GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעקב מרגי: אז כל הרשויות יש להן קרקע זמינה.
יעקב מרגי: גם הקטע של - - - יש לו 60 מיליארד, אם יודעים לנצל את זה כמו שצריך, אפילו הנושא הכי כואב בחינוך, שאת השעות אפילו לא מנצלים.
יעקב מרגי: שעות זה פגיעה בבשר החי של הילדים.
יעקב מרגי: ואם כבר נותנים שעות למוסדות ולרשתות וזה, אני לא רוצה להגיד לך על מה זה הולך ואין בקרה.
יעקב מרגי: זו הבעיה.
<אלי לנקרי: זה חלק מהתרגילים של האוצר ובסוף הם הרבה פעמים מצליחים להשפיע על ההחלטות.
יעקב מרגי: אני לוקח את התקנה, מתרגם אותה לחוק.
מאיר יצחק הלוי: אוקיי, מצוין.
מאיר יצחק הלוי: הכנו לכם את החומר, יש לכם את זה.
יעקב מרגי: יש לי את התקנה.
מאיר יצחק הלוי: עוד פעם, רק כדי שנחדד את זה, מה שאתם אישרתם לנו בסוף, העלינו את זה מ-100 ל-200, ואז משה שגיא הסכים שהכסף בא לקופת הטיול ולא לקופת ההורה.
מאיר יצחק הלוי: דיברנו על זה.
מאיר יצחק הלוי: רק צריך ש - - -
יעקב מרגי: לא, ביקשת הבהרה, בדקתי, הוא אמר חד משמעית.
מאיר יצחק הלוי: מול מי אתה?
מאיר יצחק הלוי: גם מול משה?
יעקב מרגי: מול המנכ"ל.
מאיר יצחק הלוי: גם פה הוא אמר את זה, רק אני תמיד פוחד מרמת החלחול למטה, לראות שבסוף בסוף בסוף משה שגיא צריך לתת את הוראת התשלום.
מאיר יצחק הלוי: אז אני אדבר איתו גם כן עוד פעם, כדי לדעת, להרגיע את ההורים.
מאיר יצחק הלוי: כשאייל תפס אותי, יושב ראש הוועד, זה מה שעניין אותו, ובצדק.
מאיר יצחק הלוי: אנחנו מדברים על להעביר את ה-200 לטובת קופת ה - - - מול הדיווח, לא צריך - - -
יעקב מרגי: ימי הטיול זה - - -
<קריאה: 200 שקלים לעיבוי תכני הטיול.
מאיר יצחק הלוי: מה בעצם רצינו?
מאיר יצחק הלוי: ילד אילתי, שיהיה לו טיול כמו ילד באר שבעי.
מאיר יצחק הלוי: לא ביקשנו כלום יותר.
מאיר יצחק הלוי: לא אמרנו 'תעשו לנו מערופים'.
יעקב מרגי: הוא יוצא ליומיים, הולך לו יומיים נסיעות.
מאיר יצחק הלוי: אצלנו ילד כזה, אתה נוסע לטיול זה יום שלם.
מאיר יצחק הלוי: זה ההבדל.
מאיר יצחק הלוי: אלי, יש נושאים נוספים?
<אלי לנקרי: אני רק רוצה לחזק את הסוגיה הזאת, כי תמיד, אתה יודע, באות טענות מהאוצר, אתה תשמע אותן מן הסתם כשתבוא עם ה - - - הם לא תמיד מקבלים את העבודות שאנחנו מגישים בנושא הזה.
<אלי לנקרי: גם הנושא של מענק האיזון, כמו שאתה מכיר את זה מצד אחר - - - חשוב להדגיש שההשלכות של אותם מאפיינים מיוחדים של העיר אילת זה השלכות שהרבה פעמים תשמע 'זה לא רק אילת', 'זה לא רק זה', 'זה גם מקומות אחרים' - - -
יעקב מרגי: המדינה יודעת לתת מענים, נותנת לגליל מה שצריך לגליל ואת קו העימות, כמו שאתם קו העימות - - -
<אלי לנקרי: חשוב לי להגיד שאנחנו כעיר מתמודדים הכי טוב שרק אפשר עם הבעיות האלה שנובעות מהמאפיינים המיוחדים שלנו.
<אלי לנקרי: לפני שבוע התפרסם מדד שמתפרסם כל שנה, זה מדד היציבות והיעילות של הרשויות המקומיות.
<אלי לנקרי: עיריית אילת מקום שלישי במדינת ישראל ביעילות.
<אלי לנקרי: מה זה מדד היעילות?
<אלי לנקרי: זה איך עירייה מצליחה לספק שירותים מקסימליים במינימום משאבים.
<אלי לנקרי: יש שם חמישה פרמטרים, פרמטר של גבייה, פרמטר של יחס חוב, יש שם חמישה פרמטרים, בכל הפרמטרים האלה אנחנו תמיד בין המקום הראשון למקום החמישי בארץ.
<אלי לנקרי: זאת אומרת שיש כאן עירייה מאוד יעילה, אי אפשר לטעון כלפי העירייה 'אתם לא יעילים, תתייעלו', אנחנו הכי יעילים במדינת ישראל.
יעקב מרגי: באוצר זה לא מעניין, תהיה יעיל - - -
<אלי לנקרי: אבל אז אנחנו באים, אתה יודע.
יעקב מרגי: בכל מקרה זה - - -
<אלי לנקרי: זה נכון, אבל אנחנו באים נקיים, עם מצפון נקי בעניין הזה ואנחנו אומרים שאנחנו עושים את כל מה שאנחנו יכולים.
<אלי לנקרי: אגב, אנחנו בחרנו, מתוך בחירה, לא להיכנע לאתגרים ולחולשות ולחסרונות שיש לנו כתוצאה מהמאפיינים הללו, אנחנו מתמודדים איתם.
<אלי לנקרי: כל דבר שיש לנו יתרון יחסי הכי קטן אנחנו מנצלים אותו עד הסוף.
<אלי לנקרי: בחרנו להתמודד עם הנושא של ניצול אנרגיה ועצמאות אנרגטית, דרך המהלך הזה אנחנו חוסכים מיליונים.
<אלי לנקרי: אותו דבר בנושא של חיסכון במים, מה לעשות, אין לנו גשמים, כדי להשקות את הגינון שלנו, כדי להשקות את הגנים הציבוריים שלנו אנחנו משלמים כאן פי שניים מכל עיר במרכז הארץ, אז מה עשינו?
<אלי לנקרי: הכנסנו טכנולוגיות הכי מתקדמות שיש להשקיה וחסכנו שישה מיליון שקל בסיפור הזה.
<אלי לנקרי: זה מראה כמה עיריית אילת היא באמת עירייה יעילה ומנצלת כל יתרון.
<אלי לנקרי: מילה אחת לגבי האקדמיה ואני רוצה לקשור את זה, ברשותך, לעניין של התעסוקה כאן, כי יש קשר ישיר בין האקדמיה לתעסוקה, בין היכולת לייצר כאן, להרחיב כאן את מקורות התעסוקה, לגוון את מקורות התעסוקה וגם להשאיר את בני אילת כאן.
<אלי לנקרי: אקדמיה חזקה, אקדמיה שיודעת לתת מענים לאופק שלנו מבחינת גיוון מקורות התעסוקה והאפשרות להביא לכאן חברות הייטק ואפשרות להביא לכאן, לפחות בנושאים שיש לנו יתרון יחסי, אנחנו מקדמים עכשיו, גם כחלק מהחלטת הממשלה, את כל הנושא של ביו טכנולוגיה ימית, כי גם כאן זיהינו שיש לנו יתרון עצום בחקלאות ימית וביו טכנולוגיה ימית.
<אלי לנקרי: אנחנו רוצים לתת לזה מענה בקמפוס גם אצלנו.
<אלי לנקרי: עכשיו מדברים על הקמת מחלקה או פקולטה לחקלאות ימית, חושבים על חיפה בעניין הזה, למה חיפה?
<אלי לנקרי: מה חסר לחיפה?
<אלי לנקרי: לאילת יש את כל היתרונות, יש לה את מכוני המחקר הכי טובים שיש ויש כבר אוניברסיטה.
<אלי לנקרי: אם להקים מחלקה לביו טכנולוגיה וחקלאות ימית זה רק באילת, זה יחזק את העיר אילת, זה יאפשר לנו להקים את אותו פארק שאנחנו רוצים להקים, הפארק הזה יכול להביא 1,000 מקומות עבודה חדשים וכך אנחנו משדרגים את העיר.
יעקב מרגי: השאלה בנקודה הזו של הפקולטה - - -
<דרורי גניאל: זה סוג של החלטה לאומית, זה לא החלטה של בן גוריון.
יעקב מרגי: בפקולטה לחקלאות ימית ונושא של תארים בתיירות הרמתם ידיים?
יעקב מרגי: זה הפיך?
<יניב פוריה: אין הרמת ידיים.
יעקב מרגי: לא, לא שאלתי נכון, זה הפיך?
<יניב פוריה: אין הרמת ידיים, יש שינוי מגמה.
<יניב פוריה: הייתי בבאר שבע, עד כה - - -
מאיר יצחק הלוי: הוא באר שבעי, דרך אגב.
<יניב פוריה: ואני גם תיכף אתייחס לזה, כי אין דינה של אילת כדינה של באר שבע ואני תיכף אסביר לך ואני אדגים לך את זה עם מה שקורה לנו מתחת לבית כדי שתבין ותרגיש.
<יניב פוריה: יותר חשוב מלהבין כאן חשוב להרגיש.
<יניב פוריה: לא היו בוחרים מישהו עם הצורה שלי כדי להרים ידיים, אנחנו הולכים עכשיו לשטח אחר.
<יניב פוריה: אם עד כה היה באר שבע, לא התקבלת לבאר שבע, תוריד 50 נקודות פסיכומטרי, תוריד 100 נקודות פסיכומטרי תתקבל לאילת, אני עכשיו עובד על שינוי כל המגמה הזאת.
<יניב פוריה: התפתחו פה חוגים שהם לא יהיו זהים לבאר שבע, הם יהיו שונים, ייחודיים, מבודלים, בצורה כזאת שטובה לעיר אילת, אחת, טובה לעם ישראל, שתיים.
<יניב פוריה: הסיבה שאני פה באילת כי כמו שרעייתך לא ממש תשמח היום שהיא תגיע - - -
מאיר יצחק הלוי: לא בגלל אילת.
<יניב פוריה: ואני נשוי למישהי שעושה לי גם טבלאות על המקרר, 'אתה היית עכשיו באילת שלושה ימים'.
יעקב מרגי: אתה רוצה להתחרות?
<יניב פוריה: כן, אני רוצה להתחרות.
<יניב פוריה: מחר נפגיש את שתיהן ונראה.
יעקב מרגי: 30 ומשהו שנים היא אומרת לי 'אני חיה כמו חד הורית'.
<יניב פוריה: אני בדרך ל-30.
יעקב מרגי: הילדים אומרים 'אבא של שבת'.
<יניב פוריה: ועוד איך מכיר את זה.
יעקב מרגי: עזוב להתחרות, אתה קח את שלך - - -
<יניב פוריה: בדיון הקודם הוא נתן לי מחמאה.
<יניב פוריה: עכשיו אני רק רוצה להכניס, לדבר על באר שבע ושתבין את ההבדל.
<יניב פוריה: בנו לנו רכבת, בנו לנו גשר מהרכבת לקמפוס, מהרכבת לבית החולים, מהרכבת לפארק המדע.
<יניב פוריה: אנחנו נורא מתגאים בזה.
<יניב פוריה: מה שאף אחד לא יודע ולא מדברים עליו, אבל לא אכפת לי להגיד את זה גם בדלת פתוחה - - -
יעקב מרגי: שזה פיל לבן.
<יניב פוריה: לא, לא שזה פיל לבן, שמה שקורה בעצם, באר שבע היא לא פריפריה, כי כשאני מתקשר למרצה ואומר לו 'בוא תלמד', אז הוא אומר 'נהדר, תוך שעה ועשר דקות אני מגיע, זה פחות מהפקקים בתל אביב', כשאני אומר לו 'בוא לאילת', הוא אומר לי - - -
יעקב מרגי: אני זיהיתי את המגמה, את - - -
<יניב פוריה: רגע, כש - - -
יעקב מרגי: אני אומר לך באינסרט אחד.
יעקב מרגי: ביבי, בישיבת הממשלה דיבר על הקטע של תשתיות, תשתיות, תשתיות, הוא רצה לבטל את הפריפריה והוא הצליח.
יעקב מרגי: לגבי באר שבע אני מסכים איתך, באר שבע היום היא לא פריפריה.
יעקב מרגי: אם אני יוצא בשש בבוקר לירושלים, בחמישה לשבע אני בהר חוצבים זה לא פריפריה.
יעקב מרגי: לכן גם הקטע של התקוות מעיר הבה"דים, זה אחד הפרמטרים.
<יניב פוריה: אני ואתה פותחים את הדלת, יש לנו חמישה מוסדות אקדמאיים, אוטוטו שלושה בתי חולים פלוס מינוס, אני אומר את זה בצער רב, פה אין.
<יניב פוריה: אני אומר בצער רב, אני לרגע אלבש את הכובע האקדמי, שני פרמטרים היום משפיעים על תושב מדינת ישראל בהחלטה אם הוא נשאר בעיר מסוימת או עובר לעיר אחרת, אם יש לו את הכוח הכלכלי, חינוך ו - - -
יעקב מרגי: תעסוקה.
<יניב פוריה: לא תעסוקה, אני מבקש לחבר אותך דווקא לראש היהודי, חינוך ובריאות.
<יניב פוריה: עיר שמנצחת בשני המדדים האלה תשרוד, עיר שלא מנצחת לא תשרוד.
<יניב פוריה: אני אתחבר רגע לילד מאתמול ואני אתחבר גם אליך, עיר שלא מנצחת בשני הממדים האלה תתייבש, זוכר שדיברת אתמול על השער הדרומי?
<יניב פוריה: לא יהיה פה שער דרומי.
<יניב פוריה: כאן אני תומך לחלוטין במה שאמר סגן ראש העיר, אבל צריך ללכת רחוק יותר מביולוגיה ימית, צריך להביא לפה את המחלקה לניהול הכי טובה לארץ ויבואו עם זה מסות של סטודנטים.
<יניב פוריה: וצריך להביא את המחלקה לפסיכולוגיה הכי טובה בארץ, למה?
<יניב פוריה: כי נבדל אותה, כי אם אחר כך החוק שאתה דיברת עליו, שהתברר שיש גם איזה תכנית 100 מיליון השקל, כי ביקשת סכומים, התברר שיש כזאת תכנית שהוגשה, אני לא בטוח שאני מסכים לפירוט, כי אני צריך להביא לפה - - - אני לא רוצה להיות כמו כולם, לא רק שאני רוצה להיות שונה, אני רוצה להיות יותר טוב, אני רוצה להביא לפה סלבריטיז, אני רוצה שהאמא ברעננה תגיד - - -
יעקב מרגי: אני מתחבר ל - - -
<יניב פוריה: כדי להביא לפה את המגה סטאר אני גם צריך לשלם.
<יניב פוריה: אני אגיד לך בכנות, אנחנו מאוד שמחים שהגעת לפה, אבל אתה היום תרגיש את העייפות.
<יניב פוריה: כשמלמד אצלי מגה סטאר, מחר ביום שישי, לא יודע מה הלו"ז למחר, אז אתה תרגיש את העייפות - - -
יעקב מרגי: אתה יודע, אני כל חיי על הכבישים.
יעקב מרגי: מאז שהשתחררתי מצה"ל לא עבדתי בבאר שבע.
יעקב מרגי: קודם כל עבדתי בכור, עם האוטובוס זה שעה משהו.
יעקב מרגי: אחר כך, גם כשהייתי ראש מועצה בבאר שבע, הייתי גם מנכ"ל מפלגה וחרשתי.
יעקב מרגי: לצערי הרב אני כמו נרקומן.
יעקב מרגי: כשאני בפגרה אני חולה, כשאני עובד - - - התיאוריה שלך נכונה על הסטנדרט, לא עליי.
<יניב פוריה: אוקיי, המרצה הסטנדרטי אחר כך בא ואומר 'תשמע, אתה הרסת לי עוד יום'.
<יניב פוריה: החשיבות של האקדמיה פה היא לא במאמרים, אני לא מתבייש לומר את זה, היא בחשיבות, כי אחרת הבריאות והחינוך לא יצמחו קדימה.
<יניב פוריה: אני הכי בעד, לא ביולוגיה ימית, אני הכי בעד חקלאות ימית כי שם אני רואה את העתיד של עם ישראל ובכל מה שיבוא מן הים ובכל מה ש - - - אם אתם תיתנו לנו את היכולת אנחנו ניקח בכל הכוח.
<יניב פוריה: אין להרים ידיים, להרים ידיים כדי להוריד ולהוציא את האקדח.
מאיר יצחק הלוי: אני מציע, פרופ' פוריה, ואני אומר את זה ליושב ראש, לי אין ספק אחרי הישיבה שהוביל היושב ראש בנושא האקדמיה שצריכים ללכת לחקיקה.
מאיר יצחק הלוי: אני לא רואה קונסטרוקציה אחרת, אנחנו לא יכולים להיות שבויים בידי, לא פרופ' זילברשץ, לא פרופ' כרמי ולא אף אחד.
מאיר יצחק הלוי: צריך להוביל את זה לחקיקה שהכותרת שלה זה - - -
יעקב מרגי: זילברשץ זה חקיקה, היא תחייב אותה.
יעקב מרגי: בן גוריון, אתה צודק, לבן גוריון יש גם את השיקולים שלה.
יעקב מרגי: יש ירידות של מספרים בתארים ראשונים, יש את הנושא הכלכלי.
יעקב מרגי: אתה צודק, אסור להיות תלוי בה.
מאיר יצחק הלוי: לכן אמרתי, הדרך שאני רואה זה רק דרך חקיקה במקרה של האקדמיה.
<יניב פוריה: גם הרקטור של האוניברסיטה, אם אתה זוכר את הישיבה, בא ואמר 'תומך ברעיון הזה', הרעיון הוא באמת חקיקה שתבטיח - - -
<דרורי גניאל: לכן הנושא הוא לאומי ולא לוקלי בן גוריוני.
<יניב פוריה: זה היה צריך להיות פרויקט במשרד ראש הממשלה.
<יניב פוריה: זה משהו שצריך לאגד מסביבו משרדים ולהסתער קדימה.
יעקב מרגי: אין ספק שזה ברמה הלאומית, שזה פה סעיף בחינוך, עוד תקנה, עוד זה, בהחלטה לאומית, חוק אילת, או הצעת מחליטים של הממשלה, נקודתית לאילת שבאמת תכיל ותקיף סביב הציר הזה, הייחודיות שלה, את כל ה - - -
<דרורי גניאל: כל הזוויות.
<אלי לנקרי: אני רוצה רק הערה אחת בעניין הזה, כי אני חושש שהדברים ייפלו בין הכיסאות - - -
מאיר יצחק הלוי: אני עולה לשידור רדיו במקרה.
<אלי לנקרי: יש עכשיו, כתוצאה מהתכנית האסטרטגית שהתחילה כאן ושנתיים מנסים להביא אותה לידי הצעת מחליטים ויש חילוקי דעות מאוד גדולים.
<אלי לנקרי: נוצר מצב עכשיו שיש עדיין על השולחן את הצעת המחליטים, כלומר יש הצעת מחליטים, חמישה או שישה משרדי ממשלה, זה מוסכם.
<אלי לנקרי: אין שם כסף גדול, אין שם את התכנית שאנחנו רצינו, זה מאיגרא רמה לבירא עמיקתא עם הסיפור הזה, זה פער באמת של שמים וארץ בין מה שהוחלט כאן בתכנית האסטרטגית, שהוביל משרד האוצר בעצמו ומשרד ראש הממשלה, לבין מה שיש היום, אבל אנחנו אומרים, מה שיש היום יש פלטפורמה לפחות להעביר הצעות שעומדות על הפרק לעיר אילת.
יעקב מרגי: מי מרכז את זה בשם הממשלה?
<אלי לנקרי: קודם כל מי שריכז את זה לאורך כל הדרך זה שי באב"ד, מנכ"ל משרד האוצר, אלא שהוא הלך, אתה יודע, ככל שחלף הזמן ההצעה קטנה, הלכה והוקטנה, מטעמים כמובן תקציביים.
<אלי לנקרי: הם אמרו 'אתם רוצים את ההצעה הגדולה?
<אלי לנקרי: תוותרו על ה - - -', שמעתם את זה.
<אלי לנקרי: לכן אנחנו שם, אבל יש פלטפורמה, כלומר זה נמצא.
<אלי לנקרי: אם אפשר היה היום, כמו שיש שישה משרדי ממשלה שכבר מסכימים ולאוצר לא אכפת כי לרוב זה לא כסף תוספתי, יש חלק שהוא כסף תוספתי שהאוצר מסכים עליו, החלק האחר זה משרדי ממשלה שמסכימים ויש כבר טיוטות, הצעת מחליטים לכל משרד ממשלה מוכנות.
<אלי לנקרי: כרגע אני חושב שאם אפשר להעביר דרך הצעת המחליטים הזו, במהירות הכי גדולה שרק אפשר, כי זה עומד על השולחן כרגע, גם הסכמה של משרד החינוך להכניס את כל הנושאים הללו דרך הצעת המחליטים, לפי דעתי זו הדרך הכי קצרה.
יעקב מרגי: אתה אומר אם כבר עושים הצעת מחליטים על הבינוי, להכניס את כל התקנה.
<אלי לנקרי: כן, כי אני אומר, הצעת חוק אפשר, אני חושב שהתרגיל שאתה רוצה לעשות הוא מאוד חכם, לפי דעתי הוא ארוך מאוד.
יעקב מרגי: אם אני אצליח לשכנע אותו מה טוב.
<אלי לנקרי: אם תצליח לשכנע אותם עכשיו לבוא אל תוך הצעת המחליטים הזו עם הצעה של משרד החינוך, שלושה סעיפים, האחד זה נושא הבינוי , שתיים זה נושא התקנה, שלוש זה נושא האקדמיה, זה כבר מוכן, בבסיס ההצעות האלה מוכנות ויש נוסח מצוין לעניין הזה, אני חושב שאם נצליח להיכנס ל - - -
יעקב מרגי: על האקדמיה אין.
<גל הפנר: נכון.
<גל הפנר: אני רציתי לבקש, בגלל שאנחנו מתעסקים בעניין האקדמיה רק, אם אפשר - - -
יעקב מרגי: - - - אנחנו יודעים פחות או יותר מה, בינוי אנחנו יודעים מה זה, האקדמיה, לא יודע איזה החלטה צריכה להיות כדי להביא את השינוי המיוחל.
<אלי לנקרי: תראה, גם החלטה שאומרת שאנחנו הולכים לבחון או לעשות עבודה, אבל עבודה רצינית, להכניס את זה בהתחלה בתוך הצעת המחליטים כמחויבות של המדינה לעשות כאן משהו עם האקדמיה בעיר אילת.
<אלי לנקרי: קודם כל איזה שהוא סעיף, לצד זה אני אומר אחר כך, אם מקדמים הצעת חוק מה טוב - - -
<גל הפנר: בלי קשר להצעת חוק אתה אומר?
<אלי לנקרי: בלי קשר.
יעקב מרגי: בלי קשר, זה במקביל.
יעקב מרגי: תמיד זה יהיה ברמה הצהרתית פלוס מנדט למל"ג להשלים תכנית.
<אלי לנקרי: בדיוק, וזה מנוסח אגב, בהצעת המחליטים.
יעקב מרגי: - - - להכניס מספר מהפרקטיקה.
יעקב מרגי: אני פשוט חי שם והייתי שם, תכניס - - - זה יידחה.
יעקב מרגי: זה גרנדיוזי, מה שהוא הציע עכשיו.
יעקב מרגי: חייבים מבחינת הדנ"א, צורת החשיבה של פקיד, בכל הצמתים האלה, זה מהפכני.
יעקב מרגי: אני קונה את זה - - -
<אלי לנקרי: ואחר כך מפה נמשיך?
יעקב מרגי: פשוט אני יודע איך הוות"ת והמל"ג עובדים.
יעקב מרגי: ות"ת ומל"ג, קודם כל יש להם תכנית חומש, הרציונל הראשון, 'דבר איתי בחומש הבא'.
יעקב מרגי: הצלחת לשכנע אותם, צריכים להתחיל דיונים, הם צריכים לרצות לקיים דיון להביא החלטת מל"ג חדשה.
יעקב מרגי: כשאתה איתם תוך כדי כתיבת תכנית החומש ולא הסכימו איתך הם משאירים פתח, מסמיכים את הוות"ת לקיים בדיקה.
יעקב מרגי: יש לי כמה נושאים שאני איתם.
<אלי לנקרי: אני אגיד לך מה אני חושש, היושב ראש.
<אלי לנקרי: החשש שלי שאנחנו נעביר עכשיו הצעת מחליטים בשישה או שבעה משרדי ממשלה, לא להעביר את העניין של החינוך בשלמותו בהזדמנות הזאת, אתה תבוא אחר כך עם זה יגידו לך 'מה אתה רוצה?
<אלי לנקרי: למה לא באת?
<אלי לנקרי: איפה הצעת המחליטים לעיר אילת?' 'מה אתה רוצה?
<אלי לנקרי: עוד פעם העיר אילת?' זה החשש.
<אלי לנקרי: אני אראה לך את הצעת המחליטים.
<אלי לנקרי: אני רוצה להראות לך מה כתוב שם ותראה שאפשר עם ניסוח נכון ועמידה במה ש - - - אם מצליחים להעביר את זה בהסכמה של משרד החינוך והאוצר אומר, גם עכשיו כשכתב שי באב"ד במכתב האחרון שלו, הוא כתב במפורש, 'כל מה שיסכימו משרדי הממשלה אנחנו לא נתנגד'.
יעקב מרגי: בטח יורד מתקציב - - -
<אלי לנקרי: ברור, אבל בסדר.
<אלי לנקרי: אבל איך אמרת?
<אלי לנקרי: משרד החינוך זה לא ביג דיל בשבילו?
<אלי לנקרי: זו גם אמירה.
<אלי לנקרי: הם לא אומרים את זה בקלות.
יעקב מרגי: הם לא אומרים את זה בקלות והם דואגים לאחריות התקציבית של כל משרד.
<אלי לנקרי: בדיוק.
יעקב מרגי: זו גם אמירה.
<אלי לנקרי: הם לא היו מוכנים, למשל בנושא של מענק האיזון - - -
יעקב מרגי: אם תנתח את זה זאת אומרת שהוא מכיר בצורך.
יעקב מרגי: יש הכרה בצורך.
<אלי לנקרי: כן, בוודאי.
<אלי לנקרי: ניסחנו גם משהו למשרד החינוך.
<אלי לנקרי: אני חושב שיש שם את כל מה שדיברנו עליו.
<אלי לנקרי: צריך עכשיו לנסח את זה ב - - - אין שם את התקנה, צריך ל - - - פרופ' פוריה, אני נתתי כדוגמה את הנושא של החקלאות הימית.
<אלי לנקרי: ברור שצריך לקחת בראש ובראשונה, לטעמי, את המקומות שיש לאילת יתרון יחסי.
יעקב מרגי: - - - את היחס - - -
<מירי קופיטו: בדברים מסוימים כן ובדברים אחרים, גם היא לטענתם - - - למשל הנושא של לתת מורה לאותם חוסרים, זה נופל על דברים טכניים.
יעקב מרגי: סיפורי סבתא, היא יכולה.
<מירי קופיטו: 'איזה סמל מוסד נשים את המורה', תמצאו.
<מירי קופיטו: שימו על בית ספר אחד שלושה חודשים, אחרי שלושה חודשים תעבירו - - - הרעיון הוא שישבצו מלכתחילה שני מורים עודפים באילת ואנחנו מבטיחים לכם שהם יהיו פול טיים ג'וב.
<מירי קופיטו: הם לא יהיו מחוסרי עבודה אף לא יום אחד.
<מירי קופיטו: על זה זה נופל.
<מירי קופיטו: כל הקטע של התקנה, לדעתי זה מעבר להחלטת מחוז דרום.
יעקב מרגי: לא, תקנה זה לא - - -
<מירי קופיטו: כן, אבל איפה שהיא - - -
יעקב מרגי: אבל היא בדיוק הקטע הזה.
<מירי קופיטו: אבל היא לא - - - היא מבינה את הקשיים, אבל - - -
יעקב מרגי: היא קשה ביישום, שמרנית.
<מירי קופיטו: בסדר, אבל אני מאמינה שהיצירתיות והחשיבה, לשיטתך, מחוץ לקופסה, אמורה לבוא מלמעלה.
<מירי קופיטו: היא תביא את הבעיות, יגידו לה 'תעשי כך, חלוקה, בואו נחשוב על כך', ולדעתי היצירתיות גם צריכה להיות - - -
<אלי לנקרי: חסרה פה אקדמיה.
<קריאה: זה הנוסח האחרון שלך, שקיבלתי ממך.
<מירי קופיטו: היא הייתה בשבוע שעבר עם המנכ"ל, היא גילתה את כל מה שהעלינו.
<אלי לנקרי: לא חשוב.
<אלי לנקרי: תראה, יש כאן הצעת מחליטים.
<אלי לנקרי: משרד התיירות, הדברים עדיין לא סגורים איתו לכן יש כאן גם אמירה כללית לגבי זה.
<אלי לנקרי: יש את הנושא של אנרגיה מתחדשת עם משרד האנרגיה, עם משרד החקלאות, נושא של חקלאות ימית ו - - - יש כאן - - - יש פה תשעה מיליון שקל להקמת הפארק.
יעקב מרגי: הם זזים?
<אלי לנקרי: כן, לא קל, אבל יש שיתוף פעולה.
<אלי לנקרי: יש כאן את הנושא של משרד הכלכלה, יש המשרד להגנת הסביבה, יש כאן את הנושא של התמיכה באקדמיה, תיכף אני אגיד לך מה כתבנו כאן ונחזור רגע לעניין של החינוך קודם כל.
<אלי לנקרי: מה שכתוב פה, זה אגב האוצר כתב, להטיל על שר החינוך לשריין את המקורות והתקציבים הניתנים על ידי משרד חינוך בסך של 28 מיליון שקל בשנה, סכום כולל של 140 מיליון שקל לחמש שנים.
<אלי לנקרי: יש כאן, להשיב את אזור ח' שהיה קיים בעבר, זה נושא - - - ולתקן תקנה מיוחדת לאילת בשל מאפייניה הייחודיים.
יעקב מרגי: מה זה הדלתא?
<אלי לנקרי: לא, זה מה שניתן לשמר את התקציבים הקיימים הנוספים, המיוחדים שכבר קיימים.
יעקב מרגי: התקנה היא מעבר לזה.
<אלי לנקרי: התקנה היא מעבר לזה.
<אלי לנקרי: שהמתמחה יישב על זה, יעבוד מולי, יש כאן את מה שאנחנו חשבנו שצריך להכניס לעניין התקנה.
<אלי לנקרי: יש את העניין של החינוך, מה שהקראתי לך קודם.
<אלי לנקרי: מבחינתי גם אם תהיה אמירה כללית זה גם נכון.
<אלי לנקרי: אתה מכניס את זה למסלול של - - - אם נצליח להעביר כאן את התקנה.
יעקב מרגי: הוא הציע כשהיית בחוץ?
יעקב מרגי: חוץ מהקטע של הצעת החוק שתהווה - - - כבר הולכים לעשות הצעת מחליטים על הבינוי?
יעקב מרגי: בוא נכניס.
יעקב מרגי: כמה שנצליח להכניס.
<אלי לנקרי: מה החשש שלנו?
<אלי לנקרי: שיגידו לנו 'מה אתה נותן עכשיו הצעת חוק?
<אלי לנקרי: עכשיו הייתה הצעת מחליטים לעיר אילת'.
יעקב מרגי: בקבלה אנחנו אומרים, שלושה מפתחות ניתנו, הם בידי הקדוש ברוך הוא, זה גשמים, לידה, חיים והפרנסה.
יעקב מרגי: אז אומרים כשיורד גשם סימן שהעסק פתוח, תבקש על הכול.
יעקב מרגי: כשאנחנו הולכים לפתוח את הצעת המחליטים - - -
<אלי לנקרי: כן.
מאיר יצחק הלוי: אל"ף, תודה.
מאיר יצחק הלוי: יש פה את הכול.
מאיר יצחק הלוי: לפני שאנחנו הולכים אני כתבתי לך פה ביום חגה של אילת, 'לחבר הכנסת יעקב מרגי, יושב ראש ועדת החינוך בכנסת ישראל, אני מתכבד להעניק לך אלבום תמונות המספר על התפתחות העיר אילת.
מאיר יצחק הלוי: תקוותי שעבודתנו המשותפת תסייע להמשך פיתוח ושגשוג העיר אילת.
מאיר יצחק הלוי: זו ההזדמנות להודות לך על עשייתך רבת השנים למען העיר אילת.
מאיר יצחק הלוי: בהוקרה ובברכה, מאיר יצחק הלוי'.
מאיר יצחק הלוי: ובעזרת ה', יש לך פה גם את הסמל של הנפת דגל הדיו, יש לך את זה שתניח את זה על שולחנך.
יעקב מרגי: שני דברים, אל"ף, נקבעה עובדה, תרתי משמע, ואמרתי שאנחנו מתחייבים, אמנם לא בדיו, אלא במדפסת לייזר.
מאיר יצחק הלוי: כן, שמעתי גם שמעתי.
מאיר יצחק הלוי: (בישיבה בקמפוס בן גוריון)
<יניב פוריה: ברוכים הבאים.
<יניב פוריה: נוספו בעצם שניים, נוספה ד"ר רותי פרנקל, שהגיעה במיוחד לביקור הזה.
<יניב פוריה: אני אומר ממש במיוחד, יצאה מונית, היא הגיעה לפה, בתום הביקור היא חוזרת כי גם לה מכינים רשימות כמה זמן היא נמצאת בבית וכמה זמן היא לא ואני שמח מאוד להגיד שאני רואה אותה כמה ימים בשבוע כאן.
<יניב פוריה: מימיני נמצא ינקי שבעצם מנהל את כל מה שקורה פה.
<יניב פוריה: אני מאוד שמח על הביקור, אני רואה בביקור הזה חשיבות אדירה, אנחנו מאוד שמחים שהכנסתם אותנו ללו"ז.
<יניב פוריה: אני אומר את זה בכנות מלאה.
<יניב פוריה: למען הסר ספק, אני היום הייתי צריך להיות בכנס, להציג שם שני מאמרים, אתם יודעים על זה, והייתי צריך להתנצל בפני המון חברי סגל צעירים שלהם הכנס חשוב לקידום, אבל כששמענו שאתם מגיעים ביטלנו את הכול.
<יניב פוריה: יש לנו עכשיו חבר סגל שמגיע מירושלים כדי לפגוש אותך בהמשך, שמו ד"ר יניב בלחסן, הוא בדרך מירושלים, זה מבחינתנו מאוד מאוד מאוד חשוב.
<יניב פוריה: אז אני אציג קצת את האני מאמין, שכבר הצגתי אותו פעם פעמיים, אולי עם קצת פחות פאסון, אבל אני רוצה להגיד לאן אנחנו הולכים וכמה זה חשוב.
<יניב פוריה: נתתי לך היום את הדוגמה שאני ואתה כתושבי, היום אני כבר לא כל כך תושב באר שבע, אני גר שבעה קילומטר מבאר שבע - - -
יעקב מרגי: גם אני לא, 25 קילומטר צפונית לבאר שבע.
יעקב מרגי: אני ממושב שדה צבי ליד קיבוץ בית קמה, אבל בנגב.
<יניב פוריה: אוקיי, בנגב.
<יניב פוריה: אז אני יותר קרוב לבאר שבע ואני חייב לשים את הדברים על השולחן.
<יניב פוריה: בוא לא נקרא לזה קשיים, בוא נקרא לזה אתגרים ואני לא מרים ידיים ואחר כך אני אבקש מרותי פרנקל שגם תגיד לך שאנחנו לא מרימים ידיים, מנקודת המבט שלה, כאשר המטרה היא לעשות פה טוב.
<יניב פוריה: עכשיו, מאיפה יבוא הטוב?
<יניב פוריה: וכאן אני רוצה לתת סקירה.
<יניב פוריה: הגדולה של הקמפוס הזה, ואתה יו"ר ועדת החינוך, אז תתקן אותי אם אני טועה, אבל אני מדבר מהכובע של מישהו שבעברו לימד במכללות, לימד בארצות הברית, לימד באנגליה ומלמד בקמפוס בבאר שבע וגם בכובע השלישי ראש המחלקה לניהול מלונות ותיירות באוניברסיטת בן גוריון, בקמפוס בבאר שבע.
<יניב פוריה: אם הקמפוס הזה יפרח וישגשג זה יעשה טוב לכולם.
<יניב פוריה: הקמפוס הזה, כשמדברים על מודלים של הוראה, זה צריך להיות קמפוס בלי גדרות.
<יניב פוריה: אם אתה מכיר את אוניברסיטת בן גוריון, חומות, אנשים עם - - - אני לא יודע אם ראית עכשיו, ממש ככה, אני לא יודע אם אתם מכירים - - -
יעקב מרגי: זה בנייני בטון אפורים, אז תשלים את התמונה.
<יניב פוריה: בדיוק.
<יניב פוריה: הקמפוס הזה, בגלל מאפייני העיר, צריך להיות שונה לחלוטין.
<יניב פוריה: לפני כחודש כמדומני היה פה ראש העיר ואנוכי, נתנו פה פרסים לנשים שמשתתפות בפרויקט 'משכילה'.
<יניב פוריה: בעיר הזאת יש 21.6% מהמשפחות משפחות יחידניות, כל ילד חמישי בעיר הוא ממשפחה יחידנית חד הורית.
יעקב מרגי: מה הממוצע הארצי?
<קריאה: הממוצע הארצי 8.3%, באילת אנחנו מגיעים ל-22% כבר.
יעקב מרגי: השבוע קיימתי דיון על - - - אני יוצא עכשיו מ - - -
<יניב פוריה: אני אחזיר אותך אחר כך.
יעקב מרגי: בבתי המשפט כבר עשו הפוסקים על הורות משותפת, מה עושה הילד שזכאי להסעה בכלל וילד בחינוך המיוחד בפרט, איך הרשויות מסיעות, אף אחד לא נתן את הדעת על זה.
יעקב מרגי: חייבתי אותם תוך 45 ימים לתת לי תשובות איך.
<יניב פוריה: עכשיו, אומרת האמא, 'תמיד ראיתי את השלט לאוניברסיטאות, ברוכים הבאים, אבל למטה, אתם לא רואים, כתוב, פה, אבל לא בשבילי'.
<יניב פוריה: אנחנו אחרים, אנחנו שונים.
<יניב פוריה: דרך אגב, אני באופן אישי את הקריירה שלי התחלתי 400 מטר מפה, המגורים שלי היו פה, אני הייתי העוזר של העוזר של העוזר טבח במלון לגונה, ממש ככה, אני מייצג את הילד הרע בכיתה, את זה שגם אחרי שעבר פציעה בצבא אז אמרו לו 'לך תהיה נהג מונית כי אין לך מה לעשות בשום מקום אחר', אבל אמרתי 'נפצעתי בגב, איך אני יכול להיות נהג מונית?
<יניב פוריה: ' הם אמרו 'ואללה, נקודה חשובה.
<יניב פוריה: אתה יודע מה?
<יניב פוריה: העלית טיעון מעניין, תתחיל, אחרי שתנשור תבוא אלינו ותמשיך'.
<יניב פוריה: זה ברמה המקומית לאמא החד הורית.
<יניב פוריה: אם אתה תנכח איתי בארוחות הבוקר במלון בו אני לן זה בערך כמו תחנת הרכבת בבאר שבע צפון אצלנו בבאר שבע, אתה רואה את כל האנשים עם הידע מגיעים, באים, לצערי הרב היום בבאר שבע אפילו לא דורכים על האדמה, פשוט עוברים על הגשרים, נכנסים לקמפוס, חוזרים לרכבת ויוצאים.
<יניב פוריה: אם אתה תלך פה ברחוב אתה תראה את הצורך בפיזיותרפיסטים, בפסיכולוגים, בפסיכולוגיות, באחים, באחיות, ברופאים וכן הלאה וכן הלאה וכן הלאה.
<יניב פוריה: אם היא תהיה פה ואם יהיו פה מחלקות מובילות ברמה הזאת זה עוזר ויגרום לאנשים, וכאן חשוב גם המגוון האנושי שיהיה בעיר, להישאר בעיר.
<יניב פוריה: אבל אני לא רוצה להישאר ברמה הזאת, זה בשנתיים שלוש אם אני מקבל לזה את הכוח הכלכלי ואת העזרה, אבל אחר כך קדימה, כמו שיש בכל מיני מקומות בעולם, שבהם הקמפוס דווקא כשהוא רחוק בעיר הוא מאפשר חוויית לימוד וחוויית לימוד טובה יותר, למה?
<יניב פוריה: כי אם יבואו לפה מרצים בעלי שם ואם יבואו לפה סטודנטים, כי אנחנו כאן נותנים את חוויית הלימוד הטובה ביותר ברמה של גודל כיתות, להביא כאלה מרצים, עם כל הצבעוניות - - -
יעקב מרגי: נקבל תוספת משקל?
<יניב פוריה: מתכת, גלאים.
<יניב פוריה: זה יכול לקחת אותנו קדימה וזה ישנה את המיצוב שלנו ואת המיצוב של העיר.
<יניב פוריה: אני חייב להגיד בצער רב, אני קראתי גם את הנקודות שכתובות ב'מה צריך לעשות'.
<יניב פוריה: לא מכירים את הקמפוס הזה בארץ, לצערי הרב.
<יניב פוריה: אני הולך באוניברסיטת בן גוריון בבאר שבע ואני מדבר עם אנשים על הקמפוס והם אומרים לי 'על מה אתה מדבר?
<יניב פוריה: לא ידענו.
<יניב פוריה: איפה אתה עובד?
<יניב פוריה: מה זאת אומרת באילת?
<יניב פוריה: מה אתה עושה באילת?