GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מאיר כהן: בזה הוא לא נבדק.
מאיר כהן: הקב"ס הופך להיות למשרתם של מנהלי בתי ספר, שהוא מגיע לבית הספר, אומר לו, שמע, יש לי את אלה שלא באים, תחפש להם מקום, ואז הוא הולך לבית הספר הזה והולך לבית הספר הזה ומוצא את עצמו מאוד לא - - -
יעקב מרגי: תלוש.
יעקב מרגי: אני תמיד מקיים איתם שיחות.
מאיר כהן: אני קורא לזה לא משמעותי.
מאיר כהן: שמעתי את מה שאומר הבחורצ'יק הזה, אני לא יודע מי זה.
יעקב מרגי: אם היית מקבל רשות דיבור, היה מתייחס.
מאיר כהן: בדימונה אנחנו הגדרנו בניגוד למשרד החינוך, אני כראש עיר, אני כמנהל בית ספר, והפכנו את הקב"ס לחלק אינטגרלי מתוך בית הספר.
מאיר כהן: קב"ס ישב בכל הישיבות הפדגוגיות של בית הספר.
מאיר כהן: אתה יודע, כשמשרד החינוך, אני עבדתי אתכם ואצלכם 30 שנה.
מאיר כהן: סיימתי להיות ראש עיר לפני חמש שנים.
מאיר כהן: שום דבר לא השתנה במשרד החינוך.
מאיר כהן: אני יודע על קב"סים יותר ממך למרות שאתה אחראי במשרד החינוך, אז אני רוצה לשמור על כבודך.
מאיר כהן: היו לי שיחות כמעט עם כל ראשי המערכת, כולל עם שרי חינוך, משי פירון ועד ליולי תמיר, שבאתי ואמרתי, חבריה, אתם יודעים להגדיר.
מאיר כהן: אתם לוקחים משאב יוצא מן הכלל שהוא חשוב מאוד במיוחד בפריפריה, במיוחד במגזר הערבי, ואתם הופכים אותו לכלום, כי אתם לא יודעים לקרוא לקב"סים, לקרוא לעצמכם, לשבת ולהגיד, בוא נגדיר מחדש.
מאיר כהן: אמרת בדיוק את הנושא, אדוני היושב ראש, בוא נגדיר מחדש.
מאיר כהן: יש משאב מצוין.
מאיר כהן: עזוב שצריך לשפר את השכר, אין שום ספק, אבל האם הקב"סים היום מקבלים ממשרד החינוך, לא תוכנית עבודה שתעשה א', ב', ג', ד' דברים, אלא תעשה א', ב', ג', ד' דברים ואנחנו בודקים אותך באבני דרך.
מאיר כהן: קב"ס לא נותן שום דין וחשבון על שום דבר.
מאיר כהן: קב"ס הופך להיות לאחד שבא למאיר, מאיר אומר לו, יש לי כמה חבר'ה עם בעיות נשירה, לך תחפש להם מקום אחר.
מאיר כהן: אני חייב להגיד בענווה רבה, אנחנו בדימונה קראנו לקב"סים ואמרנו, חבריה, בואו אתם תכתבו את התורה שלכם.
מאיר כהן: תגידו אתם מה מרחב העבודה הכי נוח.
מאיר כהן: בסופו של דבר כשאתה בא לקב"ס, הם בדרך כלל אנשים נהדרים, אנשים באמת אקדמאיים, ואתה אומר לו, תשמע, תכתוב אתה לא את תנאי העבודה שלך, תעזוב, גם את זה שינינו.
מאיר כהן: תכתוב אתה מה מרחבי העבודה שאתה רוצה.
מאיר כהן: לבוא למנהלים ולהגיד להם, חבריה, זה כוח עזר מצוין.
מאיר כהן: משרד החינוך לא מחזק את יוקרתם.
מאיר כהן: משרד החינוך לא בודק אותם, ויגידו ככל שיגידו.
מאיר כהן: הייתי יושב ראש הרשות לפיתוח הנגב.
מאיר כהן: אדוני, הייתי יושב עם ראשי הערים בנגב והייתי שואל אותם, תגידו, מה הקב"סים אצלכם עושים?
מאיר כהן: ראשי ערים לא ידעו להגיד לי מה הקב"סים עושים.
<רפאל בטיט: תיתנו לי לדבר.
יעקב מרגי: תגיד לי, אתה רוצה כדור הרגעה?
יעקב מרגי: אני יכול לתת לך.
יעקב מרגי: אתה לא מסוגל לשמוע בהקשבה?
יעקב מרגי: קח חמש דקות, תתאוורר ותחזור.
<רפאל בטיט: אני שומע דברים שכל כך לא מדויקים ולא עומדים עם המציאות.
יעקב מרגי: אדוני, אתה לא יכול להיות חבר כנסת אם אתה לא מסוגל לשמוע דברים.
יעקב מרגי: אני אוכיח לך אחר כך שגם הראייה שלך סובייקטיבית.
יעקב מרגי: גם הראייה שלי היא סובייקטיבית.
יעקב מרגי: זו דרכו של דיון.
יעקב מרגי: אפשר לזרוק פה סיסמאות, לעשות שוק ולגמור וללכת הביתה.
יעקב מרגי: זה לא אצלי.
יעקב מרגי: פה אתה תשמע, אני אשמיע, הוא ישמיע, גם אתה תשמיע, ותסתור.
יעקב מרגי: אין לי בעיה שתבוא ותגיד לי, שמע, אדוני היושב ראש, קשקשת, דיברת דברי הבל, אין בהם טעם.
יעקב מרגי: תוכיח.
יעקב מרגי: איך תדע להוכיח?
יעקב מרגי: איך תדע לבוא ולומר את הדברים אם לא תשמע את כל הדעות?
חנין זועבי: במציאות שאתה מכיר הם לא מדויקים.
חנין זועבי: במציאות שאתה לא מכיר, הם מדויקים.
מאיר כהן: רפי, א', למרות שהדברים נשמעים לא לרוחך, אני לא מרגיש את עצמי כחבר ועדת החינוך כאחד שבא לבקר את משרד החינוך.
מאיר כהן: אנחנו לא הניצים שלכם.
מאיר כהן: משרד החינוך הוא הגוף שבעיניי הוא הגוף החשוב ביותר במדינת ישראל, אז כל מה שאני אומר, מתוך ניסיוני ויכול להיות שמישהו אחר יגיד שזה לא.
מאיר כהן: אני חושב שניסיוני הוא לא דל בנושא הזה.
מאיר כהן: אתם איבדתם שליטה על קב"סים במקומות קשים.
מאיר כהן: אתם לא מתעסקים איתם.
מאיר כהן: קל לכם להתעסק עם קב"סים שנמצאים במקומות שהם מבוססים.
מאיר כהן: במגזר הערבי איבדתם שליטה לחלוטין.
מאיר כהן: אני בא מדימונה כל יום.
מאיר כהן: במגזר הבדואי איבדתם שליטה לחלוטין ואת זה לא יכול להכחיש.
מאיר כהן: אני מוכן שתבוא לכאן בפעם הבאה אם ירשה היושב ראש, ותביא את ההשתלמות האחרונה לקב"סים ותציג כאן.
מאיר כהן: מה היו הנושאים, אני יודע.
מאיר כהן: אני אביך אותך.
מאיר כהן: הנושא של יזמות למניעת נשירה לא היה, כי קב"סים לא יושבים, כי אתם לא נותנים להם מספיק יוקרה ולא אומרים למנהלי בתי הספר, רבותיי, הקב"סים, תעלו אותם דרגה כי הם חשובים יותר מהמורים, כי אם אתה תשב עם קב"ס ותעשה איתו יזמות איך למנוע נשירה, אז אתה תהפוך את הבחור הזה שמקבל 5,000 שקל, לפחות אתה תיתן לו כבוד.
מאיר כהן: אם אתה תבוא לראש המועצה במגזר הערבי או במגזר הבדואי ותגיד לו, אדוני, אם אתה לא תמנה במשרה מלאה לתיכון הבעייתי הזה, אני אעצור לך את התקציבים.
מאיר כהן: אתם לא עושים את זה.
יעקב מרגי: הסתדרות המורים, נציגות הקב"סים.
<מאיר אסרף: עורך דין מאיר אסרף, אני מייצג את הסתדרות המורים.
<מאיר אסרף: קודם כול, יש בעיה עם הקב"סים ואני מודה ליושב ראש הוועדה.
יעקב מרגי: לא עם הקב"סים, עם איוש משרות הקב"סים.
<מאיר אסרף: אצלנו יש בעיה עם הנושא של הקב"סים.
<מאיר אסרף: הנושא הוא בעייתי מכמה סיבות.
<מאיר אסרף: אני מודה ליושב ראש הוועדה שכינס דיון מעקב.
<מאיר אסרף: זו אחת הוועדות היחידות שאני מכיר בכנסת שמכנסת דיוני מעקב על דיונים שלה.
<מאיר אסרף: בדרך כלל מקבלים החלטה ופעמים רבות אנחנו שוכחים ולא רואים דיוני המשך.
<מאיר אסרף: כאן יש דיוני המשך עקביים.
<מאיר אסרף: בדקתי גם באתר של הכנסת.
<מאיר אסרף: היו כמה דיונים על הנושאים האלה, על נושאים של מזכירות בתי הספר, על הנושאים של תנאי עבודה ושכר של אנשים שמטפלים בילדים שלנו.
<מאיר אסרף: לגבי ההגדרה של התפקיד של הקב"ס, הנושא הזה הוא נושא שהוא נושא מקצועי וכל הדברים שנאמרו הם דברים שצריכים להיאמר, צריכים להישמע, וגם במידת הצורך, אני אומר למשרד החינוך, יכול להיות שאנחנו צריכים באמת לבחון לאור הדברים שנאמרו אחרי שנשמע את תגובתך, אולי צריך כן לתקן חלק מהדברים, לא לדחות מייד על הסף.
<מאיר אסרף: דבר שני, לגבי השכר של הקב"סים.
<מאיר אסרף: נחתם הסכם קיבוצי ושיתוף פעולה שהוא חריג בין שני ארגוני עובדים: בין ההסתדרות הכללית החדשה ובין הסתדרות המורים, למדינה, ביחד, ולשלטון המקומי ביחס לתנאי עבודה ושכר של הקב"סים.
<מאיר אסרף: זה חריג כי זה תוצר של האמנה הבין-ארגונית שיש בין הסתדרות המורים להסתדרות הכללית, וזה כדי באמת לשפר את המעמד ולא רק את המעמד של אלה שמועסקים על ידי גוף זה או על ידי גוף אחר, אלא לעשות שינוי ענפי-רוחבי בנושא של הקב"סים.
<מאיר אסרף: לגבי השכר של הקב"סים, אני שמעתי כאן כל מיני אמירות שמבקשות לקשור את השכר עם התפוקה.
<מאיר אסרף: יותר נכון, את השכר עם אחוזי ההצלחה.
יעקב מרגי: לא זיהיתי.
<מאיר אסרף: מאחר ששמעתי את המנגינה, אני רוצה מראש לומר, לא לזה אנחנו מכוונים.
יעקב מרגי: כל עובד, כל בעל תפקיד, צריך להציב לו יעדים.
יעקב מרגי: לא לקשור.
<מאיר אסרף: בהחלט, אבל לפני שמציבים יעדים צריך לאייש את התקנים.
<מאיר אסרף: לא נצליח לאייש את התקנים אם לא נעלה את השכר של הקב"סים.
<מאיר אסרף: ההסכם הקיבוצי שנחתם בעניינם הגיע לתום תוקפו מבחינת מיצוי התביעות.
<מאיר אסרף: הוא ממשיך לעמוד בתוקפו, אבל מבחינת מיצוי הזכויות - - -
יעקב מרגי: מרגע שנחתמו הרפורמות האחרות, ההסכם הקיבוצי אפילו לא מדגדג בפער.
יעקב מרגי: הפער גדל.
יעקב מרגי: גם אם נעצור את המורים מקידום בשני העשורים הקרובים, נעשה הסכמים קיבוציים, כמו שזה קורה, לא נגיע לפער הזה.
יעקב מרגי: הבעיה היא אמיתית.
יעקב מרגי: לא הייתי מגיע לדיון הזה עם המסקנה הזו אם לא הייתי מבין - - -
<מאיר אסרף: אני מהנהן בהסכמה וגם חשוב לי לומר את זה, שזו גם עמדתנו.
<מאיר אסרף: עמדתנו היא שצריך לשפר את תנאי העבודה של הקב"סים ואנחנו עמלים על כך.
<מאיר אסרף: מבחינתנו הנושא הזה הוא אחד מהנושאים שאנחנו מנהלים עליו משא ומתן עם משרד החינוך.
<מאיר אסרף: יש את הנציגות מהשטח.
<אורלי טרי: אורלי טרי, יושבת ראש ועד קב"סים ארצי.
יעקב מרגי: בגללה אני סובל מהמפגש הראשון, שלוש שנים.
<אורלי טרי: תודה על הסבל הזה, בסוף יצא משהו טוב.
יעקב מרגי: אני שמח שאת לא מתייאשת.
<אורלי טרי: לא, ממש לא, עד שלא נגיע להצלחה הזאת.
<אורלי טרי: אני חושבת שהדברים כל כך ברורים וכבר ישבנו בשתי ועדות קודמות ודיברנו.
<אורלי טרי: עכשיו זו השלישית.
<אורלי טרי: דיברנו והבהרנו.
<אורלי טרי: אין צורך לחזור חזרה.
<אורלי טרי: ההגדרה היא הגדרה שכבר ישבו איתה במשרד החינוך, ועדות מקצועיות ובין-מקצועיות וברור מאליו שהקב"ס הוא איש חינוך, וזה כתוב ומוזכר בחוזר מנכ"ל החדש, הגדרה שנקראת, כי הקב"ס איש חינוך, ככה זה מתחיל, אז זה מעבר לחרישה החדשה והחזרה אחורה.
<אורלי טרי: אנחנו צריכים להתקדם כדי להגיע לזירוז התהליך ולסיום העוול הזה של כל הנושא.
<אורלי טרי: השכר מגיע להם, אנחנו לא מבקשים פה שכר בשמיים.
<אורלי טרי: אנחנו מורים, תנאי הקבלה שלנו הם תעודת הוראה, תואר ראשון ושלוש שנות ניסיון בהוראה.
<אורלי טרי: איך זה יתכן שיום אחרי העברה במכרז, קבלה לתפקיד, אנחנו פתאום לא מורים ופתאום השכר שלנו לא שווה כמורים?
<אורלי טרי: זה כל הסיפור.
<אורלי טרי: לפחות כמורים לחינוך מיוחד.
<אורלי טרי: אנחנו עובדים הרבה יותר קשה מהמורים לחינוך מיוחד.
<אורלי טרי: אנחנו מסכנים את חיינו בביקורי בית, שאף מורה לא עושה את זה.
<אורלי טרי: גם בחוזר מנכ"ל החדש מצוין שהחובה היא על הקב"ס ולא על המורה.
<אורלי טרי: אנחנו אלה שסובלים ועובדים קשה ולא מקבלים.
יעקב מרגי: יש בעיה, יש קושי אמיתי, מבני.
יעקב מרגי: צריך להתמודד עם זה.
<אורלי טרי: הבקשה היא לזרז את התהליך.
<אורלי טרי: פה אני נמצאת.
<מאור צמח: אני מאור צמח, קצין ביקור סדיר שש שנים במינהל החינוך בירושלים.
<מאור צמח: אני אחראי על 14 בתי ספר, כ-5,000 תלמידים.
יעקב מרגי: סליחה, לפני כן, אתם יודעים לומר לי כמה קב"סים יש במדינת ישראל?
<רפאל בטיט: יש 583 מאוישים.
יעקב מרגי: לא משרות.
<רפאל בטיט: לא משרות, ו-623 תקנים.
<מאור צמח: אני אחראי על 13 בתי ספר, חלקם בתי ספר שנמצאים בקצה הרצף החינוכי-טיפולי, חלקם בתי ספר יוקרתיים.
<מאור צמח: אני חייב להגיד שהנשירה היא לא הדבר הכי חשוב כרגע.
<מאור צמח: הנשירה הסמויה היא הדבר המאוד חשוב שאנחנו מטפלים בו.
<מאור צמח: אנחנו הגורם המקצועי אולי מספר 1 בבתי הספר - - -
מאיר כהן: הנשירה הסמויה זו בעיה של מנהלים שלא עובדים על פי חוק.
מאיר כהן: מנהלים רושמים ב-1 בספטמבר 80 תלמידים.
מאיר כהן: אני הייתי מגיע באמצע השנה, יש להם 40.
מאיר כהן: הם לא מדווחים כי הם מקבלים על זה תקציב.
<מאור צמח: זה דיון נוסף.
יעקב מרגי: כשאתה אומר נשירה סמויה, זה לא רק היעדר נוכחות.
<מאור צמח: נשירה סמויה זה תלמיד שמגיע לבית הספר, מסתובב במסדרונות, או תלמיד שיושב בכיתה ושם את הראש על הכרית וישן.
<מאור צמח: זו בעיה שהיא לא פחות חשובה.
יעקב מרגי: מאחר והעלית את זה, אני לא מדבר על התפקיד שלך אל מול אותו אחד שנפקד מבית הספר.
יעקב מרגי: דווקא בגלל שהעלית את זה, אני רוצה להתמודד עם זה, עם אותו תלמיד שמגיע לבית הספר תמידין וסדירין ויושב בכיתה, לא פותח מחברת.
יעקב מרגי: יושב בכיתה, כשמו כן הוא.
יעקב מרגי: איך אתה בכלל נכנס לסוגיה הזו ואיך זה מגיע אליך?
<מאור צמח: בכוונה אני חושב שאת הדיון צריך לפצל לשניים, אחד, זה על השכר שלנו, ושניים, זה באמת על התפקיד שלנו.
<מאור צמח: היות וזה קצת מעורבב פה, אז אני גם כן אענה לך.
יעקב מרגי: אבל על רגל אחת.
<מאור צמח: זה קשור, נכון, אבל אני כן רוצה להגיד שאני באמת באתי לפה להשמיע את הצעקה ואת הזעקה.
<מאור צמח: אני אבא לשישה ילדים שצריך להביא פרנסה הביתה.
<מאור צמח: בסופו של דבר הערבוב הזה שאנחנו עושים פה בדיון בין השכר לבין התפקיד, הוא לא פייר.
<מאור צמח: הוא לא פייר, כי אם אני ב-23:00 בלילה מסתובב ומחפש את התלמידים שלי ואני יושב איתם לשיחות ואני מגיע הביתה ב-24:00 וב-1:00 בלילה, ואם אני צריך לקום בבוקר ולהעיר תלמידים, ואם אני צריך אלף ואחד דברים, ואם אני צריך להחזיק גם מנהל בית ספר שיש לו תלמיד מאוד קשה שהופך לו את בית הספר, אתם מכירים את המושג הזה?
<מאור צמח: התלמיד הזה, קח אותו, הוא הופך לי את בית הספר, ואני צריך להיות הגב של המנהל הזה ולהסביר לו ולהגיד לו ולהכיל את המנהל ואת הצוות ואת היועצת ואת הפסיכולוגית, זה לא פייר - - -
יעקב מרגי: איך אתה עושה את זה עם השכר שאתה מקבל?
<מאור צמח: א', אמר חבר הכנסת מוטי יוגב, יש פה שליחות וכך אני מאמין.
יעקב מרגי: לכן הייתי צריך לשמוע את זה.
<מאור צמח: כן, יש פה צדקת הדרך.
<מאור צמח: יש פה משימה לאומית ואני חושב שהיא מספר 1.
יעקב מרגי: כמה שנים אתה בוותק?
<מאור צמח: אני שש שנים קצין ביקור סדיר.
<מאור צמח: לפני כן הייתי חמש שנים זוג בבית הילד.
<מאור צמח: לפני כן הייתי מנהל פנימייה טיפולית.
<מאור צמח: עם כל הניסיון הזה באתי להיות קב"ס ואני לא מגיע ל-7,500 נטו בבנק, ואני אבא לשישה ילדים.
<מאור צמח: אני חושב שזה לא פייר בכלל לדבר על תנאי התפקיד.
<מאור צמח: זה יפה וזה נכון וזה חשוב וזה קודם כול, אבל זה דיון אחר.
<מאור צמח: חשוב לי לדבר על השכר שלי - - - היו פה דיונים סוערים על הנכים והיו פה דיונים סוערים אחרים.
<מאור צמח: קשה לי לראות שלא יושבים פה כל חברי הכנסת של הבית הזה.
<מאור צמח: כנראה זה לא פופולרי.
<מאור צמח: כנראה שאם נצא רק 600 קב"סים לרחובות זה לא ידגדג שום דבר במדינה.
יעקב מרגי: אתה יכול לומר את זה גם על שר החינוך, ראשי רשויות, על כולם.
<מאור צמח: על כולם אני אומר את זה.
<מאור צמח: היו צריכים להיות פה 300 איש כרגע ולצעוק את הצעקה הזאת.
<מאור צמח: עוד דבר אחד, אני רוצה לדבר דווקא על המגזר הערבי.
<מאור צמח: ישבתי פה בדיונים אחרים בתפקיד אחר ודיברנו על הנושא של מזרח העיר.
<מאור צמח: אין קב"סים.
<מאור צמח: אני חושב שהתפקיד שלכם, חברי הכנסת מהמגזר, זה לתת לגיטימציה לתפקיד הזה, כי אין לגיטימציה לתפקיד הזה.
<מאור צמח: הוא תפקיד מגזרי ולא באים אליו וזה אסון.
מאיר כהן: אתה יושב במחלקה לביקור סדיר בעיריית ירושלים?
<מאור צמח: כן.
מאיר כהן: המחלקה, אתם נפגשים כל יום, פעם בשבוע?
<מאור צמח: בוודאי, יש לנו מנהל.
<דוד אטיאס: שמי דוד אטיאס, אני קב"ס בעיריית ירושלים.
<דוד אטיאס: אני מתעסק הרבה שנים בחינוך אבל לא הרבה שנים קב"ס.
יעקב מרגי: כמה שנים אתה קב"ס?
<דוד אטיאס: זו השנה החמישית שלי.
מרדכי יוגב: מה עשית קודם?
<דוד אטיאס: התעסקתי בחינוך.
<דוד אטיאס: כמה שנים לימדתי וגם הייתי בייעוץ לרשויות בתחום איכות סביבה.
מרדכי יוגב: אז אתה גם דוגמא לכך שהשכר שלך ירד כשעברת מהוראה?
<דוד אטיאס: ירדתי מאוד.
<דוד אטיאס: אני רואה בתפקיד הזה שליחות גדולה.
<דוד אטיאס: אני חייב להציל פה את הכבוד של כל הקב"סים פה.
<דוד אטיאס: פה יושב החבר שלי.
<דוד אטיאס: יעקב קטן ז"ל שנרצח בהר חומה, אנחנו ישבנו פה קב"סים עד 24:00 בלילה במשך חודשים הסתובבנו בהר חומה.
<דוד אטיאס: יעידו על זה המינהל וכולם.
<דוד אטיאס: אף אחד לא הוסיף לנו שקל על זה.
<דוד אטיאס: ראינו בזה שליחות, לחפש את הילדים האלה, ותבוא איתי הוועדה.
יעקב מרגי: רבותיי, ירושלים זה מקרה ייחודי שלא מעיד על כל הארץ.
<דוד אטיאס: יכול להיות.
יעקב מרגי: עם גודל התופעה, עם כיכר החתולות.
<דוד אטיאס: אני אפילו מזמין את חברי הוועדה לבוא לשוק מחנה יהודה ולראות חלק מהתלמידים שבבוקר הולכים לעבוד.
יעקב מרגי: מה אתה אומר לגופו של עניין?
<דוד אטיאס: כשניגשתי למכרז של הביקור הסדיר, עליתי לוועדת המכרזים.
<דוד אטיאס: אני רואה שלושה חבר'ה יושבים, מאוד מבוגרים, מחכים לגשת לוועדת המכרזים.
<דוד אטיאס: לא הבנתי מה הקשר.
<דוד אטיאס: ציפיתי לראות מורים.
יעקב מרגי: לא ידעת שאתה יורד בשכר?
<דוד אטיאס: לא ברמה הזאת.
יעקב מרגי: לא ידעת שאתה מפסיד שנת שבתון?
<דוד אטיאס: לא.
<דוד אטיאס: אני אומר שוב, כן, חלק מהדברים לא ידעתי ואני לא מצטער.
<דוד אטיאס: ברוך השם אני עושה.
<דוד אטיאס: אני רק רוצה להגיד לכל חברי הכנסת.
<דוד אטיאס: זה מה שאתם רוצים, שהם יגידו לוועדות, שלושה חבר'ה מאוד מבוגרים?
<דוד אטיאס: לדעתי שלושתם עברו את גיל 65.
<דוד אטיאס: זה החבר'ה שאתם רוצים?
<חיים מויאל: חיים מויאל, אני מנהל את האגף לחינוך ילדים ונוער בסיכון.
<חיים מויאל: בעצם זה האגף שאמור לטפל בנשירה גלויה, נשירה סמויה וכל הדברים, וכמובן הקב"סים תחת האחריות שלי.
<חיים מויאל: קודם כול, אני מאוד מסכים עם רוב הדברים שנאמרו בהקשר של המעמד הבעייתי של הקב"סים.
<חיים מויאל: צריך לראות מה הדירוג שלהם, על איזה דירוג הם יושבים.
<חיים מויאל: צריך לזכור שני דברים מרכזיים: קב"סים הם עובדים של רשויות מקומיות.
<חיים מויאל: אנחנו מנהלים אותם מקצועית.
יעקב מרגי: מכובדי, אני לא רוצה שתעשה את הטעויות שעושים פקידים בכירים במשרדי הממשלה שמגיעים לכאן ומציירים לי את המצב.
<חיים מויאל: לא, לא, לא.
יעקב מרגי: המצב הזה נוצר על ידי בני אנוש מפה.
יעקב מרגי: כתבו אותו בשנת איקס.
יעקב מרגי: אני יודע שאתה פועל, הכול לפי הספר.
יעקב מרגי: עכשיו צא משם.
<חיים מויאל: לא, לא, אני לא עובד לפי הספר.
<חיים מויאל: זה בדיוק מה שאני רוצה להגיד.
יעקב מרגי: אדוני, מייד אני אתן לך.
יעקב מרגי: אני נותן לך הכוונה, שלא תקפיץ אותנו פשוט.
יעקב מרגי: תקפיץ אותנו, אנחנו נוציא ואחר כך נרגיש לא נוח.
יעקב מרגי: אני נותן לך הכוונה לדיון.
יעקב מרגי: אני אגיד לך מה אני מצפה לשמוע ממך.
יעקב מרגי: יש את המצב הבעייתי.
יעקב מרגי: אני מצפה את תרומתך לדיון.
יעקב מרגי: לו יצויר, אתה, שר האוצר ושר החינוך ויו"ר ועדת החינוך ורוצה לפתור את הבעיה, זה מה אני מצפה את תרומתך לדיון, לכן מעבר לזה, לפני כן, אני מבקש ממך לתת לנו נתונים כדי שנעשה את הדיון כמו שצריך.
יעקב מרגי: תן לנו נתונים על איך קובעים תקן של קב"ס.
יעקב מרגי: תן לנו את המצבת בארץ.
יעקב מרגי: פחות או יותר אתה יודע להצביע על אזורים בחוסרים והאם עשית משהו?
יעקב מרגי: הרי המצוקה הזו לא נולדה היום.
יעקב מרגי: האם עשית משהו כמנהל המחלקה?
יעקב מרגי: כשהייתי מנהל אגף או מחלקה, כשמשהו לא זז, הלכתי לבוס ואמרתי לו, תקשיב, יש בעיה, מה עושים?
יעקב מרגי: הנה, נתתי לך תאום ציפיות.
<חיים מויאל: אני אתן סקירה כללית ואחרי זה רפי, שהוא מנהל את המחלקה לקב"סים, ידייק את העניין.
יעקב מרגי: יש לו סבלנות לשמוע אותך?
<חיים מויאל: אני מקווה.
<חיים מויאל: יש לנו 623 תקנים, מתוכם מאוישים 583 ועובדים בפועל 710 קב"סים.
יעקב מרגי: חלקם בחלקיות.
<חיים מויאל: בדיוק, ועדיין יש 40 תקנים בעודף, שאנחנו לא מצליחים לאייש אותם מכל הסיבות שנאמרו.
מאיר כהן: אתה יכול להגיד איפה לא מאויש?
<חיים מויאל: מה שנאמר פה, במגזר הערבי, במגזר הבדואי.
<חיים מויאל: מה שחבר הכנסת כהן אמר בהקשר למזרח ירושלים, אז אנחנו עושים שם מאמץ יתר כדי להכניס, כי יש שם באמת מצוקה.
חנין זועבי: כמה בחברה הערבית?
<חיים מויאל: לא אמרתי עדיין.
יעקב מרגי: יש חוסר ב-40 משרות לא מאוישות.
<חיים מויאל: אני אומר, חלק גדול בוודאי שבמגזר הבדואי ובמגזר הערבי.
<חיים מויאל: נתתי את הדוגמא של מזרח ירושלים.
<חיים מויאל: מאז כניסתי לתפקיד לפני כתשעה חודשים ועוד לפני כן, קודמי נתן עדיפות במקום מאוד מרכזי, וזה על השולחן של המשרד, גם הנושא של הכשרת קב"סים, גם הנושא של תאום ציפיות ותוכניות עבודה.
<חיים מויאל: פיתחנו עוד לפני מספר שנים את כל הסוגיה של הקב"סנט, זאת מערכת ממוחשבת שדרכה אנחנו מקבלים דיווחים על העבודה ועל הילדים שהקב"סים נוגעים בהם, ועוד הרבה דברים אחרים, כולל השתלמויות לקב"סים חדשים בתוך המכללות והדרכות לקב"סים ותיקים ועוד הרבה מאוד דברים אחרים.
<חיים מויאל: היה לפני שבוע כנס גדול של כל הקב"סים, כנס ארצי.
יעקב מרגי: אני זוכר כשפעם הייתי מנוי באחד התפקידים שלי על חוברת המכרזים של המרכז לשלטון מקומי.
יעקב מרגי: בכל חוברת כל חודש הייתה השתלמות לקב"סים, קורס לקב"סים, קבוע.
יעקב מרגי: השתלמות, קורס, השתלמות, קורס.
<חיים מויאל: לא, אבל אנחנו מנסים גם לדייק את העבודה של הקב"סים ולייצר שם אותם - - - <היו"ר יעקב > רגע, רגע.
<חיים מויאל: ברגע שיש לי אורחים חשובים, אני עוצר את הדיון, מקבל אותם בברכה.
<חיים מויאל: בית ספר "בני ברית", ירושלים, כיתה?
<קריאה: חטיבת ביניים.
יעקב מרגי: אתם הגעתם אלינו באמצע דיון על תפקידם, מעמדם ושכרם של הקב"סים.
יעקב מרגי: קב"סים, אתם לא מכירים אותם.
<קריאה: מכירים.
יעקב מרגי: הם יודעים מה זה קב"סים?
<קריאה: הם כולם פה התנסו.
יעקב מרגי: חשבתי שהם לא יודעים.
יעקב מרגי: אנחנו עכשיו דנים במעמדם ושכרם של הקב"סים.
יעקב מרגי: בבקשה, סליחה על ההפרעה.
<חיים מויאל: הסוגיה של הנשירה זה לא הדיון, אבל מאוד חשוב להסתכל לאורך השנים על צמצום הנשירה.
<חיים מויאל: לא שהנשירה עכשיו, אני מאוד גאה בה.
<חיים מויאל: כל נושר זה עולם שלם, לכן אנחנו עושים מאמצים לגעת בראשים של הילדים האלה.
<חיים מויאל: אנחנו עושים מאמץ אדיר בכל הכלים שיש לנו, וזה תקציבים מאוד גדולים.
<חיים מויאל: עדיין בחלקם אנחנו רוצים יותר, רוצים יותר להשקיע בעניין, אבל גם במניעת נשירה.
<חיים מויאל: בתוך בתי הספר ככל שאנחנו יכולים לעשות את הפעולה הזאת, היא הפעולה המרכזית שאנחנו רוצים לעשות, אבל אם נשרו, אז גם אותם אנחנו רוצים, לטפל בהם, תוכנית היל"ה, קידום נוער וכל מה שאנחנו עושים מסביב לזה, וכמה שיותר ילדים שנמצאים במצב הנוראי הזה, אנחנו רוצים לגעת בהם.
<חיים מויאל: לקב"סים יש תפקיד מאוד מרכזי וחשוב והם ציר מאוד מרכזי בתוך האגף הזה.
<חיים מויאל: הם נוגעים בכל המחלקות שלו, לכן החלק הזה שבו ההשקעה המקצועית שלנו וההשקעה - - -
יעקב מרגי: מר מויאל, תקשיב, אין ספק בתחנות שציינת אותן, היל"ה, הקב"ס הוא דומיננטי.
יעקב מרגי: סלח זה, זה כבר אחרי הניתוח ובאגף השיקום.
יעקב מרגי: כבר שלחת אותו לאגף השיקום.
יעקב מרגי: מה ששמעת פה מהחברים, אף אחד לא זלזל.
יעקב מרגי: הפוך, אם לא היינו מייחסים חשיבות לפונקציה הזו, לא היינו מקיימים שלושה דיונים, לא הייתי מנסה למצוא פתרון יצירתי.
יעקב מרגי: אנחנו באמת חושבים שמה שהם עושים במצבים שכבר נחשפו, הוא חשוב.
יעקב מרגי: אל תביאו לי דוגמא ספציפית, נקודתית, כמו שאני לא אוהב קיצונית.
יעקב מרגי: יכול להיות שהחטא הקדמון, הקב"ס היה צריך להיות עובד משרד החינוך או עובדי המחוזית.
מאיר כהן: זה חטא קדמון מאוד.
יעקב מרגי: זה החטא הקדמון.
יעקב מרגי: אנחנו באים מהפרקטיקה.
יעקב מרגי: אנחנו מדברים עם קב"סים, שומעים את התחושות שלהם.
יעקב מרגי: הם בנים חורגים למערכת.
יעקב מרגי: אנחנו רוצים לראות אותו דומיננטי ובין השמשות, בסמויה, לפני שהוא הגיע למצב שהוא צריך להיות בהיל"ה.
מאיר כהן: מעמדו של קב"ס צריך להיות כמו מעמד של יועץ בית הספר.
יעקב מרגי: מתי אנחנו רואים אותם דומיננטיים, במעמד שווה?
יעקב מרגי: מאיר, תודה על ההערה, יועצת וקב"סית, לצערנו הרב כשהם מגיעים לנקודת שבר.
יעקב מרגי: בוועדות השמה אתה רואה שהם אותו סטטוס, יושבת פה ויושבת פה - - - .
יעקב מרגי: כשהיועצת היא דומיננטית, אתה שומע ממנה שהיא עושה שיקוף לתלמיד.
יעקב מרגי: היא רואה אותו, יודעת אותו, מי הוא, מה הוא, איך הוא.
יעקב מרגי: כשהיא לא דומיננטית, אז הוא עוד איזה נתון סטטיסטי במצבת.
יעקב מרגי: הקב"ס, לא שאין לו מוטיבציה, הוא עובד בתנאי עבודה קשים, שונים.
יעקב מרגי: אתה צריך לתת לו את המוטיבציה, את הכלים.
יעקב מרגי: לצערנו הרב זה לא תחושות.
יעקב מרגי: אנחנו יודעים שאין להם, לכן אם אתה שואל אותי, מר מויאל, יכול להיות שצריך לכנס ועדה במשרד החינוך, לבוא לבחון מחדש את הגדרת תפקידו, איזה כלים לתת לו, את תורת העבודה שלו ולהביא איזה מודל.
יעקב מרגי: תאמינו שהשלטון המקומי לא טריטוריאלי.
יעקב מרגי: הוא לא יגיד לכם, לא, זה שלי, תעזרו לי.
יעקב מרגי: יכול להיות שהאוצר לא יאהב את זה שעוד פעם בא לשכונה בחור חדש, שנחזיר לו עובדים, אבל צריך לייצר משהו אפקטיבי.
<חיים מויאל: אבל אדוני היושב ראש, אנחנו עושים את כל העניין של הפרופסיה והדיוק של הפרופסיה עם אשלים.
<חיים מויאל: יש מחקרים שאנחנו מבצעים על עבודת הקב"סים ומייצרים כמו שאמרתי, תוכניות ישירות, תוכניות של הדרכה וליווי.
<חיים מויאל: שאלת לגבי ישיבות.
<חיים מויאל: יש ישיבות בינינו, בתוך ההקשרים של מפקחים שלנו, מפקחי קב"סים בתוך המחוזות ובתוך הרשויות ויש עבודה מאוד מעמיקה בחלק הזה.
<חיים מויאל: תמיד זה לא מספיק.
<חיים מויאל: תמיד צריך להשקיע יותר, להעמיק יותר, לראות יותר ולדייק יותר.
מאיר כהן: יש לי ויכוח יסודי כבר הרבה שנים, כי אני חושב שהפורמולה שבה אתם עובדים עם קב"סים היא לא נכונה.
מאיר כהן: לא צריכים להיות מפקחי קב"סים.
מאיר כהן: הוא צריך להיות כפוף למפקח בית הספר.
מאיר כהן: הוא לא צריך להיות כפוף למפקח של קב"סים.
מאיר כהן: לבית הספר.
<חיים מויאל: אדוני חבר הכנסת, אבל הנושא של הנשירה ועם כל העומס שיש על המפקחים הכוללים, הם לא מגיעים לשם ולכן אנחנו צריכים ליצור מנגנונים.
<חיים מויאל: אני חושב שבחלק הזה, אפרופו יזמות למניעה וכו', יש תקציב שהוא תקציב ישיר לקב"סים, ליזום וליצור יזמויות אישיות ופרטיות בתוך החלק הזה, שניתן לרשויות מתוך הצורך ליזום יוזמות פרטיות.
<חיים מויאל: אני חושב שהשכר הוא לא ראוי.
<חיים מויאל: אני חושב שקב"סות זה פרופסיה ולכן זה מאוד חשוב לשמר את העניין.
<חיים מויאל: זאת סביבה לימודים, זאת שפה שצריך להיות נוכח בה ולהכיר אותה ואני מאוד חושש מלהכניס גורמים אחרים לתוך המקצוע הזה.
יעקב מרגי: יש פה מצב שהוא בעייתי כשלעצמו.
יעקב מרגי: אף אחד לא רוצה לשנות שזה לא יהיה פרופסיה.
יעקב מרגי: אמרתי מהתחלה, רוצים להעלות את הרמה.
יעקב מרגי: זה לא תעודת זהות ודופק.
יעקב מרגי: פרופסיה יכולה להיות לאו דווקא כעובד חינוך.
יעקב מרגי: להגדיר אותה.
יעקב מרגי: כרגע לפי הנתונים, לפי המצב הנוכחי, יש פער בין שכר המורה ובמיוחד לאור ההסכמים החדשים של המורים, לעומת הקב"סים.
יעקב מרגי: צריך להפוך את המקצוע הזה למאתגר, כי גם האובייקטיבי, זה מקצוע שונה מעובד הוראה בגלל תנאי הסביבה שלו.
יעקב מרגי: דבר שני, בסוף אדם הולך גם בשביל לפרנס את ביתו מעבר לשליחות ואני לא מאמין רק בשליחות.
יעקב מרגי: אני מאמין בשליחות ו - - -.
יעקב מרגי: יש מצב שנוצר, השאלה אם אתם יודעים להתמודד איתו.
<רפאל בטיט: שלום, רפי בטיט, אני מנהל את המחלקה לביקור סדיר מזה שלוש שנים.
<רפאל בטיט: הייתי באגף שח"ר בתפקידים נוספים.
<רפאל בטיט: עוסק בחינוך.
<רפאל בטיט: ניהלתי מוסדות חינוך, ניהלתי בית ספר.
<רפאל בטיט: אני רוצה להגיד שהתמונה שצייר פה חבר הכנסת כהן היא מאוד נכונה ומדויקת ללפני שלוש שנים.
יעקב מרגי: זה נשמע לא טוב, יענו, עד שבאתי.
<רפאל בטיט: לא, לא, לא.
מאיר כהן: רפי, אני שמח.
<רפאל בטיט: אני אגיד למה אני מתכוון.
<רפאל בטיט: אנחנו עושים היום הכשרות לקב"סים במכללות.
מאיר כהן: אני יודע שבאחווה יש.
<רפאל בטיט: באחווה, יש לנו בסמינר דוד ילין.
<רפאל בטיט: אנחנו עושים הכשרות בנושאים שנוגעים בפרופסיה של הקב"ס, דבר שלא היה בעבר.
יעקב מרגי: אתמול הזמינו אותי לטקס חלוקת תעודות ל-200 בוגרות חרדיות לתואר ראשון בחינוך במכללת לוינסקי, אפרופו שילוב חרדים באקדמיה.
יעקב מרגי: זו יוזמה שעכשיו הצליחה, אבל למישהו זה הפריע, הפסיקו אותה.
<רפאל בטיט: אנחנו עושים הכשרות במכללות גם לקב"סים חדשים, גם לקב"סים ותיקים.
<רפאל בטיט: חלק ההכשרות שלהם זה הכרת פסקי דין בנושא קב"סים, הכשרת עבודה מול הורים, עבודה מול ילדים בסיכון, עבודה במצבי סיכון.
<רפאל בטיט: ישבנו על הסילבוס של זה עם טובי המוחות במדינת ישראל, על כל קורס וקורס.
<רפאל בטיט: אין קב"ס חדש שנכנס למערכת לעבוד ובשנה הראשונה שלו לא עובר קורס הכשרה במכללות.
<רפאל בטיט: זה דבר שלא היה בעבר והוא קיים נכון להיום.
<רפאל בטיט: הדבר השני, יצא חוזר מנכ"ל עב כרס, משמעותי מאוד, שנאמר על ידי בכירים מהמשרד, לא על ידי, שהוא משנה את תמונת מערכת החינוך של מדינת ישראל בהיבט הילדים הנושרים במדינת ישראל.
<רפאל בטיט: חוזר מנכ"ל שנוגע בכל ילדי מדינת ישראל עד האחרון שבהם, כולל תפקידי האחריות, איפה מנהל בית ספר בתוך הסיפור הזה.
<רפאל בטיט: אני יכול להגיד לכם היום שמנהל שרוצה להנשיר ילד מבית הספר, זאת משימה קשה ביותר בשבילו.