GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעקב מרגי: השאלה אם הוויכוח העקרוני שלך קשור גם לחוק אחר שאנחנו מדברים עליו, שאם נכנס החוק, אז הדחייה לא ברת ביצוע.
<מירב ישראלי: לכן אנחנו הכנסנו את סעיף התחילה.
<מירב ישראלי: הדחייה של התחילה היא באותו יום.
יעקב מרגי: וזה גובר.
<הדס פרבר: אנחנו נעשה מאמץ לפרסם את זה היום או מחר.
יעקב מרגי: מי בעד אישור צו המכון הלאומי למצוינות בספורט (מכון וינגייט) (דחיית תחילתו של החוק), תשע"ח-2018?
מסעוד גנאים: אני לא בעד ולא נגד.
מסעוד גנאים: לא משתתף בהצבעה.
יעקב מרגי: הדחייה אושרה על פי בקשתה של שרת התרבות.
<הדס פרבר: מירב, אנחנו יכולים להתייחס לזה כאל אישור כדי שנוכל כבר להחתים את השרה?
<מירב ישראלי: אנחנו נוציא אישור.
<יהודית גידלי: תוך שתי דקות יהיה אישור.
יעקב מרגי: בוקר טוב לכולם, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת, 13 במרץ 2018, כ"ו באדר תשע"ח.
יעקב מרגי: הנושא: בקרה על תשלומי הורים בחטיבה העליונה.
יעקב מרגי: אני אומר את הרציונל.
יעקב מרגי: הוועדה קיימה דיונים רבים בסוגיה הזו של התל"נים, מה שנקרא, תשלומים לתוכניות לימודים נוספות.
יעקב מרגי: כרגע הדיון לא נסוב אם יש מקום ויש הצדקה לתל"נים או לא.
יעקב מרגי: קודם כול, כל עוד משרד החינוך מאפשר את ה-4.5 מיליארד ₪ האלה שמסתובבים באוויר, בואו נעשה הסדרה של כל הנושא.
יעקב מרגי: אחרי ההסדרה יהיה לנו את הלוקסוס לדבר בכלל אם זה כלי להתמודד עם זה, נחוץ, לא נחוץ, מוצדק, לא מוצדק, מעצים פערים, לא מעצים פערים, לקבוע קריטריונים מתי כן, מתי לא.
יעקב מרגי: תוך כדי ההסדרה אני מבין שיצא איזה חוזר, או שאני ואלה שהקימו - - -
מאיר כהן: החוזר בעקבות הפחד.
יעקב מרגי: או שאני ואלה שהקימו זעקה לא הבנו או מישהו שהסביר לי גם לא הסביר לי נכון, ואת האפשרות השלישית, מישהו מכבוד השולחן וכבודי אני, כי יחשבו שאני פרנואיד, לא אומר - - - , אבל אין ספק שהייתה - - -
<קריאה: הטעיה.
יעקב מרגי: וטוב שזה כך, והדיון הוא בדיוק מה שאתה אמרת, לכן הוזמן הדיון הזה, א', שמשרד החינוך יבוא ויאמר זאת לא במילים אקדמאיות או מקצועיות, כי שעת אורך, שעת רוחב, לא אומרת כלום לאנשים.
יעקב מרגי: צריך להסביר משמעויות, להסביר את הפרקטיקה, להסביר איך זה ולמה זה וכמה זה, בצורה הכי פרטנית.
יעקב מרגי: כמו כן תינתן במה גם לחברה האזרחית.
יעקב מרגי: ניתן את הבמה כרגע למשרד החינוך שיציגו באמת איך זה עובד, מה הייתה הכוונה.
יעקב מרגי: אני אומר לכם בכנות, לי קשה לקלוט את זה מהלשון שמופיעה בחוק.
יעקב מרגי: אני מתאמץ והפרנויה מתעוררת לי כל שורה שלישית שפה מישהו הכניס לי משהו במינוחים, ואני לא חושד באף אחד בכשרים.
יעקב מרגי: בבקשה, נעשה זאת בחיוך, באמת בכוונות טובות.
יעקב מרגי: אנחנו באים לדיון הזה באמת פתוחים ללמוד.
<דסי בארי: בוקר טוב, אני דסי בארי, אני מנהלת את האגף לחינוך על יסודי ואני יושבת פה כמי שאחראית על המדיניות הפדגוגית בחינוך העל יסודי.
<דסי בארי: יושבים לצידי הקולגות שלי, הגברת סימה עובדיה פורצנל, מי שמנהלת את אגף יישומי חוק בחינוך ומתוקף כך גם את יישום חוזרי המנכ"ל בהיבטים הקשורים לתל"ן, ודודי מזרחי, כולם מכירים אותו, מנהל אגף בכיר של תקציבים, מי שמתקצב את המערכת.
<דסי בארי: מר גור רוזנבלט, מנהל מינהל רישוי ובקרה.
<דסי בארי: אני רוצה רגע בפתח דבריי להגיד לך, אדוני היושב ראש, שבחדר הזה יושבים רק אנשים - - -
יעקב מרגי: הגונים וטובת הכלל לנגד עיניהם.
<דסי בארי: נכון, וששותפים לשאיפה ולמטרה שאתה הצבת בפתח דבריך, להסדיר את נושא תשלומי ההורים, להמעיט ככל שניתן את הגבייה מין ההורים, בטח שלא לצורך, ובעיקר לוודא שיש מיצוי נכון של התקציב שהמדינה נותנת לבתי הספר לצורך חינוך ושזה מגיע לתלמידים.
<דסי בארי: כל היושבים בחדר סביב כל הצדדים של השולחן העגול הזה שותפים לאותה מטרה, ולכן מוזר במיוחד שהגענו לקונפליקט הזה.
<דסי בארי: זה מה שמפתיע אותי, אבל אנחנו אולי היינו לא מספיק ברורים דווקא סביב פעולה שהמשרד נקט, שהיא פעולה שהגבירה בקרה.
מאיר כהן: אתה לא יכול לעשות חטא ולהתהדר בזה שאתה מבקר.
יעקב מרגי: לא, לא, הפסקת אותה באמצע.
יעקב מרגי: היא מדברת על הזעקה האחרונה.
<דסי בארי: אני רוצה רגע להציע הצעה, חבר הכנסת.
<דסי בארי: תן לי רגע לסיים דבר שלם.
<דסי בארי: אני גם רק לפני פחות משעה חוויתי תאונת דרכים.
<דסי בארי: לא קרה לי כלום, אבל נפשי עוד נסערת, אז בוא רגע תן לי להגיד דברים מדוברים ואחר כך כל שאלה שתישאל, אני חושבת שאתה תמצא שאנחנו משתדלים לא לעשות חטאים כפי שאתה מגדיר את זה.
<דסי בארי: רציתי רק לומר שאם היה משרד החינוך יושב בשקט ונותן לדברים להמשיך, אז אולי כאן לא היה מתעורר הרעש, אבל אנחנו מצאנו שזה לא - - -
מאיר כהן: משרד החינוך היה צריך להגיד להפסיק את הגבייה.
<דסי בארי: אני ממש מבקשת, תן לי רגע הזדמנות לבטא את עצמי.
מאיר כהן: לא, זה שיח.
מאיר כהן: אני לא כועס.
<דסי בארי: לא, אני לא אמרתי שאתה כועס.
<דסי בארי: גבית תשלומי הורים כמנהל בית ספר?
מאיר כהן: גביתי, אבל מעולם לא גביתי על 5 יחידות מתמטיקה.
מאיר כהן: מעולם לא גביתי 3,000 שקל לחודש.
<דסי בארי: אני מאוד מודה לך על מה שאמרת כרגע.
<דסי בארי: תן לנו לבדוק.
מאיר כהן: אני יודע שהחטא הקדמון הוא לא שלכם, הוא של חבר'ה שלפניכם.
<דסי בארי: אוקי, אז בואו נבדוק האם למישהו מותר לגבות ועל מה, רק תנו לנו להגיד דבר דבור על אופניו, כי יש הרבה מאוד דיסאינפורמציה.
יעקב מרגי: הבמה שלך מדי פעם.
יעקב מרגי: לא יקרה כלום אם חברי הכנסת ישאלו.
מאיר כהן: אני מתחייב לשתוק.
יעקב מרגי: אל תתחייב בדברים.
יעקב מרגי: אני לא מתחייב ולא עומד בזה.
<דסי בארי: אני רוצה רגע להתחיל ולהגיד, א', שהפעולה שעשינו היא פעולה בקרתית.
<דסי בארי: התגובות שאני מוצאת בשטח מכילות הרבה מאוד אי הבנה של איך בנוי תקציב החטיבה העליונה והרבה מאוד אי הבנה על איך ממומן בית ספר על יסודי.
יעקב מרגי: אני מקווה שיש מצגות מודפסות גם לחברים, כי הכתב הוא קטן.
<דסי בארי: כן, יש.
<דסי בארי: בניגוד לבתי הספר היסודיים ולחטיבות הביניים, כשמקבלים תקן כיתה לכיתה ויש להם תקן פחות או יותר קבוע, טיפה משתנה אבל הוא תקן קבוע, הרי שהחטיבה העליונה מתוקצבת אחרת לגמרי ומנוהלת אחרת לגמרי וחשוב לדעת זאת.
<דסי בארי: מערכת החינוך בחטיבות העליונות מופעלת על ידי רשויות מקומיות או בעלויות ולא ישירות על ידי המדינה, וכל אופן הניהול שלה שונה מהותית, ולכן אי אפשר להשליך כל דבר שקורה בבית הספר היסודי או בחטיבה אל החטיבה העליונה.
יעקב מרגי: אנחנו מדברים כרגע על החטיבה העליונה.
<דסי בארי: דבר שני, התקצוב בחטיבה העליונה הוא לפי מספר תלמידים ולא לפי תקן כיתה.
<דסי בארי: אני יצרתי כאן נוסחה, אבל אשמח אחר כך לתת לדודי להסביר את זה.
<דסי בארי: אני רוצה רגע להגיד שאני מתייחסת כרגע רק לשעות ההוראה.
<דסי בארי: לבית ספר יש נלוות נוספות.
יעקב מרגי: אני רוצה שתסבירי את הנוסחה.
<דסי בארי: אני רוצה להסביר את הנוסחה.
<דסי בארי: בית ספר מקבל 1.04 שעות שבועיות לתלמיד כפול מספר תלמידים לכיתה או לשכבה, כשהחישוב שהמשרד עושה הוא חישוב של כיתה בת 36 תלמידים.
<דסי בארי: כך אנחנו מדברים.
<דסי בארי: לא כל הכיתות הן בנות 36 תלמידים, אבל אנחנו מדברים על 1.04 שעות הוראה.
<דסי בארי: יש עוד נלוות.
<דסי בארי: יש גם שעות תפקיד, יש שעות גמול בגרות למורה שמגיש לבגרות.
מאיר כהן: גם אצל התלמידים זה דיפרנציאלי, זאת אומרת, יש תלמיד שמקבל יותר מ-1.04.
מאיר כהן: צריך לציין את זה.
<דסי בארי: ההערה שלך היא מצוינת.
<דסי בארי: אני רוצה רגע להתייחס לנורמה ואחר כך נדבר שיש עוד נלוות.
<דסי בארי: שעות הוראה בחינוך העיוני הרגיל, כרגע לא בחינוך טכנולוגי, לא בכיתות מב"ר, אתגר, כיתות שח"ר, חינוך מיוחד.
<דסי בארי: כל אחד מאלה, יש לו את התוספות שלו.
<דסי בארי: שעות הוראה בחינוך העיוני הרגיל, החלק של ההוראה הוא 1.04 לתלמיד כפול מספר התלמידים.
<דסי בארי: החישוב שהמשרד מדבר עליו בכל החוזרים שלו הוא חישוב כאילו יש 36 תלמידים בכיתה.
יעקב מרגי: השעות האלה שיוצאות מהנוסחה הזו אלה שעות הבסיס חוץ מהדברים הנלווים האחרים, מה שאתם מעמיסים לצורך ניהול בית ספר.
יעקב מרגי: אני רוצה להסביר במילים הפשוטות שלי.
יעקב מרגי: אלה שעות ההוראה בפועל.
<דודי מזרחי: זאת הקומה הבסיסית.
<קריאה: לשבוע.
<דסי בארי: כן, בוודאי.
איתן ברושי: צריך להוסיף לזה את השלטון המקומי.
יעקב מרגי: איתן, לא, לא.
יעקב מרגי: כי חסרה לך ההקדמה של הדברים.
איתן ברושי: המשרד נותן.
יעקב מרגי: איתן, אני רוצה להסביר לך משהו.
יעקב מרגי: אנחנו באנו היום ללמוד.
יעקב מרגי: אנחנו כבר מתקשקשים עם זה.
יעקב מרגי: חברי הכנסת רוצים ללמוד סוף סוף איך מתקצבים, מה מתקצבים ומה צריכים בתי הספר לתת בפועל.
יעקב מרגי: אחר כך כל השאר.
יעקב מרגי: תעשה לי טובה, אנחנו אחרי.
איתן ברושי: בניגוד לכם, אני ניהלתי מועצה אזורית.
יעקב מרגי: זו הבעיה, שכולנו ניהלנו משהו ובאנו משם.
איתן ברושי: אבל מעולם לא היה מרכיב רק של משרד החינוך.
איתן ברושי: אבל צריך להגיד את זה.
איתן ברושי: זה חלק ממרכיבי אי השוויון.
<דסי בארי: תיכף נתייחס לזה.
<דסי בארי: זו הערה טובה.
<דסי בארי: דודי, אתה רוצה להגיד עוד משהו על תקציב?
<דודי מזרחי: דודי מזרחי, מנהל אגף תקציבים, משרד החינוך.
<דודי מזרחי: הקומה הבסיסית שאותה נראה עבור כל תלמיד במערכת במגמה עיונית, אם הוא לא בכיתת מב"ר, אתגר, מסלול טכנולוגי ייחודי וכו', זאת הקומה הבסיסית.
<דודי מזרחי: נראה אצל כולם.
<דודי מזרחי: זה נכון, הרשויות המקומיות בחלק מהמקומות מוסיפות נדבך נוסף.
<דודי מזרחי: אנחנו מתייחסים כרגע, וזאת המצגת של דסי, רק לחלק של משרד החינוך.
<דודי מזרחי: צריך להגיד במאמר מוסגר ויש נתונים על זה של הלמ"ס, החלק של הרשויות המקומיות, למרות שברשויות מסוימות הוא מאוד משמעותי, במפה של ההוצאה הלאומית לחינוך הוא לא משמעותי.
<דודי מזרחי: רוב הכסף מגיע ממדינת ישראל.
<דודי מזרחי: זה נכון שיש מועצה אזורית מסוימת שאולי משקיעה סכומי עתק, אבל ברוב הארץ 90% מההשקעה היא של המדינה.
<דסי בארי: גם יש הבדל בין מוסדות חינוך על יסודיים שהם בבעלות הרשות, שאז הרשות היא הבעלות עליהם והיא משקיעה בהם יותר.
<דסי בארי: אנחנו מוצאים שמוסדות חינוך על יסודיים שאינם בבעלות הרשות, לעיתים אפילו לא מקבלים מהרשות את הוצאות החשמל והמים.
<דסי בארי: זה עכשיו משהו שאנחנו מסדירים אותו, לכן זו תמונה מורכבת.
<דסי בארי: הערתך היא טובה.
<דסי בארי: בשביל ההדגמה רצינו להראות איך זה עובד.
<דסי בארי: נניח ויש כיתה שהיא יותר מ-36 תלמידים, יש בה 39 תלמידים, אפשר היה לבחור כל מספר אחר של תלמידים, היא לא מקבלת 37.5 שעות ממשרד החינוך, היא מקבלת 40.5 שעות.
<דסי בארי: לעומת זאת כיתה שהיא פחות, לקחנו דוגמאות של כיתות של 32, 28 או 24 תלמידים, לא מקבלות מהמשרד 37.5 שעות.
יעקב מרגי: היא הופכת להיות רווחית, כי היא לא מלמדת בפועל יותר שעות.
<דסי בארי: רגע, תיכף נדבר מה קורה עם כל אחת מין הכיתות.
<דסי בארי: ההתחייבות שאנחנו נשים פה על השולחן זה שהמטרה של משרד החינוך בהליך ההסדרה זה לדאוג שכל כיתה על פי גודלה ועל פי תקציבה מבצעת את מה שהיא מתוקצבת עבורו בתוך הכיתה או בתוך בית הספר.
<דסי בארי: בכל מקרה רק רצינו להראות שהניסיון לבוא ולדבר על כך שכל כיתה בארץ, ראיתי את זה בכל מיני מסמכים, מקבלת 37.5 שעות, זה ניסיון מוטעה.
<דסי בארי: בסיס הידע שמוביל את ההנחה הזו היא בסיס ידע מוטעה.
<דסי בארי: אין תקציב סגור לכיתה כפי שיש בחטיבת הביניים וביסודי.
<דסי בארי: יש תקציב פר תלמיד, לכן משרד החינוך לא מוציא חוזר מתנה בחטיבה העליונה, הוא מוציא חוזר מתנה בבית הספר היסודי ומבהיר מה חובה לעשות עם כל השעות.
<דסי בארי: הוא מוציא חוזר מתנה בחטיבת הביניים ומבהיר מה צריך, כי הוא מתקצב אותם בצורה ברורה.
<דסי בארי: הוא לא מוציא חוזר מתנה בחטיבה העליונה ולא הוציא עד היום הנחיות איך להפעיל את שעות החטיבה העליונה.
יעקב מרגי: דסי, את אומרת חוזר מתנה.
יעקב מרגי: אמרנו, דברי איתנו בגובה העיניים, בשפה העממית.
<דסי בארי: הערה טובה, שבטעות השתמשתי במונח מקצועי.
<דסי בארי: "מתנה" הוא ניסוח הנחיות איך לנהל בית ספר שהמשרד מוציא.
<דסי בארי: הוא מוציא אותו מכיתות א' ועד ט'.
<דסי בארי: אין מסמך כזה לכיתות י' עד י"ב.
<דסי בארי: מה שיש לכיתות י' עד י"ב זו הודעה על איך מחושב שכר הלימוד והמלצות פיזור, הוראה, למידה והערכה.
יוסי יונה: אם יש נניח כיתות בחסר, כפי שאת אומרת - - -
<דסי בארי: המילה "בחסר" היא מילה מוטעית, הואר על ידי חבריי.
<דסי בארי: פה כבר הורדתי אותה.
<דסי בארי: בטעות בעותק שבידיכם היא - - -
יוסי יונה: אם את יכולה להסביר, כאשר כיתה היא קטנה מהכיתה של 36, ואת אומרת, ומקבלים עכשיו פר תלמיד ולא פר כיתה, מה ההלימה תהיה עכשיו בין העובדה שהם מקבלים פר תלמיד לבין השעות שנדרשות כדי שהילד/ה ישלימו תעודת בגרות איכותית?
יוסי יונה: האם העובדה שמשלמים לפי תלמיד לא יוצרת מצב של חסר?
<דסי בארי: תודה רבה על השאלה הזו.
<דסי בארי: א', אני רוצה להדגיש מה שאמרתי.
<דסי בארי: המילה "בחסר" היא מילה מוטעית, העירו לי חבריי.
<דסי בארי: בחומר שהדפסנו היא עוד מופיעה, אבל תיקנו אותה.
יעקב מרגי: אין חסר.
יעקב מרגי: זה התקצוב, 1.04.
<דסי בארי: אין חסר.
<דסי בארי: המילה חסר איננה נכונה כי אין נוהל שאומר אחרת, ולכן זה התקצוב.
<דסי בארי: שאלתך היא בעצם, אז מה קורה עם בתי ספר שאינם מתוקצבים ב-37.5 שעות, אז בוא נגיד רגע מה היה עד היום ומה אנחנו רוצים לתקן.
<דסי בארי: עד היום כל בית ספר לקח את התקציב שיש לו והפעיל אותו על פי הבנתו כדי להביא את התלמידים לבגרות.
<דסי בארי: לא היה שום נוהל מחייב.
<דסי בארי: תיכף אני אעבור על המסמכים השונים שראיתי.
<דסי בארי: הם מסתובבים אותו.
<דסי בארי: הם כולם מסמכים שלי, לכן אני מדברת פה.
<דסי בארי: הם כולם המלצות, המלצה לפריסת ההיבחנות.
<דסי בארי: זה נקרא, אגב, לא המלצות תקציביות אלא פדגוגיות.
<דסי בארי: עד היום רק המלצנו.
יעקב מרגי: דסי, ברשותך, אני מקדם את תלמידי כיתה י"א, בית ספר "זיו" בבית הכרם בירושלים.
יעקב מרגי: ברוכים הבאים, הגעתם לדיון של ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת.
יעקב מרגי: אנחנו לומדים את כל סוגיית תשלום שכר הלימוד בבתי הספר העל יסודיים כפי שאתם נמצאים, התיכוניים.
יעקב מרגי: אני לא יודע אם בית הספר שלכם גובה תשלומים מעבר למה שמותר.
יעקב מרגי: שכר לימוד גובים מכם?
יעקב מרגי: לא תשלומי הורים.
<קריאה: אין שכר לימוד.
יעקב מרגי: אבל תלמדו, יש בתי ספר, במיוחד של רשתות מסוימות, שכדי ללמוד בבית ספר תיכון בחוק חינוך חובה חינם דורשים מהם לפעמים 2,000, לפעמים 3,000 שקל, לפעמים 4,000 שקל, כמעט כמו בהשכלה הגבוהה.
יעקב מרגי: חברי הוועדה רוצים לעשות סדר בנושא הזה.
יעקב מרגי: הגעתם לדיון יחסית רגוע שאנחנו כרגע רוצים ללמוד איך זה עובד, והגעתם בתחילת הדיון.
יעקב מרגי: אם תרצו במשך הדיון להתייחס, רק תרימו יד, לא להתפרץ.
יעקב מרגי: אל תהיו כמו חברי הכנסת.
יעקב מרגי: תרימו יד ואתן לכם.
יעקב מרגי: בבקשה, דסי.
<דסי בארי: התחלנו לדבר על מה היה עד היום.
<דסי בארי: עד היום באמת בתי ספר, מאחר שלא היה תקצוב קבוע, לא היו הנחיות חד משמעיות קבועות.
<דסי בארי: יש אמירה פדגוגית איך מגיעים לחוקת זכאות לבגרות.
<דסי בארי: לא היה אכיפת חובה על כמה שעות לומדים כל מקצוע.
<דסי בארי: יש המלצה פדגוגית איך כדאי ללמוד.
<דסי בארי: יש מספר המלצות פדגוגיות.
<דסי בארי: תיכף אני אעבור על המסמכים השונים שפורסמו בשנים הקודמות ומשום מה פורשו כמין חוזרי חובה ואני אוכיח שהם היו המלצות בלבד ואפילו מגוונות.
<דסי בארי: אנסה להתייחס בהמשך עוד פעם לשאלת הכיתות הקטנות כי היא מאוד קריטית, כי אנחנו עושים הפעם הסדרה.
יעקב מרגי: בואי נדבר על הנורמלי.
יעקב מרגי: אחר כך נצא לחריגים.
<דסי בארי: אחר כך נדבר על החריגים.
<דסי בארי: אני מנסה רגע, למרות שזו ממש פדגוגיה, להראות איך נראית תעודת בגרות או איך נראית תוכנית בגרות בעיניים תקציביות.
<דסי בארי: יושבים פה חבריי, אבל רגע איך נראית תוכנית הבגרות.
<דסי בארי: תוכנית הבגרות נראית כך: העמודה הימנית מציגה את הבגרות הרגילה והעמודה השמאלית מציגה כבר בגרות איכותית שיש בה 5 מתמטיקה ו-5 אנגלית.
<דסי בארי: השורה השנייה, ניסיתי לתת גם את המעטפת הפנימית, דברים שאינם נספרים ליחידות הבגרות אבל הם חלק מתוך הציפייה שלנו מבתי הספר ללמד.
<דסי בארי: תוכנית בגרות מחייבת 10 יחידות לימוד בתחומים הומניסטיים שהם תנ"ך, לשון, אזרחות, ספרות והיסטוריה בבית הספר הממלכתי.
<דסי בארי: בחמ"ד זה טיפה אחר.
<דסי בארי: היא מחייבת לפחות 3 יחידות לימוד במתמטיקה ו-3 יחידות לימוד באנגלית, והיא מחייבת איזשהו מקצוע מורחב.
<דסי בארי: אגב, הוא לא חייב להיות מגמה.
<דסי בארי: אפשר גם להרחיב מתמטיקה וגם הוא ייחשב מקצוע.
מאיר כהן: לא, אבל אז זה מאוד קשה ב-21.
<דסי בארי: נכון, אבל רק רציתי להגיד מה הוא המקצוע המורחב.
<דסי בארי: הוא יכול להיות כל מקצוע מלבד אנגלית.
מאיר כהן: מלבד אנגלית ומתמטיקה.
<דסי בארי: לא, מתמטיקה הוא יכול להיות.
מאיר כהן: לא, אז הוא יצטרך לקחת עוד מקצוע.
<דסי בארי: בסדר, הוא יכול לקחת עוד 3 יחידות.
<דסי בארי: לצורך העניין, בחוקת הזכאות החדשה אין חובת מקצוע בחירה, מה שהיה בחוקת הזכאות הקודמת.
<דסי בארי: לצורך כך הוא חייב להגיע ל-21 יחידות לימוד.
<דסי בארי: 21 יחידות לימוד מחייבות 21 שעות בשבוע, כל שנה במשך שלוש שנים לפחות.
<דסי בארי: אפשר לחלק זאת גם אחרת.
<שי פולטהיים: סליחה, יש לך טעות.
<שי פולטהיים: בכל מסמכי משרד החינוך כתוב שמשרד החינוך מתקצב שתי מגמות.
<דסי בארי: אין סתירה בין מה שאתה אומר למה שאני מציגה.
<דסי בארי: אני אסביר, רק אני חושבת שכל אחד צריך רגע להיכנס לחדר גם ממקום של הקשבה, כי אני אמרתי בפירוש שאינני מציבה פה את התקציב, תיכף אראה את התקציב, אלא מציבה פה את חובת הפדגוגיה, חוקת הזכאות ומתארת אותה במונחים תקציביים.
<דסי בארי: אחר כך אני אגיד מה אנחנו מתקצבים.
<דסי בארי: אנחנו מתקצבים 1.04 שאם יש כיתה של 36 תלמידים, היא נותנת גם - - -
יעקב מרגי: דסי, תמשיכי עם הפדגוגיה.
<דסי בארי: אני רגע שואלת שאלה פדגוגית.
<דסי בארי: יושבים פה תלמידי כיתות י"א.
<דסי בארי: הם בימים אלה סיימו את מועד החורף, אלו מביניהם שנבחנו בלשון או בהיסטוריה בחורף.
<דסי בארי: תיכף הם נכנסים למועד קיץ ראשון שלהם, שיהיה לכם בהצלחה.
<דסי בארי: מה הם חייבים לצורך תעודת בגרות?
<דסי בארי: זה מה שאני שואלת.
<דסי בארי: לא שאלתי כמה כסף קיבל המנהל שלהם.
<דסי בארי: מה הם חייבים כדי לקבל תעודת בגרות?
יעקב מרגי: אם אני אהיה שר חינוך אי פעם, עשרה אירועי בחינה בלבד לתעודת בגרות.
יעקב מרגי: מוריד יותר משי פירון.
יעקב מרגי: ניתן להם עבודות גמר, ניתן להם עבודות חקר, ניתן להם דברים יותר מהנים.
מאיר כהן: יש לי רק הערה.
מאיר כהן: כך אתם מתייחסים לבגרות איכותית, 25 יחידות?
<דסי בארי: לא, נתתי דוגמא לאם אני מגדילה את האיכות.
<דסי בארי: המילה בגרות איכותית בהסכמה בינינו לבין האוניברסיטה, כוללת כך שיש לפחות 4 יחידות לימוד באנגלית.
<דסי בארי: זה מה שהאוניברסיטה מבקשת לצורך בגרות איכותית.
<דסי בארי: אני נתתי פה 5 מתמטיקה, 5 אנגלית.
<דסי בארי: כמובן שאני מאוד אשמח לראות כימיה ופיסיקה, אבל רגע, אני עוד לא בדיון של מה השאיפות שלי.
<דסי בארי: אני בדיון פדגוגי.
<דסי בארי: תלמיד שיושב פה ויעשה 10 יחידות לימוד הומניסטיות, שזה 2 לשון, 2 היסטוריה, 2 אזרחות, 2 ספרות ו-2 תנ"ך ויעשה 3 מתמטיקה, 3 אנגלית ומקצוע אחד מורחב, יצבור 21 יחידות לימוד וילמד את המעטפת הפנימית, שזה חינוך גופני, שעת מחנך, מבוא למדעים ושתי פרקים פרוסים על גבי שלוש שנים של השכלה כללית, הוא יכול ללמוד, אנחנו לא מרשים את זה, אבל הוא יכול ללמוד רק 26 שעות בשבוע כל שנה במשך שלוש שנים ולצאת עם תעודת בגרות ראויה, אפילו מצוינת.
יעקב מרגי: ותירגעו, קחו אוויר, זה פדגוגי.
יעקב מרגי: קחו עם התקצוב.
<דסי בארי: רק פדגוגי.
<דסי בארי: זה לא כסף.
<דסי בארי: אני שואלת מה הפדגוגיה מחייבת.
<דסי בארי: הכסף נותן יותר מפדגוגיה.
<דסי בארי: נניח ואני רוצה איכותי יותר מזה, היום כדי להיות תעודה איכותית אקדמאית שמתקבלת בכל אוניברסיטה, דרישת הסף היחידה מעבר לבגרות רגילה, היא 4 יחידות לימוד באנגלית.
<דסי בארי: אני הגדלתי את הדרישה יותר ממה שהאוניברסיטה מבקשת, ואמרתי, ונניח שאני רוצה שהילד יעשה 5 אנגלית ו-5 מתמטיקה, במקרה זה הוא לומד 30 שעות – 25 שעות פרונטליות לצורך יחידות הבגרות ועוד 5 שעות המעטפת, כלומר, התשקיף הפדגוגי של מגמה אחת בלבד, זה נכון, אנחנו מאפשרים שתיים, ומאז שפתחנו ב-2016 את ההגבלה, בעבר הגבלנו לשני מורחבים בלבד, כי המשרד לא תומך בלמידה של הרבה מקצועות, היום בעולם לומדים פחות מקצועות ומעמיקים יותר בכל מקצוע.
<דסי בארי: המשרד לא תומך במדיניות שפעם הייתה, לצבור הרבה יחידות לימוד.
<דסי בארי: עובדתית הגבלנו את זה.
<דסי בארי: במרץ 2014 יצא חוזר מנכ"ל שהגביל את כמות המורחבים המותרים רק לשניים.
<דסי בארי: אחר כך בלחץ השטח אישרנו שלושה.
יעקב מרגי: זה לא לדיון הזה.
יעקב מרגי: אני חסיד שתגבירי את היחידות ותורידי את המקצועות שנלמדים ולא נבחנים עליהם, לאורך כל הסקאלה.
<דסי בארי: בדיוק זה הכיוון שלנו.
<דסי בארי: לא, אבל אנחנו חסידים של אותו דבר.
<דסי בארי: רק כדי להגיד את זה, כי יש כאן איזו נטייה לחשוב כאילו המשרד תומך בכמה שיותר מגמות, אז התשובה היא לא.
<דסי בארי: במרץ 2014 יצא חוזר מנכ"ל.
יעקב מרגי: דסי, אני מבין את הרציונל למה נתת לנו את הקטע הפדגוגי, אבל אל תהפכי אותו לדיון המרכזי.
<דסי בארי: אוקי, אני ממשיכה.
יעקב מרגי: אנחנו בתקצוב ובגבייה.
<דסי בארי: אז רק לצורך העניין, ככל שילד עשה תעודה רגילה, הוא יכול היה ללמוד רק 26 שעות.
<דסי בארי: מצאנו את זה בעולם עד עכשיו.
<דסי בארי: אנחנו עומדים לאסור את זה החל מעכשיו והלאה.
<דסי בארי: גם ילד שעושה תעודה בסיסית, אנחנו רוצים שילמד יותר שעות.
<דסי בארי: זה חידוש שלא היה עד כה.
<דסי בארי: הוא יכול גם היה ללמוד 30 שעות.
<דסי בארי: מאחר שהחמ"ד והחרדי חייבים עוד 4 יחידות לימוד לפחות, עוד 1 תנ"ך מעבר ל-2 המחויבות בחינוך הממלכתי ועוד 3 תושב"ע או גמרא, הרי שבחמ"ד יש עוד 4 שעות לשנה מחויבות, שזה אומר 30 שעות בתעודה המינימלית ו-34 שעות בתעודה המוגברת.
<דסי בארי: זה הפך להיות נורמת חובה.
<דסי בארי: לקחנו את מה שהגדרנו כאן כתעודה איכותית, שאגב, אפשר גם לשחק בה אחרת.
<דסי בארי: אפשר להגיד שהילד עשה רק 4 מתמטיקה ו-4 אנגלית ואת השעתיים הנוספות נתן לדבר אחר.
<דסי בארי: זו רק דוגמא.
<דסי בארי: הרי אנחנו לא מחייבים מעטפת.
<דסי בארי: מה עשינו ועל מה עשינו ולמה נזעקנו לכאן?
<דסי בארי: לאורך השנים המשרד לא אכף מדיניות ברורה על אופני ניצול התקציב בחטיבה העליונה.
<דסי בארי: מאחר שהחטיבה העליונה מופעלת על ידי בעלויות או רשויות, המשרד לא נתן מסמך מחייב אלא רק המלצות והסברת תקציב.
<דסי בארי: כל שנה יצא מכתב מנהל המינהל הפדגוגי, שהוא מכתב שמסביר את התקציב ומראה את פריסת ההיבחנות המומלצת שהיא פריסה פדגוגית.
<דסי בארי: הוא אמנם צירף לה שעות הוראה אבל הוא לא הפך את זה למסמך הוראה מחייב.
<דסי בארי: תיכף אראה את המסמך, "אריאל לוי", שהבנתי שעליו מתבססים, ואני אראה שיש בו המלצות שונות.
<דסי בארי: אי אפשר לקחת רק המלצה אחת בתוך מסמך שנותן שלוש אופציות, ולהגיד, היא ההמלצה המחייבת.
<דסי בארי: המסמך בנוי על שלוש אופציות מדורגות.
<דסי בארי: לאורך השנים המשרד לא אכף מדיניות ברורה, דבר ראשון שאנחנו רואים בו חוסר.
<דסי בארי: המשרד החליט להתחיל לאכוף.
<דסי בארי: דבר שני, מתוך כך נוצרו התנהלויות לקויות שהוטמעו בשטח והפכו להיות נורמה שהמשרד יוצא נגדה.
<דסי בארי: כמו גם, הייתה תפיסה שאמרה שמה שלא מתוקצב על ידי המשרד, אין צורך לתת, ולכן הייתה תפיסה שאמרה שאם יש כיתה קטנה במיוחד שמקבלת פחות שעות מין המשרד, אפשר לשחרר אותה הביתה גם ב-11 וב-12.
יעקב מרגי: שזה בניגוד לתנאי הרישיון, שנותנים רישיון בית ספרי.
<דסי בארי: לא, היא לימדה את כל תוכנית הלימודים אז מותר לה, אבל זה בניגוד לתפיסה הפדגוגית שלנו שאומרת שבית ספר הוא לא אקדמיה לבגרות, הוא מקום שצריך להתחנך בו, וכדי להתחנך צריך לשהות בו.
<דסי בארי: אי אפשר לבוא ללמוד לבגרות וללכת הביתה, אז זה דבר שני שמצאנו.
חנין זועבי: וגם להעביר תקציבים מיישוב ליישוב.
<דסי בארי: מצוין, כי גם זו הייתה תופעה.
<דסי בארי: תיכף אני מגיעה לזה.
מאיר כהן: זה לא המשרד עשה את זה.
חנין זועבי: הרשתות.
יעקב מרגי: כן, כן, לכן אנחנו כאן.
יעקב מרגי: כל המחלות שצצו, אנחנו דנים בהן.
<דסי בארי: כל המחלות.
<דסי בארי: זו עוד תופעה.
<ברוך בוחניק: ברוך בוחניק, חבר מועצת העיר מודיעין.
<ברוך בוחניק: זה כן המשרד עשה את זה.
יעקב מרגי: דסי, אחד האשמים שאנחנו נוגעים, זה הראשון הוא ויוסי אביבי ממודיעין שגרר אותנו ללמוד את הסוגיה הזו ובצדק.
יעקב מרגי: מצאנו שם תהום פעורה.
<דסי בארי: אוקי, אז לכן לא הוגדרה ולא נשמרה רמה פדגוגית ראויה לכל הלומדים והמשרד החליט שתפקידו כרגולטור, גם אם איננו בעלות על החטיבה העליונה, הרי שהוא הרגולטור גם של החטיבה העליונה ולכן הוא החליט שהוא ישים כלל מחייב, לא עוד מומלץ אלא מחייב.
<דסי בארי: זה הדבר הראשון שאנחנו נעשה.
<דסי בארי: הדבר השני, תלמידים מרקע חלש שהוריהם תבעו פחות, קיבלו פחות.
<דסי בארי: הבעלויות, איפה שהילדים פחות דפקו על השולחן, איפה שהביאו להם פחות עורכי דין, מאחר שלא היה משהו מחייב, הם קיבלו פחות.
<דסי בארי: מצאנו התאמה עצובה בין מה מקבל ילד - - -
יוסי יונה: הם לא תבעו פחות.
<קריאה: המדינה נתנה פחות.
<דסי בארי: לא המדינה נתנה פחות.
<דסי בארי: הבעלות נתנה פחות.
חנין זועבי: או שהם לא תבעו כלום.
חנין זועבי: הם היו אדישים לגבי הזכויות שלהם.
יעקב מרגי: אתה תהיה שקוף בדיון.
יעקב מרגי: אתה עשית דבר שהוא לא ייעשה, אתה יודע למה?
יעקב מרגי: א', זרקת לאוויר משהו שהוא לא נכון.
יעקב מרגי: אתה מכוון למשהו אחר שלא שייך למה שהיא אמרה.
יוסי יונה: הדס, התכוונת, לא ידעו לתבוע.
יוסי יונה: לא התכוונת, לא תבעו.
יעקב מרגי: מיצוי זכויות.
יוסי יונה: כן, לא ידעו למצות זכויות.
יעקב מרגי: זה ביחס ישר לחוזק האוכלוסייה.
<דסי בארי: אוקי, וגם מאחר שזו הכנסת, אני אהיה רגע טיפה יותר מדויקת.
<דסי בארי: אני לא מנסה להגיד שבכל המקומות כך היה, אבל נמצאו תופעות או לפחות חששנו שתופעות כאלה יכולות להתגבר, שבמקומות שידעו פחות לעמוד על זכויותיהם, אולי הבעלויות לפעמים לא תמיד - - - .
<דסי בארי: מצאנו מקומות שבהם נוידו תקציבים מרשות לרשות ולפעמים מרשות חלשה בתוך אותה בעלות או בתוך אותה רשות, מבית ספר חלש לחזק.
<דסי בארי: לפעמים גם ההיפך.
<דסי בארי: אותנו הטריד הכול.
<דסי בארי: אנחנו רוצים שכל ילד יקבל מה שמגיע לו.
יעקב מרגי: מרגע שהתייחסתם לבעלות כבעלות, היא הרגישה סוברנית לשחק עם זה, אבל זה לא נכון.
יעקב מרגי: שכר לימוד, תל"נים או כל דבר, הוא היה צריך להיות מלכתחילה משק סגור לאותו בית ספר.
<דסי בארי: אוקי, אז זו ההסדרה עכשיו שנעשה.
<דסי בארי: דבר שני, מצאנו שתשלומי הורים גבוהים נלקחים ולא ידענו לבדוק האם כל התוספות שהמשרד נותן באמת לא נכללים בתוך אותם תשלומי הורים.
<דסי בארי: היו תקורות שרצינו להסדיר אותן והן הוסדרו בינואר 2017, והיו פרויקטים מערכתיים שונים שלפעמים היו חלק מתוך התקורות הללו, ולכן מה עשינו?
<דסי בארי: לראשונה הגדרנו מינימום שעות אורך מחייב.
<דסי בארי: זה לא היה עד היום מעולם.
<דסי בארי: אין מסמך עד היום שאומר מה מינימום שעות האורך המחייב.
יעקב מרגי: רגע, אמרת מושג שרק מי שמתעסק בזה, מבין.
יעקב מרגי: כשאת אומרת שעות אורך, למה את מתכוונת?
<דסי בארי: שעות אורך זה אומר כמה שעות יושב הילד לאורך יום הלימודים, מהרגע שהוא בא עד הרגע שהוא הולך.
<דסי בארי: שעות אורך לכיתה זה אומר כמה שעות במערכת משובצות לכיתה אחת אחרי השנייה.
יוסי יונה: איך זה עומד או לא עומד בהלימה עם מה שהצגת בהתחלה, העניין הזה של הדיון הפדגוגי?
יעקב מרגי: חכה עם הפדגוגי.
חנין זועבי: זה אותם מספרים של ה-30 ושל ה-26.
<דסי בארי: למה הגדרנו 30?
<דסי בארי: משני טעמים.
<דסי בארי: טעם ראשון, כי תעודת בגרות איכותית מספיק ולא מינימלית ביחד עם מעטפת פנימית מספקת דורשת מינימום של 30 שעות, ואנחנו רוצים להגיד שאנחנו מחייבים, לא עוד ממליצים, אלא מחייבים את אותו מינימום ראוי.
<דסי בארי: סיבה שנייה, אנחנו תיכף נראה, כי כך המלצנו בעבר.
יעקב מרגי: תסבירי את ב' ו-ג' במילים פשוטות.
<דסי בארי: אולי רק אני אגמור את א'.
<דסי בארי: עוד מילה אחת על א'.
<דסי בארי: יש מסמך "אריאל לוי ע"ו" שמצאתי אותו מצוטט בכל מיני מקומות.
<דסי בארי: במסמך "אריאל לוי", תיכף נפתח את הקישור שאריאל שם בעמוד - - -
יעקב מרגי: הוא לא מעניין אותי.
יעקב מרגי: אני באתי ללמוד עכשיו.
<דסי בארי: נכון, אבל אני רוצה רגע להגיד, זה מסמך מע"ו.