GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<גור רוזנבלט: עשינו כזאת הסדרה - - -
<שי פולטהיים: בבית ספר של הבת שלך גובים תל"ן לא חוקי, גור.
יעקב מרגי: אל תלך לזה.
יעקב מרגי: נתנו לך הזדמנות, תנצל אותה.
<שי פולטהיים: כתוב פה במסמך 112 שעות מתוקצבות על ידי משרד החינוך.
<שי פולטהיים: אין כאן שום התייחסות לגודל כיתה במסמך הזה.
<שי פולטהיים: המסמך שאני מתייחס אליו זה המסמך שיצא עם שינוי תוכנית הבגרות.
<שי פולטהיים: תוכנית הבגרות השתנתה לפני שלוש שנים.
<שי פולטהיים: המסמך הראשון שיצא אל מנהלי החטיבות – שכר הלימוד, בהמשך לחוזר מנכ"ל שבסימוכין, יש חוזר מנכ"ל – מפתח תקן הש"ש יהיה כמו תשע"ד.
<שי פולטהיים: ממשיכים שם אחר כך.
<שי פולטהיים: תשע"ו יהיה כמו תשע"ה.
<שי פולטהיים: ממשיכים שנה אחר כך, תשע"ז יהיה כמו תשע"ו.
<שי פולטהיים: כל השנים זה אותו דבר.
<שי פולטהיים: למה אנחנו מגיעים?
<שי פולטהיים: אנחנו מגיעים בעצם לאותו 37.5 שמגיע מעל 112 שעות מתוקצבות.
<שי פולטהיים: עכשיו נשאלת השאלה על מה הדיון כאן?
<שי פולטהיים: לקחנו 7.5 שעות כאורך.
<שי פולטהיים: באה דסי ואומרת, חייבים לעשות אותן כרוחב כי יש בתי ספר קטנים - - -
יעקב מרגי: היא לא אמרה קטנים.
<דסי בארי: ולא אמרתי "חייבים".
<שי פולטהיים: כיתות קטנות, תקצוב חסר.
יעקב מרגי: גם הקבצות.
<שי פולטהיים: אז בואו נדבר על זה לרגע.
<שי פולטהיים: משרד החינוך נותן נתונים על כמה מתקצבים כיתה, אז יש לנו נתונים לגבי בתי ספר.
<שי פולטהיים: למעלה יש לנו בתי ספר יסודיים.
<שי פולטהיים: משרד החינוך קובע כמה בתי ספר יסודיים, מספר שעות לימוד לתלמיד.
<שי פולטהיים: הוא קובע לנו כמה יש את זה בחטיבות ביניים והוא קובע לנו כמה יש בחטיבה עליונה.
<שי פולטהיים: יש להם נתונים סטטיסטיים, כל הנתונים, אפילו בדקתי אותם.
<שי פולטהיים: אני רוצה להדגיש, זה שכר לימוד בלבד, לא תקצוב של שום דבר מעבר לימוד, רק שכר לימוד, כי כל שאר הכסף מופיע בטורים אחרים.
<שי פולטהיים: עכשיו אנחנו לוקחים את הדבר הזה, מכפילים את זה במספר התלמידים בכיתה, שזה גם נתונים של משרד החינוך, ידועים, ויוצא לנו כמה שעות אורך וכמה שעות רוחב, בעצם כמה התקצוב הכולל של כיתה.
<שי פולטהיים: שימו לב שבכל הכיתות, לא משנה אם אתה ביסודי, בחטיבת ביניים או בחטיבה עליונה, בערך, סדר גודל, לא להתווכח פה על 38,42, סדר גודל של כ-40% יותר שעות מתוקצבות במערכת.
<שי פולטהיים: מאיפה זה בא?
<שי פולטהיים: למשל, אם ניקח בית ספר יסודי, כיתה א' מתוקצב 5 שעות כרוחב למשל.
<שי פולטהיים: השנה זה רק 3.
<שי פולטהיים: כל כיתה, יש תוספות של שעות כרוחב, ויש גם תוספות של תוכניות נוספות, למשל חמ"ד מקבלים עוד 4 שעות.
<שי פולטהיים: זה צריך להופיע איפשהו ולכן יש הבדל בין שעות אורך לתלמיד לממוצע ש"ש לכיתה.
<שי פולטהיים: זה מספרים, מה שקוראים, top down.
<גור רוזנבלט: אבל זה לא קשור.
יעקב מרגי: גור, רגע.
<גור רוזנבלט: זה בלתי אפשרי.
יעקב מרגי: הכול אפשרי.
יעקב מרגי: מתאפקים.
יעקב מרגי: תתאפק, תרשום לך את ההערות.
<שי פולטהיים: אני רק רוצה להסביר מה זה בערך תוספת של 40% לכיתה.
<שי פולטהיים: כמובן שזה מספרים ממוצעים.
<גור רוזנבלט: לא, אבל הם לא נכונים.
יעקב מרגי: שי, תגיע לתכל'ס.
<שי פולטהיים: אוקי, נמשיך.
<שי פולטהיים: מהו תקציב שכר הלימוד בתיכונים?
יעקב מרגי: שי, אתה רוצה עם המצגת שלך?
יעקב מרגי: אי אפשר לקפוץ משיטה לשיטה.
<שי פולטהיים: אם ניקח את הבערך 8 מיליארד שקל של תקציב לימוד בתיכונים, נחלק את זה בתקציב שעה שבועית של 10,000 שקל, המספר קצת יותר נמוך אבל המספרים יוצאים יותר גבוהים קצת, יש סך הכול 800,000 שעות במערכת, 15,000 כיתות.
<שי פולטהיים: יוצא 53 שעות לכיתה.
<שי פולטהיים: נחזור אחורה לכאן, בערך אותו מספר.
<שי פולטהיים: חישבנו את זה מלמעלה ומלטה, זה יוצא בערך אותו מספר.
יעקב מרגי: מה הבעיה שלך עם זה?
<שי פולטהיים: אם מספר השעות המתוקצבות הכוללות הן 53, אני לא מוצא את ההיגיון בהקטנת מספר שעות האורך מ-37.5, ללכת ולהקטין אותו למטה, ואני רוצה להסביר בשתי דקות את המשמעויות של זה.
<שי פולטהיים: יש לזה רק שתי משמעויות.
<שי פולטהיים: אם מקטינים את מספר שעות האורך, אז אי אפשר לעמוד בתוכנית לימודים של 37.5.
<שי פולטהיים: אם זה קטן, אם חלק מהשעות הופכות לרוחב, אי אפשר לעבוד ואני אסביר למה.
<שי פולטהיים: האופציה השנייה, יתחילו לגבות תל"ן על שעות שעד היום היו מתוקצבות על ידי המדינה.
יעקב מרגי: שי, אתה רץ קדימה.
יעקב מרגי: תן לי רגע, אני רוצה להבין אותך.
יעקב מרגי: איך הגעתם ל-53?
יעקב מרגי: לא הצלחתי להבין אותך.
יעקב מרגי: אומר לך המשרד, אנחנו בנינו מודל.
<שי פולטהיים: אני אתייחס למודל.
<שי פולטהיים: אני מבטיח שאני אתייחס למודל.
יעקב מרגי: אני רוצה למצוא את הפירצה.
<שי פולטהיים: אני לדיון הזה התכוננתי מאוד והמצגת נשלחה אליכם בזמן, כמקובל.
<שי פולטהיים: מצגת משרד החינוך נשלחה רק היום בבוקר.
יעקב מרגי: אתה חושב שאתה בן יחיד?
יעקב מרגי: יש לי רק אותך, נכון?
<שי פולטהיים: לא, אני מבין, אבל מצגת משרד החינוך נשלחה היום בבוקר, אי אפשר היה להגיב עליה.
יעקב מרגי: אבל אומרת לי המנהלת, יש לך נקודת זכות, אתה אתמול בלילה, של משרד החינוך הבוקר, אבל דוגרי, היא יותר מובנת.
<גור רוזנבלט: זה לא רק שלא מובנת - - -
יעקב מרגי: גור, אם אני לא אבין אותו, אחר כך אני לא אבין אם אתה סותר.
יעקב מרגי: תן לי להבין אותו.
יעקב מרגי: מה לעשות, אני יושב פה, לא אתה.
<גור רוזנבלט: טוב.
<שי פולטהיים: כבוד היושב ראש, לפני שאני אכנס למשמעויות, מה השאלה המדויקת שלך?
יעקב מרגי: תקשיב, אני הבנתי מההסבר של דסי ומשרד החינוך שהיא מתקצבת במודל שלה, של ה-36, 37.5.
<דסי בארי: לא, 1.04.
יעקב מרגי: 1.04 לילד.
<דודי מזרחי: שזה המינימום הבסיסי שאנחנו נמצא בכל מקום.
<דסי בארי: שזה 37.5 לכיתה בת 36 תלמידים.
יעקב מרגי: זהו המודל.
יעקב מרגי: אנחנו מדברים על המודל הזה, שי.
יעקב מרגי: היא מתקצבת 37.5.
יעקב מרגי: אל תסטה למודלים אחרים, בסדר?
יעקב מרגי: ב-37.5 אומר משרד החינוך, יש להם אפשרות לתת את המינימום, תוכנית המינימום, ואם היא עושה את המינימום בשעות הנותרות שתוקצבו על ידי המדינה, יש להם את התקורה שלהם, השאר, הם יצטרכו לתת הסברים או בהקבצות או בתגבורים כאלה ואחרים או בשעות אורך.
<שי פולטהיים: עד כאן עם נתון אחד שגוי, ה-1.04 ואני אתייחס אליו בנפרד.
יעקב מרגי: 1.04 זו אקסיומה.
יעקב מרגי: קבעו אותה.
יעקב מרגי: בסדר, נעורר את הדיון.
<שי פולטהיים: אני אראה לך את הנייר שמחשב את ה-1.04.
<שי פולטהיים: המספר 1.04 הוא לא נכון.
<דסי בארי: 1.04 לשעות הוראה, לא נלוות הוראה.
<שי פולטהיים: והוא לא נכון ואני אראה לך בדיוק מאיפה הוא חושב, אולי מסמך שאת לא מכירה.
יעקב מרגי: תעצור פה, שי.
יעקב מרגי: דודי, תסביר לי את ה-1.04.
יעקב מרגי: היית צריך להתעורר בהתחלה.
יעקב מרגי: רבותיי, מה לעשות, ככה צריך להתנהל.
יעקב מרגי: כל אחד בא עם המטען שלו.
יעקב מרגי: יש כאלה שבאים בלי מטענים.
<שי פולטהיים: המסמך שמגדיר את ה-1.04 הוא מסמך של משרד החינוך וכתוב למטה.
<שי פולטהיים: חילקו 37.5 ב-36, יצא 1.04.
<שי פולטהיים: היו מחלקים אותו ב-20, היה יוצא מספר יותר גדול.
יעקב מרגי: מי מסביר?
<דסי בארי: אני אתחיל, למרות שאיש התקציבים הוא דודי, רק כדי להגיד איך זה עובד.
<דסי בארי: כמנהלת, ניהלתי בתי ספר, אני פיקחתי עליהם.
<דסי בארי: עם כל הכבוד, יש פה משהו נורא מוזר, כי יש פה מערכת שאני מנהלת אותה, מערכת שדודי מנהל אותה, ומישהו בא ואומר לנו את מה אנחנו מנהלים.
<דסי בארי: יש פה מסמך שאני כתבתי והוא מסביר לי מה אני כתבתי.
יעקב מרגי: לכן פניתי אליך מייד.
יעקב מרגי: ה-1.04, לקחתי אותו כאקסיומה.
<דסי בארי: נכון, זה אקסיומה.
<דסי בארי: זה נכון שאם מישהו ייקח את כל התקציב ויחלק אותו פר ילד, אז הוא יקבל מספרים אחרים כי התקציב מורכב מעוד הרבה דברים ולא רק משעות הוראה.
<דסי בארי: הוא גם מורכב מתוכניות וגם מורכב מחינוך מיוחד ומכיתות מב"ר, אתגר.
<דסי בארי: אי אפשר לקחת את כלל התקציב.
<דסי בארי: אני אמרתי, אני רק רוצה להדגיש, 1.04 זה לכיתה עיונית רגילה בחינוך הרגיל, לא לכיתת חינוך מיוחד, לא לכיתת שח"ר, לא מגמה טכנולוגית, לא לתוכנית תלמ"י.
יעקב מרגי: ו-36 תלמידים.
<דסי בארי: ל-36 תלמידים.
יעקב מרגי: תני לי את המודל הזה, תסבירי את ה-1.04.
<דסי בארי: המודל הזה הוא 1.04 לשעות הוראה.
<דסי בארי: אם אתה תסתכל בטבלה הלאה, יש גם נלוות על שעות ההוראה, למשל, פיצול לחינוך גופני, למשל, שעות הגשה לבגרות.
<דסי בארי: הן אינן שעות הוראה, הן גמול - - -
<הרן רייכמן: אבל לא משתמשים בהן?
<דסי בארי: משתמשים בהן למשכורת למורה.
<דסי בארי: זה לא בא לילד.
יעקב מרגי: למה 1.04? אני כורדי, סליחה מהכורדים.
יעקב מרגי: אני אפילו פחות מהם.
<דסי בארי: למה זה 1.04, דודי, אתה רוצה להסביר?
<דסי בארי: אני לא בניתי את המודל התקציבי.
<דודי מזרחי: אתה אמרת קודם, באותה מידה יכולת לחלק ל-20 ולא ל-36.
<שי פולטהיים: בוודאי.
<שי פולטהיים: הנה, כתוב.
<דודי מזרחי: לא יושב כאן אף אחד שמנסה להוליך שולל אנשים אחרים.
<דודי מזרחי: כולנו רוצים לעשות טוב.
<דודי מזרחי: בואו נצא מנקודת הנחה שזו המטרה שלנו.
<דודי מזרחי: אם טעינו באיזשהו מקום, ותסב את תשומת ליבנו לאיזושהי טעות או חברי הכנסת כמובן - - -
מאיר כהן: תשמע שי, אני מבין שעשית עבודה יסודית, אבל בשביל ההגינות, כשאתה מחשב 51 או 53, אתה צריך לציין שיש גמולי הגשה לבגרות, וזה הרבה מאוד שעות, אלא אם כן לא חישבת - - -
<שי פולטהיים: זה שכר לימוד בלבד.
<דסי בארי: שכר לימוד זה גם גמולי הגשה.
מאיר כהן: אלא אם כן תסמן את זה בכוכביות, כי זה נראה כאילו לקחת את הכול - - -
<דסי בארי: אבל זה שכר לימוד.
<דסי בארי: כל אלה זה שכר לימוד.
<דסי בארי: שכר לימוד מיועד גם לגמולי הגשה וגם לתקצוב כיתה.
מאיר כהן: מה זה שכר לימוד?
<שי פולטהיים: בוודאי, אז זה מה שאני אומר.
<שי פולטהיים: זה כולל שעות רוחב, זה כולל הכול, ולכן זה יוצא 53.
מאיר כהן: כשאתה אומר "כולל הכול", תגיד גם שעות גמול, כי זה משמעותי מאוד.
יעקב מרגי: דודי, 1.04.
<דודי מזרחי: איך ניבנה התקצוב.
<דודי מזרחי: אגב, זה היסטורי, צריך להגיד.
מאיר כהן: לא, זה היה 1.56 וזה ירד ל-1.04.
<דודי מזרחי: אז רגע, אני אסביר.
<דודי מזרחי: ה-1.56 עדיין קיים, אני רק רוצה להסביר מה זה.
<דודי מזרחי: ניבנה תקצוב לכיתה לפי כל הפרמטרים השונים, ואז איך מכן עשו את הטרנספורמציה לפר תלמיד?
<דודי מזרחי: התקצוב או השעות לכיתה חולקו ב-36.
<דודי מזרחי: עד פה אנחנו מסכימים?
<שי פולטהיים: מסכימים לגמרי.
<דודי מזרחי: יופי, לכן זה לא סתם מחולק ב-36 ולא ל-20.
<דודי מזרחי: מרגע שיש את הטרנספורמציה לתקצוב לפר תלמיד, ה-1.04 זה התקצוב הפרונטלי הבסיסי למסלול עיוני וזה התקציב.
<דודי מזרחי: מעבר לזה יש רכיבים נוספים שהם פרונטליים.
<דודי מזרחי: יש לנו שעות תפקיד.
יעקב מרגי: דודי, אני שואל שאלה פשוטה.
יעקב מרגי: למה זה 1.04 ולא 1.8, לא 1.07?
<דודי מזרחי: לקחו את השעות הפרונטליות לכיתה, חילקו ב-36 למסלול עיוני, 1.04.
יעקב מרגי: אז מה שהיה נתון קבוע, לקחו אותו, חילקו אותו ל-36.
<דודי מזרחי: מה שהציג כאן שי, כל מה שהוא הציג, כל הנתונים, אגב, רובם הגדול, היחידה שלי מפרסמת אותם, יש כאן איזשהו ערבוב של נתונים שבחלקו הוא צודק.
<דודי מזרחי: הוא בא ואומר, תראו, בסוף כשאני סוכם את כל התקציב שמוקדש לחטיבה העליונה, את כל השעות מהסוגים השונים, אז יש הרבה יותר מ-1.04.
<דודי מזרחי: רוב בתי הספר, יש להם הרבה יותר מ-1.04.
<דודי מזרחי: דרך אגב, באותה מידה המשרד יכול היה להוציא רגולציה - - -
יעקב מרגי: ראית שאני לא יצאתי לשם.
יעקב מרגי: אני הולך איתך, עדיין עם ה-36, עם ה-37.5.
<דודי מזרחי: אני רוצה להגיד טענה כדי להמחיש שהיא קיצונית, בכוונה כדי להמחיש את הדיון.
<דודי מזרחי: באותה מידה המשרד יכול היה להגיד ששעות האורך המחייבות הן לא 1.04.
<דודי מזרחי: היינו בודקים את כל הדיון, נגיד לצורך העניין משעה וחצי, ורוב בתי הספר היו עומדים בזה.
<דודי מזרחי: מה היה קורה?
<דודי מזרחי: מנהל בית ספר היה עם אפס שפיל.
יעקב מרגי: אני לא רוצה לתת לו אפס שפיל.
יעקב מרגי: יש מציאות שמכתיבה.
<דודי מזרחי: כשאני הסתכלתי על מנהלים הכי טובים שאנחנו נפגשים איתם, הם כן מפעילים שיקול דעת וכן עושים דברים קצת.
יעקב מרגי: דודי, ברגע שאתה אומר לי דבר כזה, אתה יצאת ממה שאמרתי בתחילת הדיון.
יעקב מרגי: בתחילת הדיון גם אני, גם שי, סליחה שאני מדבר בשמו, רוצים לדעת שהמדינה מתקצבת ממוצע.
יעקב מרגי: לא רוצה לחלוב את המנהל.
יעקב מרגי: תן לו את כל הכלים לנהל ולהצליח.
יעקב מרגי: אני רוצה לדעת קודם כול, ושוב, הנה אני אומר לכם, מגלה דעתי, כדי לתפוס אתכם אחר כך בקטע של התל"ן.
יעקב מרגי: תנו לי את קומת המסד.
יעקב מרגי: אל תלכו איתי לצדדים אחרים.
<דודי מזרחי: כך ניבנה ה-1.04 והשעות הפרונטליות המינימליות שאנחנו מצפים שבכל בית ספר יהיו אותן.
<דודי מזרחי: ברור שברוב בתי הספר לא חידשנו משהו.
<דודי מזרחי: ברור שיש שעות נוספות שזורמות לבית ספר.
<דודי מזרחי: אגב, חלק מהשעות הן צבועות, למשל, איך מגיעים לממוצעים?
<דודי מזרחי: כיתת שח"ר, מי שלא מכיר, כיתות אתגר או מב"ר אלו כיתות שמיועדות לאוכלוסיות חלשות יותר שממוצע התלמידים בכיתה שם הוא נמוך יותר והתקצוב הוא יותר גבוה.
<דודי מזרחי: זה מיליארד שקל.
<דודי מזרחי: הם מקפיצים באופן דרמטי את התקצוב למעלה.
<דודי מזרחי: כיתות חינוך מיוחד – כיתות חינוך מיוחד או ילדים שנמצאים - - -
יעקב מרגי: אלה, יש להם את התועלות שלהם.
<דודי מזרחי: הממוצעים שהוא מציג כוללים מיליארד שקל בתוך התקנות של שח"ר, כוללים חצי מיליארד שקל למסלול 07, כוללים עוד מאות מיליונים לכיתות הקטנות בחינוך המיוחד.
יעקב מרגי: שי, אתה יודע איפה הבעיה שלי איתך?
יעקב מרגי: אתה באמצע המסלול שאתה ואני רצנו במרתון של ירושלים.
יעקב מרגי: הלכת לרחוב אגריפס, ראית שם משהו קורץ מהמסמך הזה של זה והתחלת להתנפל.
יעקב מרגי: אני אגיד לך על מה אני חושב.
יעקב מרגי: יכול לתקן אותי.
יעקב מרגי: הרי יצאנו לדרך כדי לבדוק שאכן מה שההורים משלמים, מוצדק, ואם הם משלמים, שיקבלו, וגם הסוגיה, מה שהמדינה מתקצבת, מבוצע בפועל.
יעקב מרגי: עזוב אותי מהדברים האחרים.
יעקב מרגי: אני לוקח את המודל הבסיסי קודם כול.
יעקב מרגי: אני לא יכול עכשיו לעבוד על 20 מודלים.
יעקב מרגי: המודל הבסיסי של ה-37.5.
יעקב מרגי: אמרתם לי שאתם דורשים את היתרה מה-30 מינימום, דורשים אותה בדרכים אחרות.
יעקב מרגי: גור התחיל בצורת הבקרה.
יעקב מרגי: אם הבנתי אותך, גור, אם אתה הולך לפי משרות מורים, יש בעיה בזה.
יעקב מרגי: אני, יש לי צרכים אחרים בבית הספר.
יעקב מרגי: גם המנהל, ואני יורד לרזולוציה של המנהל, במיוחד כשהיום יש גרעינים משימתיים, גרעינים תורניים.
יעקב מרגי: זה כמו משפחתולוגיה כזו.
יעקב מרגי: זה חבר מביא חבר.
יעקב מרגי: אני כן אלך איתך עד הסוף אם אני יודע שאתה מביא תוכנית בקרה, אתה בודק שעות ביצוע בפועל, לא שכר של מורים.
יעקב מרגי: נתת שכר של מורים, אני הבעלות, עושה בזה מה אני רוצה.
<גור רוזנבלט: אבל אני אסביר מה אנחנו עושים בבקרה.
יעקב מרגי: שי, "אין אדם מת וחצי תאוותו בידו".
<קריאה: אבל מה זה קשור?
יעקב מרגי: אני אומר לו למה שהוא רוצה לשאול.
<שי פולטהיים: כל הדיון פה על ה-1.04 אבל אף אחד לא הגדיר מה הוא, אז בוא נגדיר אותו בחצי משפט.
יעקב מרגי: לא מגדירים אותו.
<שי פולטהיים: 1.04 זה מקדם התרגום בין התקציב פר כיתה לתקציב פר תלמיד.
<שי פולטהיים: כשעשו את זה לפני הרבה שנים היו 36 תלמידים בכיתה.
<שי פולטהיים: מאז נעשתה אינפלציה, מספר התלמידים בכיתה ירד, מספר הכיתות עלה.
<שי פולטהיים: התקצוב של משרד החינוך רק גדל.
<שי פולטהיים: הנה, זה המסמך, המסמך שלקח 36.
יעקב מרגי: שי, אתה יודע למה לא אכפת לי המסמך?
יעקב מרגי: עכשיו אתה בא, רוצה לתקן.
יעקב מרגי: אני מחזיר אותך עוד פעם לדיון הרציונל הראשוני.
יעקב מרגי: אתה מתייחס כאילו גמרנו, התפזרה הכנסת.
יעקב מרגי: אני כרגע ממוקד מטרה כדי להגיע בסוף לתל"ן.
<שי פולטהיים: אבל אתה לא נותן להגיע לשם.
יעקב מרגי: אני אגיע אם תרשה לי.
יעקב מרגי: עזוב את המסמך ואיך משרד החינוך מתנהל.
יעקב מרגי: 1.04 היה צריך להיות מתוקן.
<שי פולטהיים: לא צריך 1.04.
<שי פולטהיים: יש רק נתון אחד חשוב.
<שי פולטהיים: אם היו 37.5 שעות, ככה נראית מערכת סטנדרטית במדינת ישראל.
<שי פולטהיים: באים משרד החינוך ואומרים, אני מוכן לבדוק מ-30.
<שי פולטהיים: מה המשמעות של 30?
יעקב מרגי: לא, הוא תיקן את עצמו.
<שי פולטהיים: הוא לא תיקן את ה-30 כאורך.
יעקב מרגי: לא משנה לי מה המניע ומה גרם להביא את ההבהרה והתוצאה.
יעקב מרגי: אני מבין, המסמך הראשוני שיצא - - -
<שי פולטהיים: מת.
יעקב מרגי: לא, הוא לא מת.
יעקב מרגי: הוא באמת בצדק הקפיץ את כולנו, ואני בשיחות סגורות עם דסי פחדתי מזה.
יעקב מרגי: חששתי שייצא, ויצא.
יעקב מרגי: המסמך איך שיצא, של גור, בהתחלה, מה הוא הולך לבדוק, נותן דלת, לא פירצה.
יעקב מרגי: גור, לא לחינם הוצאת הבהרה.
יעקב מרגי: לא רוצה להגיד לך, תפסתם בקלקלתכם, בסדר?
יעקב מרגי: בגלל לחצים כאלה ואחרים.
יעקב מרגי: אתה רוצה שאהיה הכי גלוי?
יעקב מרגי: לא רוצה, אז אני אלך איתך כרגע, לא חושד.
יעקב מרגי: אני בא לבנות מערכת הסדרה, בוא תזרום איתי.
יעקב מרגי: עזבו אותי, כל אחד עם מה שמפריע לו בצדדים.
יעקב מרגי: יצא מסמך הבהרה שאומר, אני אבדוק לפי 30, אבל את שאר השעות אני - - -
<שי פולטהיים: ילד צריך ללמוד.
יעקב מרגי: רגע, שי.
יעקב מרגי: עם כל הכבוד, מי אני, מי אתה, מי הוא?
יעקב מרגי: בא שר החינוך ומשרד החינוך, המועצה הפדגוגית, כל השמות היפים קבעו רציונל, אנחנו רוצים לתת מינימום, לא יפחת מ-30.
יעקב מרגי: שעות אורך, רוצה לתת יותר?
יעקב מרגי: שייתן במסגרת הזו.
יעקב מרגי: אומר כן, כן.
יעקב מרגי: אמרה המדינה, אתה חושב 37?
יעקב מרגי: באה המדינה, אומרת לא, אני דורש את המינימום, לא יהיה פחות מ-30.
יעקב מרגי: עכשיו אתה חולק על זה?
יעקב מרגי: לך תיבחר להיות שר חינוך.
<שי פולטהיים: אני לא חולק על זה, אני רק אומר שמציגים לך נתון לא נכון.
<גור רוזנבלט: לא, זה האשמות מאוד חמורות.
יעקב מרגי: רגע, אני אמרתי קודם כול על מדיניות.
יעקב מרגי: המדינה קבעה מינימום 30.
<גור רוזנבלט: אומרים עלי שאני מציג נתון לא נכון.
<שי פולטהיים: המדינה קבעה.
<שי פולטהיים: זה חוזר מנכ"ל.
<שי פולטהיים: איך יכול להיות פקיד, ושיהיה בכיר ככל האפשר, לכתוב נוהל שסותר בצורה ברורה, לא צריך להיות עורך דין - - -
יעקב מרגי: את מה סותר?
<שי פולטהיים: משרד החינוך נושא - - - של מקצועות החובה, של מקצועות בחירה ברמה מוגדרת - - - .
<שי פולטהיים: תקצב את הדרישות הלימודיות.
<שי פולטהיים: כלומר, משרד החינוך נושא בשתי מגמות.
<שי פולטהיים: זה כתוב.
יעקב מרגי: תתמודד עם הסתירה הזו.
יעקב מרגי: אתה לא רוצה שהוא יתמודד עם הסתירה?
<הרן רייכמן: הוא יתמודד ביחד.
<הרן רייכמן: הרן רייכמן, הקליניקה למשפט ומדיניות חינוך.
<הרן רייכמן: מה שכולנו למדנו, שהמדינה היא אחראית לספק תוכנית לימודים לבגרות.
<הרן רייכמן: ממוצע תלמידים לפי נתוני משרד החינוך בחטיבה העליונה הוא 26 תלמידים.
<הרן רייכמן: משרד החינוך מבקש להגיד לנו שתוכנית לימודים ראויה לפי התקן או הוא מתקצב רק כ-25-26 שעות אורך לתלמיד, פחות מתלמיד כיתה ג' שגם הוא מקבל שעות רוחב.
<הרן רייכמן: משרד החינוך בא היום בניגוד למה שהראו פה, בניגוד למה שהוא אמר בוועדה הזאת, בניגוד למה שהוא אמר בבית המשפט, שבגרות איכותית שהוא אחראי לה מתקציב המדינה, כוללת מקצוע מורחב אחד.
<הרן רייכמן: זו לא בגרות איכותית.
יעקב מרגי: כשאתה אומר לי לפחות מקצוע מורחב אחד, כמה שעות זה?
<הרן רייכמן: 26.
<דסי בארי: לפחות.
<הרן רייכמן: אבל ה"לפחות" שלך, את אומרת, זה מה שאת מחויבת כמדינה.
<דודי מזרחי: אבל למה כל הלהט הזה?
<דודי מזרחי: אתה פשוט אומר דברים לא נכונים.
יעקב מרגי: דודי, אתה אמור להסביר את הסתירה ששי הציג ואת השאלות שלו.
<הרן רייכמן: אני אומר שזה מספרים שאם מדינה אומרת את זה, אין לה אחריות לחינוך איכותי לתלמידים במדינת ישראל.
<הרן רייכמן: היא לא דואגת להם.
יעקב מרגי: התפקיד שלי לדעת האם המדינה עומדת ביעדי החינוך שהיא הציבה לעצמה והאם היא פועלת לפי החוזרים שלה.
<שי פולטהיים: לא.
<הרן רייכמן: דרך אגב, חוזר 2014 לראשונה מעיר שאישר לגבות מהורים מקצוע בגרות שלישי, שעל פי החישובים זה כבר מקצוע הבגרות - - -.
<הרן רייכמן: חוזר 2014 אישר פעם ראשונה לגבות עבור העשרה לבגרות.
<הרן רייכמן: הוא לא הפחית את האפשרות.
<הרן רייכמן: אפשר לגבות תשלומים עבור בגרות, בואו נדייק בעובדות.
<הרן רייכמן: מה שקורה פה הוא כואב.
<הרן רייכמן: הוא נע על ידי דאגה - - -
יעקב מרגי: תעזוב את זה, כולנו שם עם הפיל הלבן.
יעקב מרגי: בגלל זה אנחנו פה.
יעקב מרגי: תחדד את מה שאמרת לגבי הקטע הזה של ההעשרה של הבגרות ובגרות איכותית, בגרות מינימלית, עד איפה המדינה מתקצבת.
<הרן רייכמן: עד היום, מסמך "אריאל לוי", כתוב שם מפתח - - - , לא תקצוב, והוא מראה דוגמא של 112.
<הרן רייכמן: 5 שעות בכיתה עיונית, וכולנו ידענו שככה נראית בגרות איכותית כולל שני מקצועות מורחבים.
<הרן רייכמן: לא רק שאני ידעתי, אמרו את זה בוועדה הזאת, אמרו את זה לבית משפט וככה חישבנו.
<הרן רייכמן: פתאום אומרים לנו, לא, בגרות איכותית, כאן במצגת של דסי, לא אני, 26 שעות למקצוע אחד.
<דסי בארי: חס וחלילה, זה לא מה שאמרתי.
<הרן רייכמן: די, דסי, תני לי לדבר.
מאיר כהן: כשאתם רושמים ש-5 יחידות אנגלית ו-5 יחידות מתמטיקה זה מקצועות מורחבים, אתם רק דבר אחד לא אומרים, שממילא בבסיס זה 3 ו-3.
מאיר כהן: אתם בעצם מוסיפים עוד 4 יחידות, לא 10 יחידות.
מאיר כהן: אתם טוענים שיש שני מקצועות הרחבה.
מאיר כהן: אתם לא מתקצבים את זה מחוץ ל-21 שעות.
יעקב מרגי: הרן, תסיים.
<הרן רייכמן: מה שמציגים פה בעצם בניגוד לתפיסה שאומרת, אני כמדינה על פי חוק ועל פי מה שכתוב בחוזר מנכ"ל שאין שם הערות, 36 וכל הדברים, ומה שהבטיחו בכל מקום.
<הרן רייכמן: אני אחראית שכל ילד במדינת ישראל יקבל את הדבר הזה.
<הרן רייכמן: אנחנו לא אומרים שאנחנו מפקחים ואנחנו לא אחראים ויש כיתות קטנות וגדולות וסיפורים, ושאף אחד לא יסתיר.
<הרן רייכמן: אתה לא רוצה להגיד למי דאגו, אבל כשהמסמך הזה יוצא, בשנייה שהוא יוצא, שלוש דקות אחריו יוצא מסמך שבא ואומר, אפשר להתחיל לגבות תל"ן, שפקיד משרד החינוך, וראינו את המספרים.
<הרן רייכמן: הוא ספר את זה מ-41.5 - - - .
<הרן רייכמן: פתאום מתחילים לספור את זה מ-34 והוא נשלח לאותם מקומות שאתה לא רוצה שאני אדבר עליהם, על אותן רשתות שאין להן את הבעיה הזאת.
<הרן רייכמן: פתאום זה השתנה.
<הרן רייכמן: אם מישהו, יש לו ספק למה שהדבר הזה נועד להכשיר, זה נועד להכשיר תל"ן.
יעקב מרגי: הרן, תעצור רגע.
יעקב מרגי: ברוך, אתה רוצה להוסיף משהו לפני שאני מדבר?
יעקב מרגי: אחר כך אתן למשרד החינוך להגיב.
יעקב מרגי: בבקשה, ברוך.
<ברוך בוחניק: ברוך בוחניק, חבר מועצת העיר מודיעין, יושב ראש ועדה קרואה ביישוב גני מודיעין ועובד למחייתי בחברת הייטק גלובלית.
<ברוך בוחניק: אני דווקא רוצה לפתוח הפוך.
<ברוך בוחניק: יש פה משהו שמבחינה מערכתית לא ראיתי בשום מערכת נורמטיבית.
<ברוך בוחניק: כאשר אתה יוצא למיקור חוץ, לפני שאני אגע במשחק הזה של התל"נים, כשאתה יוצא למיקור חוץ, יש לך שתי סיבות: סיבה ראשונה, או שזה לא הביזנס שלך.
<ברוך בוחניק: סיבה שנייה, שאתה לא יודע לנהל את זה כמו שצריך.
<ברוך בוחניק: בעבר קמו כל מיני רשתות למיניהן וזה היה בעצם הרעיון, שספק השירות ייתן לך שירות מיטיב, ייטיב בעצם בתהליכים שאתה לא יכול להיכנס אליהם או קשה לך להתמודד מולם.
מאיר כהן: שהתחילו לצאת למיקור חוץ מתוך הנחה שאלה שינהלו, יביאו כסף תוספתי משלהם, וזה נעלם.
<ברוך בוחניק: נכון.
<ברוך בוחניק: במשך השנים מה שראינו, יושבת פה מערכת, ואתה יודע, יעקב, ישבנו אתכם פה בגלל הסיבה שגילינו, דרך אגב, מה שמדהים מההערה של גור רוזנבלט, שגילינו שמדווחים מערכת שעות אחת למשרד החינוך ובפועל ההורים מקבלים מערכת אחרת, ועדיין הוא יושב פה ואומר לנו שהוא סוכם את השעות של המורים ועל זה הוא בודק.
<ברוך בוחניק: דרך אגב, אין לו מערכת TRP כוללת ארצית להריץ בריצה אחת, להביא מידע לכל הגופים.
<ברוך בוחניק: יודעים שכל הרשתות גונבים, בוא נקרא לזה בשם.
יעקב מרגי: דרכא שמצליחה, היא לא גובה.
מאיר כהן: היא נותנת.
יעקב מרגי: ואני מביא את זה כדוגמא לרציונל שאתה אמרת.
<שי פולטהיים: אני יכול להגיד שסטטיסטיקה, בתי הספר שלהם מצוינים.
יעקב מרגי: בחלק מהמקומות.
<ברוך בוחניק: והם מגיעים לתוצאות.
<ברוך בוחניק: אני התחלתי להאמין - - - בתקופה האחרונה, כי עברנו תהליך אבולוציוני עם החבורה הזאת.
<ברוך בוחניק: ראינו שיוצא חוזר מנכ"ל על בסיס שנתי כמעט.
<ברוך בוחניק: פעם אחת 5%, ישבו פה ולא ידעו להגיד לנו עם מההורים גובים.
<ברוך בוחניק: ישבו פה אנשים מבני עקיבא, אמרו, לא גובים.
<ברוך בוחניק: בסוף גילינו שהם כן גובים מההורים.
<ברוך בוחניק: נעלנו אותם, יצא חוזר בדיוק לכמה שעות והורידו אותו מהמערכת, העלו חוזר חדש.
<ברוך בוחניק: אחר כך עברו ל-6% כללי, לא אמרו מה קורה עם זה.
<ברוך בוחניק: אחר כך הוציאו חוזר חדש של 6% שאפשר כבר לנייד בין הרשויות.
<ברוך בוחניק: יש דבר עוד יותר עצום מזה.
<ברוך בוחניק: אז הראינו לכם פה מצגת עם יוסי אביבי.
<ברוך בוחניק: הראינו פה מצגת שהוכחנו, שישב פה גור ואמר, אנחנו נותנים 41 שעות.
<ברוך בוחניק: זה מוקלט הכול בוועדת הכנסת.
<ברוך בוחניק: הוכחנו שכאשר לקחו תקורה, זה הגיע ל-37 ועל זה הוסיפו 11 שעות.
<ברוך בוחניק: גם התחילו לגבות שעות אחר הצהריים על בסיס של כסף שכבר המדינה שילמה.
<ברוך בוחניק: אין דבר כזה בעולם שאתה עושה overlapping על תשלום.
יעקב מרגי: יש חברות שנותנות כפל מבצעים.
<ברוך בוחניק: רק צריך להבין, לתרגם את זה בכסף.
<ברוך בוחניק: כשיש לך 11 שעות, בעצם מה שקרה כאן במה שגרוסמן הפיץ, שאפשר להתחיל לגבות מ-30 שעות, זו שאלת השאלות, מאיזו שעה מתחילים לגבות, והוא כתב, אפשר לגבות תל"ן.
<ברוך בוחניק: זאת אומרת, אם אתה נותן 41 שעות ובמקרה של הממ"דים 35 אתה מתחיל לחשב תל"ן, זה החשבון שעשינו, דרך אגב, שם הגענו ל-37.
<ברוך בוחניק: יושב פה השילוש הקדוש, רשויות, משרד החינוך והרשתות שהן ממש אחד עם השני בתוך התהליך ועושים פליק פלקים איך לאפשר יותר גבייה לרשתות.
<ברוך בוחניק: לא לטעות, אנחנו בעד שההורים ישלמו אם הם יכולים.
<ברוך בוחניק: אנחנו בעד לחינוך איכותי.
<ברוך בוחניק: מה שהבקרה כאן לא מצליחים לתת לנו, ואני מתעסק בהמון כספים בעולם, לא רק בארץ ישראל.
<ברוך בוחניק: מה שהבקרה לא מסוגלת לתת לנו כאן זה דוח בסיסי על כל אחד מהמוסדות.
<ברוך בוחניק: יש לגור רוזנבלט דוח שמראה הרבה בעיות במוסד שבדקנו, עם הרבה כסף.
<ברוך בוחניק: הוא לא הפיץ אותו עד היום, וכל המטרה היא, מה?
<ברוך בוחניק: אנחנו משרתי ספק המשנה?
<ברוך בוחניק: אנחנו בסך הכול רוצים לדעת, הורה נתן שקל, המדינה נתנה שקל, השקל הולך לאן שהוא יועד לו.
<ברוך בוחניק: הורה הוסיף עליו שקל, השקל הגיע לאן שהוא צריך.
<ברוך בוחניק: כל זמן שהנתונים האלה לא קיימים, מותר לנו לחשוד בכם.
יעקב מרגי: בגלל זה אנחנו כאן.
<איילת אייקין: קוראים לי איילת אייקין, אני מטעם עצמי, לא מטעם שום ארגון.
<איילת אייקין: פשוט ילדתי בת והרבה בנים.
<איילת אייקין: אני דתיה ופשוט אני מרגישה שעושקים אותי.
יעקב מרגי: זה בכלל לא פשוט להיות דתי.
<איילת אייקין: בכלל לא.
<איילת אייקין: ארבעה בנים, שיהיו בריאים, הולכים לבית ספר על יסודי, ויאללה, קורעים אותנו, סליחה על הביטוי.
<איילת אייקין: פעם, לפני שנים, לא משנה איפה בחרת ללכת ללדת, לכי תלדי.
<איילת אייקין: לאחרונה, לא יודעת כמה שנים אחורה, התחילו לחזר אחרינו, בואי תלדי פה, בואי תלדי פה.
<איילת אייקין: מישהו מרוויח מזה.
<איילת אייקין: היום הבנים שלי הולכים ליום היכרות בישיבה, ההוא מזמין להם פיצות, ההוא מזמין להם בגטים.
<איילת אייקין: החברים שלי פה עושים עבודה נהדרת.
<איילת אייקין: אני לא מצויה במספרים, אבל היגיון ישר.
<איילת אייקין: מישהו פה מרוויח.
יעקב מרגי: כמה את משלמת?
יעקב מרגי: מותר לשאול?
<איילת אייקין: לבן ב-ט' רוצים ממני סביב ה-7,500 לשנה.
יעקב מרגי: חוק חינוך חובה חינם.
<איילת אייקין: ולחמוד שעולה לכיתה ז', בעזרת השם, אגב, לא שילמתי הכול כי אני בחורה עקשנית.
<איילת אייקין: לא הסכימו לקבל את הבן הקטן יותר ובעלי רצה להרוג אותי, 'תראי מה עשית'.
<איילת אייקין: אני לא שילמתי את כל התשלומים.
<איילת אייקין: קוראים להם תשלומי רשות.
<איילת אייקין: מה זה תשלומי רשות?
<איילת אייקין: אז ההוא לא חייב אותי על תשלומי רשות, אז לא שילמתי הכול, כי מה לעשות, אני עובדת מדינה וגם בעלי עובד במשטרה, שנינו לא מרוויחים מי יודע מה, ועוד ארבעה בנים לפניי ואיך אני אחתן אותם ואיך אני אשים אותם באוניברסיטה?