים בבג"צ בסוגיות שקשורות לחינוך, בג"צ יודע לצטט את האמירות של הוועדה.
יעקב מרגי: נצייד אותך בסוף הדיון בכמה אמירות.
עודד פורר: הן מוסיקה לאוזני.
עודד פורר: תראה, הנושא של חינוך ומערכת חינוך הוא אין סופי.
עודד פורר: אתה לא צללת אפילו לקצת מהדברים שאתם עושים.
עודד פורר: מעבר לכול, אני כן רוצה לגעת בנקודה אחת שבעיניי היא קריטית וזו הנקודה הזו של בניית כיתות לימוד.
עודד פורר: אני חושב שאנחנו יכולים לעשות את התוכניות הכי טובות בעולם ואתם בעירייה יכולים להשקיע המון, והמורים וההורים, אבל בסוף כשהילד הולך ללמוד במבנה שהוא לא ראוי ללימודים, כל ההשקעה שעשית הרבה פעמים יורדת לטימיון.
מאיר כהן: אתה יודע באיזה תלמוד תורה למדתי במרוקו?
עודד פורר: ועלית לארץ ומאז יצאת בן אדם.
מאיר כהן: אלה שנשארו שם יצאו יותר בני אדם.
עודד פורר: מאיר, אתה גם יודע שגם בדימונה בלי כיתות לימוד היית יכול לספר הרבה סיפורים.
מאיר כהן: מסכים איתך לחלוטין.
עודד פורר: זה חוסר שהוא דרמטי.
אורי מקלב: כן, גם כן עשרה ילדים בחדר אחד.
עודד פורר: זה לא מחסור שאפשר להתמודד איתו ואפשר להפיל אותו על העירייה ולהגיד לכם, תסתדרו וקיבלתם מספיק.
עודד פורר: זה נורא נוח וכולם אוהבים לדבר על ירושלים והחשיבות של ירושלים, אבל האתגרים בירושלים הם גם אתגרים אחרים ממה שקיימים במקומות אחרים.
עודד פורר: זה לא צריך להיות מאבק, אבל הסיפור הזה של 4,000-5,000 כיתות לימוד לפחות לפי הצפי שאתם ציירתם פה בנתונים, הוא משהו שמדברים עליו כבר הרבה זמן.
עודד פורר: אי אפשר להשאיר אותו רק לעיריית ירושלים.
עודד פורר: אני חושב, אדוני היושב ראש, שצריכה לצאת מפה קריאה ברורה מהוועדה לממשלה לקחת את העניין הזה.
עודד פורר: עשו פרויקטים גדולים.
עודד פורר: כשרצו לעשות את כביש 6 ולא היה כסף, ידעו לעשות את כביש 6.
עודד פורר: כשרוצים לעשות פרויקטים אחרים, יודעים לעשות פרויקטים אחרים.
עודד פורר: זה פרויקט לאומי, זה לא פרויקט עירוני לבנות 5,000 כיתות.
עודד פורר: זה פרק זמן קצר כי זה סגירת פער.
עודד פורר: זה לא שאתה אומר, אני צריך את זה בעוד עשר שנים.
עודד פורר: אתה צריך את זה היום.
עודד פורר: אתה את העניין הזה צריך לקחת כפרויקט לאומי.
עודד פורר: הממשלה צריכה להתגייס לזה.
עודד פורר: כמו ששר האוצר ידע in no time לאשר את הכביש העוקף לשגרירות כשהיו צריכים לאשר אותו, יכולים לאשר גם את הפרויקט הזה במסלול מהיר.
יעקב מרגי: אוקי מקלב, בבקשה.
אורי מקלב: אתה גם מלווה את מערכת החינוך בירושלים לכל אורך השנה, בוודאי ביום הזה של יום ירושלים.
אורי מקלב: אין כמו השולחן שלך בוועדה שלך כדי לדון בענייני חינוך ביום ירושלים.
אורי מקלב: אתה שיחקת, אדוני ראש העיר, פני פוקר.
אורי מקלב: אני לא יודע, אני במקומך הייתי מתרגש, אבל יכול להיות שכן התרגשת.
אורי מקלב: בסופו של דבר הדיון הזה הוא לא כמו דיון שמתקיים מדי שנה ביום ירושלים, או בנושאים אחרים, נושאים דומים, אבל זה סיום של שתי קדנציות שלך, אדוני ראש העיר, מוצלחות ומועילות ותורמות הרבה לירושלים, מאחדות.
אורי מקלב: אנחנו באמת מכירים טובה על הרבה דברים טובים שעשית בעיר הזו.
אורי מקלב: אני לא יודע מתי תהיה לנו הזדמנות אחרת, כנראה שלא עוד הרבה זמן תשב.
אורי מקלב: מאחל לך אפילו לשבת על הכיסא הזה בתור שר ובוודאי גם בצד הזה.
אורי מקלב: כפי שכולם יודעים, אתה העלית את נושא החינוך על ראש הדרישות ועל ראש המשימות ועל ראש היעדים של העיר.
אורי מקלב: אתה גם מחזיק את תיק החינוך ובכל הזדמנות, גם בדרישות שיש לממשלה, עושה מה שחסר בירושלים בנושא של חינוך.
אורי מקלב: הנושא עומד בראש המאמצים שלך ובאמת צריך להודות על מה שנעשה ועל מה שנבנה.
אורי מקלב: עוברים בירושלים ורואים בתי ספר נבנים, ובכלל קומפלקסים של מוסדות, של כיתות, וזה חשוב מאוד.
אורי מקלב: ירושלים היא מורכבת מאוד גם בנושאי חינוך.
אורי מקלב: אני יכול להגיד לכם שעוד השפעות חיצוניות כמו חוסר בניה, הפקעות בניה, משפיעים גם על מערכת החינוך.
אורי מקלב: דוגמא אחת, שכונת רמת שלמה.
אורי מקלב: שכונת רמת שלמה, יש שם שכונה שאין לה את ההתפתחות האורבנית העתידית שיש לשכונה שהיא נבנית.
אורי מקלב: לא הייתה שם שום תזוזה או כמעט תזוזה מאז שהתאכלסה.
אורי מקלב: הייתה אפשרות ויש תוכניות בנייה.
אורי מקלב: הם יכלו לשנות את בתי הספר, לעשות את השינויים העתידיים שיש.
אורי מקלב: מצד אחד שכונה אחת מתרוקנת וכיתות לימוד מצטמצמות ואתה לא יכול בזה להביא שכונות אחרות שמכוח ההכרח הלכו לגור במקום אחר כשיש באופן טבעי שכונה חדשה, יש צעירים שמגיעים, יש תזוזות, יש בנייה, אנשים מתחלפים.
אורי מקלב: בירושלים צריכים הרבה להתמודד עם הנושאים האלה וזה באמת גם כן משפיע על המחסור.
אורי מקלב: אין ספק שפערים כאלה הם פערים שאני לא חושב שאף עיר בארץ מתמודדת איתם, לא רק פערים של מחסור, גם מציאות כזו שכל כך הרבה ילדים לומדים בלא תנאים, יש כאלה שגרועים מאוד, יש כאלה שפחות גרועים, אבל בכל אופן לא בצורה תקנית ולא כפי שמערכת החינוך היום יודעת לשאוף או מערכת החינוך צריכה לתת את המענים האלה.
אורי מקלב: כפי שאמרו הדוברים, זה לא דבר שנוצר בבת אחת.
אורי מקלב: לאורך הרבה זמן.
אורי מקלב: כבר מספיק זמן היה כדי להטמיע את החוסר כדי לתת את המשאבים הנכונים וללכת ליישום שגם היישום פה בירושלים הוא מורכב מאוד.
אורי מקלב: נדרש בירושלים לבנות.
אורי מקלב: זאת בעיה מורכבת מאוד ביישום שלה, גם פתיחת כיתות, גם יש לך תקצוב וגם כשיש לך הקצאת כיתות, אתה צריך להתמודד עם הרבה קשיים של חוסר מגרשים ולא כאן המקום להאריך.
אורי מקלב: בכל אופן, אני פונה, ראש העיר, אליך.
אורי מקלב: חלק מהדברים שאתה תעשה פה, ודאי היישום שלהם יהיה יותר מורכב.
אורי מקלב: אני אומר לך מתוך ניסיון, אתה 15 שנה בעיריית ירושלים.
אורי מקלב: גם אני הייתי 15 שנה בעיריית ירושלים, רובן כסגן ראש העיר.
אורי מקלב: הרבה פרויקטים היו בסוף, ואני נהנה גם אפילו כשלא מזמינים אותי, ומי יודע, היום מתחלפים פרויקטים שההתוויה וההתהוות שלהם הייתה עם הרבה מאמצים.
אורי מקלב: אתה עובר היום במתנ"ס ובמרכז פיס, אתה רואה את האורות דלוקים ב-23:00 בלילה.
אורי מקלב: יש דבר אחד שאני חושב שעדיין צריך טיפול בירושלים.
אורי מקלב: המצב הזה שלא תמיד השיקולים המקצועיים הם אלה שמובילים לפתרונות למוסדות חינוך.
אורי מקלב: שיקולים פוליטיים הם חלק מהבעיה וגם חלק מהמניעה של הפתרונות.
אורי מקלב: המצב הזה שבירושלים, חברי, חבר הכנסת מאיר כהן, יושב ראש הוועדה, משכונת גילה מוסעים כל יום ילדים לשכונת בית וגן.
אורי מקלב: אני לא צריך לספר לכם את המרחקים.
אורי מקלב: אני לא צריך לספר לכם.
אורי מקלב: את המרחקים כולם יודעים.
אורי מקלב: בשכונות אחרות זה נקרא לעיר אחרת בכל קנה מידה, עם הבעיות של הבוקר, עם המרחקים, מנותקים ממרכז הכיתה, ילדים לומדים בודדים בכיתות אחרות, משולבים בבתי ספר אחרים ועוד בעיות.
אורי מקלב: המצב הזה של בתי ספר שמתרוקנים בשכונת רמות ואי אפשר לתת אותם ואי אפשר לאכלס - - - בגלל שיקולים פוליטיים, זה מצב שהוא עצמו מצב לא תקין.
אורי מקלב: לראות בשכונת בית וגן עשר כיתות א' שנבנים בקרוואנים אחת אחרי השנייה ואף אחת מהבנות האלה לא גרות בשכונה אלא מסיעים אותן ומשנעים אותן משכונות אחרות בגלל שבשכונות האלה לא מסכימים שילדה בת 6 תלמד בבית ספר, לא נותנים לפתוח בית ספר, לא נותנים להשתמש בבית ספר בכיתות קיימות, זה דבר שאי אפשר להסכים איתו.
אורי מקלב: זה דבר שאנחנו צריכים ביום ירושלים, יום שאנחנו צריכים לחפש אחדות, כאן צריכה להתבטאות האחדות שיש.
אורי מקלב: כאן צריך לבוא לידי ביטוי האפשרות הזאת שילד שווה בכל העיר, והילד הזה מוסע, הילד הזה מטולטל.
אורי מקלב: מוסדות חינוך נסגרים בגלל צווים, בגלל העתירות שיש שכנים או גופים שהם נתמכים עירוניים, שהם תומכים כמו מתנ"סים.
אורי מקלב: מה מפריע לילדה בגן, מה מפריע לילדה בת 6, מה מפריע גם לילד בן 8, מה מפריע לילד בן 9 שיש בית ספר שהוא יכול ללמוד על יד הבית שלו, בקירבת הבית והוא צריך להיות מוסע כל יום?
יעקב מרגי: ואאל יונס, בבקשה.
ואאל יונס: אדוני היושב ראש, אדוני ראש העיר, קודם כול זה מאכזב.
ואאל יונס: אחרי 70 שנה אנחנו עדיין מדברים על פערים כל כך גדולים בין האוכלוסייה הערבית לאוכלוסייה יהודית, במיוחד בעיר, נכון שהיא מורכבת במציאות שלה, אבל במיוחד בעיר ירושלים.
ואאל יונס: מערכת החינוך וועדת החינוך מאז שאני נכנסתי, רק מדברים על פערים גם בכיתות, גם בנשירת תלמידים, גם ברמת הלימודים.
ואאל יונס: כל הדבר הזה מביא בסופו של דבר לאלימות.
ואאל יונס: אני יודע שבירושלים יש אחוזים גבוהים של נשירה של תלמידים.
ואאל יונס: כולנו יודעים שתלמיד שנושר, לאן הוא יכול להגיע?
ואאל יונס: הגיע הזמן באמת להתחיל לדבר על הישגים ולא על פערים.
ואאל יונס: עכשיו שמעתי על 140 מיליון לשנה שכירות.
ואאל יונס: זה אמר דרשני.